Sukkerpikmin
Nintendo introduserer et søtt sett av jordnære småfolk som vil trollbinde deg til TV-en. 

Helt nede på bakkenivå lever det noen små skapninger kalt Pikmin. 
De kommer i flere farger, gror en blomst på hodet, og snakker med en stemme som bare kan utfordres av en person med helium-overdose. 

Og så er de søtere enn sukkerspinn. 

Ja, de er så søte at diabetikere vil få sukkersjokk, ernæringseksperter vil gremmes, og barnehagebarn vil gni seg fornøyd i hendene over at hver dag plutselig har blitt en lørdag. 
Når «Pikmin 2» lanseres 8. oktober, er det all grunn til å tro at et unisont «næmmæn så søte!» vil runge fra de tusen norske hjem. 

For de litt mindre sukkertolerante, er det da kanskje betryggende å vite at de også kan drepes på ørten forskjellige måter. 

I oppfølgeren til 2001-klassikeren «Pikmin», tar du kontroll over to små marsboere ved navn Olimar og Louie. 
Sammen drar de til det vi kjenner som planeten jorden, i evig jakt etter skatter og rikdom for å nedbetale firmagjelden. 

Problemet er bare at disse to karene ikke ruver høyere enn én centimeter over bakkenivå. 

Dermed er det ikke lett å raske med seg kronjuveler slik som gamle batterier, appelsiner og flaskekorker. 

Det er her Pikmin-folket kommer inn. 
I det som er et fabelaktig morsomt og godhjertet strategispill, skal du lede et hundretalls Pikmin-er rundt på bakken for å samle inn alt rusk og rask som kan være av verdi. 
Og de lystrer alle dine ordre. 

Her har du full kontroll til å lede småfolket mellom blomster, verdiløst skrap - og de fryktinngytende insektene som bare klør etter å konsumere dine flittige arbeidsmaur. 
Det er ditt ansvar å beskytte dem så godt du kan fra naturens mikroskopiske farer. 

Finner du en gjenstand, er det bare å instruere Pikmin-folket til å bære dem tilbake til ditt litt snerpete, nerdete og synsete romskip som evaluerer skatten, setter en prislapp på den og knytter et passende navn til funnet. 

Dermed blir en gammel arbeidshanske lett, dog med visse modifikasjoner, en fem-manns sovepose, og en uåpnet hermetikkboks får det passende navnet «tålmodighetstesteren». 

Heldigvis er «Pikmin 2» også herlig genialt i all sin enkelhet. 
Du får ikke så mye ansvar at du mister oversikten, og utover det å måtte manøvrere deg gjennom farene som lurer bak hver et grasstrå, handler det utelukkende om sanke inn Pikmin-er i forskjellige farger til å gjøre arbeidet ditt. 

På den måten passer dette til både store og små, og det er slettes ikke nødvendig å være strategifrelst for å bli hektet på «Pikmin 2». 

Alt dette lovende spillinnholdet, pent pakket inn i en lett og lystig grafisk innpakning som bærer preg av fargefull leketøysplastikk, gjør dette til en av Nintendos morsomste lanseringer for GameCube-konsollen i år. 

På mange måter er «Pikmin 2» så godhjertet, sprudlende og lekende søtt, at det nesten er et mysterium at ikke popgruppen Aqua står for tittelmelodien. 

Morsomt, lettfattelig og herlig i sin utførelse. 

Og omtrent like avhengighetsdannende som sukkertøy! 
