Plateanmeldelse:Maya Vik 

Skamløst fengende åttitallssnop. 

Knappe halvåret etter solodebuten er norsk pops bassistyndling foran mikrofonen igjen. 
Etter konseptuelt vellykkede, men låtsvake «Château Faux-Coupe» er det nå tidligere Montée-medlemmet en enda mer melodisk glødende Prince-protesjé. 
Låtene er ubeskyttede åttittallsklingende popfunkslikkerier med lav motstand og høy varighet, og 32-åringen synger obligatorisk lyst og uskyldsrent. 

Noe pussig er Morgan Phalens nesten allstedsværende rolle, toppet av at avslutningslåta (som han også har skrevet) er oppkalt etter ham. 
Dog tvilsomt at den tidligere Justice-vokalisten skal ha applausen. 
For dette er Maya Viks historie. 

BESTE LÅT: 
«Pictures» 

TOR MARTIN BØE 
