Young på sitt beste og verste
Backingbandet Crazy Horse er tilbake, og gjensynet er så hjertelig at Neil Young bruker snaue halvtimen på åpningen "Driftin' back'". 
Vokalen er rett fra Young-himmelen, men de eviglange gitarpartiene er for superfansen. 
Albumet er inspirert av arbeidet med hans selvbiografi, og i suverene "Walk like a giant" synger han: 

_Me and some of my friends_ 

_We were gonna save the world_ 

But then the weather changed 

and the white got stained 

and it fell apart 

And it breaks my heart 

En drøm som glapp. 

Og for å vri kniven om i såret, kommer koret inn: 
Think about how close we came. 

"Ramada Inn" handler om hva alkoholisme fører til i et forhold, og "Twisted road" åpner med en hyllest til Bob Dylans klassiker "Like a rolling stone". 

Lystige "Born in Ontario" og balladen "For the love of man" fra Young-arkivet er fine avbrekk. 

Once in a while 

when things go wrong 

I pick up a pen, 

scribble on a page 

Try to make sense 

of my inner rage 

("Born in Ontario") 

Ni kutt fyller hele 87 minutter, og da har han spilte det dårlige tittelkuttet "Psychedelic pill" to ganger. 
Et gigantisk monument av en plate, men med sprekker her og der. 

Beste spor: 
"Walk like a giant", "Ramada Inn", "For the love of man", "Twisted road". 
