Tortur av turister mot terror
Ruhel Ahmed, Shafiq Rasul og Monir Ali var 20 år da de høsten 2001 la i vei fra Tipton i England for å feire bryllupet til sin venn Asif Iqbal i Pakistan. 
En avstikker til Afghanistan skulle lede til at fire ble til tre, snart kjent som «the Tipton Three», og til et over to års opphold i to ulike Guantanamo-fangeleirer. 

I dramadokumentaren til Winterbottom og Whitecorss, som de i vinter delte en Sølvbjørn i Berlin for (beste regi), blir de fire framstilt som tilfeldige turister. 
Som motivert av spontanitet og ryktet om ekstra store naanbrød valgte å ta turen til Afghanistan i oktober 2001. 
For meg representerer akkurat denne motivasjonen det desidert tynneste punktet i historien. 
Verden var et spesielt sted høsten 2001, ikke minst den vestlige verden, og det framstår følgelig ikke som videre sannsynlig at de fire ikke skulle ane hva de gikk til. 
Visse grenser kjenner vel tross alt ungdommens dårskap og naivitet. 
Akkurat her går filmen ut av sitt gode faktaskinn til fordel for fiksjonsfilmen, og ikke minst den uavvennelige tilbøyeligheten fra grøsseren til å gå ned igjen i mørke kjellere der de grusomste ting for lengst har begynt å foregå. 

Det kan virke som om filmskaperne har unnveket den kritiske motstanden som hadde hørt hjemme her, i frykt for å tape deler av materialets sjokkerende potensial. 

Denne forklaringen drar også på seg andre tvilsomheter, som at gjengen gikk lei av naanbrød og etter hvert begynte å kjede seg i Kabul — mens bombene haglet. 
De kaster seg på en minibuss som angivelig skal tilbake til Pakistan, men som i stedet «verver» dem til Taliban-fronten. 
Her blir de arrestert. 

Og herfra og ut er «Veien til Guantanamo» et rystende, nødvendig korrektiv av en film. 
En reisebeskrivelse tur/retur helvete på jord. 
Lenge før the Tipton Three når Guantanamo Bay på Cuba, utsettes de for vold og trusler langt inn i det inhumane. 
Nordalliansens fangetransport foregår i nesten hermetisk lukkede containere, og de fleste er døde ved ankomst. 
Enten av mangel på luft eller som følge av luftehullene som blir skutt på plass underveis. 

I X-Ray-leiren i Guantanamo blir fangene plassert i bur som dyr: 
Kommandobrølene som går igjen er «get down» og «shut the fuck up». 
Metodene som blir brukt vil nok av de fleste bli betraktet som ren tortur, og viser med all mulig tydelighet hvorfor det gikk lang tid før noen amerikansk distributør torde å ta i historien. 

«Veien til Guantanamo» formidler at Krigen mot terror ga mange amerikanere et urimelig stort mandat - mens støvet etter 11. september fremdeles stakk i øynene. 
En global fullmakt. 

Med vekt på makt. 
