Drømmende musikk
På den andre siden av kald, nordisk synthpop har du en varm, ektefølt og jovial visepop med norsk tekst. 
I bresjen for denne sjangeren finner du Oslo-bandet «No. 4». 

Ikke misforstå – denne trioen har holdt på lenge og kjempet seg opp i musikk-Norge, men debutalbumet kom ikke før i 2016. 
Utsolgte konserter, priser og nominasjoner fulgte etter og nå er oppfølgeralbumet ute. 

Det er noe drømmende over «No. 4». 
Fokus er på tekst og formidling av små hverdagshistorier om kjærlighet, familie, og relasjoner i livet generelt på en nær måte. 
Melodiene spinner rundt stavelsene og harmoniene utvikler seg fra enkle til frekke akkordprogresjoner. 
I tillegg er deres sterkeste kjennetegn bevart med mengder med koringer. 

Det er kanskje litt sukkersøtt til tider, men dansbare «Alexander B» veier opp som en mer kraftfull sang og er albumets sterkeste sammen med den svevende «Familie». 

«No. 
4» treffer tiden godt og gjør norsk visepop på en ung og vital måte som er lett å like. 
