Anmeldelse:Bob Mould: 
«Silver Age» 

Ja, vi hüsker. 

Det tok langt tid for Bob Mould (51) å bli forlikt med seg selv. 
Men ikke nok med at han nå har skrevet selvbiografi og spilt «Copper Blue» (1992) på årets Øya-festival. 

Med «Silver Age» møter han sitt gamle «jeg» i døren, og lever vel med den han ser. 
Nå mangler det strengt tatt bare en gjenforening med åttitallsbandet hans, punkpoppionerene Hüsker Dü. 

38 kjappe minutter, 10 sanger, sursøtt gitarøs, fett á la Sugar snarere enn vilt og løst som Hüsker, nesten helt fritt for det rasende, suicidale mørket i de første soloalbumene hans, jevnere enn noen Foo Fightersplate. 
Det er det beste, mest fengende albumet hans på 20 år. 

BESTE LÅT: 
«Stream Of Hercules» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
