«Venom» er ikke giftig nok
En gjennomsnittlig superheltfilm i antiheltforkledning 

Jeg skulle ønske jeg kunne si at «Venom» var mer enn helt grei superheltaction, men dessverre er ikke sterke skuespillere nok til å løfte den tamme standardhistorien. 

Journalisten Eddie Brock (Tom Hardy) fremstår som en badboy, men med et godt hjerte. 
Han forsøker å avsløre at Life Foundation og Carlton Drake (Riz Ahmed) utfører eksperimenter med mennesker, som har resultert i mange dødsfall. 

Mens han undersøker eksperimentene kommer Eddie for nær Venom, en alien «symbiote», som tar over kroppen hans og gir ham overnaturlige krefter. 
For å overleve må Eddie bli ett med de brutale, farlige kreftene til Venom. 

Sist vi så Venom på skjermen var som Spider-Mans fiende i «Spider-Man 3» (2007), hvor Eddie Brock ble spilt av Topher Grace. 
I denne versjonen, derimot, er Venom en mørk antihelt - eller markedsføres i alle fall hardt som det. 

Verken antihelten eller historien er egentlig så dyster som den later som. 
Eddie vil ikke ha noe med Venom å gjøre. 
Han blir skremt av skapningen som har tatt bolig i hans kropp, men superkreftene kommer godt med når man har irritert på seg en som Carlton Drake. 

Etter hvert gir Venom en ganske tynn forklaring for at også han vil stoppe Drake. 
Først da slutter Eddie å kjempe imot, og gradvis blir de to et «vi». 

Venom snakker til Eddie som en stemme i hodet hans, og Eddie svarer tilbake. 
Altså går mye av filmen med til kjekling, til at de to småkrangler om ting. 
Her er dialogen forsøksvis humoristisk, men oftere flaut dårlig enn morsomt. 

Det som er morsomt, er stort sett Tom Hardys fortjeneste. 
Han gjør en relativt god jobb, til tross for omstendighetene, og passer utvilsomt både som helt og skurk. 
Antiheltrollen burde være ypperlig. 
Jeg skulle så gjerne sett Hardy få bryne seg på noe bedre enn dette. 

Michelle Williams spiller Anne Weying, Eddies forlovede, men også hun hadde fortjent en bedre rolle. 
Anne er kjedelig, inkonsekvent, og er vel egentlig bare med fordi enhver helt tydeligvis må ha en kvinne å kjempe for. 

Carlton Drake er i utgangspunktet en god skurk som spilles kaldt og kontrollert av Riz Ahmed, men også her skorter karakteren noe. 
Etter å ha sett solide kjeltringer i Marvel-universet dette året, er jeg kanskje særlig bevisst at skurkerollene ble gode fordi de hadde troverdige, om enn forskrudde motivasjoner for sine handlinger. 

Ikke alle skurker må ha en god forklaring. 
De kan godt bare være grusomme og ville verden vondt, men når det først kommer frem at noe ligger bak ondskapen, må det gjøres ordentlig. 
Drakes motivasjon nevnes bare så vidt, og ikke tydelig nok. 

«Venom» er fremdeles underholdende. 
Skuespillerne er gode, og handlingen er like engasjerende som i de fleste andre gjennomsnittlige superheltfilmer. 
Det kunne bare vært så mye bedre. 

Kanskje spesielt hvis Venom hadde fått forbli skurk, og ikke måtte tvinges inn i en helterolle. 
