Brian Eno, «Drums Between the Bells»
(Warp) Ufokusert tidsmaskin. 

Brian Enos andre Warpalbum på skremmende kort tid er et samarbeid med en Rick Holland - såkalt multimedia artist / poet, med samme fokus som ambientbestefaren på å senke tempoet i høyhastighetssamfunnet. 

Åpenbart har begge to senket egen puls så radikalt at de nå eksisterer i et parallelt nittitallsunivers, der det å være motkulturelt verbal til trommemaskiner og hvalsynther ikke er punktert av Radiohead og Bono. 
I dét universet er albumet fantastisk. 

Her, i den virkelige verden, hadde duoen vært tjent med lengre og mer dyptgående spor i stedet for å fremstå som dårlige kopier av både andre - og ikke minst seg selv. 

BESTE LÅT: 
«A title» TOR MARTIN BØE 
