Bare tomhet
Muligens har vi allerede fått årets dårligste norske film i «Tomme tønner 2 - Det brune gullet». 

FILM: Griskhet, mine barn. 
Griskhet er den dype fallgruven. 
Griskhet er det som gjør at filmgangstere alltid må begå det siste, fatale brekket, og til at filmprodusenter insisterer på oppfølgere selv om skuespillerne fra første omgang ikke har fått betalt, og selv om alle ideer, gode som dårlige, ble brukt opp i den første filmen. 

Og det at «Tomme Tønner» ble sett av nesten 120 000 kinogjengere er eneste tenkelige grunn til tilblivelsen av «Tomme tønner 2 - Det brune gullet». 
Dét, og at de involverte hadde litt tid for hånden og trengte noe å finne på. 

Sauesex 

Den opprinnelige «Tomme Tønner» var et sammenrasket rot av en film, men med mye naturlig sjarm, fine, små bukk til Egon Olsen og Guy Ritchie, og noen glimrende øyeblikk sprunget frem av skuespillernes og regissørens gode timing. 

Ingenting av dette finnes i «Tomme Tønner 2». 
Oppfølgeren ser mer påkostet ut, i det at bildene er hysterisk filtrert og gjør gresset sykelig irrgrønt og himmelen manisk blå, men alt annet er billig og trashy. 
Løsningen på ethvert 
«Hva gjør vi nå?»-spørsmål er å gripe til noe som er ekkelt og kjønnslig eller kroppslig: 
Her er nordtrønderske bønder som forgriper seg på sauene sine, Helge Jordal som plukker heroinpakker ut av baken på en sirkushest, samt sæd fra potensielle avlshingster og innholdet i vannblemmer som på et eller annet punkt garantert vil inntas av Tynn-Svein (Stig Frode Henriksen). 

Kim Bodnia har snublet inn i spetakkelet og virrer rundt i et par scener før han skjønner at han har gått feil og snubler ut igjen, og Linni Meister og Tine fra «Paradise Hotel» får anledning til å kløfte seg rundt i gaten der Ali (Leon Bashir) planlegger å åpne kebabsjappe. 

Til travbanen 

Men Ali må igjen gi opp planen om å bli streit når han brått skylder en uhorvelig sum penger til den dopsmuglende sirkusdirektøren Zorba (Jordal). 

Dermed klekker han ut en genial plan som går på tverke når den begrensede kompisen Nico (Jeppe Laursen, som har erstattet Anders Danielsen Lie i rollen og gjør den flatere og grovere) forveksler heroin med et mer uskyldig materiale. 
Og om du synes dette lyder kjent, er det fordi det var akkurat slik plottet i den første filmen var også. 
Den eneste nevneverdige forskjell er at beliggenheten er flyttet, dels til travbanen og dels til lokalene der denne anmeldelsen skrives. 

De eneste scenene som er mulig å se på uten å kjenne en intens svie i sjelen er Kristoffer Joners små innhopp som den dresskledde junkien Finish, og Yngve Skomsvolls innsats som naturfaglærer med sykkelhjelm som tar en svært uheldig sving. 
Det er også verd å nevne at plottet henger på det berømmelige greipet og at puslespillbitene legger seg pent på plass til slutt. 

Men det skulle da også bare mangle. 
Selv om vi bare skriver uke 1, er jeg villig til å vedde en lunch, med vin, på at «Tomme Tønner 2» vil være årets dårligste norske film. 
Dessverre er jeg redd ingen kommer til å vedde imot. 
