Repetisjoner om juicingens gleder
Skviser ut noen dråper til av juicebølgen. 

Carina Hultin Dahlmann er ute med sin tredje juicebok på relativt kort tid. 
Denne gang er det barnefamiliene som skal få sine oppskrifter, og forfatteren repeterer ellers friskt fra sine tidligere bøker. 

Ernæringsprofessor Wenche Frölich ved UiS gikk tidligere i år ut mot juicebølgen Hultin Dahlmann representerer og uttalte at frukt og grønnsaker burde spises, ikke drikkes. 
De fleste småbarnsforeldre vil nok imidlertid kunne skrive under på at det ikke alltid er like lett å få podene til å ta til seg de anbefalte fem om dagen. 
Lokale forsøk hjemme hos undertegnede har vist at spesielt grønnsaker er mye lettere å få lurt inn i flytende form, og dette er da også Hultin Dahlmanns poeng: 
Flytende frukt og grønt er veldig mye bedre enn ingenting, og ernæringsprofessorens ideelle verden er ikke alltid samme sted som den virkelige verden. 

Det er imidlertid en del elementer ved Hultin Dahlmanns formidling jeg stusser på. 
Hun kaller seg natulig juice-terapeut, hva nå det måtte innebære, og gjentar en rekke påstander om helseeffekter ved juicing og økologi. 
Som tidligere framføres en rekke helsepåstander helt uten dokumentasjon. 
En kildeliste hadde virkelig vært på sin plass her. 

Forfatteren har derimot gjort en grundig jobb med å forklare hvordan man skal gå fram for å bruke oppskriftene, eksemplifisert ved formuleringer som denne: 
«Når jeg skriver for eksempel 1/5 agurk, kan du tenke at du deler agurken i fem og bruker en av de fem delene». 
Her skal åpenbart alle med, selv de aller mest tungnemme. 

Juicing er altså ikke noe hokus pokus. 
Det som slår meg, er at de improviserte juicene vi lager av det vi til enhver tid har liggende, ofte ender opp med å smake bedre enn når vi har prøvd oppskrifter fra denne boka. 
Appene til Hultin Dahlmanns læremester Jason Vale gir også bedre resultater. 
Illustrasjonene er imidlertid veldig fristende, og etter hvert som man har blitt litt mer dreven i juicingens verden, er det jo bare å improvisere og tilpasse etter egen smak. 
Som inspirasjonskilde fungerer boka bra, og det er kanskje det viktigste. 
