Søte forlover-Jane og fæle Bridezilla i teite kjoler
Summen av dårlig spill, langdryg historie og slitsomme amerikanere gjør at unge piker bør reddes fra denne bryllupsfilmen. 

Vel er bryllupsindustrien voksende i Norge. 
Men det er noe usigelig irriterende over disse hollywoodfilmene som fråtser i detaljer fra overdådige bryllupsskikker i amerikansk middelklasse. 

«27 kjoler» handler om unge Jane som er så gira på brylluper at hun er blitt den evige forlover. 
I selvutslettende omsorgsfullhet stiller hun opp og forbereder festene for alle sine venninner. 
Men å tenke på hvordan hun skal kapre den mannen hun selv vil ha, se det blir det ikke tid til. 

Manusforfatter Aline Brosh McKenna (Devil wears Prada) strever med å lage troverdige forviklinger i det tilsynelatende morsomme livet til forlover-Jane. 
Inn på banen trylles en liksomkjekk sjef, en framfusende, selvopptatt blondinesøster og en journalist som skriver om brylluper i avisa. 
Men handlingstråden virker rett som det er konstruert. 

Nå kunne regissør Anne Fletcher ha reddet en tynn story ved hjelp av gode skuespillere. 
Men særlig overspillet til Malin Akerman i rollen som jålete og falsk søster er pinlig å se på. 
En birollevenninne er også ille. 
De to mannfolka som agerer drømmeprinser, er ikke mye å skryte av. 
Katherine Heigl i hovedrollen som Jane er — grei nok. 

Men man kan le av de teiteste kjolene. 
Det skal filmen ha. 
