Nummen tunge
Jenny Lewis: 
Acid Tongue 

På sin andre soloinnsats rister Jenny Lewis lanke med en bunke musikalske tungvektere, men det hjelper lite når hennes låtskriving mangler både sjel og varme. 

Hun plukker fra øverste hylle og har med seg flotte karer som M. Ward, Elvis Costello og Chris Robinson, men de klarer i liten grad å tilføre sjel til Jennys tidvis svært utstuderte amerikana. 
Det er velspilt og stødig, men selve låtene blir sjelden annet enn halvfabrikater. 
Den som leter blir som oftest skuffet, og Acid Tongue fremstår i det store og hele langt mer som nummen enn syrlig. 

Selv klarer hun heller ikke å blåse liv i disse kalde låtene, noe spesielt ”Jack Killed Mom” og ”Fernando” og siste tredel av den påtatt komplekse, åtteminutters ”The Next Messiah” lider under. 

”Jack Killed Mom” live (med The Watson Twins): 

[kml_flashembed movie="http://www.youtube.com/v/Wyv0hUVtn38" width="425" height="350" wmode="transparent" /] 

De hederlige unntakene ”Black Sand” og ”Godspeed” er blant de få øyeblikkene der hun lar sitt låtskrivertalent få komme frem blant albumets ellers kyniske og stort sett kjønnsløse tilnærming til voksencountryen. 
