Sterkt om døgnfluer
Dette setter en støkk i en. 
Ikke bare fordi «Exteriors» viser to unge kvinner som prøver å bli skuespillere i Hollywood. 
Men vel så mye fordi kynismen fra to drittsekker av hankjønn blir stilt grelt til skue. 

Samme uke som to klovner farter langs en dansk elv og bare tenker med det de har mellom beina (se egen anmeldelse), får vi en svartere variant av det samme fra Los Angeles. 
«Kjærlighet er bare en kjemisk reaksjon i hjernen», er setningen som to av filmens hurra-meg-rundt-mannfolk hyller. 

Gitte Julsrud fra Norge med kunstnernavnet Skye (Gitte Witt) og Pearl fra England (Ruta Gedmintas) har fått seg kjærester i filmbyen. 
Dagene går med til å gå fra audition til audition i håp om å få en rolle. 

Det tar litt tid før det griper i starten, der noen håndholdte kamerascener dessuten virker unødvendige. 
Men så setter Patrik Syversens manus kloa i en, forsterket gjennom hans og Marie Kristiansens regi. 
Snart tvinner de fram en handling som borer seg inn til de ømmeste nervene i de to usikre kvinnenes sinn. 

Det skjer ved å pendle mellom scener fra Skye og Pearls privatliv med de selvsentrerte kjærestene Mike og Adam, avslørende samtaler mellom de to kyniske mennene når de er ute på byen, samt klipp fra en audition der kvinnene spjåkes ut i sjokkrosa parykk og danderes med latterlige lyspærer før de må svare på intimiserende spørsmål. 

En ting er at kvinner med en skuespillerdrøm i magen, kan få en realitetsorienterende kalddusj av «Exteriors». 
Enda tristere er framstillingen av to samliv der kjærlighet er en illusjon. 
