Alt man kan ønske seg av en roman
Det eneste negative med boka er at det ikke er mer av den. 

«Og vi er fattige og snuskete og sultne og vi har aldri penger nok, vi krabber rundt på gulvet etter en mynt til trikken, vi tigger oss til et måltid, kaffe, en snaps, en sang.» 
Noen bøker drar deg inn i et rom, fyller rommet med ting, med personer og følelser slik at du nesten glemmer hvem du selv er. 
Jeg, Unica er en slik bok. 
Det er ikke uproblematisk. 
Å lese Kristine Reffstrups debutroman stiller også høye krav til deg som leser. 
Dette er ikke en bok du leser på bussen, eller til frokost. 
Du må ha tid, ro, overskudd og helst lese hele boka i ett strekk. 

Jeg, Unica er løst basert på livet til den tyske kunstnerinnen Unica Zürn (1916-1970). 
Vi er på midten av 1900-tallet i Paris, Berlin og den lille franske byen Ermenonville. 
Omdreiningspunktet for historien er et kunstnerisk bestillingsverk; Unicas kjæreste Hans skal lage en dukke i menneskestørrelse. 
Unica lever gjennom skapelse av dukken, hun følger nøye med på tilblivelsesprosessen og deltar nennsomt i alle stadier av arbeidet. 
Det sære prosjektet er overraskende engasjerende: 
«Solar Plexus åpner seg som et landskap, nervene og blodbanene, arterienes tyne tråder som forgrener seg og renner og snor seg som veier». 
Resffstrup skriver svevende, ja. 
Men det er aldri komisk fordi hun har stålkontroll over språket. 
Hun briljerer med metaforer, fantasi og historisk teft. 
Det føles som å puste inn et menneske, og en tid som ikke finnes lenger. 

Det er hele tiden er slags uhygge over Unicas tilværelse. 
Maten står på bordet og råtner, vertinnen invaderer leiligheten, det skjer vemmelige ting med kroppen hennes, og mange ganger skjønner vi ikke om hun er alene, eller sammen med Hans. 

Selv om boka har en gjenkjennelig og moderne form — med korte kapitler og lange tankestrøm-setninger er Jeg, Unica rett og slett unik i sitt innhold. 
Man kommer så nær hovedpersonen, lever seg så inn i hennes søken etter seg selv, og går gjennom hele det menneskelige følelsesspekteret i løpet av de 200 sidene. 
Det eneste negative med boka er at det ikke er mer av den. 
