Bokanmeldelse:John le Carré: 
«En delikat sannhet» 

På sitt beste er John le Carrés spionbøker store sivilisasjonsromaner. 

Roman 315 s. Kr. 369,- Cappelen Damm 

Hans tematiske fokus falt med Berlinmuren. 
Etter flere variable «postsovjetbøker» er han tilbake i sitt ess med nytt skarpt temafokus og skarp penn. 

Hvordan skal Vesten kunne bekjempe terror hvis prisen er å avskaffe de demokratiske verdiene som har vært Vestens signum? 

En høysensitiv operasjon «Wildlife» finner sted på Gibraltar. 
Så hemmelig er den at utenriksministerens høyre hånd Toby Bell er holdt utenfor. 
Britiske etterretningsfolk og et amerikansk leiesoldatfirma «Ethical Outcomes Inc» samarbeider om å fange en terrorist som skal møte en kontakt på stedet. 

«Terroristen» viser seg å være en ung enslig muslimsk mor og hennes baby som skytes i filler. 
Amerikanerne og britene begraver operasjonen bokstavelig talt og legger lokk på saken. 

Men en av britene har sett katastrofen og knekkes psykisk. 
Hans fedreland tar ikke ansvar, og ser han som problemet. 
Karrierediplomaten Kit Probyn deltok i «Wildlife» men så ikke likene. 
Han forfremmes og nyter nå sitt første pensjonistår. 
Da får Probyn besøk av den utstøtte. 
Han ligner et gjenferd og ønsker å fortelle hva som skjedde uansett konsekvenser. 
Hardt presset tar Probyn kontakt med Toby Bell for å få råd. 
De må være uhyre forsiktige fordi de er overvåket. 
Varslerens liv, Bells karriere og Probyns ekteskap ligger i potten. 

Jeg leser Le Carré slik at forsvarsentrepenører i statsapparatet kan være en avgjørende spiker i kista for et demokrati fordi korrupsjonsfaren blir så overhengende. 
Hvordan skal Vesten makte å beholde sine demokratiske verdier om de ikke tar varslerne på alvor og slutter å belønne de konforme som alltid sitter stille i båten og holder kjeft mot bedre vitende? 

Fin oversettelse av Heidi Grinde, selv om den norske tittelen kunne vært bedre. 
