Stor oppstandelse
Tim Burton viser god, gammel form når han gjenoppliver sin egen kortfilm i «Frankenweenie». 

FILM: 
«Frankenweenie» er en nyinnspilling av en halvtimes kortfilm som Tim Burton regisserte i 1984. 

Derfor er manuset basert på et annet manus som er basert på en idé ruget fram av en 26 år gammel Burton som ville lage en hyllest til sin barndoms helter og mareritt. 

84-filmen hadde skuespillere, nyinnspillingen har dukker og benytter stop-motion (tenk «Flåklypa» eller «Wallace & Gromit») og sendes ut på kino i svart-hvitt-3D - intet mindre. 

Historien er «flesket ut» til halvannen time, men handler fortsatt om Victor Frankenstein, en omtrent 11 år gammel vitenskapsmann som, i likhet med mange av de andre figurene i «Frankenweenie», minner om Michael Jackson på slutten av «Thriller». 

Enebarnet Victor bor med sine gode foreldre i den idylliske forstaden New Holland, han digger naturfag og elsker sin kjære hund Sparky, et bjeffende vesen av ubestemmelig rase, med form og «farge» som en overmoden rotfrukt. 

Elektrisk stemning 
En dag dør Sparky på ulykksalig vis, men Victor graver opp liket og bruker all sin kløkt, naturens mektige krefter og husets tekniske duppedingser for å bringe kjøteren tilbake fra de evige jaktmarker. 

Problemet blir å holde det vellykkede eksperimentet hemmelig, siden folk flest har sine rigide meninger om forskjellen på liv og død. 

Uheldigvis har Victor en innpåsliten klassekamerat ved navn Edgar, en krokrygget dypvannsfisk med lange Nosferatu-klør og akutt behov for tannregulering. 
Dermed er spetakkelet i gang og en rekke vitenskapelige eksperimenter ender i full oppstandelse, både på kirkegård og barnerom. 

Hyllest «Frankenweenie» er gjenoppfrisket av en Tim Burton i storform. 
Etter flere år med adaptasjoner og nytolkninger av andres verk, henter han igjen inspirasjon fra egen fantasi. 

Den visuelle stilen har store likheter med «Corpse Bride», men valget av svart-hvitt gir en egen atmosfære og balanserer hele veien mellom å være en parodi og en hyllest til skrekksjangerens klassikere - «Nosferatu», «Dracula», «Frankensteins brud», «Mummien» og så videre. 
Ser vi bort fra Victors foreldre, er alle figurene utsøkte freaks og misfostre. 

Samtidig er filmen en varm skildring av forholdet mellom en gutt og hans kjære hund, krydret med humor og flere elleville actionscener som virkelig tar av mot slutten. 
«Frankenweenie» er ganske skummel og anbefales for alle som er gamle nok til å lese undertekster. 
