Vamp på tomgang
De har gitt ut gode album siden 1993. 
Dette er det svakeste fra folkekjære Vamp. 

Det hele virker litt sammenrasket og uferdig. 
Ikke alt, men mye av det. 
Årsaken ligger i melodiene. 
Vamp har alltid hatt en god håndfull med umiddelbare, fengende og friske låter på sine album. 
En fin miks av saftige ballader og energiske folkrocklåter. 
Her må man lete en stund for å finne dem. 

Jan Toft er vokalist også her, dersom noen skulle være forvirret av bandets mange utskiftninger. 
Han synger selvsagt bra, selv om han er i overkant ivrig på noen av låtene. 
Det virker nesten som om han prøver å dekke over det faktum at enkelte melodier er ganske så tynne. 
Tekstene er fargerike og verdt å lytte til, og mange av dem er skrevet av lyrikere som Ingvar Hovland, Lars Saabye Christensen og Helge Torvund. 

Albumet har bare ni låter; de fleste av dem ganske korte. 
To av dem stikker seg ut i positiv retning, nemlig den kraftige og mektige folklåten, "Onkel Holger" og den vemodige balladen og avslutningslåten, "Fløyel". 
Mye av resten er godt spilt, men utgangspunktet har ikke vært slik som man kan tro inngangen til andre plateinnspillinger med Vamp har vært; nemlig at råmaterialet har vært bedre enn her. 

Vamp fortsetter sin utrolige konsertreise som et av landets mest populære band. 
De selger ut Kilden, og har nok av kremlåter å formidle. 
Men her er det ikke så mange av dem. 
"La la la" blir antagelig stående som en parentes i deres karriere. 
