Tamme superkrefter
«Chronicle» sløser bort kjempekrefter som kunne vært brukt til å lage en god historie. 

FILM: 
I filmens første akt bruker regissør Josh Trank og resten av staben alle sine gode krefter på å gjøre karakterene og deres omgivelser så realistiske som mulig. 
Tre high-school-gutter trer fram som relativt troverdige typer, hvis du ikke er altfor bevisst på den utstuderte improvisasjonen og hvis du prøver å tenke minst mulig på hvor «amatørkameraet» står til enhver tid. 

«Chronicle» er nemlig atter en øvelse innen «found footage»-sjangeren: en mengde filmopptak blir samlet i ettertid og klippet sammen til halvannen time med et helsikes vanvittig drama fra virkeligheten. 
I dette tilfellet heter fotografen Andrew (Dane DeHaan), en nerd som mobbes på skolen, bankes av sin trygdede, alkoholiserte far og har en dødssyk mor liggende hjemme. 

Hevn over mobberne 

Andrew har en noe kulere fetter som leser Jung og Schopenhauer. 
Av uklare årsaker blir de to venner med en av skolens mest populære, Steve. 
Sammen oppdager de et hull i bakken som fører til et sted der noe overnaturlig skjer. 
Eller, som det heter i forhåndsreklamen: 
«Tre tenåringsgutter gjør en utrolig oppdagelse som fører til at de alle utvikler umenneskelige krefter.» 

Til å begynne med bruker de kreftene til å stoppe baller i lufta og bygge lego uten hender, men vi sitter jo alle og venter på hva Andrew vil gjøre med mobberne på skolen. 

Hullete historie 

Det triste er at regidebutant Trank (f. 1985) og manusforfatter Max Landis mangler superkreftene som skal til for å lage en god historie. 
Spenningen forsvinner etter hvert som hullene i plottet åpenbarer seg og gutta fortsetter med sine rampestreker (noen av dem ganske morsomme), når de egentlig er ressurssterke nok til å overta verden. 
I stedet for å, la oss si, vrenge åpen en verditransport når han trenger penger, bestemmer en av gutta seg for å slenge gatas bøllete alkiser høyt opp i lufta og rane dem for noen skarve dollar. 

Vi skjønner at en av gutta har gått over til «den mørke siden» når han begynner å nappe i stykker edderkopper med sin enorme hjernekraft, men da har filmen allerede rukket å bli ufrivillig morsom. 
«Chronicle» framstår som en lite bearbeidet ønskedrøm, inspirert av blant andre «The Blair Witch Project», «Paranormal Activity», «Cloverfield», «Lost» — og et ønske om å legge Seattle i ruiner. 
