Et dempet skrik
Torsdag 12. desember er det 150 år siden Edvard Munch ble født. 
Samme dag utgis platen "Lars Lillo-Stenberg synger Munchs hjerteblod". 

Den er koblet til "Hjerteblod", en forestilling med dans, monolog og musikk. 
I 2009 ringte Ellen Sejersted Bødtker sin gamle klassekamerat Lars for å invitere ham med, og sangene tok form. 
Ordene kommer fra Munch, omformet til sangtekster til Lars Lillo-Stenbergs melodier. 

Selve platetittelen tar utgangspunkt i et Munch-sitat: 
"Kunst må lages av ens hjerteblod". 
Blod er også emnet i åpningskuttet "Jeg stanset opp", der Munch stanser og ser opp mot en himmel rød som blod. 
Ordene gjentas senere i sangen "Skrik"." 
Jeg vil ikke lenger være høflig" er en herlig tittel på en sang. 
Sammenhengen er Munchs erklæring om at han heretter vil male levende mennesker som puster og føler og lider og elsker. 

Etter de to korte stubbene i starten, strekker "Eftermæle" seg opp mot treminuttersmerket. 
Den repeterte teksten på slutten er herlig: 

Jeg måtte jo reise 

Jeg hadde malt han grønn 

og hun naken 

Lars Lillo-Stenbergs lyse og småskjøre stemme passer til å synge ord som dette. 
Det er slett ikke alle som kan få linjer som "hva er egentlig stort og hva er egentlig smått, når universet tar bolig i min kropp" til å høres naturlig ut. 
Men det høres helt riktig ut at Munch skrev ordene i "Milliarder av kloder", like riktig som at Lillo-Stenberg gjentar dem. 

Munchs ord om at "jeg må male det jeg så", kunne like gjerne vært overført til et "jeg må synge det jeg hørte" i Lillo-Stenbergs tilfelle. 
De har levd i hvert sitt univers, men det er likevel et blodsbånd mellom dem. 
Lillo-Stenberg synger ordene til mannen som malte "Skrik". 
Han gjør det dempet, kanskje litt vel Frogner-høflig, men det er en frynsete nerve her som fungerer. 

Opptakene er gjort i studio, med Lars Lillo-Stenberg på vokal, flygel og gitar, Ellen Sejersted Bødtker på harpe og Ole Henrik Moe på fiolin, sag og vokal. 

Dette er ikke første gang det settes musikk til maleren Munch. 
I 1993 gjorde Ketil Bjørnstad og Kari Bremnes det samme på albumet "Løsrivelse". 

Beste spor: 
"Eftermæle", "Milliarder av kloder", "Skrik". 

Her kan du du også lese anmeldelsene til: 
