Nytt kvinneliv i tidsklemma
Så kom den da endelig, den norske filmen som så mange har etterspurt: 
Den med et dugandes kvinnfolk i hovedrollen. 

Attpåtil tolket av en dame med bein i sin markante nese: 
Ingjerd Egeberg, Stavangers tidligere teatersjef. 
Hennes spill er billetten verd. 

Pussige likhetspunkter dukker opp når man sammenligner «Marias menn» med den kinoaktuelle svenske «Heartbreak Hotel»: 
Begge hovedpersoner er skilte leger som har rundet 40. 
Men mens den svenske legen (Helena Bergström) ikke har småbarn å ta seg av hjemme og dermed kan utfolde seg fritt i byens uteliv, er den norske trebarnsmammaen Maria fanget i tidsklemma: 

Puh, som hun stresser og strever. 
På jobb skal hun takle kjøret på akutten som krever rask reaksjonsevne og varm omsorg. 
Det hadde vært langt enklere om ikke den spydige overlegen ironiserte over Marias uhøytidelige stil. 

For ikke å snakke om hvor lett livet hennes hadde vært uten eksmannen som stadig bekymrer seg for deres felles barns helse. 
Hans mumlemumle om rot og omsorgssvikt legger seg som hodepine over Marias panne. 
Bra snurpespill av Eindride Eidsvold. 

Er det rart denne jordnære dama ikke har tid til å skaffe seg en ny mann. 
Eller? 

Regissør Vibeke Ringen og manusforfatter Kjetil Indregard har truffet blink i skildringen av Marias hverdag. 
Barneskuespillerne har fått utmerket regi og spiller riktig bra. 
Når så Egeberg framstiller Maria så streit og naturlig som hun gjør, tror man på dama og vil henne vel. 
Akkurat slik gode filmer skal fungere. 

Så introduseres mulige menn som den enslige moren kunne falle for: 
Den middelaldrende legen og den unge ambulansesjåføren. 
Skuespillerne Jens Jørn Spottag og Mats Eldøen gir sine skikkelser overbevisende trekk. 

Det er likevel her storyens svakhet ligger. 

Én ting er at sykehussettingen skaper klisjéassosiasjoner: 
Skal dette bli en billig legeroman? 

Heldigvis demper Ringen og Indregard sykehussfæren og dveler ved hjemmesfæren til Maria: 
Hvilken mann — han på 22 eller han på 50 - takler best at hun har tre barn mellom seks og 15 år? 
Ja, hvem - den unge eller den eldre - får henne til å føle seg som fullblods kvinne, ikke bare utslitt vaskefille? 

Mer bør ikke sies om dilemmaene Maria roter seg inn i. 
Men kvalene kan omtales generelt: 
Skal hun velge den stø, solide partneren, eller gå for den uortodokse flammen, han som får kroppen til å sitre i lyst og glede? 

Jeg innrømmer at jeg i min snusfornuft ikke tror helt på løsningen regissør og manusforfatter ender med. 

Det hindrer ikke at det på lerretet likevel fungerer som fortelling. 
Ringen lykkes nemlig i å tråkle sammen situasjoner som setter dilemmaer på spissen. 
Som spørsmålet om en tenåringsdatter kan godta at en mor på 40 har et sexliv. 
(Også den problemstillingen iscenesettes i «Heartbreak Hotel».) 

Alt i alt må man berømme Ringen for en solid spillefilmdebut. 
Og gratulere Egeberg med at hun spilte for livet for å få rollen som Maria. 
