Djevelsk dårlig
«Season Of The Witch» 

En gang hadde navnene «Nicolas» og «Cage» noe mildt lovende ved seg. 
(Selv om alle vet at det egentlig var Elisabeth Shue som var god i «Leaving Las Vegas» (1995)). 

I nyere tid - med spredte, totalt tilfeldige unntak som «Adaption» (2002) og «The Weather Man» (2005) - er navnet hans blitt synonymt med actionbroilere fra laveste hylle. 
Er han Hollywoods grådigste mann? 
Eller simpelthen bare den dummeste? 
I 2011 viker det komplett usannsynlig at den tidligere Oscar-vinneren noen gang vil være på skuddhold av en nominasjon igjen. 
Den vil i alle fall ikke komme som konsekvens av dette dilldallet, hvori de tidligere korstogridderne Cage og Ron «Hellboy» Perlman tar en ung kvinne - som blir beskyldt for å være heks - under sine vinger og rir av gårde ut i et «eventyr» bestående av eksakt ingenting. 

«Season Of The Witch» er en film så spektakulært absurd og gledesløst idiotisk at den får oss, dens eget publikum, til å skamme oss for at vi i det hele tatt liker film. 
En slags «Da Vinci Koden» møter «buddyfilmen» i den sene middelalderen, komplett med dialog som snytt ut av nesen til en uinspirert amerikansk «detektime» fra 1985 (Perlman forsøker sågar å ta kål på selve djevelen ved å gjentatte ganger skalle til ham). 
Dette hadde vært til å leve med, eller i alle fall til å ignorere, om ikke regissør Sena hadde vært så tjukk i hodet at han gjør et poeng av at filmen er «inspirert» av Ingmar Bergmans «Det syvende innseglet» (1957). 
Det blir litt som å sidestille taket i Det sixtinske kapell med drodleriene på en melkekartong. 

Reaksjonært er søppelet også: 
Filmen synes å mene at kirkens menn hadde rett i å brenne kvinner beskyldt for hekseri på bålet. 
«Der er intet håp her. 
Bare pest», sier Cage på et tidspunkt. 
Stemmer det. 
MORTEN STÅLE NILSEN 
