Ti år med Colonialen
Fem og en halv time tok det. 
Kvelden da vi ble med på feiringen av Colonialen. 
En feiring som er vel fortjent. 

For dette er ikke en vanlig middag. 
Jubileumsmiddagen som serveres i august og deler av september er en maraton, og Colonialen setter ny pers. 

Det hele begynte på Engen i 2005. 
Restauranten i kjelleren ble raskt kjent for å være en av de beste i byen. 
I etasjen over fikk man kjøpt det meste av delikatesser. 
Brød, nybrente kaffebønner, oster og skinker. 
Laila Skorge og Ken Kristiansen klarte i løpet av få år å skape et imperium som er blitt en viktig del av Bergens identitet og matkultur. 

Les også: 

I dag har Colonialen fem utsalg og spisesteder i Bergen. 
Fokuset på kolonialvarer av kvalitet er deres styrke. 
For kunnskapen og nærheten til produktene er tydelig i restauranten hvor Jacobs Bar & Kjøkken pleide å ligge. 
De har brød fra eget bakeri, egen kaffeblanding, konfekt og noen utrolig kreative egenkomponerte retter. 
Det gir dem en historie å fortelle. 

Menyen er en hyllest til naturen, og en fremheving av ekspertise uten at det går på bekostning av råvarene 

Det er viktig å varme opp før en maraton. 
Dette vet kjøkkenet. 
Ut sender de tre munnfuller for å få smaksløkene i gang: 
En spise­skje med syltet sei og hjemmelaget pancetta, et reagensglass med klarifisert tomatjuice, og en kikert-polenta med hjemmelaget bresaola og brønnkarse. 
Vi er så vidt begynt å bli varme i trøyen. 

Jubileumsmenyen med 20 retter er en utvidelse av den normale menyen. 
I tillegg til de vanlige 12, har kokkene hentet frem noen gamle klassikere. 
Nypotet og nypotetskum med rogn, og pølse av kongekrabbe med syltede sennepsfrø, er to av dem. 
De er vakkert presentert på trepinner og stein. 

Og selv om det er verdt det, må man ikke løpe hele lengden. 
Det finnes også en syvretters smaksmeny og en à la carte meny for dem som vil ta en kortere distanse. 

Les også: 

Flere av servitørene bærer en F på brystet. 
F for faglig kvalitet. 
F for fagutdannet. 
Dette gagner både restauranten og kundene. 
Glassene er alltid fylt med vann. 
Servietten brettes når du går fra bordet. 
Og alle spørsmål kan besvares på stående fot. 

Men såpass må det også være med en pris på 5980 kr for to personer. 
Dette er over Michelin-priser, og opplevelsen må måles deretter. 
På nivå med restauranter som Statholdergården og Maeemo. 
Med det i bakhodet burde det ha vært tilstrekkelig med håndklær på toalettene. 
Det burde ha vært mulig å justere ned varmen i det kokende lokalet. 
Og middagen kunne med fordel vært kortere. 
Servitøren nevner at noen av rettene kanskje burde ha vært slått sammen. 
Jeg er enig. 
For kvelden er lang. 
Men tempoet i serveringen er upåklagelig. 

Vinene og ølet er nøye valgt. 
Et par av produsentene går igjen flere ganger, noe som gir oss en mulighet til å bli skikkelig kjent. 
Men to av vinene er ustemte og harmonerer ikke med maten. 
Magnumflasken med champagne sirkulerer og blir ikke kald nok. 
Men smaken smelter likevel perfekt sammen med vår første rett. 
Et foie gras fyllt egg av kamille-gelé med okseterrine. 
For et startskudd. 

Les også: 

Gjennom hele menyen trekkes det en grønn tråd av hjemmedyrkede urter fra drivhuset i bakgården. 
Menyen er en hyllest til naturen, og en fremheving av ekspertise uten at det går på bekostning av råvarene. 
Som nykokt krabbe liggende på en varm stein. 
Men det finnes noen sidespor. 
Pølsene av lammebrissel og kongekrabbe er mindre rene, mindre interessante, og råvarene mindre tydelige enn i de andre rettene. 

Med en ostetallerken og sjoko­ladeganache ramler vi slitne, gode og mette over målstreken. 
Med jubileumsmenyen viser Colonialen at de blir her i ti nye år. 
Det ser jeg frem til. 

Les også: 
