Bråkeprest
Prester som ultravoldelige actionhelter? 
Jepp, og utdannet av kirken til og med! 

De har ligget i krig med vampyrer i årtier i denne postapokalyptiske blodsprutende CGI-kåte nywestern i 3D, basert på en koreansk tegneserie. 

Gammelt hat vekkes til live når noen av huggtennene (forvent ingen sexy «True Blood»-vampyrer, disse ligner krysninger av Marilyn Manson og monstrene i «Aliens») kidnapper vår prests niese. 

Den første halvtimen med noe som ligner en oppbygning er en rekke vignetter, med små dramaturgiske topper, uten at vi får noe særlig tak på karakterene. 
Jeg kan ikke huske sist jeg så en mindre karismatisk actionhelt enn Paul Bettany. 
Han går i ett med den grimme, dystre scenografien - i likhet med resten av de dønn seriøse pappfigurene filmen er befolket med. 

Etter den famlende åpningen klarer ikke regissør Stewart lenger å skjule at det er effektmaker han egentlig kom til Hollywood som. 
Den ene kjøtt- og blodsprutende sekvensen avløser den andre. 
Stilig og velgjort, slik at vi utfordres visuelt en liten stund, men med fint lite annet å bite i. 
Og det er vel grenser for hvor mange ganger du kan stoppe en slåsscene og kjøre den i slow motion før det blir trettende. 
Bråkete, blodig og intetsigende for alle andre enn deg som løser billett utelukkende for spesialeffektene. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
