En av markedets mest innovative TV-er
Endelig god lyd fra en veldig flat TV, som også byr på et fantastisk bilde. 

På forsommeren testet vi tre 55-tommere i prisklassen rundt 25.000 kroner. 
En TV med OLED-panel, en med et standard LCD/LED-panel og en med QLED. 
TV-en med OLED-panel ble en klar vinner på bildekvalitet. 

OLED for alle penga 

At OLED er fremtiden, er noe nesten samtlige TV-produsenter er enige om. 
Derfor satser både LG, Sony, Panasonic, Philips og Bang & Olufsen nå sterkt på teknologien. 

Den eneste av de store produsentene som fortsatt velger å sitte på gjerdet, er Samsung, som i stedet satser sterkt på QLED. 
Det er en teknikk som raffinerer LCD/LED-teknikken, blant annet med et ekstra lag med nanokrystaller (såkalt quantum dots) som skal mane ut det beste av farger og kontrast i bildet. 

Helt spesiell TV 

Denne gangen skal det imidlertid handle om OLED, og en av Sonys toppmodeller, KD-65A1. 
Årsaken til at vi hadde lyst å se på nettopp denne, er at den etter vår mening er blant de aller mest innovative på markedet - kanskje ikke på bildesiden, men på lyd. 

Ikke bare har den innebygd basshøyttaler i foten, den bruker selve skjermoverflaten som høyttalerelement til mellomtone og diskant. 
Det betyr at lyden kommer gjennom skjermen, ikke gjennom høyttalere på siden, bak eller under TV-en. 
Det har noe for seg, viste det seg. 

Sony har alltid vært gode på innovasjon og dette er innovasjon som kan bety noe for den videre TV-utviklingen. 

Som en bilderamme 

For dette er en kompakt 65-tommer (finnes også i 55 tommer) som bare har en tynn ramme rundt skjermen, her trengs jo ikke plass til høyttalere. 
Og foten er i praksis bare en litt tykk støtte på baksiden, som på en bilderamme. 
Nedre del at TV-en hviler mot underlaget, det er altså ingen glippe her. 

Alle tilkoblinger går rett i foten, og blir derfor svært lett å skjule for publikum i sofakroken. 

Ikke en jobb for én 

Men før du kommer så langt, må TV-en settes opp og monteres. 
Den tynne skjermen (0,8 cm på det tynneste) veier ikke mye, men det gjør foten - og den sitter fast i TV-en ved leveranse. 
Glem å løfte den på plass alene, her må du ha en med deg (den veier rundt 36 kg). 

Når TV-en er løftet på plass, må du montere på et bunnstykke på støtten. 
Dette veier flere kilo og skal sørge for at TV-en ikke vipper fremover. 
Her må hjelperen din holde TV-en mens du skrur fast bunnstykket og kobler til kablene. 

Litt mer styr enn normalt altså, men det er gjort på noen minutter når man er to. 

Google-styrt 

TV-en bruker Googles smart-TV-system Android TV, noe som betyr at du har mange apper og spill å velge mellom. 
De sedvanlige Google-appene YouTube, Google Music og Google Movies er naturligvis på plass. 
Det er også Netflix og en del andre nyttige og mindre nyttige apper. 

NRK og TV2 Sumo kan lastes ned fra Google Play, men vi savner DPlay (Discovery-kanalene og TV Norge) og TV-tilbydernes (Get, Canal Digital, Rikst-TV og Altibox) sine kanalpakke-apper. 

Mange av oss har droppet eller vurderer å droppe lineær TV, og da er det naturligvis et poeng at flest mulig av strømmeappene er tilgjengelig. 

Greit oppsett, men litt å gå på 

Fjernkontrollen er av den klassiske typen, og virker litt gammeldags etter at vi i lengre tid har brukt Samsungs minimalistiske fjernkontroll, LG sin peke-fjernkontroll og Apple Remote. 

Her er det mange knapper, og vi bruker ofte tid på å finne nettopp den knappen vi søker. 

Oppsett av nettverk og installasjon av kanaler er rett frem og relativt fort gjort, og Android TV er stort sett brukervennlig og rett fram. 
Norsk språk på det meste, hjelper også. 

Skal vi være kritiske til noe, må det være at det til tider er en del forsinkelse fra vi trykker til systemet reagerer, noe som kan være litt frustrerende. 

Rett og slett fantastisk bildekvalitet 

Men når det gjelder bildekvalitet, er denne TV-en noe av det aller ypperste som er å oppdrive. 

