Ny Sissel-plate er svulstig, sprikende - og salgbar
Uengasjert og uten en samlende idé. 

ALBUM: 
Sissel Kyrkjebø starter dette albumet med åpen favn. 

«Velkommen hjem», synger hun, en innvitt uten forbehold. 

Og ikke før har du snublet over dørstokken, så dempes lyset og vokalisten innbyr til den saktesvingende barkrakk-intime, svenske «Tätt inntil dig». 

Men allerede i tredje låt er det hele over. 

Sangeren er blitt forlatt, og hun synger at hun «Saknar dig nu», fortsatt på svensk (skrevet av Espen Lind og Mikael Wiehe). 
Trist, trist. 

Mest tragedie 
Etter å ha pustet ut med den bunadskledte tradisjonslåta «Folkestadvisa», arrangert av julekompis Odd Nordstoga, er vi på'n igjen, med «Den första sommaren». 

«Det er så skönt att komma hem», synger Sissel. 
Her vil hun bli. 

Men det varer ikke, det heller. 

Nå kommer tre viser på rad om det dypeste savn, «Hole in the World», «Levande død» og «En dröm om dig och mig». 

En plagsom og fjern drøm, viser det seg. 

Neste sang er litt mer håpefull, mens den avsluttende også handler om en avskjed, denne gangen mellom mor og datter. 

Ingen samlende idé Det var innholdet. 
Litt sprikende. 

Her er svensk, bokmål, nynorsk og engelsk om hverandre uten at det synes å ligge noen samlende idé bak. 

Ingen skal beskylde Sissel Kyrkjebø for ikke å synge klokkerent, enten hun er glad eller lei seg, og uansett hvilke ord hun leverer fra seg. 

Så rent at hun ikke har behov for den tendensen til romklang denne innspillingen er forsynt med. 

God musikere Trondheimsolistene for eksempel klarer seg uten den typen saus i fiolinene. 

Flere andre patente musikere gjør sitt, blant dem Rune Arnesen på trommer og (nærmest som alltid) Geir Sundstøl på mange instrumenter. 

Best er «Velkommen hjem», den smygende «Tätt inntil dig» og Odd Nordstogas «Dagane», som har en viss fart og variasjon. 

Mangler engasjement 
I det store og hele trues albumet av et visst mangel på engasjement. 

Til tross for tekstene, uteblir dramaet. 

Men selvsagt: 
De som ikke får nok av englerøsten til Sissel Kyrkjebø, er på trygg grunn, og det er jo tross alt snart jul. 

Med den albumtittelen trenger man ikke engang bruke navnelapp. 
