Metal Gear Solid 3
Velkommen til jungelen. 
Vi drar noen tiår tilbake i tid, da Snake var en ung og lite erfaren spion, og roter oss bort i tette skoger mens vi spiser frosker. 
Gjør deg klar for en av de mest intense 
 men også frustrerende  spillopplevelsene i år. 

Metal Gear Solid 3 har omtrent fått legendarisk status lenge før spillet i det hele tatt nådde butikkene. 
Vi husker fremdeles de mystiske trailerne fra E3 for noen år tilbake der helten Snake spiste slanger i jungelomgivelser og så veldig dramatisk ut. 
Vi skjønte ingenting, men ble imponert  og ventet i spenning. 

LES OGSÅ: 

Og plutselig sitter vi her og setter MGS3-disken i vår PlayStation 2. 
Er dette spillet som kommer til å forandre vår verden og endre vårt syn på spilldesign? 

Politisk krise 

Men tilbake til begynnelsen. 
MGS3 er en prequel til de tidligere Metal Gear-spillene. 
Det hele foregår på 60-taller, kort tid etter Kuba-krisen som nesten utløste en atomkrig. 
Spenningen er stor mellom supermaktene, og den kalde krigen raser for fullt. 
Og vi befinner oss midt oppi det hele, nærmere bestemt i et amerikansk fly på vei mot Sovjetunionen, med oppdrag om å hoppe ned og redde ut en viktig forsker. 
Etter en lang introsekvens er spillet i gang. 
Eller? 

De første timene av MGS3 består for det meste av flotte, men svært lange filmklipp og samtaler med dine kolleger over radioen. 
Disse avbruddene fra spillingen har alltid vært merkevaren til serien 
 men det er heldigvis ikke så ille som i Metal Gear Solid 2. 
Vi blir spart for kvasifilosofiske monologer som det forrige spillet er så beryktet for, men likevel krever MGS3 en del tålmodighet hvis du vil få med deg alle nyansene av bakgrunnshistorien. 
Etter en tre timers tid tar det seg opp, og spillingen kommer i fokus. 

Men en ting skal skaperen Hideo Kojima ha  selv om filmklippene er ofte alt for lange, er de i alle fall mesterlig laget. 

MGS3 handler om sniking, akkurat som før. 
Til forskjell fra tidligere spill i serien er mesteparten nå utendørs, i tett jungel full av vakter, miner og elektriske gjerder. 
Du må bruke vegetasjonen til din fordel, gjemme deg i busker, klatre opp på trær og svømme i vannet. 
Designen på brettene er for det meste ypperlig, med nok av steder du kan gjemme deg, men få steder du kan føle deg helt trygg. 

Uniform og mat 

Det mest interessante er likevel de mange nye elementene som endrer spillbarheten på mange måter. 
For eksempel er den velkjente radaren borte (man hadde vel ikke slikt på 60-tallet), i stedet må du bruke forskjellige typer batteridrevet sporingsutstyr som hjelper deg å finne motstandere, men som ikke varer for evig. 

Den store nyheten er kamuflasjedrakter som hjelper deg med å forsvinne i forskjellige typer omgivelser. 
Ved å gå inn på menyen kan du bytte draktene og ansiktsmaling, og de forskjellige draktene velger du ut fra hvor du befinner deg (i gress, vann, innendørs, i regnet eller i mørket). 
Øverst i høyre hjørnet er det en måler som viser hvor synlig du er. 
Jo nærmere måleren er 100%, desto tryggere kan du føle deg. 
Draktene må skiftes kontinuerlig, ellers risikerer du å bli oppdaget. 
Underveis finner du selvsagt nye drakter og ansiktsmålinger, vi kunne bare ønske at man slapp å gå langt inn i menyen hver gang du skal skifte. 