På høykvalitetstsinnhold som for eksempel UHD Blu-ray og det beste 4K-innholdet fra Netflix, er sortnivået som ventet helt prima, takket være at piksler i sorte områder av bildet er slukket. 

Farger og kontrast er helt strålende, med standardinnstillingene kanskje litt for intense på noe innhold - men dette kan du justere slik du selv ønsker det. 
Du har blant annet en rekke forskjellige bildemodi å velge mellom, og du kan også justere farger, lys og kontrast manuelt etter din egen smak. 

Det er enkelte som kritiserer OLED-TV-er for å ha problemer med å skille detaljer i helt lyse og helt mørke scener, men dette «problemet» tenkte vi ikke over en eneste gang under testperioden. 
Helt på høyde med de beste LCD-ene skal vi ikke påstå at den er, men Sony og de andre har gjort mye for at problemet er marginalt i forhold til tidligere. 
Sjekk også hva Panasonic har gjort. 

De beste LCD-ene har imidlertid bedre lysstyrke, men da med dårligere sortnivå. 
Spesielt når det er dunkelt i rommet, er det OLED som ofte drar det lengste strået, er vår erfaring. 

Dessuten: 
Noe av det som er deilig med OLED, er at det ikke er noe som heter begrensede innsynsvinkler. 
Hver piksel generer sitt eget lys, og det ser helt likt ut fra alle vinkler. 
Det er definitivt noe som er viktig for mange, spesielt i en liten stue med bred sofa. 

Og så var det lyden da 

Hvis du er ute etter en TV som bare er å sette opp og skru på, uten å koble til stereoanlegg eller lydplanke, er det stor sannsynlighet for at du kommer til å bli godt fornøyd med denne TV-en. 
Den overgår definitivt det meste vi har hørt fra en TV tidligere. 

Det er imidlertid viktig å gjøre deg kjent med lyd-forhåndsinnstillingene du har å velge mellom. 
Skal du spille av en rockekonsert, vil du sannsynligvis bli langt mer fornøyd med innstillingen Musikk enn Standard. 

De høye frekvensene er godt ivaretatt, og kommer direkte mot deg, takket være at skjermen brukes som høytallerelement. 
Dermed blir stemmer alltid klare og tydelige, noe som er et svært stort pluss i våre ører. 

I tillegg sørger basshøyttaleren i foten for å formidle hele nedre del av spekteret på en balansert og fin måte - spesielt synes vi det låter bra til musikk. 
Det er to separate kanaler i skjermen på venstre og høyre side, slik at du får en fin stereoeffekt. 

Når det gjelder film, hadde det ikke gjort noe om var enda litt mer trøkk i bassen i de verste actionscenene - og det er nok et ankepunkt for mange som tenkte at dette kan erstatte et hjemmekinoanlegg. 

Konklusjon 

Sony KD-65A1 er en ypperlig TV som byr på super bildekvalitet og meget god lyd. 
Denne kombinasjonen har ikke hverdags i TV-verdenen, men det er ikke bare Sony som har våknet. 
Eksempelvis har både Panasonic og Bang & Olufsen nye OLED-modeller på gang som ser meget lovende ut også på lydsiden. 

Designmessig er den absolutt spennende, vi liker den minimalistiske rammen og at den hviler direkte på underlaget. 
Koblingene i foten gjør også at kabler skjules effektivt. 

Det største ankepunktet vårt er egentlig at det er en viss treghet i Android TV-systemet, som vi egentlig ikke synes man skal forvente av en TV i denne prisklassen. 
Vi synes også det er på tide at Sony gjør noe med fjernkontrollen. 
Konkurrentene har bevist at det går an å klare seg med langt færre knapper. 

Ja, og prisen da. 
50.000 kroner er veldig mye for en TV. 
Vi kan for eksempel nevne at LG sin mest populære 65-tommer OLED, koster rundt 30.000 i rimeligste nettbutikk, riktig nok med enklere høyttalerløsning. 
Men da har du mye penger igjen til å kjøpe en lydplanke/hjemmekinoanlegg som låter bedre enn det du får rett fra denne TV-en. 

Men så var det dette med design på totalpakka, da. 
Der stiller KD-65A1 meget sterkt. 

Oddsene er dessuten uansett lave for at den kommer til å synke i pris utover høsten, det er i hvert fall det som har skjedd med flere andre OLED-modeller, ikke minst vår testvinner blant 55-tommerne fra i vår. 
