Kong Håkan av Sverige regjerte Grieghallen
Bedre kan det knapt gjøres. 
Punktum. 

Glem kong Karl Gustaf, dronning Silvia, prinsesse Victoria, Madeleine og prins Carl Philip. 
Den nye ubestridte svenskekongen heter Håkan Hellström og kommer fra Göteborg. 
Og jammen hadde han ikke også med seg en norsk dronning i Grieghallen. 
Den evigunge tidligere kulturministeren Åse Kleveland. 
Festkveld i Grieghallen? 
La oss heller si at stort nærmere himmelen kommer du ikke i en norsk konsertsal i disse dager. 

Første gang Hellström spilte her i byen var under Ole Blues-festivalen 2001. 
Stedet var Maxime, nåværende Ole Bull Scene, og svensken stilte i matrosdress med hyperenergi. 
Sist var i Peer Gynt-salen under Bergenfest for seks år siden. 
Et ekstatisk publikum og panegyriske aviskritikker med blant annet en udiskutabel sekser på terningen fra undertegnede anmelder. 

I dag er Håkan Hellström uten tvil svenskenes største artist. 
Åtte album har han gitt ut siden debuten i 2000, og han kan tapetsere veggene med gull- og platinaplater. 
I 2014 satte han skandinavisk publikumsrekord med en konsert på Ullevi i Göteborg. 
69.349 var til stede på stadion. 
I fjor slo Hellström den tidligere rekorden ned i støvlene med to påfølgende show med 70.091 og 70.144 tilhørere. 
En rekord som det må en gjenforening av Abba til for å slette. 
Eller kanskje de to konsertene Hellström skal spille på Ullevi om en måneds tid. 
Sjelden har det vel vært lettere å finne en unnskyldning for en svensketur. 

Spesielt i sin hjemby Göteborg er Hellström et ikon. 
I fornøyelsesparken Liseberg er det til og med et eget utstillingsområde tilegnet bysbarnet der du kan ta elektronisk selfie med idolet. 

Årets turné har Hellström kalt Rullande Åska (det svenske ordet for torden), oppkalt etter Dylans turné Rolling Thunder Revue midt på 70-tallet. 
I likhet med nobelprisvinner Bob har også Håkan med seg diverse gjester underveis og til Bergen er det Erik Lundin. 
Heller ukjent her til lands, men han stakk av med to priser under fjorårets svenske Grammis – som årets tekstforfatter og årets hiphop/soul-artist. 

Det merkeligste ved lørdagens konsert må vel være at det bare var solgt et par tusen billetter på forhånd. 
Noe som gjorde at den planlagte utendørskonserten på Plenen på Bergenhus uten store problemer kunne flyttes innendørs til Grieghallen med utvidet publikumskapasitet. 

Hellström begynner festkvelden med «Vãllkomen hem» og «Dom dãr jag kommer från». 
Han får hjelp av Erik Lundin på første låten, men overtar showet selv med «Tro och tvivel» og «En vãn med en bil». 
Vi mistenker et sterkt innslag av svensker i salen for her er det allsang fra første stund. 

Og for et band han har i ryggen. 
Dette må være det svenske svaret på Bruce Springsteens E-Streetband. 
Bare at her er det et lite snes musikere – komplett med strykere, blåsere, korister og full rockeoppsetning. 
Det låter som en kule. 
Detaljrikt og tett uten at det blir sterilt et eneste sekund. 

Håkan Hellström har en slags utrigger ned blant publikum i salen, og den benytter han for alt hva den er verdt. 
Snakk om folkeforfører. 
Enten han forteller små historier underveis eller leder an under allsangen. 
Hele salen gauler med og roper taktfast Håkan mellom låtene. 
Og da er konserten bare halvveis og stemningen er fremdeles for oppadgående. 

Og sjefen danser, hopper omkring og bruker hele scenen som tumleplass. 
Han har tydeligvis også lært et og annet dansesteg fra moonwalken til Michael Jackson. 

Dette er publikumsfrieri av høy klasse. 
Men av den glade sorten. 
For salen lar seg ikke be to ganger. 
Om de ikke alltid kan teksten, kan de i hvert fall klappe takten, hoppe og juble. 
Selvfølgelig gjennomkoreografert, men det kommer fra hjertet. 

På «Valborg» setter han seg ned på scenekanten og overlater store deler av sangen til publikum. 
Visst kan de teksten. 
Og perlene kommer på rekke og rad. 
«Shelley», Klubbland», «13» og «En midsommarnattsdrøm». 
Før han avslutter det hele med «Din tid kommer». 

Men det kan da ikke være ferdig allerede nå – og det er det selvfølgelig ikke. 

For inn på scenen kommer ingen ringere enn Åse Kleveland og synger duett med Hellström på «Det er så jag sãger det». 
Selvfølgelig får vi også de mest kjente som «Kãnn ingen sorg før meg Göteborg» og «Det kommer aldrig va over før mig». 
– Jag er sexton år, gauler de på benken med bak meg. 
Her er det tydeligvis mimrestund så det holder. 
Og etter «Kom igjen Lena» roer Hellström det hele ned med en rolig ballade til slutt, før Beatles og gode, gamle «Hey Jude» låter over anlegget. 

Er det rart at to og et halvt tusen småsvette publikummere forlater Grieghallen med et salig glis i ansiktet. 
