Fable 3
Resirkulert eventyr. 

En ond konge undertrykker sitt folk, men hvem skal stå opp mot overmakta? 
Det er deg selvfølgelig. 

Fable 3 følger i fotsporene til sine forgjengere, og lar deg ta kontrollen over en figur som må møte kongedømmet Albions utfordringer og til slutt bli en helt. 

For likt? 

Det er en god del nye ting i Fable 3, men jeg sitter hele tiden med følelsen av at jeg har spilt dette før. 
Spillets grunnleggende systemer er kliss likt forgjengerne, og historien makter ikke å engasjere meg. 

Ringenes Herre-triologien er artig den første gangen du ser den, ikke fullt så artig andre gangen - og beint kjedelig tredje gangen. 

Flere ganger opplevde jeg deja vú. 
Skogområdene, katakombene, vinterlandskapet og byene har jeg sett før - i forgjengerne til nettopp Fable 3. 

Ond eller god? 

Du har alltid et valg om å være snill eller slem når du samhandler med figurene i spillet. 
Helt i starten av spillet ble jeg stilt ovenfor et vanskelig moralsk valg - hvor jeg selv merket at jeg måtte tenke lenge og nøye over hva jeg gjorde. 

Jeg tok meg selv i å håpe at det var slike valg jeg måtte ta hele spillet igjennom, dessverre tok det ikke lang tid før valgene dine ble ganske trivielle. 
De har med andre ord ikke veldig stor innvirkning på historiens gang. 

Dermed står vi med et spill hvor det moralske systemet ikke bidrar til fortellinga, en fortelling som attpåtil føles resirkulert ut, og spillområder som du har sett før. 

Er det rart jeg syns vi har for mange oppfølgere? 
Jeg vil ha genuint nye og unike spillfortellinger! 

Hva står vi igjen med da? 

By the power of ... 

Kampsystemet er velfungerende og polert - og nytt i Fable 3 er at våpnene dine utvikler seg etter hvordan du bruker de. 
Er du en som bare moser ned alle knappene hele tida, eller en som bruker tid på å få inn de avgjørende slagene? 
Ditt våpen får nye egenskaper etterhvert som spiller skrider frem, og det får i tillegg et unikt utseende. 
Det liker jeg godt. 

Følelsen av å være til stede i Albion er også veldig god, i de unike spillområdene føler jeg at fortellingen lever sitt eget liv - også takket være kløktig bruk av musikk. 

Dessverre består mye av spillet av generiske uteområder og katakomber, som ligner alt for mye på tidligere Fable-spill. 

Skal det være et barn? 

Etter at spillets hovedhistorie er over kan du slå deg opp som eiendomskonge, flerbarns-far/mor eller bare en vanlig konge. 

Dette gir spillet litt ekstra levetid, men i realiteten ikke så altfor mye. 

Produsent Peter Molyneux har snakket varmt om de mange mulighetene du får ved spillfortellingens slutt, men jeg skulle ønske han hadde brukt kreftene sine på mer nyskaping og unik historiefortelling 
