Mindre snurr i skallen
Ikke like moro denne gang med svenske Familjen. 

||| 
ALBUM: 
Johan «Familjen» Karlsson åpner sitt andre album ved å parafrasere Chemical Brothers: 
«It began in Hässleholm», stammer han over pumpende techno. 

Dermed får vi et hint om hva som har skjedd siden debuten «Det snurrar i min skalla» fra 2007. 
Det låter større og enda mer nittitalls, samtidig som den lokale forankringen fortsatt står sentralt i skånemannens musikalske univers. 

Nytt utstyrVi kan kanskje si Familjen fortsetter i samme retning, men i nytt fremkomstmiddel. 

Denne gang har nemlig Johan Karlsson kjøpt inn «skikkelig» utstyr, og der førsteplaten var klart preget av å være en gutteromsutgivelse er oppfølgeren tyngre og mer velprodusert. 

Likevel er dette umiskjennelig Familjen: 
En blanding av italodisko, elektro, popmelodier og tekster på skånsk. 

Mangler hittene 
Så hvorfor føles det ikke like moro denne gang? 

Kanskje overdøves Karlssons popsensibilitet av den nye, tette produksjonen? 
Kanskje burde han presset seg enda litt lenger for å utvide horisonten? 
Er det fordi de åpenbare hittene mangler? 

Låter som «Djungelns lag», «Socker» og «Det var jag» vil helt sikkert falle i smak hos menigheten, men det finnes likevel ingen spor her som er i nærheten av de tre-fire store slagerne fra debuten. 

Den gledeligste overraskelsen på «Mänskligheten» blir dermed låtene der svensk-syriske Ninsun Poli bidrar med sjelfylt, selvsikker dance-dronning-vokal. 
Her gjenopplever vi noe av den sitrende, overraskede følelsen som oppstod første gang Familjen fikk det til å snurre i vår skalle. 
