Bokanmeldelse:Santa Montefiore: 
«Villa Magdalena» 

Det er mye som skurrer i bestselgeren Santa Montefiores nyeste underholdningsroman på norsk. 

Ta en klype familiehemmeligheter, spe på med litt ulykkelig kjærlighet og krydre det hele med fantastiske hager og storslåtte omgivelser, og du har oppskriften som har gjort Santa Montefiore til et fast innslag på de norske bestselgerlistene. 

Ikke mindre enn 75.000 bøker har hun solgt her til lands. 
Denne nye boken, «Villa Magdalena», har også gått rett inn på bestselgerlisten, hvor Montefiore i skrivende stund har 3 utgivelser. 

Hun holder seg godt til den faste oppskriften i den nye boken også, hvor hun tar leseren med på en reise tilbake til Toscana på 1970-tallet. 
Vi blir kjent med Floriana, som lever sammen med sin alkoholiserte far, og fantaserer om en fremtid i herskapshuset La Magdalena. 
Florianas drømmer tiltar i styrke når hun forelsker seg i sønnen i huset, Dante, og det etter en eventyrlig sommer kan synes som om han gjengjelder hennes følelser. 

Videre beveger vi oss til England av i dag hvor vi blir kjent med 23 år gamle Clementine som ikke synes noe om at faren og stemoren Marina har forlatt London og bosatt seg i Devon hvor de driver hotell. 
Hotellet er på konkursens rand, og i et forsøk på å redde det bestemmer Marina seg for å ansette en huskunstner for sommeren. 
Valget faller på argentinske Rafa Santoro, og han skaper snart høye bølger i livet til flere av kvinnene i boken. 

Montefiore stikker hånden godt ned i klisjékrukken når hun maler ut sin historie, og sparer ikke på noe. 

De viktigste kvinnene i fortellingen beskrives som velformede og ofte vakre, engleaktige skapninger. 
Mennene er svært tiltrekkende og kjekke. 
Personene beveger seg i vakre omgivelser og konverserer hverandre med store og svulstige ord. 

Det er stemningsfullt til tider, og det er mye fin livsvisdom i boken, men totalt sett er teksten altfor full av patos. 

Fortellingen henger heller ikke sammen. 
Floriana beskrives som en ti år gammel pike i 1973. 
I 1971 har hun plutselig blitt 16 år. 
Også alderen til flere av de andre karakterene i boken passer ikke sammen med tidslinjer og hendelser. 
Rafa beskrives for eksempel som en mann i trettiårene, men er faktisk i førtiårene. 

Da hjelper det lite at boken har driv og en overraskende slutt som er krydret med fine mengder humor. 

Selv ikke en forførende fortelling og et til dels godt plott er nok til å redde denne boken som fremstår som overraskende lite gjennomarbeidet. 
