Bokanmeldelse:Nickolas Butler: 
«Shotgun lovesongs» 

Amerikanske Nickolas Butler har fått mye oppmerksomhet for sin debutroman «Shotgun lovesongs. 
VGs anmelder mener den er vakker og underholdende. 

﻿I Nickolas Butlers flotte debutroman «Shotgun lovesongs» fra det amerikanske Midtvesten, følger vi fire unge barndomskamerater, og hvordan de tar vennskapet videre som voksne. 

Langt fra alle barndomsvennskap greier overgangen til voksenlivet. 
Modning, karrierer og parforhold styrer som regel barndomsvenner på nye veier. 

﻿Stedet er Little Wing og staten Wisconsin, langt ute på bondelandet, The Heartland. 
Barndomsvennene må finne hverandre igjen som voksne. 
En har blitt på hjemstedet, har overtatt farsgården og er gift med prærieblomsten Beth. 

De andre tre har reist ut, en er blitt rik megler, en annen rodeorytter og en har slått gjennom som rockestjerne med albumet «Shotgun lovesongs». 

Boken er skrevet i et vakkert jordnært språk, miljøet er presist og kjærlig skildret og karakterene framstår som komplekse personer. 

Hovedstemmen er naturlig nok Hank som er rotfestet på hjemstedet og er heartlandfolket personlig. 
De andre må finne ut hvordan de skal forholde seg til hverandre og hjemstedet på ny. 
De har plukket opp nye verdier i tillegg til de gamle. 

Dette gjelder særlig rockesangeren Lee som elsker hjemstedet sitt, men som er blitt riktig verdiforvirret. 
Bryllup bringer vennene sammen og er også prøvesteiner på hvordan de står i forhold til hverandre.Alle fire må gjøre en reise for å finne hverandre på nytt. 
Vennskap er tross alt det viktigste i verden. 

Gjennom denne rike romanen hører vi lyden av fuglesang, snø, suset av bildekk, fyllevræl fra barer og rock- og rootsmusikk. 
Forfatteren hilser seriøst på bandet Bon Iver fra Wisconsin og kjenner et av bandmedlemmene godt. 
Karakteren Lee ligner faretruende på ham. 
Karakterene, miljøet og stemmene virker levende og autentiske. 

Å lese denne er underholdende og tankevekkende. 
Gode vennskap er livsviktige og gjør livet verdt å leve. 

Fin snerten oversettelse av Hilde Rød Larsen 
