TEST:Jaguar F-Type 

Den fikk oss til å sikle da vi så den på bilutstillingen i Paris. 
Nå har vi kjørt den - og vi sikler fortsatt! 

Jaguar har brukt ganske lang tid fra den ene bokstaven i alfabetet til den neste. 
Nærmere bestemt 50 år har det tatt dem å komme seg fra E til F. 

Her på DinSide annonserte vi for nesten 13 år siden at det endelig var klart at arvtakeren etter den ekte og ærlige sportsbilen E-Type fra tidlig sekstitall skulle komme i produksjon. 

Først i år kom F-Type på markedet, og omsider har vi fått kjørt den. 
Var det verdt ventetiden? 

Det var på tide! 

Som endel lesere vil ha forstått har ikke Jaguar, den britiske produsenten av eksklusive sportbiler og luksusbiler, hatt noen kompakt sportsvogn på programmet på svært lenge. 
Det var altså på tide å bøte på det, ettersom denne biltypen utgjør kjernen i merkets historikk. 

Gjennom Jaguars stolte historie har nemlig biler som SS 90 og SS 100 før krigen, XK 120, XK 140 / 150 og den udødelige klassikeren Jaguar E-type etter den, sørget for at merket vil forbli et av de virkelig markante i bilens historie. 

Flammen er tent igjen 

Nå er de altså tilbake med intet ringere enn denne F-type, en bil som så å si umiddelbart etter lansering er blitt opphøyet til en fremtidig design-klassiker - og det uten å fremstå som noen nostalgisk retro-mimrer. 
Bilen er resolutt moderne i sitt formspråk, samtidig som en rekke elementer gjør den identifiserbar som en Jaguar. 
Det er bare å ta av seg hatten. 

Kan åpnes i fart 

I denne omgang er F-type laget utelukkende som to-seters roadster, altså toppløs i utgangspunktet, men selvsagt utstyrt med en kalesje. 
Det dreier seg om et stofftak med såkalt «Tinsulate»-foring, som kan heves og senkes på knappe 12 sekunder, og det i hastigheter på oppntil 50 kilometer i timen. 

Tre F-typer 

Den snertne roadsteren tilbys i dag i tre versjoner: F-type, F-type S og F-type V8 S. 
De to førstnevnte er utstyrt med V6-motorer på tre liter og kompressor med effektuttak på henholdsvis 340 og 380 hestekrefter. 
V8 S får for sin del den likeledes kompressor-matede 5-literen hentet på produsentens øverste hylle, som yter 495 hestekrefter. 

Fort, fortere, fortest 

Fordi bilen er temmelig kompakt og lett (den veier ikke mer enn 1.600 kilo), gir dette ganske så heftige ytelser: 

* 3.0 V6: 340 hk, 450 Nm, 0-100 på 5,3 sekunder, toppfart 260 km/t 

* 3.0 V6: 380 hk, 460 Nm, 0-100 på 4,9 sekunder, toppfart 275 km/t 

* 5.0 V8: 495 hk, 626 Nm, 0-100 på 4,3 sekunder, toppfart 300 km/t 

Vi hadde den mellomste versjonen til test og vi våger å påstå, uten å ha prøvd de andre, at den utgjør en meget anbefalelsesverdig balansekunst mellom chassis, drivlinje og pris. 

Fra 1.250.000 kroner 

Billig er den naturligvis ikke. 
Men vi snakker om en bil som går direkte i konkurranse med selveste Porsche 911, og som kan gjøre krav på en klart høyere grad av eksklusivitet. 

Er da en og en kvart million kroner (minimum for F-Type V6 S), for mye forlangt? 
For de aller fleste er det selvsagt det, men her snakker vi altså om en bil utenom det vanlige. 

Dessuten koster Porsche 911 i sammenlignbare versjoner (toppløs og med automat) henholdsvis 1.336.000 kroner for Carrera med 350 hestekrefter og 1.551.000 kroner for Carrera S med 400 hestekrefter. 
Ytelsesmessig befinner vår testbil seg et sted mellom disse. 

