Forglemmelig flykappløp
Det største problemet er den totale mangelen på originalitet. 

"Fly" er i sin visuelle utforming basert på suksessfilmen "Biler" fra 2006. 
Men der "Biler" fortalte historien om hvordan hovedbilen Lynet McQueen gikk fra å være en selvnytende, oppblåst drittsekk til å innse at livet og verden inneholdt andre verdier enn å vinne kappløp, presenterer "Fly" en lite dynamisk hovedrolle. 

Propellflyet Dusty jobber som gjødselspreder i rurale og fredelige omgivelser, men drømmer om å være racerfly som vinner store konkurranser. 
Han slenger seg med i nominasjonsløpet til et jorden rundt-kappløp der de beste av de beste deltar. 
Der blir han underdogen som mot alle odds klarer å kvalifisere seg, til tross for at han paradoksalt nok lider av høydeskrekk. 
Han blir selvsagt både latterliggjort og motarbeidet av konkurrentene, men får også nye venner. 
Og så videre. 
Dette har du sett før, i mange ulike innpakninger. 
De logiske bristene her er imidlertid enda mer påtakelige enn i tilsvarende historier, men det er det ikke sikkert målgruppen er så opptatt av. 

Det største problemet er den totale mangelen på originalitet. 
Filmen, med sitt verden rundt-race, er som en blåkopi av "Biler 2", bare med fly i stedet for biler. 
Konfliktene er forutsigbare og utbrukte. 
Vrien med hellige traktorer i India er litt festlig, men traktorene hadde strengt tatt rollene som kyr i "Biler" også. 

På den positive siden kan det nevnes at filmen byr på en del herlige figurer, blant annet et elskovssykt latinofly, en bayersk fly-bil med splittet personlighet, samt den lille mekanikertrucken Dorthe. 
Filmskaperne er imidlertid ikke i nærheten av å gjenskape en like interessant personlighet som "Bill" fra biler. 
Hovedflyet Dusty forblir anonymt og uforandret gjennom det aller meste av filmen. 
Han er like lett å like som en hvetebolle, og omtrent like forglemmelig. 
