Litt for lite, Lissie
Lissie klarte å gi oss kos på Marinen, men ikke så veldig mye mer. 

Lørdag kveld fikk vi oppleve 55 minutter med Lydverket-favoritten Lissie på Elvescenen. 
Den skandinavisk utseende, amerikanske jenta har ingen problemer med å sjarmere oss i senk til de grader at vi gjerne vil høre mer. 
I hvert fall i starten. 

Med sin hese, raspende stemme er hun nesten som en ung, kvinnelig utgave av Neil Young, riktig nok med mye mindre fuzz på gitaren, men mye av den samme attituden. 

Hun hadde imidlertid den litt utakknemlige oppgaven å spille rett etter Tallest Man on Earth, som hadde hatt et kjempesett. 
Dermed skulle hun forsøke å dra fyllesyke festivalgjengere videre opp mot et eventuelt klimaks en regntung lørdag kveld. 

Nokså overraskende kom hennes største hit allerede som tredje låt i settet. 
”When I'm alone” er en strålende låt og burde kanskje vært spart til noe seinere i det relativt korte settet. 

Lissie klarer imidlertid godt å gi oss en masse gode vibrasjoner og har et imponerende band i ryggen. 
Men det føles aldri som at det ”tar av” akkurat denne gangen. 

Jeg føler meg rimelig sikker på at 55 minutter med henne på en utendørsscene, ganske tidlig på kvelden, er ganske mye blassere enn om vi hadde fått sett henne på en intim klubb. 

Lissie lovpriset Trondheim og lover å komme tilbake etter at hun har gitt ut et nytt album neste år. 
Vi gleder oss til å se en mer uthvilt og inspirert Lissie på en mer intim scene 
