«Flere ganger ser Bård Tufte direkte redd ut»
«Fotballkrigen» er ikke et barneprogram. 

||| 
TV: 
Mens Harald Eia har funnet veien til Blindern og forskerne i sin nye tv-serie, har kompisen Bård Tufte Johansen gått stikk motsatt vei. 

Sammen med forfatter og fotballelsker Joachim Førsund har Tufte Johansen oppsøkt fotballsupporterne. 
Verdens mest lidenskapelige fotballsupportere i de mest intense heksegrytene og hatkampene. 

Istanbulkveld sendes det første av i alt seks programmer av «Fotballkrigen» på NRK. 
Her skal Johansen blant annet ta oss med på fotballkamp i Brasil, Skottland, Iran og Sør-Afrika. 
I første program går turen til Istanbul og kampen mellom rivalene Fenerbahce og Galatasaray. 

Tyrkiske fotballfans er kjent som verdens mest høylytte og fanatiske, og fansen skuffer ikke. 

Det gjør heller ikke Tufte Johansen, som sammen med norsk-tyrkiske Ömer havner midt i gjengen av elleville Fenerbahce-supportere. 
Vi blir med på galskapen både før kampen, marsjerende i tog til stadion og på gyngende og kokende tribuner under kampen. 

Ingen lekI Istanbul er ikke fotball en lek, og justisen blant supporterne er tøff. 
Tufte Johansen har lyktes i å komme svært tett på Fenerbahce-supporterne, og flere ganger ser Odd-patrioten direkte redd ut. 

Sannsynligvis også med god grunn. 
Men nettopp det at vi kommer så tett på tribunelivet er programmets suksessfaktor. 

Johansen viser oss hvor brutal og voldelig et slikt Istanbul-derby kan være, men uten å rette noen formanende pekefinger. 
Han tar oss med til en sosialantropolog, men noe godt svar på volden og hatet får vi ikke. 

Tufte Johansen understreker at han er imot volden, men legger samtidig til: 
«Vi må være der det skjer». 

HengivenhetIdeen om å lage dokumentarer om intense fotballkamper er ikke ny. 
Det som får det til å fungere i «Fotballkrigen» er Bård Tufte Johansens humor. 
Han har en fin blanding av barnslig fascinasjon, ironisk tilsnitt og hengivenhet til fotballen. 
Mens fansen synger unevnelige ting om motstandernes mødre, synger han «På låven sitter nissen». 

Dessverre får vi bare møte den ene halvdelen av supporterne, Fenerbahce-fansen. 
Galatasary ser vi bare på avstand. 

«Fotballkrigen» er fascinerende og medrivende. 
Men dette er ikke et barneprogram. 
Hatet er sterkt og ordbruken grov. 

Volden kunne også vært problematisert mer, men glimtet i øyet passer Bård Tufte Johansen på at hele tida er på plass. 
