Maxwell:«Black Summers Night» 

(Sony) 

Tannløst comeback. 
Det er syv år siden Maxwells forrige album, og jeg har på følelsen at heller ikke dette blir en hit her til lands. 
Det kan skyldes at R&B fortsatt er smalt i Norge, men også musikken selv. 

Platens ni låter gir oss helt streit R&B - som sikkert er grei å kline til. 
Men det skal mye til før vi velger Maxwell foran andre i sjangeren, som for eksempel Musiq Soulchild eller Raphael Saadiq. 
Han havner i området der ting bare er greit, og ikke særlig spennende. 
Med en stemme som absolutt hadde vært behagelig over høyttaleren i en klesbutikk eller på et spa, lager han rolig, jazzet soul - om kjærlighet og savn. 
Men de fengende melodiene uteblir. 
Glimtet i øyet også. 
Jo da, «Pretty Wings» er en grei låt, men den setter seg ikke på hjernen. 
Og «Fistful Of Tears» passer bra til rødvin og ettertanke. 

Det er likevel noe som mangler for en god helhet, det lille ekstra som gir meg lyst til å høre musikken om igjen. 
Personlighet, tror jeg. 

ANBEFALTE KJØP: 
«Pretty Wings», «Fistful Of Tears» 
