Hyggelig hverdagskåthet
Nakenheten i «Love And Other Drugs» virker helt naturlig. 
Følelsene er det verre med. 

FILM: 
Opptakten er frisk og besnærende. 
Jamie (Jake Gyllenhaal) er en sjarmerende noksagtsønn i en velykket familie, en ung mann allerede lei av hvor lett alt faller i fanget på ham. 

Så får han to uvante utfordringer, både i sin nye jobb som pusher av legemidler til reseptskrivende leger, og i møtet med Maggie (Anne Hathaway), en seksuelt liberal kunstnersjel med et kynisk syn på kjærlighet. 
De er begge intense, uavhengige skikkelser, rastløse lettvektere. 
Den erotiske kjemien stemmer umiddelbart, men spørsmålet om de kan tro på varige følelsesmessige bånd er vanskeligere. 

Parallelt løper en spiss samfunnssatire som har noe å si om hvor sårbare og lett manipulerbare mennesker blir når de stilles overfor noe som kan gi dem hva de hemmelig ønsker seg. 
Dét oppdager Jamie når han får smisket seg til å selge det nye legemiddelet viagra - «Love And Other Drugs» foregår på nittitallet - og jobben brått blir noe lettere. 

Hverdagskåthet 

Alt vel så langt. 
Filmens mye omtalte og betydelige mengder nakenhet er naturligvis spekulativ, men når Gyllenhaal og Hathaway løper rundt i undiken og tuller og skravler virker hverdagskåtheten først og fremst livsnær og naturlig, i motsetning til de fleste filmers unaturlige insistering på at alle postcoitale kvinner ligger med dynen tullet godt opp under armhulene. 

Hathaways åpne ansikt sprekker stadig opp i nydelige uttrykk av glede og sinne. 
Hun er nærere og varmere enn Gyllenhaal, men de former begge vitale skikkelser som vekker deilig ambivalente følelser. 
Enn så lenge. 

Blir platt 

For rundt halvveis skjer det et omslag. 
«Love And Other Drugs» begynner å lyde en ubønnhørlig Hollywood-tyngdekraft og tvinge hovedpersonene gjennom en prosess som skal ta dem fra stolthet og statusjag og til det som virkelig betyr noe. 
Det gjør dem forutsigbare og mindre fargerike. 

Jamies bror Josh (Josh Gad) er en læreboksdatanerd så tykk, så sexfiksert, så sosialt ubehjelpelig, så ubehøvlet og så ekkel at man bare vil han skal forsvinne fra filmen med alle de sjaskete t-skjortene sine. 
Men han og grisevitsene hans får en stadig større plass - samtidig som forverringen av Maggies sykdom, Parkinsons, som du skal se er mye av grunnen til at hun var så følelsessky i første omgang, gir «Love And Other Drugs» et nytt alvor. 

Filmen jobber seg fra det livssultne og ned mot det kjønnsløse og avslutter i fullstendig platthet. 
Den har altså en ganske annen effekt enn viagra. 
