Chapt og gæli
«Chappie» er dessverre ikke politirobotfilmen vi har ventet på. 

FILM: 
«Chappie» utspiller seg i et lovløst Johannesburg i en nær fremtid, hvor politiet har satt inn kamproboter for å bekjempe kriminaliteten. 
Skaperen av robotene drømmer imidlertid om å skape et vesen med en selvstendig bevissthet, og han har ikke før fått installert sitt revolusjonerende operativsystem i en kassert modell før roboten kidnappes og adopteres av en gruppe desperate gangstere. 

Dårlig oppdragelse 

Dermed er det duket for en hel rekke klisjépregede problemstillinger knyttet til bevissthet, identitet og den guddommelige skaperakten, som spilles ut ved at tittelfiguren løper rundt og tiltaler folk som «fuckmother». 
Chappie skildres som en blanding av en kjærlighetssyk løshund, en helmekanisert Robocop og en Wall-E med nunchako, og med de amoralske frontfigurene i rapgruppa Die Antwoord som rollemodeller sier det seg selv at det oppstår visse forviklinger. 

Stilistisk sett har «Chappie» mye til felles med Neill Blomkamps gjennombruddsfilm «District 9», men hva handlingen angår, minner den mer om den skuffende endimensjonale oppfølgeren «Elysium». 
«Chappie» er i det hele tatt en sjeldent ufokusert og uforløst affære, som rastløsthopper fra den ene drøvtygde plottråden til den neste uten noensinne å forplikte seg til noen av dem. 
Manuset er et eneste stort rot, og en stor del av replikkene består av utsagn som ikke gir mening annet enn som dekorativ, fonetisk støy. 

Bortkastet mulighet 

Dette er synd, for når man studerer de gode spesialeffektene, de medrivende actionscenene, de mangainspirerte robotene og Hugh Jackmans blekede hockeysveis, aner man konturene av noe som kunne blitt en satirisk og tidsmessig relevant science fiction-film. 
Satire forutsetter imidlertid et tematisk fokus, og «Chappie»s hovedproblem er at den i bunn og grunn ikke handler om noen ting som helst. 

Man får inntrykk av Blomkamp har blitt såpass blendet av sine egne bilder og ideer at han rett og slett har sett gjennom fingrene med at filmen har store problemer hva gjelder skuespill, struktur og god gammeldags logikk. 
Dessverre bestitter ikke «Chappie» nok energi, sjarm eller originalitet til at publikum kan gjøre det samme. 
