Bekmørk middelalder
I «Skumringslandet» er det vondt å feile. 

FILM: 
Hvis «Skumringslandet», en norsk historisk thriller med svartedaud og heksebrenning som vadmelsgrovt bakteppe, skulle vurderes ut fra idé og innpakning, ville terningen vært mer prikkete. 

Henning Høifødts bilder er gråstenkede og eventyrlige malerier der lys og skygge orkestreres svært godt for å skape en trolsk sørvestlandsverden med snev av gotikk. 
Og selve fortellingen har stort potensial. 

Vilhelm (Leif Nygaard) vender hjem til Norge for å oppdage at storebroren Ansgar er lyst fredløs, og prøver å spille de rivaliserende rettsinstansene sysselmann (Jørgen Langhelle) og kirke (Sverre Anker Ousdal) opp mot hverandre for å gjøre brorens muligheter bedre. 
Samtidig finnes sønderrevne lik i skogen, som filmes i nærgående sadistisk-kjærlig detalj, og folk frykter for troll og mørke makter. 
Det er opptakter til et godt mysterium både i de lokalpolitiske intrigene og de spenningsfylte familierelasjonene. 

Men så her det hele helt besynderlig klossete fortalt. 
I begynnelsen må plottet redegjøres for av voiceover eller mystiske koner som kommer ut av tåka og avleverer små messende foredrag om hva som har skjedd. 

Så følger tallrike, korte scener, fulle av megetsigende blikk og fattige på informasjon. 
Ansgar, som alle er besatt av å finne, presenteres såvidt gjennom korte glimt innledningsvis og blir aldri en vesentlig kraft i historien. 

Det er for mange personer, de er av uante grunner fra forskjellige land, men har likevel knapt språkbarrierer seg imellom. 
Det er uklart hva de vil, hvorfor de gjør som de gjør og hvorfor de ikke ser de åpenbare konsekvensene av egne handlinger. 
Musikken er tung som en kvernstein. 

Alt blir bedre når de slutter å streve med å skape drama og heller begynner å forfølge hverandre gjennom trollskogen. 
«Skumringslandet» viser, nok en gang, at norsk historie byr på et vell av stemningsfulle kulisser og historiske omstendigheter for særpreget sjangerfilm. 
Den viser dessverre også at vi må vente enda lenger på første vellykkede forsøk. 
