En 14-årings blikk på voksnes svik
Det finnes noen svakheter i Jeff Nichols drama "Mud", men de er lett å overse da to 14-årige gutter gjør så bra hovedroller. 

"Mud". 
Regi/manus: Jeff Nichols. 
Med: 
Matthew McConaughey, Reese Witherspoon, Sarah Paulson, Michael Shannon, Tye Sheridan, Jacob Lofland, Sam Shepard, USA 2012. 
2 timer 10 minutter. 
Aldersgrense: 15 år. 
Egnethet: Ungdom/Voksen. 

Det svært likandes er at perspektivet er lagt til to kamerater som holder sammen i tykt og tynt. 
Ellis er den mest vågale og tøyer stadig grensene som de voksne har satt. 
Neckbone er hans trofaste følgesvenn. 
Begge er imponerende godt spilt av Tye Sheridan og Jacob Lofland. 

Tenåringene kommer fra familier hvis liv hangler av gårde i husbåter langs Mississippi. 
Ellis' foreldre er på kanten av skilsmisse, Neckbone vokser opp hos en onkel. 
Guttene pendler mellom båtturer til urskogsaktige, flomrammede øyer i elvedeltaet og motorsykkelbesøk i asfaltørkenen av moteller, barer og butikker i nærmeste tettsted.En dag finner hovedpersonene en mystisk rømling på en av øyene, en fyr som kaller seg Mud (Matthew McConaughey). 
Hvem er han, hva vil han og hvor troverdig er han? 
Vi tilskuere blir mer enn skeptiske, men Ellis og kameraten fascineres nok til å hjelpe ham. 
Det får holde å si at Mud skal ha drept en kar som hadde et forhold til kjæresten han elsker. 

Er kjærlighet mulig? 

Snart spinner Nichols en thrillerpreget vev mellom rømlingen, hans forfølgere og guttene. 
En sjelden gang fristes han til å bryte ut av tenåringenes perspektiv. 
Det kjennes unødig. 
Ærendet hans er et psykologisk, viser det seg: 
Å la Ellis utforske om kjærlighet av det varige slaget egentlig er mulig. 
Eller er alle voksne bare svikere? 

Nichols tyr mot slutten til et konstruert dramaelement (slangebitt) og voldsomt med skyting. 
Men ok, det hindrer ikke at portrettet av Ellis' emosjonelle oppvåkning forblir vellykket. 
Heldigvis slipper vi unna sentimentaliteten som Hollywood smører på, og kan i stedet nyte det lekre tonefølget fra musikk av David Wingo. 
