Det skitne spillet
Dette dreier seg om den fremste demokratiske kandidaten (George Clooney) ved et amerikansk primærvalg. 
Jada, filmen tar energisk og temperaturhøyt pulsen på det ambulerende valgkampkontoret i et politisk oppløp, men i bunn er temaet makt. 
Og maktens nære og livsnødvendige muskler: 
Lojalitet og svik. 
Det sies i så måte: 
"Uten lojalitet fungerer ikke et vennskap, et forhold, et samfunn". 
Her også med et tillegg av gjengjeldelse, innbakt i den primitive, urgamle dynamikken som heter "Spillet om makten". 

Og slik sett, kunne dette gjerne ha utspilt seg i norsk politikk. 
Til og med på lokalplanet. 
Det hele fremstilles som et maskespill, der, foruten lojalitet og svik, finnes komponentene seksualitet, løgn og manipulasjoner. 
Og selvfølgelig: 
Ambisjoner. 
Svik er jo som oftest et resultat av ambisjoner. 

Her føles imidlertid spillet om makt ekstra skittent. 
I fokus står valgkampens unge pressetalsmann Stephen Meyers (Ryan Gosling). 
I løpet av noen hektiske døgn virvles han inn i en uren suppe av sex, hemmelige møter, fortielser, løgn, kløktige manipulasjoner og fatale mobiltelefonmeldinger, dypest sett forårsaket av hans ambisjoner og mentale forfengelighet. 

I et skuespill bygges karakterer og motsetninger opp ved hjelp av replikker. 
Og selv om filmen iblant beveger seg ut av teaterscenen – vi ser trafikk, hus, en kirke – er plattformen det sagte ord. 
Og skuespillernes formidling av ordene og de virkninger ordene har på den enkelte. 

En liten stopp ved ordene: 
Beau Willimons skuespill er klokt, først og fremt klokt. 
Vi forstår at han har innsikt nok til å skildre et politisk valg innenfra, han kjenner tydeligvis den "lukta", men han forstår seg også i høy grad på menneskers ambisjoner, forfengelighet, grådighet og alle menneskelige manøvre i så måte. 

Det er glimrende skuespillkunst i "Maktens menn". 
Spesielt der å utheve Ryan Gosling som den unge pressetalsmannen. 
Vi tror på hans tolkning av unge Stephen Meyers. 
Noen vil si han vokser kraftig i løpet av noen dager, undertegnede mener han mister noe av seg selv. 

Den siste frasen som uttales er: 
"Verdighet er viktig". 
Ironien i det utsagnet føles her meget besk. 

Sum: 
Meget vellaget og dypt interessant! 
