En helt unødvendig konsert
Når Rigmor Gustafsson synger «Raindrops keep fallin' on my head» stiller jeg meg spørsmålet: 
Ny versjon, greit nok, men trengte vi den? 

Ingen glemmer når Dionne Warvick synger «There is always something there to remind me». 
Rigmor Gustafsson gjesper samme låten. 

Pianist Jacky Terrasson er et funn, særlig når flygelet må vike plass for en Fender Rhodes. 
Ifølge Maijazz-ledelsen har de to pluss bassist Christian Spering og trommis Johan Holgersson, aldri hatt tid til å øve sammen. 

Som om det var sjarmerende når noen forsøker å oppheve tyngdeloven om at kun øving gjør mester. 

Hvor er de kreative innfallsvinklene, de skeive akkordene og improvisasjonene som skulle kaste nytt lys over Burt Bacharach? 
Versjoner med noe annerledes enn de vinylplatene som står i reolen hjemme. 
Dette materialet har allerede Dionne Warvick pusset blank, vi trenger ikke nok en polert versjon fra en svensk syngedame. 

På sin egen cd skriver hun: 
«Rigmor who?». 

Et like godt spørsmål er «Rigmor why?». 
