«Wildling:»Se heller en episode «X-Files» enn dette våset 

Pretensiøst om mørke urkrefter. 

Puberteten, med alt det medfører av kroppslige endringer, er et yndet tema innen skrekkfilmen. 
Fra David Cronenbergs makabre The Fly via ekstremfilmer som The Human Centipede til ymse varulvfilmer hvor kroppen vrenger seg i smerte, er kroppslig endring ofte et ytre bilde på indre kaos. 

I Wildling er det kvinnekroppens transformasjon fra jente til ung kvinne som skaper store problemer, og Anna (Bel Powley) får problemer idet puberteten inntreffer. 
Det hele er så banalt og forutsigbart at det er på grensen til pinlig. 
Wildlingen er et sånt vesen som vi kan se for oss dukke opp i en episode av X-Files. 
Mulder og Scullys jakt hadde garantert vært mer underholdende enn dette våset. 

Det begynner bra 

Opptakten til Wildling er filmens mest skremmende sekvens. 
En liten pike holdes innelåst i et hus i skogen. 
En figur som kaller seg pappa forteller henne skumle historier om mystiske wildlings, og forklarer henne hvorfor hun ikke får lov til å gå ut. 
Brad Dourif i rollen som faren er truende og illevarslende. 
Så langt er filmen bittelitt nifs. 

Idet handlingen flyttes ut i samfunnet greier ikke filmen å bygge videre på det mystiske og farlige. 
Anna våkner opp på sykehuset og blir tatt hånd om av en vennligsinnet og snill sheriff, spilt av Liv Tyler. 

Det nifse erstattes av elementer fra et mer tradisjonelt ungdomsdrama. 
Anna må lære seg å leve i den virkelige verden samtidig som de kroppslige endringene for alvor begynner å gjøre seg gjeldene. 

Ufrivillig komisk 

Wildling fremstår som en film som ikke vet hva den vil være, og ender dermed opp som en ganske kjedelig affære. 
Den er ikke skummel, ikke skremmende og ikke morsom. 
Den kan skilte med en god skuespillerprestasjon i form av Bel Powley, som er troverdig og intens som forvirret «monster». 

Regissør Fritz Böhm får også litt drahjelp av Toby Olivers stemningsfulle foto, men han hadde trengt et strammere manus og bedre utviklede karakterer. 
Nå spriker historien i alle retninger. 

Avslutningen tyr til thriller-elementene, men lykkes ikke med å skape spenning. 
Konflikten mellom natur og kultur blir overtydelig, og slutten er ufrivillig komisk. 

Wildling er hverken en god skrekkfilm eller en interessant ungdomsfilm. 
