«HyPer:Særdeles godt teater på alle plan 

Hvordan skal et barn hanskes med en sorg og et savn så stort at det ikke finnes ord for den, men bare fysisk uro? 

Per Viggo, snart ti år, har mistet sin far i en ulykke og kroppen forsvarer seg mot sorgen gjennom hyperaktivitet. 
Derav kallenavnet «HyPer». 
Han blir utagerende og uberegnelig, og etter språket å dømme har han også en dose Tourette. 

Han vet ikke hvor han skal gjøre av seg og alle følelsene sine. 
Han har «maur i underbuksen». 
Klassekameratene vil ikke være i gruppe med ham, lærerne vil sende ham på spesialskole, moren er nesten utslitt og tvillingsøsteren (Trini Lund) har trukket seg inn i taushet. 
Den eneste som bruker tid på å nå inn til ham er rektor Grå (Per Schaanning). 

Nøkkelen viser seg å være deres felles interesse for egyptisk mytologi og pyramider. 
Rektor Grå drømmer om å oppleve pyramidene, Per Viggo er overbevist om at Farao Ramses fra sin glasskiste i det egyptiske nasjonalmuseet i Kairo kan overbringe en siste hilsen til faren i Dødsriket. 

Fascinerende 

Forfatteren Thor Soltvedt har skrevet tre bøker om HyPer, dramatisert av ham selv til ett fengslende skuespill og løftet opp på scenen av regissør Petter Næss, scenografen Gjermund Andresen, lysdesigner Martin Myhrvold og videodesigner Thorbjørn Ljunggren. 

Resultatet er fascinerende godt teater for barn og voksne, både realistisk og fantastisk. 
Alt får sin plass: 
Det triste og det morsomme, det ensomme og det opprørske. 
Fremfor alt står forståelsen for det umulige barnet sterkt. 

Det gjelder også i høyeste grad Ola G. Furuseths innsikt i rollen som nesten-tiåringen Per Viggo – lang og ulenkelig, neglebitende og kronisk urolig tårner han seg aggressivt opp over Per Schaannings tilsvarende rolige rektor Grå. 
Den hjertesyke snart-pensjonisten i Pink Floyd-trøye og den fortvilte snart-tiåringen som uavbrutt kjekker seg, har utmerket kjemi som et odde par. 

Grå forstår hvorfor HyPer nekter å ta Ritalin (Rita Linn, som han kaller pillene): 
Han mister seg selv av dem, og Grå vil hjelpe sin intelligente elev til å få et liv. 

Gode skuespillere 

Rundt dem fyller fem skuespillere en rekke roller: 
Amell Basic er en ubetalelig egyptisk guide som bryter på svensk, Charlotte Frogner briljerer som vanlig i flere roller og dialekter, men spesielt som forståelig uforståelig jentunge med ny mobil. 
Sara Khorami er den kjempende moren. 

Svimlende scenebilde 

Min snart ti år gamle konsulent var usedvanlig opptatt av scenebildet: 
Glidende, hule (pyramide)blokker som på et øyeblikk flytter situasjonen fra klasserom til barneværelse, fra sykehus til flykabin, fra hotellrom til pyramide, fra ørken til museum og gravkammer. 

Et visuelt høydepunkt er omrisset av Kheopspyramiden som «smelter» til en falk i himmelsvev. 
Kairo by night kaster et øyeblikk voksne tanker til «One Night in Bangkok», alt formet i flytende ledlys akkompagnert av Petter Winthers følsomt «egyptiske» musikk. 
Winther skaper også et lite blinkskudd i rollen som flyvertinne. 

Det Norske Teatret har satset mye på nyskrevet norsk dramatikk i det siste. 
I rekken av forestillinger blir HyPer stående. 
