The Walkmen:«Heaven» 

The Walkmen: 
«Heaven» (Bella Union/Universal) 

Lever ofte opp til tittelen. 

Det er ikke mye brennstoff igjen i bandene som fikk medvind av The Strokes' gjennombrudd et drøyt tiår tilbake. 
Ta nå bare The Strokes selv. 
The Walkmen er imidlertid New York-kvintetten som nekter å bli kjipe, manglende momentum og kjedelig bandnavn til tross. 
«Heaven» er en lugnere affære enn den hektiske forgjengeren «Lisbon», men har mye av den samme euforiske stemningen. 

Paul Maroons kimende klangfulle gitarer, Hamilton Leithausers Rod Stewart-tangerende vokal, de svulmende melodiene og det vidåpne lydbildet gjør «Heaven» til en plate for folk med for mye skamvett til å sette pris på Kings Of Leon. 
Greit, det er ikke så sexy med band som fortsatt jakter gjennombrudd på album nummer syv, men The Walkmen byr seg frem med verdigheten i behold. 

BESTE LÅT: 
«Heaven» 
