TV-anmeldelse:Rødmende medrivende 

Ifølge fortellerstemmen sier «Dating i mørket» oss hvor mye utseendet egentlig har å si. 
Det sier vel så mye om tafsing i mørket, og det fungerer godt på TV. 

«DATING I MØRKET» NRK3 onsdager kl. 21.40 

«Dating i mørket» er NRK3s siste tilskudd til den stadig voksende sjangeren «rødme-TV». 
Det er tydelig at allmennkringkasteren strekker seg etter nye målgrupper. 
Og det skulle ikke forundre meg om de treffer dem. 

I hvert program samles tre gutter og tre jenter i et hus. 
Der møtes de kun i bekmørke rom - først til en fellesdate og deretter til flere tomannsdater med den eller de en ønsker å bli bedre kjent med. 

Det aner oss tidlig at castingprosessen er en litt annen enn på «Paradise Hotel». 

De ser ingenting, men vi ser alt i «Big Brother after dark»-stil, via infrarøde kameraer. 
Den eneste måten de kan få noe inntrykk av hvordan den andre personen ser ut, er bokstavelig talt å føle seg frem. 
Noen bruker hendene, andre velger å bruke tungen. 
Innimellom disse datene, intervjues forsøkskaninene om deres inntrykk så langt. 
Etter først å ha fomlet seg fram på egen hånd, får de også vite hvem som, på bakgrunn av svarskjemaer de selv har fylt ut, i teorien passer best som par. 
Dette er klippet sammen i passe lange bolker, som gjør at du ikke rekker å kjede deg, og hele tiden beholder nerven i programmet. 

Alt leder frem til noen rimelig nervepirrende minutter i det mørke rommet, hvor hver person etter tur blir flombelyst foran datepartneren. 
Nok en gang uten at de kan se den andres reaksjon, mens vi ser hele registret av himlende øyne, rynkede øyenbryn - og noen smil. 
Det blir som et møte mellom håpefulle som bare har chattet med hverandre på internett, eller blitt forelsket over telefonen. 
Pinlig er bare forbokstaven. 
Interiørbutikkene priser seg nok lykkelige over boomen av rødme-TV de siste årene, som må ha økt omsetningen av pynteputer til å gjemme seg bak i sofaen. 
Dette er likevel ikke et program du får lyst til å skru av. 
Etter avsløringen må deltagerne nemlig velge om de vil fortsette å date personene de likte godt i mørket, eller forkaste dem etter å ha sett hvordan de ser ut. 

Det er rimelig brutalt. 
Og fungerer godt på TV. 

(NB: 
Anmeldelsen er basert på de to første episodene.) 

INGVILL DYBFEST DAHL 
