Den nye koloniherren
En bleik danske kjøper seg diplomatstatus, ifører seg nykolonialistiske regalier, oppfører seg deretter i et ruinert og mishandlet afrikansk land, med ett mål for øye: 
Å gjøre seg styrtrik på diamanter. 

Det vil si: 
Egentlig for å lage en dokumentarfilm. 
Den er til gjengjeld innholdsvis delvis interessant, noe avdekkende, latterlig, kynisk og skremmende i sin rapportering. 

På den annen side: 
Som film er den ikke spesielt god: 
Noe rotete redigert. 
Og fremfor alt: 
Når filmens store fortellerutfordringen kommer - nemlig hvordan regissøren slipper ut fra den selvskapte blodfella - tier filmen brått. 

Skyggen den kaster på Nobelpris-vinneren, Liberias president, Ellen Johnson, blir nærmest et flåsete utsagn. 
