Infløkt aha-mysterium
Når du har sett sci-fi-filmen «Moon», skal du ikke røpe handlingen til noen. 
Samme med «The darkroom», sjøl om ingen andre enn deg og den forvirra joggesko-dama med håndveska og svimanetene kommer til å se den. 

Ei slangøyd korpie-lege kommer inn i psykiatrisk og starter eksperiment på en ulykkelig mann som for 15 år siden vandret blodig veilangs uten så mye som 21 gram hukommelse. 

Etter de tradisjonelle farmasi-sprella rømmer han fra institusjonen og treffer på en merkelig gutt som har trøbbel med stefaren sin. 
Det viser seg at den arbeidsledige dress-slangen fotograferer kvinner med nakne dusjbryster gjennom fratrukne baderomsvinduer. 
Det er dessuten fare for at han torturerer dem etterpå. 
Fotograferinga er nok verst. 

Av åpenbare grunner må gutten ha hjelp av den hukommelsesdaude navnløse med den munkeaktige Fretex-frakken for å kunne avsløre sin stefar, og ferden går til ei fjern skogshytte der kule Kimberley sitter lenka til veggen da seriemorderen ankommer med arbeidsverktøy i beige stresskoffert. 

«Jeg har vært her før». 
Aha. 
