Gode anslag, men tvilsomme råd
Øystein Noreng skriver om store og viktige spørsmål. 
Men hvor alvorlig skal vi ta rådene fra en mann som avviser vitenskapelig konsensus? 

Det er sterk kost å lese Øystein Norengs analyse av det norske samfunnet. 
Han skriver om viktige spørsmål, om de grunnleggende økonomiske veivalgene Norge har tatt de siste tiårene. 
Om utviklingen i oljesektoren, og hvordan de ekstra inntektene har blitt forvaltet. 
Han sparker i flere retninger. 

Noreng er økonom, ikke naturviter. 
Han er klart sterkest i sin analyse av eksempelvis den økonomiske tenkningen som gjør at Norge ikke har fått fart på utbyggingen av infrastruktur gjennom mange år med god økonomi. 
Han viser hvordan land som Sverige, Finland og Danmark planlegger og jobber med å bygge nye veistrekninger og jernbaner. 
Han belærer oss på en forståelig måte om hvordan de ulike landene tenker ulikt om hvordan man skal regne på begrepet samfunnsnytte. 

Noreng gjør et godt forsøk på å reise samtalen om viktige spørsmål og tenker store tanker. 
Men av og til forlater han fagfeltet sitt. 
Det vil nok føre til at mange ikke tar rådene hans alvorlig. 

Noreng viser nemlig i flere kapitler at han avviser tvert det som er vitenskapelig konsensus om klimaendringene, og advarer mot å planlegge økonomien for å bekjempe problemene. 

Rundt 800 forskere og andre eksperter fra 85 land utgjør FNs klimapanels ryggrad, og de baserer seg på all tilgjengelig forskning om de endringene som kan måles og observeres i naturen. 

I denne boken foretrekker han å slenge ut et par løsrevne fotnoter og vise til den omstridte danske statistikeren Bjørn Lomborg, og det mener han er tilstrekkelig for å avfeie menneskenes rolle i klimaendringene og ansvaret for å gjøre noe med problemet. 
Han han roser Donald Trump for å vrake Paris-avtalen. 

Noreng var, før han ble pensjonist, i et sponset professorat fra oljeselskapet Total. 
Han kunne med fordel holdt seg til å analysere økonomien som er faget hans, fremfor å ytre sterke meninger også om økologien. 
