N.E.R.D er tilbake, men ikke helt i hitform
Hitmaker Pharrell Williams prøver, men mange fikse ideer blir ikke alltid til gode låter. 

Lenge før Pharrell Williams (44) skrev låten og sang i den omstridte nakenvideoen til «Blurred lines» med Robin Thicke i 2013 - og ikke minst gjorde hele verden «Happy» med sin gigantiske hitlåt i 2014 - var han grunnlegger og den sentrale delen av produsentduoen The Neptunes og bandet N.E.R.D. 

Sistnevnte en trio med Williams, Chad Hugo og Shay Haley som skapte en uforskammet fengende miks av pop, funkrock og moderne R&B. 
Låten «She wants to move» er helt ypperlig, og sendte N.E.R.D til topps verden over i 2004. 
Samme år spilte de også en vilt fet konsert på Quartfestivalen. 

I et rytmisk jag 

Men der Pharrell Williams holdt stand som superstjerne på egen hånd forsvant N.E.R.D fra radaren, til tross for nye låter og album både i 2008 og 2010. 
Til nå, der bandet som aldri egentlig døde er vekket til live igjen. 

Skjønt band og band, femtealbumet No_One Ever Really Dies oppleves mest som et solofremstøt fra Williams, som ifølge wikipedia er kreditert som eneste låtskriver av de opprinnelige tre på samtlige elleve låter. 

Allerede fra første single og åpningslåt «Lemon» forstår man at dette albumet er noe annet enn den tamme forgjengeren Nothing. 
Med Rihanna som gjest dundrer «Lemon» rett ut i dagens moderne popverden fylt med langt mer hektiske bassrytmer enn melodi, og N.E.R.D får oss til å føle at dette funker - igjen. 

Treffer ikke planken hver gang 

Det rytmiske jaget fortsetter i første halvdel, via friske «Deep Down Body Thurst» og frenestiske «1000», og mye her handler mer om å føle noe i kroppen enn å tenke dype linjer. 
Ikke noe galt i å jage etter hits som fyller dansegulv og spillelister i Spotify, så klart, men Pharrell Williams og gjengen treffer likevel planken for sjelden. 

Etter hvert endres form og stemning, når andre typer låter fra Williams´ katalog hentes frem. 
Det politiske er i «Don´t don´t do it» med Kendrick Lamar som gjest, en låt som med tydelig sinne kommenterer hvordan svarte blir behandlet av politiet i USA. 

Den mykere siden vises i lange og herlig snodige «Lightning, Fire, Magic, Prayer», mens det store mageplasket kommer helt til slutt i reggae-forsøket «Lifting You» med Ed Sheeran. 
Dét var en dårlig idé, gitt. 

En og annen godlåt her, altså, men med for få av disse på plass vil No_One Ever Really Dies neppe gjøre N.E.R.D. veldig store igjen. 
Men hør for all del den hemningsløse «bangeren» «Secret Life of Tigers» som nest siste låt ut. 
Det er Pharrell på sitt kreativt beste. 
