Musikkanmeldelse Linnea Dale – «Favourite Mistake»:Terningkast seks 

Linnea Dale finner formen i en perfekt liten drøm av en låt. 

Artist: 
Linnea Dale 

Låt: 
«Favourite Mistake» (Aftertouch) 

Talentet har vært klinkende klart siden hun deltok på «Idol» som 16-åring. 
To år senere, i 2009, scoret Linnea Dale to påfølgende topplasseringer på VG-lista med Donkeyboy. 

Men siden sjokoladestrupen fra Telemark la ut på soloreisen har hun slitt med å lande uttrykket, noe begge hennes soloplater speiler. 
Der mange artister mister det kunstneriske drivet så fort uviktige ting som familieliv kommer i veien, virker det imidlertid som at 27-åringens ekteskap med Thomas Aslaksen har gjort undere for hennes søken etter sound. 

På første smakebit fra hennes kommende plate får hun nemlig hjelp av både svoger (Jonas Alaska) og svigerband (Sigurd Thomassen og Even Ormestad fra Pow Pow). 
Sammen har de laget en ulmende og magisk poplåt som ikke forsøker å være som andre poplåter. 

Det finnes nesten for mange sangere her til lands som dyrker den luftige og svevende vokalen, men arrangementet rundt sitter sjeldent så godt som på downtempo-perlen «Favourite Mistake». 
Spesielt refrenget forløses med gåsehudfremkallende skjønnhet når Dales «I can’t help myself» slår ekko i skallen. 

Hennes tangenter og Thomassens gitar drypper nydelig om hverandre og holdes i sjakk av Ormestads balansegang mellom konsis dub og drømmebass. 
Det hele innkapsles av trommeguru Martin Horntvedts snertne punch. 
De distanserte tammene og den nære skarpen over en kantete trommemaskin utvider rommet i denne solstekende og inspirerte drømmen av en låt. 

En tidvis prosaisk tekst i verset er lett å tilgi, for «Favourite Mistake» er først og fremst en sanselig opplevelse, med svevende lyrikk om de øyeblikkene der kroppens vilje er sterkere enn sinnets. 
Den bedårende popmelodien møter en hjemsøkt stemning, som et avkom av ABBA og Broadcast. 

Med et fade out-parti på førti sekunder, har låten et problem med å gi slipp på lytteren. 
Men det går heldigvis begge veier – kroppen trygler nemlig om å sette den på repeat. 
