Bokanmeldelse:Gert Nygårdshaug: 
«Pergamentet» 

Det er en ren fornøyelse å lese en så elegant fortalt krimhistorie som dette - i «Pergamentet» møter vi en fornøyelig og velopplagt Nygårdshaug. 

Krim 390 sider 369 kr. Cappelen Damm 

Men - vel å merke - boken er mer underholdende enn egentlig spennende. 

Kjennere av Gert Nygårdshaugs litterære univers kan fryde seg over at Fredric Drums onkel Skarphedin Olsen med dette er introdusert som hovedperson. 

I «Pergamentet» får den egenrådige Kripos-etterforskeren Olsen ødelagt en ellers så fredelig påske, da han høyst motvillig blir satt til å lede utredningen av det som tilsynelatende er drapet på en norsk kryptolog. 

Det skal raskt vise seg at dette drapet henger sammen med to drap i London som finner sted omtrent samtidig. 
Drap som igjen har sammenheng med et gammelt pergament fra 1300-tallet. 

Da er det bare å lene seg tilbake i godstolen og la seg underholde av en forfatter som med stor entusiasme og suveren beherskelse av virkemidlene introduserer oss for en rikholdig meny av ulike drapsmotiver, utro kvinner, keltiske sagn, katolske hemmeligheter og oppskårne hamstre(!) 

Forfatterens kreativitet fornekter seg heller ikke i navnegalleriet vi her møter: 
Tom-Arne Stormyrstuggu, Rolf Rickert, Alvara Puertocruz, Kurt Krutthammer og Katja Blochausen for å nevne noen. 

Skarphedin 
Olsen bruker sin vane tro mye intuisjon - og stiltonost - i etterforskningsarbeidet, men det er ellers et tilforlatelig mønster av sammenhenger som etter hvert åpenbarer seg for leseren. 

Fredric Drum dukker opp i en birolle og sørger for at det kulinariske er vel ivaretatt. 

Og akkurat som et godt komponert måltid vil nok også «Pergamentet» etterlate leseren både mett og fornøyd. 