Mot Porsche 

Helt sammenlignbare er de ikke, da Porsche sverger til hekkmotor mens Jaguaren har sin kraftkilde på klassisk vis under det lange panseret foran. 
Det er også grunnen til at Jaguar ser på sitt produkt som en konkurrent til 911 og Boxster, eller muligens en virtuell kombinasjon av de to. 

Tøff - og elegant 

Bilens design er tidløst elegant og vellykket. 
Dette gjelder både interiøret og eksteriøret. 
Proporsjonene stemmer, bilen ser både tøff og sporty ut - vi synes for vår del den er spesielt vellykket skrått bakfra. 
Detaljene er gjennomførte, fra plasseringen av logoene via de elegante dørhåndtakene som feller seg inn når man har gått ut eller satt seg inn. 

De to sentralt plasserte enderørene er med å gi hekken en markant personlighet. 
Sånn sett foretrekker vi faktisk V6-versjonen fremfor V8-utgaven, som har fire eksospotter. 

Instrumenteringen har vi heller ikke noe å utsette på, den er oversiktlig og lett å betjene. 
Detaljene er velpleide og gjennomtenkte også innvendig. 
Eksempler på det er den bronsefarge startknappen og ditto girhendler bak rattet. 
Hendler, knapper og instrumenter gir generelt et meget godt kvalitetsinntrykk. 

Motoren passer bilen 

Kraftpakken med V6 med kompressor og tre liter slagvolum kler F-Type sitter som hånd i hanske, og den sekunderes godt av den meget gode og ikke minst raske 8-trinns "QuickShift"-automatgirkassen fra ZF. 
I utgangspunktet en klassisk automat, som faktisk oppleves som like kjapp som Porsches PDK. 
Det sier en del. 

Lydbildet fra eksospottene er rått og vakkert. 
Det knurrer, snerrer og knatrer potent, en fantastisk lyd-illustrasjon til motorens ytelser. 
0-100 går unna på 4,9 sekunder, og toppfarten, som vi ikke testet, er oppgitt til 275 kilometer i timen. 
Tilstrekkelig for de fleste. 

Kjøreopplevelsen 

Jaguar F-Type er en morsom bil å kjøre. 
Dette er ingen Grand Tourer som storebror XK, men en vaskeekte sportsbil, velbalansert og heftig. 
I forhold til nevnte XK er bilen adskillig fastere i oppsettet, men også kortere og adskillig mer livlig. 

Men den er også relativt lettkjørt og slett ikke rebelsk å håndtere. 
Understyring er ikke noe tema - bilen har et imponerende veigrep, og lar seg lett kaste gjennom svingene, godt hjulpet av den effektive drivlinjen. 

Det hele akkompagneres av den berusende motorlyden og helst, når været tillater det, luftstrømmene utenfra. 
Imponerende nok er bilen relativt sett ganske komfortabel, tross det faste oppsettet. 
Det hjelper selvsagt med den utmerkede støtten fra de gode sportssetene. 
Testbilen var for øvrig utstyrt med et førersete av typen "Performance Seat" - ekstrautstyr til 28.000 kroner. 

En utmerket sportsbil 

Jaguar har virkelig lykkes med F-Type. 
Selv når vi leter med lys og lykte finner vi ikke noe som er direkte feil med den. 
Fremtidig driftssikkerhet kan vi selvsagt ikke vite noe om, men kvalitetsundersøkelser har vist en ganske konstant forbedring på det området de siste årene. 

Bilen er underholdende, rask, estetisk sett en nytelse, og med et lydbilde som, uansett om man benytter seg av sportslyd-bryteren eller ikke, gir et hav av godfølelse. 
Fullt så rask rundt en bane som Porsche 911 er den antakelig ikke, men den gir noe mer i form av barsk kjøreglede og ren og skjær utstråling. 

Derfor tangerer den Porsches score med en sekser på terningen. 
Den fortjener det utvilsomt. 