MGS3 handler om å overleve, og noe av det viktigste er jo å få i seg næring. 
Snake har en viss utholdenhet, som reduseres etter hvert og påvirker prestasjonsevnen. 
For å holde styrken oppe, må du fange dyr eller finne spisbare planter og frukter. 
Froskene, slangene og soppene du har fått tak i lagres i en beholder, og har forskjellig smak og styrke. 
De kjøttbaserte måltidene råtner også opp etter hvert, så det er viktig å forsyne seg tidsnok. 

Det er mange feller i Snakes verden, og blir du skadet fysisk, må du redde deg selv. 
Du må ta ut kulene hvis du ble skutt, eller rette på brukne bein. 
Blir du bitt av en slange må du også dosere en motgift. 

Det er veldig hyggelig med alle disse nye elementene, det er bare litt synd at samtlige innebærer alt for mye klikking frem og tilbake i menyene. 
Vi synes Konami kunne tatt seg litt mer tid til å finpusse grensesnittet. 

Nå også med nærkamp 

Selv om du skal til enhver tid forsøke å holde deg skjult for omgivelsene, må du likevel ty til hardere midler en gang i blant. 
Du får etter hvert et stort utvalg av våpen, men vil du unngå bråk, er det ofte en god løsning å få motstanderne til å sove med et velplassert skudd fra en tranquilizer-pistol. 
Men i denne omgang kan du også benytte deg av såkalt Close Quarters Combat (CQC), som i korte trekk betyr at du kan banke opp fiendtlige soldater, bruke de som menneskelige skjold og forhøre de for informasjon. 

MGS3 er uten tvil et intenst og fascinerende spill. 
Som sagt er brettdesignen glimrende, mulighetene for å bytte forkledning åpner for en helt ny dimensjon, og som alle de tidligere MGS-spillene er det her også stor frihet til å drepe motstanderne på forskjellige måter, bruke elementer i verdenen til din fordel, og rett og slett ha det masse moro. 

Gammeldags 

Men samtidig blir opplevelsen hindret av et irriterende kamerasystem. 
Selv om vi ble vant til det etter hvert, følte vi aldri at vi hadde full kontroll. 
Du har ikke fri styring over kameraet, men kan bare bevege det litt i fire retninger. 
Du kan selvsagt bytte til førstepersonsmodus, men selv da føler vi oss litt begrenset. 
Det er ikke alltid like lett å treffe med våpnene heller. 
Vi merker også at det er relativt lett å løpe forbi motstanderne og ta liten skade selv om du blir beskutt 
 noe som på mange måter dreper hele snikeprinsippet. 

Snake Eater viser i alle fall at det fredeles er mye liv igjen i den gode, gamle PS2. 
Grafikken er nemlig så bra den kan bli på denne konsollen. 
Omgivelsene er nydelige, detaljerte, og ser virkelig levende ut. 
Vi beveger oss gjennom jungelen på dagen, om natten og i forskjellig vær, og er alltid overbevisst. 
Og animasjonene på karakterene er virkelig i særklasse, ansiktene viser virkelige følelser, mens små detaljer som blodflekker som synes gjennom klær virkelig øker realismen. 

Stemmearbeidet til skuespillerne er også over gjennomsnittet bra, kanske med unntak av selve Snake, som har tendenser til å høres litt tørr ut. 
Lydsporet ellers er solid, med flott musikk og meget gode spesialeffekter. 

Alt i alt er MGS3 et svært vellykket spill, som introduserer nok nytt til å tilfredsstille fansen, har en gripende og dyp historie, flott spillbarhet og fantastisk grafikk. 
På mange måter er det det sterkeste spillet i serien, og en klar forbedring fra den noe rotete Metal Gear Solid 2. 
Men vi har fremdeles et problem med kontrollen, uoversiktlig grensesnitt og noen tørre samtaler, og vi mener at det kan bli et hinder for uerfarne spillere. 
Vi vet at mye av det er faktisk spillets sjarm, men likevel blir vi irritert. 
Og derfor synes vi ikke MGS3 er en klassiker, men et veldig bra, cinematisk og spennende actionspill som de aller fleste bør ta seg tid til å prøve. 
