Showanmeldelse:«Benny - da og nå» 

Benny Borg byr på seg selv og tar med publikum på en personlig, varm og vemodig musikalsk reise. 

Ensom rytter med stor hjerte 

I snaue halvannen time gir han oss et innblikk i sitt musikalske liv fra han som 14-åring fremførte sin egen hikstende låt kalt «I am a Blind Man», til den siste tids vakre oppsummering «Jeg har sydd sammen livet mitt igjen - sting for sting». 

Og når det er Benny Borg som er leverandør av et så mangfoldig artistisk liv, så innebærer det sterke følelser, såre observasjoner av ensomhet, og en god dose humor. 
Det hele servert med en lun blanding av selvironi og befriende ujålete alvor. 

For ikke altfor mange uker siden ble den godt voksne Benny kastet av en hest under temmelig dramatiske omstendigheter i Valdres. 
Men mannen som skapte «Balladen om Morgan Kane», og som selv har lang efaring med hester, har ristet av seg opplevelsen, reist seg fra sagmuggen, slengt seg i sadelen og fremstår som den sirkushest han er. 

Forestillingen er både en mimring i norsk populærmusikk og en personlig vandring i hva som rører seg av empati i Borgs hode. 
Påfallende nok fikk han Spellemanpris som beste mannlige popsanger i 1973 (gjennombruddslåta om Morgan Kane), samme år som Inger Lise Rypdal fikk prisen i kvinneklassen - med Borgs «Det var en spennende dag for Josefine»; en dypt rørende tekst om den lille jenta med det anderledes utseende. 

Borg kan fremføre den ene med en dose selvironi, for å gå over til den andre med en totalt neddempet tone. 
Sterke følelser, men helt uten sentimentalitet. 
Slikt får man klump i halsen av. 

Som tittelen på forestillingen indikerer, så handler en god del om Borgs musikalske ståsted nå. 
Og nåtiden henger i vesentlig grad sammen med hans tidligere musikalske og tekstlige landskap. 
Det handler mye om melankoli, og et blikk for de som ikke har det så altfor bra her i livet. 
Det er en slags hverdagsfilosofi med ukomplisert, og godt gjenkjennelig budskap. 

Derfor blir det varmt og oppløftende når han synger sanger som er laget etter at hans kone Liv brått døde for noen år siden. 
I sangene forteller han om savnet, om tanker, om drømmer, og om å gå videre. 

Stilig er han også, svartkledt med gitaren som følgesvenn (pluss noe playback på de nyere låtene). 
Med stemme og gitar evner han å fortelle små historier som om de var små noveller. 
Rene hit-paraden, servert med inderlig hjertevarme. 

Borghild Maaland 
