Se på min ville teddy, du
«Bamse og tyvenes by» er både for hellig og for handlingsmettet. 

FILM: 
Snille mennesker virker ikke fullt så snille lenger når de får behov for å fortelle omgivelsene hvor snille de er. 
Kjernebudskapet i «Bamse og tyvenes by» er at om du har vært slem før, betyr ikke dét at du kommer til å være slem for bestandig - og at sanne venner alltid ønsker deg velkommen tilbake selv om du har dummet deg ut litt, for eksempel ved å la deg lure til å bli med på et umotivert røverraid mot bamses bygd. 

Uangripelig 

Det er dette som skjer med Bamses tidligere nemesis, ulven. 
Men Bamse og vennene hans skal ikke minne sin villfarne venn og hverandre om dette mange ganger før prektigheten klør. 
«Tenk om jeg hadde hatt disse kreftene og så latt være å hjelpe til», sier Bamse alvorlig når han blir takket etter å ha reddet en løpsk skolebuss. 
Det er en selvgod åre i verdens sterkeste bjørn. 

Nå er det forsåvidt forståelig at budskapene er enkle og uangripelige når målgruppen er så ung. 
«Bamse og tyvenes by» er slags actionfilm for de minste, med et hektisk plott fylt til bristepunktet med overfall og komplott og kamper og listing over juv på skjelvende trestammer. 
Mye av hurlumheien forårsakes av utspekulerte Reinert Rev, som både kidnapper Bamses dunderhonningkokende bestemor og forleder vennene hans. 

Irriterende hare 

All denne dramatikken foregår i maleriske svenske skoger i vennlige farger, men om naturen og landsbyen er pen å se på, blir ansiktene til Bamse og vennene hans for grove og tykkstrekede for det store kinolerretet. 
Det tar også om lag fire minutter før den overengstelige Lille Hopp går enhver normalt likevektig person på nervene, mens den uforstyrrelige Skallmann står frem som en av filmens tydeligere personligheter, i tillegg til den plagede, tvesinnede Ulven. 

Bamses univers er på mange måter et trygt valg for småbarnsforeldre som vil kollapse i kinosetene i en drøy time. 
Men den er også både for spennende, og for uspennende. 
