En proff kremkake
«Yes, yes» og «snufs, snufs» fra Tone. 

CD: 
Tone Damli Aaberge er et perfekt eksempel på at det går an å gjøre en strålende karriere bygd på annenplasser. 
Først i «Idol», siden i «Skal vi danse» og nylig i «Melodi Grand Prix». 

Fra sin sølvplass på pallen stiger den allstedsnærværende sangeren fram til gull-førsteplasser på hitlistene, først og fremst med «Butterflies», som allerede kunne vært presentert i programmet «Landeplage» med sitt flagrende, fargesterke, fengende refreng. 

Mangler intensitet «Butterflies» er med på denne ti låters plata, som først og fremst framtrer som et stykke proff popmusikk. 
Den ene sangen etter den andre huskes etter første lytting. 
Men plata er også preget av popmusikkens tomhet og mangel på substans. 
Bak store ord om kjærlighet og lengsel, fins liten troverdighet. 
Den intensiteten og følsomheten som skal til for å få tekster som dette til å virke overbevisende, har ikke Tone Damli Aaberge foreløpig. 

Produksjonen tar sikte på å la arrangementene legge seg som silketepper bak den klare, likevel lett hese røsten til Damli Aaberge. 
Enten det er strykere fra Czech National Symphonic Orchestra eller distinkte toner fra banjo eller dobro, det hele flyter sammen i en ganske svulmende lydkulisse bak kjærlighetsbudskapet som er platas bærende tema. 
Ups and downs, noen glad-sanger (yes, yes), noen litt triste låter (snufs, snufs) og noen midt imellom (håp, håp). 

Drømmende Tone Damli Aaberge framtrer som en en sanger et sted midt mellom Shania Twain (f.eks. den innbydende «Here I Am») og Katie Melua (f. eks. 
«Let?s Finish What We Started»). 
Men som sangeren hvisker dramatisk helt til slutt i låta «Then Comes You», uten akkompagnement: 
«I?m Dreaming About Life». 
Her er mest drøm, ingen tolkning av livet som byr på virkelig smerte eller ekstase. 

Plata anbefales enhver som trenger et behagelig lydteppe å hvile seg på. 
Den som er på jakt etter popmusikk som tar sjanser, som røper dristighet og jakt på mening, må lete helt andre steder. 

« «I Know» » Tone Damli Aaberge 

3 

Plateselskap Eccentric Music / Universal 

Les også: 

• 
Sliter med stemmen 

• 
Tones PR-kupp 

anmeldelseranmeldelsekulturplatemusikktone_damli_aaberge 

Del på facebook Lik Dagbladet Musikk på Facebook 
Del på facebookRapporter om feil i artikkelen 

Fra sin sølvplass på pallen stiger den allstedsnærværende sangeren fram til gull-førsteplasser på hitlistene, først og fremst med «Butterflies», som allerede kunne vært presentert i programmet «Landeplage» med sitt flagrende, fargesterke, fengende refreng. 

Mangler intensitet «Butterflies» er med på denne ti låters plata, som først og fremst framtrer som et stykke proff popmusikk. 
Den ene sangen etter den andre huskes etter første lytting. 
Men plata er også preget av popmusikkens tomhet og mangel på substans. 
Bak store ord om kjærlighet og lengsel, fins liten troverdighet. 
Den intensiteten og følsomheten som skal til for å få tekster som dette til å virke overbevisende, har ikke Tone Damli Aaberge foreløpig. 

Produksjonen tar sikte på å la arrangementene legge seg som silketepper bak den klare, likevel lett hese røsten til Damli Aaberge. 
Enten det er strykere fra Czech National Symphonic Orchestra eller distinkte toner fra banjo eller dobro, det hele flyter sammen i en ganske svulmende lydkulisse bak kjærlighetsbudskapet som er platas bærende tema. 
Ups and downs, noen glad-sanger (yes, yes), noen litt triste låter (snufs, snufs) og noen midt imellom (håp, håp). 

Drømmende Tone Damli Aaberge framtrer som en en sanger et sted midt mellom Shania Twain (f.eks. den innbydende «Here I Am») og Katie Melua (f. eks. 
«Let?s Finish What We Started»). 
Men som sangeren hvisker dramatisk helt til slutt i låta «Then Comes You», uten akkompagnement: 
«I?m Dreaming About Life». 
Her er mest drøm, ingen tolkning av livet som byr på virkelig smerte eller ekstase. 

Plata anbefales enhver som trenger et behagelig lydteppe å hvile seg på. 
Den som er på jakt etter popmusikk som tar sjanser, som røper dristighet og jakt på mening, må lete helt andre steder. 
