Restaurantanmeldelse:Albert er ikke din bestevenn 

Du blir mett, men Albert bistro er ikke stedet du går til på grunn av maten. 

– 
Er det blitt bedre eller dårligere mat på Aker brygge de siste årene? spør spisefølget. 

Mange stayere som Louise, Sorgenfri, Lekter’n, Beach Club, Big Horn Steak House og Lofoten holder ut fortsatt, men det er også kommet mange nye de siste årene - som Asia, Jamie’s Italian og Burger Joint. 

Vi har tuslet inn på en halvgammel klassiker som skiftet kjønn for noen år siden fra Albertine til Albert. 

Franske toner 

– Hjertelig velkommen! 

Servitøren er kjapt ute med å gi oss et bord og kommer raskt med menyer. 
Deretter blir vi glemt en stund før en annen servitør kommer for å ta imot drikkebestillinger. 

Albert bistro er et spisested i svarte og hvite farger, med mange franske motiver på veggene og fransk musikk fra høyttalerne. 
Akkurat nå synger Marc Lavoine om en apekatt i Je descends du singe. 

Gi oss tallerkener! 

– 
Det ser latterlig ut! 
Ikke maten, men serveringsfatene, ler spisefølget. 

Trefjøler og skiferplater har herjet mange restauranter de siste årene, og forretten med carpaccio ligger på en skiferplate oppå en trefjøl! 
Ikke rart folk har startet gruppen «We want plates». 

Det rå oksekjøttet er litt kjøleskapskaldt, men smaken bra med ulik salat, kapers, syltet løk og trøffelmajones. 
Friskt, salt og syrlig og en brukbar mengde mat til 149 kroner. 

Kom med anbefalinger 

Den andre forretten er grei, men det søtlige kamskjellet er stekt litt for lenge og burde hatt noe krydder på seg. 
Blandingen med ertepuré, urter og bacon er derimot meget vellykket, og porsjonen er mettende. 

– Informativ vinmeny, sier spisefølget. 
På baksiden av spisemenyen er all drikken presentert. 
Her har Albert et fint kart over Frankrike med de fleste vinområdene. 
Skal man gjøre noe enda bedre, hadde det vært smart med vin- eller ølanbefalinger til de ulike rettene, særlig siden menyen stort sett er den samme året rundt. 

Salttungt 

Servitøren kan ikke noe om vinen de har, men er hyggelig og scorer mye på sjarmen. 
Vi har plukket ut en flaske Bordeaux til hovedrettene, en Ch. La Louvière 2010, som er priset til 2,5 av polpris. 

– Litt skuffende lammerett, sier spisefølget. 

Lammekjøttet er veldig fett, og vi har spist både mørere og mer smaksrik lammekarré tidligere. 
Her er tilbehøret det beste, med en luftig og salt potetpuré, smaksrik rosmarinsaus og sprø grønnsaker. 
Retten blir i overkant salttung, 285 kroner er i overkant dyrt, men det er mye mat. 

Dyr entrecôte 

Lokalet er denne kvelden fylt med par og familier som er ute og koser seg, og stemningen er god i det halvfulle lokalet. 

Den andre hovedretten innfrir heller ikke. 
Entrecôte til heftige 355 kroner bør være blant byens beste, men det løvtynne kjøttstykket vi får servert, holder ikke mål. 

– 
Det er nesten ikke vits i å spørre hvordan man vil ha den stekt, siden den blir gjennomstekt etter kort tid i pannen, sier spisefølget. 

Den syltede løken til er i det minste god, og også her får vi sprø, deilige bønner til. 
Saftige pommes 
Anna har en bra dose smør i seg, men er dessverre lunken, nesten kald, når den blir servert. 
Det beste er uten tvil den deilige Bordeaux-vinen som står godt både til lammekjøttet og entrecôten. 

Steinharde oster 

– 
Jeg synes det er blitt noe bedre på Aker brygge den siste tiden. 
Jamie’s Italian er bedre enn Jacob Aall, og Ling Ling og Delicatessen er best av alle stedene her. 

Vi avslutter med et ostefat til 155 kroner, men Albert må huske å ta ut ostene av kjøleskapet. 
Nå er både brie, roquefort og comte steinharde. 
Albert bistro byr på en hyggelig kveld, men må heve nivået på kjøkkenet. 
