Ikke helt trua
Faith No More, Hovescenen 

Et formidabelt 90-tallsband gjenoppstod på Hove seint torsdag kveld, men noe av tidsånden og spiriten var borte. 

Faith No More kommer på scenen som et sendrektig danseorkester. 
Dressene er pastellfargede, Mike Patton lener seg tungt på en spaserstokk og det er den koselig Peaches & Herb-coveren ”Reunited” som er første låt. 
Selvironien ligger med andre ord tjukt utenpå dette comebacket. 
Det tar imidlertid ikke lang tid før de hugger løs på ”From Out Of Nowhere”. 
Faith No More var et viktig og fornyende band i perioden fra The Real Thing-albumet i 1989 fram til midten av 90-tallet. 
Siden har de inspirert uttallige etterkommere. 

Tolv år etter at de holdt sine siste konserter virker tingene å være på plass. 
Mike Bordin er fortsatt en steinbra metal-trommis, de mørke synthteppene til Roddy Bottum smyger seg inn i skogbrynet, Norgesvenn-bassist Billy Gould gjør jobben sin og gitarist Jon Hudson er det ”nye”, ukarismatiske og velspillende medlemmet. 
Mike Patton spiller ut hele sitt register, og kvalitetene hans er slående. 
Jeg hadde faktisk glemt hvor bra vokalist han var og er: teatralsk, vrang, absurd, ond, uforutsigbar og uhyre distinkt. 
Han går uanstrengt inn i både det brutale materialet og i crooner-hjørene, som den klassiske Commodores-coveren ”Easy”. 
Bandet spiller seg fint igjennom sterke låter som ”Evidence”, ”Midlife Crisis” og ”Ashes To Ashes”, men uten at man får følelsen av at dette er et nødvendig comeback. 
Kanskje er det de alternative 90-tallsrockernes måte å kommunisere på – ryggen mot publikum, noen usammenhengende kommentarer her og der, generell gi-faen holdning – eller så har de ikke helt trua. 
De klarer i alle fall ikke å overbevise den store Hove-sletta, full av folk som var seks-sju år da bandet ga seg, om at Faith No More trengs i 2009. 
Stemningen er slapp og det er som om verden har beveget seg vekk fra den tidsånden Patton og co. var med å skape på 90-tallet. 
De byr i liten grad på seg selv og på et show, og de dropper glatt hits som”Falling To Pieces”, ”Last Cup of Sorrow” og ”We Care A Lot”. 
Verden er full av band som går helhjerta inn i comeback-fasen. 
Da spørs det om det er plass til band som gjør det halvhjerta. 

Reunited From Out Of Nowhere Land Of Sunshine Caffeine Evidence Surprise! 
Your Dead Cuckoo For Caca Easy Ashes To Ashes Midlife Crisis Introduce Yourself Gentle Art Be Aggressive Epic Just A Man Chariots Stripsearch 
