Test:VW up! i toppen 

Volkswagen up! er primært en bybil. 
Men den kan mer, og går direkte inn blant bilene i klassetoppen. 

Up! 
(Ja, det er navnet) er Volkswagens nye bybil, i klassen under småbilen Polo. 
Med en totallengde på 354 centimeter er dette en skikkelig liten bil. 
Og det gjør den naturligvis best egnet til bykjøring. 
Med kvikke reaksjoner, liten svingradius og parkeringsvennlige dimensjoner, er det både lett og morsomt å manøvrere seg rundt i urbane strøk med denne. 

De to motoralternativene, begge bensindrevne 1,0-litere, med henholdsvis 60 og 75 hester, egner seg også godt til denne typen kjøring. 
Vi kjørte den svakeste varianten, og selv om dette naturlig nok ikke er noen rakett, har den krefter nok til det meste av vanlig kjøring i det daglige. 
0-100 går på 14,4 sekunder, og bilen veier tross alt ikke mer enn 865 kilo. 

75-hestersutgaven kan likevel være et godt alternativ for deg som kjører litt lengre og med litt last i bilen. 
Prisforskjellen er også beskjeden, om lag 7.000 kroner med tilsvarende utstyrsnivå. 
Riktignok må du da opp på et litt høyere utstyrsnivå, slik at billigste utgave med 75 hester starter på 152.000 kroner, mens billigste utgave med 60 hester starter på 123.000 kroner. 

Tresylindret 

Motoren er tresylindret og det gir en litt spesiell karakter og lyd som gjør at den virker å trives med å bli kjørt litt hardt, hvilket egentlig ikke skal så mye til med så få hestekrefter. 
Den femstegede manuelle girkassen er også med på notene når man prøver å utnytte kreftene i den lille motoren. 

Overraskende komfort 

At up! klarer seg bra i bymiljø er egentlig ingen overraskelse. 
Mer gledelig er det at den overasker med god komfort også i litt høyere hastigheter. 
Riktignok snakker vi ikke om noen kontinentkrysser og en bil for langpendlerne, men både landevei og motorvei går helt fint i up!. 
Fjæringskomforten er bedre enn man forventer av en bil i denne størrelsesklassen, og støynivået er også stort sett akseptabelt. 

Litt ekstra motorstøy, spesielt i lavere hastigheter, må du likevel regne med, men det er langt i fra påfallende. 
Og i høyere hastigheter sørger en fornuftig girutveksling for at både forbruk og støy holdes på et greit nivå. 
I 100 kilometer i timen ligger turtallet på omlag 2700 omdreininger. 
Ved blandet kjøring er forbruket oppgitt til 0,41 liter og utslippet til 96 gram CO2. 

Ikke uten kjøreglede 

I tillegg til et for klassen meget bra komfortnivå, har up! også en brukbar dose kjøreglede i seg. 
Bilen er ganske livlig i reaksjonene og langt i fra så understyrt som man kunne fryktet. 
Men vi har vært borti mer presise styringer. 
Up! er likevel så liten og lett å lese ellers at den er lett å håndtere også i litt hardere svinger. 

Sikkerheten er for øvrig ivaretatt med fem stjerner i Euro NCAPs kollisjonstest. 
Det er mer enn mange andre av bilene i denne klassen. 
Up! har i tillegg et automatisk nødbremssystem som fungerer ved typisk bykjøring. 
Mer om det kan du lese her. 

OK plassforhold og kvalitetsfølelse 

Innvendig er plassforholdene helt greie. 
To personer på 175 centimeter sitter greit bak hverandre. 
Når man passerer 180 centimeter vil man imidlertid kunne oppleve at takhøyden i baksetet er noe begrenset, hvilket ikke er spesielt overraskende. 

I forsetene vil de fleste sitte greit, og kvalitetsfølelsen i førermiljøet er i tillegg slett ikke verst. 
Det mobile navigasjonsanlegget som satt i vår testbil, som også inneholder en avansert kjørecomputer, passer bra i bilen. 
Vår utgave hadde også paneler lakkert i svart pianolakk som gir særpreg og litt retrostil. 
Retrofølelse gir også det litt store og tynne rattet. 
Bagasjerommet er i tillegg overraskende stort, først og fremst fordi det er relativt dypt. 
Den bakerste avdelingen er med andre langt i fra bare til pynt. 

Bra debut 

Alt i alt syns vi Volkswagen har lykkes bra med lille up!. 
Den gjør det en liten bybil skal på en god måte, samtidig som den har egenskaper som går noe utover det biler i denne klassen tradisjonelt har hatt. 
Vi syns med andre ord dette er blant de sterkeste bilene i kategorien. 
Ja, kanskje den aller sterkeste. 
