Pressetisk grenseland
Naboer, venner og nærmiljø vil ikke ha problemer med å gjenkjenne de bortførte barna TV 2 har laget dokumentarserie om. 

TV: 
Paragraf 4.8. i Vær varsom-plakaten: 
Når barn omtales, er det god presseskikk å ta hensyn til hvilke konsekvenser medieomtalen kan få for barnet. 
Dette gjelder også når foresatte har gitt sitt samtykke til eksponering. 
Barns identitet skal som hovedregel ikke røpes i familietvister, barnevernssaker eller rettssaker. 

I kveld viser TV 2 det første av fem programmer i dokumentaren «De bortførte barna» som tar utgangspunkt i at det hvert år blir bortført 50 barn i Norge. 
Reporteren som tar barna på alvor er Marco Elsafadi, som noen husker da han under Idrettsgallaen ble Årets forbilde og fra da han sto midt i den TVNorge-sendte serien «Med blanke ark» i 2011. 

Presseetisk er denne serien helt i grenseland ved at den uskyldige tredjepart, barna - selv om de er sladdet og forsøkt uidentifisert - blir eksponert kraftig i kraft av sine uenige foreldre. 

Naboer, venner og nærmiljøet er jo fullstendig klar over hvem disse barna er. 
Her beveger TV2 og reporter Marco Elsafadi seg i et delikat og noe grumset farvann selv om Marco Elsafadi har de aller beste hensikter ved å skulle forsøke å være barnas advokat, men det blir også en slags bortførte barns «Tore på sporet». 

Reporteren er og blir en viktig aktør, selv om han gjentar med stor troverdighet at han gjør dette for å hjelpe barn, de som selvsagt lider av at foreldrene ikke snakker sammen. 
Prisverdig, men etter å ha sett de to første episodene sitter denne anmelder igjen med en følelse av å bli en titter inn i et taushetsbelagt landskap der, uansett de gode hensikter, ungene igjen ender opp som dem som bærer den aller største belastningen. 

Samtidig: 
Serien viser at barn fortjener alle de voktere, gode medmennesker, politikere, venner, familie og advokater som finnes for at de skal slippe å bli utsatt for enorme påkjenninger fordi foreldrene har kjørt samlivet i grøfta. 

Og media skal selvsagt belyse slik saker titt og ofte, men bortførte barn er ikke noe som egner seg for en tv-serie, kall meg gammeldags og moralist. 
Lever med det. 

Og, samtidig får vi ikke god kunnskap om bakteppet for hvorfor det ble som det ble når et foreldrepar går fra hverandre og det ender opp med bortføring, krangling og rettssaker. 
«De bortførte barna» er i utgangspunktet et dansk tv-konsept som nå er adoptert av TV 2. 
Serien vil kunne sette i gang en debatt om hva myndighetene gjør for å hjelpe barn som blir bortført fra Norge, hva gjør barnevernet, rettsstaten og hvem snakker og følger opp deres sak? 

Men det er grunn til å gjenta paragraf 4.8. i Vær varsom-plakaten: 
Når barn omtales, er det god presseskikk å ta hensyn til hvilke konsekvenser medieomtalen kan få for barnet. 
Dette gjelder også når foresatte har gitt sitt samtykke til eksponering. 
Barns identitet skal som hovedregel ikke røpes i familietvister, barnevernssaker eller rettssaker. 
