Nytt album:The Northern Belle overgår alle forventninger 

Det er som om dette albumet nekter å forlate spilleren. 

Er du en av de mange som lot seg begeistre av bandets selvtitulerte debutalbum i 2015, vil du garantert falle for Blinding Blue Neon. 
Dette er countrymusikk av ypperste merke. 

Hjertevarm miks 

The Northern Belles musikk er en uimotståelig miks av ingredienser som innfrir alle forventninger. 
Her er en finstemt dose pop, avhengighetsskapende countrytoner og en hardingfele som både indikerer at de er norske og utvider musikkens stemningsleie. 

Legger vi til glimrende harmonivokaler og Stine Andreassens mykvakre stemme, i tillegg til at de som et kollektiv har alt på plass instrumentalt, blir summen besnærende egenartet og personlig. 
Syv musikere i harmonisk samspill der alt oppleves usigelig tilfredsstillende. 
Som en glideflukt inn i evigheten. 

Vel, kanskje ikke. 
Men fra det øyeblikket åpningstonene til Bjørnar Ekse Brandseths pedal steel fanger oppmerksomheten i «You’re Gonna Leave», starter ferden inn i deres univers. 
Du verden for et fint sted å være, der kjærligheten besynges i utallige varianter med hjerteskjærende varme. 

Strutter av erfaring 

Bandet er ettertraktet, og listen over hvem denne gjengen har spilt med er imponerende, uten at jeg skal dvele ved enkeltnavn. 
Må de holde sammen lenge, fordi dette er et band for både i dag og fremtiden. 

Som et lite apropos: Johanne Flottorp har akkurat gitt ut sitt selvtitulerte debutalbum, en strålende plate for solo hardingfele. 
Hun er med på å sette farge til The Northern Belles sanger, samtidig som hun får rom for å dyrke sin egen musikk. 

Norsk country strutter av selvtillit for tiden, og i fremste rekke står denne gruppen ledet av Tromsø-jenta Stine Andreassen. 
Ved siden av å være bandets vokalist spiller hun både akustisk og elektrisk gitar, og er også den som står for låtskrivingen. 
Hun står ikke noe tilbake for norgesaktuelle Kacey Musgraves. 
Det sier litt om hvilket nivå dette bandet opererer på. 

Makeløse sanger 

Musikere kan være hvor flinke de må, men uten gode sanger faller likevel mye til jorden. 
Dette bandet har trigget forventningene med vårens «Pink Skies», som ga en pekepinn hvor de var på vei. 
Med «You’re Gonna Leave skjønte vi at store ting var på gang. 
Så kom smellvakre «Record Player Still On», og alt falt på plass. 

Gleden og melankolien, hjertesorgen og spillegleden går hånd i hånd. 
Hver sang er en liten fortelling som må bli sagt, hver tone gir historiene vingekraft til å lette. 
«Begun to Quake» og «Say It like It Is» er dagens favoritt. 
I morgen er det to andre. 
Det sier mye om albumets kvaliteter. 
