Plateanmeldelse:Honningbarna 
- «Verden er enkel» 

Forenklet verden. 
Komplisert sinne. 

Den fantastiske debuten fra disse fremdeles fryktelig unge sørlendingene oppviste punkrockens gjennomslagskraft via knyttneveriff og sangbar agitasjon. 
Andrealbumet er bedre produsert (Fireside-Pelle) og mer sakfokusert. 
Dessverre har det betraktelig svakere refrenger og er mer parole-aktig ensporet i sammenfatningen. 

Intensjonene er gode, men datalagringsdirektiv, antijulematerialisme og generell samfunnsapati forsvinner i aggressive gitarer som ikke skiller seg godt nok ut. 
Det er ingenting galt med å være tante Sofie, men det kan være et fortrinn å nå gjennom med hvorfor man er sint, ikke bare at man er sint. 

BESTE LÅT: 
«Offerdans» 
