Konsertanmeldelse:Godzilla-grooven 

Jazzrockdinsoaur observert på Youngstorget. 

Elephant9 with Reine Fiske Wimp-teltet, Youngstorget, by: 
Larm Publikum: 
Ca. 1000 Aktuelt album: 
«Atlantis» 

Elephant9 må være det mest brutalt funky jazzrockbandet på denne siden av besetningen Miles Davis hadde med seg under innspillingen av «A Tribute To Jack Johnson» (1970). 
En koloss på dansende leirføtter. 

Rytmeseksjonen 
- Nikolai Eilertsen på bass og Torstein Lofthus på slagverk - hadde i grunnen vært noe å høre ganske alene. 
Sistnevnte er plassert midt på scenen, helt foran. 
Et sjeldent, høyst velfortjent tilfelle av trommeslageren som visuelt midtpunkt. 
De to bobler som en geysir. 

Ståle Storløkken spiller orgel. 
Når han gir klarsignal for et stemningsskifte i musikken - det skjer ikke så hyppig - føles kastet overmåte dramatisk. 
Jorden under oss skifter i et nanosekund, før en ny monstergroove etableres og Storløkken spiller solo over den. 

Med seg har de, som på sin plate av fjoråret (fabelaktige «Atlantis»), Reine Fiske på gitar. 
Fiske er den beste type svenske. 
Nemlig en progsvenske. 
Med fartstid fra en nyere versjon av den svenske freakmusikkens (kursiv) non plus ultra (kursiv slutt)-orkester: Träd, Gräs Och Stenar. 

Han var lavt mikset innledningsvis i går, men spilte seg varm og fant en plass i lydbildet til effektboksene sine under låt nummer to, en magmaseig «Psychedelic Backfire». 

De avsluttet med den frenetiske shuffelen «John Tinnick». 
Spor av Deep Purples «Lazy», bare mer virtuost spilt. 

Det føltes absurd at det måtte ta slutt etter bare tre låter og en halv time. 

MORTEN STÅLE NILSEN 
