Plateanmeldelse:Kaja Gunnufsen - «Faen Kaja» 

Ensporet gråblogging. 

ALBUM: 
INDIEPOP Kaja Gunnufsen «Faen Kaja» (Brilliance/Musikkoperatørene) Joa, hun treffer hverdagskrisen anno 2014: 
Jakten på perfekt liv og livvidde, via ulike veneriske feilskjær og andre smeller før Nirvana: 
Seksten timer spooning med fast følge. 

Grünerløkkejenta fremstiller seg som usikker og privat, men er nok ikke mer så enn Lars Lillo. 

Allmenne livskriser, fra facebook-likes til mangel på faste sengevarmere treffer, men er utslitte og repetitive. 

Verre: 
De slette rimene og metaforene, som selv ikke den melankolske tidsånddraperingen i urbane gråtoner kan humre bort. 

Musikken er i bokstavelig forstand forsøkt kurert av Kenneth Ishak (Heyerdahl). 
Han døyver, men klarer ikke å redde. 
Da er det sikkert lov å banne. 

BESTE LÅT: 
«Faen Ta» 

TOR MARTIN BØE 
