QTY:En liten perle av New York-rock 

På sitt debutalbum viser QTY at de kan «rock city»-håndverket til fingerspissene. 

Det fine med desember og mengden av oppsummerende årsbestelister, er tipsene om artistene man har misset. 
Ikke minst i sjangeren rock, som jo sliter hardt i oppmerksomhetskampen mot all hiphop og moderne R&B. 

Brått husker man det personlige albumet How The West Was Won av The Only Ones-legenden Peter Perrett, som sensasjonelt havnet topp ti i Dagsavisens felleskåring. 
Og comebacket fra shoegazebandet Slowdive, det fine andrealbumet fra Big Thief eller de gode punkrockerne Priests, som alle tre havnet høyt opp på listen hos Pitchfork. 

En ny rockeperle 

Nå på tampen av året, etter at alles lister var trykt, dukket det opp en liten, ekstra rockeperle fra byen med de fleste beste: 
New York. 
Byen som er «rock city», med artister fra The Velvet Underground via Television, Ramones, Patti Smith og The Strokes til LCD Soundsystem. 
For å nevne noen svært få. 

De nye som oser av New York er duoen QTY. 
Omtalt av det engelske musikkmagasinet NME som «straight-up indie bliss», og med debutalbumet QTY rullende er det lett å kjenne på den samme lykkefølelsen. 

Tre opplagte referanser er Lou Reed, The Strokes og Suede. 
Det siste er selvfølgelig ikke fra New York, men dets gitarist Bernard Butler er produsent for QTY-debuten, og det høres. 
Sjekk bare låten «Word for this», med sitt Suede-aktige gitarspill og vokalbruk. 

Låter med fete riff 

Tydelig inspirert av glamrock, og på tjuvjakt blant rockeriff som mange har skapt før dem, treffer QTY en ekte rockenerve. 
Duoen Dan Lardner and Alex Niemetz møtte hverandre i New Yorks gater som 17-åringer, spiller begge gitar og synger om liv, vennskap og undringen om hvordan man skal finne veien opp og frem i storbyen. 

«It's a half-hour into this day, already I like my chances. 
A word for this, is inexperience» synger Lardner, og stiller flere spørsmål enn han gir svar. 

Musikalsk smeller det til allerede i den fantastiske åpningslåten «Rodeo», med et så fett riff at den lett kunne vært en single fra The Strokes´ klassiske debutalbum Is This It. 
En rockelåt av sorten man ikke trodde det var mulig å skape flere av, men så skjer det likevel. 

Kan «rock city»-håndverket 

Den energisk fengende og riffbaserte fortsetter i «Dress/Undress», før ting roes ned i nydelige «Michael». 
Der, og i låter som «Living things» og «Notify me», bygger musikken mer på eminent, dobbelt gitarspill enn drivende riff. 
Når man på toppen kan legge på en vokal som minner om like deler Lou Reed, Tom Verlaine og Julian Casablancas, er det ikke mye å klage på. 

Direkte nyskapende er de ikke, det har vel de fleste forstått nå. 
Men QTY kan New York Rock City-håndverket til fingerspissene, og briljerer på gitarene gjennom et album som føyer seg fint inn i rekken av sterke debuter fra denne byen. 

Så, inntil engelske Shame slipper sitt debutalbum 12. januar neste år, lar vi QTY holde gitarrocken levende. 
