Hastverk er lastverk
80-tallet og «Guitar Hero» burde vært en perfekt kombinasjon. 
Allikevel feiler spillet. 

Jeg har et veldig spesielt forhold til «Guitar Hero», helt siden jeg importerte det fra USA like etter lanseringen i 2005. 
For å oppsummere kort: jeg elsker «Guitar Hero» og oppfølgeren, og har spilt det på utallige vor- og nachspiel siden det kom. 

En egen versjon med låter fra det glade 80-tallet burde med andre ord være perfekt for meg. 
Men det funker dessverre ikke helt. 

Det første man legger merke til er nemlig at spillet bare har 30 låter, ingen bonussanger, og at all grafikken, med unntak av kostymene til hovedpersonene, er identisk med grafikken fra de tidligere spillene. 

Utviklerne har rett og slett bare puttet nye sanger inn i «Guitar Hero 2», og ikke orket å gjøre noe som helst ekstra. 

Og når sangene i tillegg hovedsaklig består av kjipe og halvveis ukjente låter for folk flest, virker det hele som hastverksarbeide for å tjene raske penger. 

At enkelte sanger i tillegg har elendig lydbilde, vitner også om ren latskap fra utviklerens side. 

Spillegleden er fortsatt der, og noen klassiske låter er til stede, men sett under ett er dette en uinspirert tilleggspakke; en unødvendig mellomstasjon mellom «Guitar Hero 2» og de kommende «Guitar Hero 3» og «Rock Band». 
