Bokanmeldelse:Siri Kolu: 
«Røvernes herre» 

Finske Siri Kolus barnebokserie om familien Røverrud imponerer med et sjarmerende røvergalleri og oppfinnsomt språk. 

Vilja er 11 år, og foreldrene har plassert henne på en døll fiolinleir. 
Heldigvis får hun sendt nødsignal til røvervennene sine, som kommer og kidnapper henne. 
En fartsfylt, morsom og politisk ukorrekt sommer venter Vilja der hun blir satt på en viktig prøve. 

De overdrevne og fantastiske røverpersonlighetene i boken sjarmerer leseren i senk, og har fått mange til å sammenligne forfatteren Siri Kolu med Roald Dahl. 

Faren i Røverrud-familien, Ville-Karl, har mye humør, et godmodig sinnelag og tenker seg aldri lenge om. 
Han er en slags Store vennlige kjempe i kontrast til de to smarte barna hans, som sammen med Vilja løser alle floker og sørger for at alt ender godt. 

Vilja blir hørt, sett og inkludert. 
Under ligger en sår erfaring av at foreldrene der hjemme har ambisjoner og drømmer som ikke inkluderer ungene. 
Det går i jobb, jobb, jobb og tidkrevende hobbyer som slektsgransking. 

Røverrudene er opptatt av hva Vilja mener. 
De gir henne betydningsfulle oppgaver som å representere familien i BLØFF-konkurransen under røvernes sommerstevne. 

Dette stevnet er hovedhandlingen i boken. 
Her braker røverfamiliene sammen i de rareste konkurranser med de mest innfløkte regelverk. 
Ikke enkelt å holde orden på alle navnene og lekene til enhver tid. 
Jeg skulle ønske jeg hadde oppdaget oversikten, som finnes helt bak i boken, før jeg kom til siste side. 

Røverne har artige betegnelser på alt fra kampteknikker og matretter til underkategorier av fiender, som er skattebetalerne. 
Det er ingen tvil om at oversetter Tor Tveite har hatt det moro på jobb. 

Vinneren av en karaokekonkurranse på stevnet utnevnes til konge over alle banditter, og slik sett er det mye som står på spill. 
Utfallet oppleves likevel så forutsigbart at det ikke er knyttet særlig med spenning til det (for en voksen leser). 

Gleden i lesningen ligger i å bli kjent med røverne og livet de lever. 
Hver kveld fyres det opp bål, og kveldsmaten består som regel av kjempeknekkebrød med pølser, kjøttboller og annet snacks. 
Røvernes løsvektgodteri er på størrelse med Viljas hode, og er ikke forbeholdt lørdager. 

For å muntre hverandre opp, forteller de historier. 
Det er en sommerferie å drømme seg bort i, men her er også sønnen Kalles engstelse for manglende skolegang. 

Boken er full av ville påfunn og karismatiske personligheter, men er ikke bare en røverhistorie. 
De beste barnebøkene tar barns bekymringer på pulsen, og «Røvernes herre» er blant dem. 
