I hytt og gevær
Kristian Valens imitasjoner sitter som skudd, men hvorfor kan han aldri treffe blink med tekstene? 

TV: 
Han spiller lystig med på mytene om seg selv, komiker Kristian Valen, når han i kveld i skinnende hvit Hummer-limousin ankommer NRK Marienlyst, fulgt av body- guards og babes, for å melde seg til sin første dag som statsansatt i kringkastinga. 

Så klart han må lesse av seg alle våpnene han har i lommene til resepsjonsvakta. 
Så klart han også, i velkjent Valen-stil, lesser av seg imitasjoner fra begynnelse til slutt i NRKs lørdagssatsing «Valens Rikskringkasting». 

Skranglete overganger Serien likner de imitasjonsbaserte komise- riene vi tidligere har sett Valen levere hos TV Norge, som «Valens Frokost-TV» i 2009. 
Denne gang er bakgrunnsteppet at han spiller en slags utgave av seg sjøl, en Valen som må svelge sitt ego etter å ha lagt Hollywood bak seg. 

Han plasseres i et forhenværende bomberom med to (forutsigbart) tørre kontorrotter, og får beskjed om å jobbe seg oppover. 
Han tusler rundt på bruket. 

Stadig ser eller hører han et eller annet som får ham til å tenke på noe og vips, der klippes parodi- og imitasjonselementene inn. 

Mange av disse overgangene er så skranglete og corny at det er litt flaut, som at han plutselig får se en Dylan-CD liggende på et bord og, hopp sann, nå gjør jeg en Dylan-imitasjon. 

Gudbenådet imitator 
De fleste parodiene er av kjente TV-prog- ram og TV-fjes, som NRKS Ole Torp, Kristen Gislefoss, Fredrik Skavlan og Per Sundnes. 
Som alltid er det å ta hatten av: 
Ingen tar stemmer og mimikk på kornet og kan imitere som Kristian Valen. 
Ingen. 

Du kan hvine av fryd over at det går an å likne så fælt, da gitt! 
Derfor er det trist at de herlige karakterene åpenbarer seg bare for å le- vere bløte punchlines og billige vitser. 
Tekstene er lite morsomme, innholdsløse, faktisk er de til tider pinlig platte. 

Som når han i neste episode, i parodien «De nest- bestes mester», hvor han sjøl er en manisk Dag Otto Lauritsen-type, setter deltakerne til å rape om kapp. 
Seriøst? 
Raping? 
Og flere av imitasjonene, som av Nils Gunnar Lie, har vi sett før. 
Mange ganger. 

Gjester på besøk 
Det hjelper lite at NRK har kalt inn den ene kjendisen etter den andre til å gjeste programmet. 
I kveld ser du Åge Hareide forsøke å spille med mens Valen leverer en god Ole Torp-parodi, men det er lite å le av i selve den forutsigbare, slappe dialogen om nors- ke fotballåter. 

Det er mer driv når Valen overrasker med å sikte seg inn på et sensi- tivt tema. 
I parodien «Et kjøttstykke fra Thailand» gir han oss en enfoldig, usjarme- rende gubbe som har importert seg thai- brud til gards. 
Spenstig! 

Hvorfor kan vi ikke får mer å tygge på? 
For vi vil oppriktig gjerne at det skal funke for Kristian Valen snart. 

Det hadde vært så fint å kunne gi en potent tommel opp, klapp på ryggen og et sabla juicy terningkast til Norges beste imitator. 
For pokker, han har jo sangstemme, også! 
Kan vi ikke få manus som står i stil? 
Vi venter på blink! 
