Biff ohoi
Det sies at man aldri kan få for mye av en god ting. 
Det stemmer ikke. 

I lokalene som en gang huset kontorene til Amerikalinjen, seinere en pub med samme navn, ligger i dag Hereford Steakhouse. 
I ny og ne samles fremdeles gamle skipskamerater i disse lokalene hvor biff nå står i høysetet. 

-Mon tro hvor mange kilo som går med her i løpet av en kveld, undret Robinson og mønstret det nesten fulle lokalet. 

-Ser ut til å være et sted for sultne menn, sa Fredag, som talte bare to kvinner i forsamlingen. 

Husets varemerke er Herefordkjøtt. 
Brokkoli, sjampinjong og mais er fast følge, og man velger mellom fire typer poteter. 
Fredag gikk for en klassiker: 300 gram entrecôte med pommes frites og bernaise (kr 279), mens Robinson lot seg friste av kobebiffen. 
Denne japanske kvegtypen fôres opp på melk, øl og mais, og det kraftig marmorerte kjøttet er himmelsk. 
Robinson bestemte seg for 200 gram (kr 600), men kelneren måtte beklage: ikke noe eksklusivt japansk kjøtt på lager. 
Dette skulle ha noe å gjøre med jul og nyttår, en noe forunderlig forklaring et godt stykke ut i februar. 
En skuffet Robinson måtte se etter et engere stykke Hereford, og valgte 200 gram pepperbiff av indrefilet med pannestekte poteter (kr 236). 

Forrettene, gratinert løksuppe (kr 74) og «Spicy Scampi» (kr 109) kom raskt på bordet. 
Robinsons løksuppe var kraftig på smak, men alt for salt. 
Fredags scampi kom som et grillspyd på blandet salat. 
Chilien hadde dessverre fått konkurranse av en dash grillkrydder, noe som alltid får Fredags varsellamper til å lyse. 

Pepperbiffen fikk Robinson til å stirre noe vantro på tallerkenen, der biff, poteter og tilbehør fløt på et hav av brun saus. 
Og på toppen av det hele - som et lite seil - en hermetisk ferskenbåt. 

-Kanskje man har latt seg inspirere av Den Norske Amerikalinjen, bemerket Fredag tørt, som fikk sin bernaise servert i en skål ved siden av. 
Den var fløyelsmyk og lett, og paret seg smidig med en perfekt stekt entrecôte som var både saftig og mør. 

-Men hva er dette, lurte Fredag og tygget en pommes frites. 
Jo, grillkrydderspøkelset hadde vært ute også her. 

Robinson hadde ikke noe å utsette på sin indrefilet, men presentasjonen ødela noe av opplevelsen, og liksom løksuppa var de pannestekte potetene blitt utsatt for en altfor stor klype salt. 

Robinson tok en god slurk av en Merlot fra Robert Skalli (kr 360), anbefalt av kelneren som beklaget et for tiden redusert vinassortiment grunnet utarbeidelsen av nytt vinkart. 

-Det spørs om ikke saltet er forklaringen, foreslo Robinson. 
- For her blir man tørst. 

Robinson avsluttet med en crème brûlée (kr 79), dessverre måltidets høydepunkt. 
En noe blidere Fredag rundet av med mangosorbet (kr 39) 

-Neste gang bør du presisere at du vil ha peppersausen «on the side», foreslo Fredag. 
