Bokanmeldelse:Laini Taylor: 
«Støv & stjerneskinn» 

Det er først og fremst de intense og kreative skildringene, det rike ordforrådet, den fine flyten i språket som hever dette prosjektet opp fra den store sumpen av middelmådige fantasy-eventyr. 

Oversetter Hilde Rød-Larsen må dermed også ha gjort en meget god jobb. 
Likevel er det for en erfaren leser lite nytt å finne i selve fortellingen og det intrikate universet som diktes opp: 
Først trodde vi og hennes andre menneskevenner at hovedpersonen Karou var en helt vanlig ungjente. 

Strid mellom godt og ondt 

Så fikk vi vite om en pågående strid mellom godt og ondt, at engler og demoner og andre fantasiskapninger ikke er som vi trodde. 
Romantikk oppstår selvsagt på tvers av fiendebilder. 
Heltene som egentlig vil ha fred, blir tvunget til blodig kamp. 
Jadda, jadda. 

Personene som griper fatt i leseren 

For det er personene som griper tak i leseren, mer enn selve plottet. 
Her er de troverdige, med mange fasetter, og har samtidig nok sjokkeffekt til at de lyser opp stien mot underholdende virkelighetsflukt. 
Forfatteren tar noen provoserende grep, ikke bare i bruken av religiøse myter, men også når hun lar fysisk selvskading bli heltinnedåd og nøkkelen til både egen suverenitet og evnen til å gi døde nytt liv. 

Hylles av unge lesere 

Det er forståelig at denne forfatteren hylles av unge lesere i mange land. 
Hun tar gjenkjennelige filmatiske virkemidler i bruk, og krydrer sin blodsvarte verden med både humor og alvor. 
Taylor nekter seg ikke billige triks heller, og topper denne boka i med en svimlende cliffhanger - i velformulert presens, så klart. 

MAY GRETHE LERUM 
