Blod, gørr og grining
"Twilight: 
Breaking dawn del 1" farter idyllisk gjennom vampyrbryllup før historien aksler seg til voldsomt fødselsdrama, død, blod og grining. 

Twilight: 
Breaking dawn del 1 

Amerikansk fantasy drama. 
2011. 
1 time, 56 minutter. 
11 år. 
Regi: 
Bill Condon. 
Med: 
Kristen Stewart, Robert Pattinson, Taylor Lautner. 

Egentlig tilhørte jeg den bastante trosretningen som hevder at Twilight-serien tok slutt etter den tredje filmen, og at "Breaking dawn" er overflødig. 
Der tok jeg feil igjen. 

Det starter merkelig. 
Edward skal ha noe så harry som utdrikningslag og får oss uvlkårlig til å undres over merkelige muligheter: 
Drikker vampyrer alkisblod når de går på fylla, og kommer det strippere og viser dem en naken halspulsåre? 
Deretter oppstår omstendelige bryllupsforberedelser av så sjokkerende jentete karakter at Kate Hudson kunnet kommet flegrende forbi. 
I skogsbryllupet mangler bare noen Disney-ekorn – Bella soper mosen med jomfru-hvithet som er større enn seksmannstelt og kunne godt vært en Snehvit. 
Pappa holder tale med testikkel-bart . 
Og Bella er virkelig en bjørketynn tenåringsbrud, så sart som hvitveis og villfarelser. 
Katten min har bredere rumpe. 

Jeg har ikke lest bøkene, så jeg visste ikke hvor de skulle hen. 
Men ikke før har man svelgt det tradisjonelle bryllupet, så drar paret til en søramerikansk øy og gjennomfører en nydelig liten oppvisning i ungdommelig seksualangst i den grad at senga revner og brura våkner med dun i håret. 
Fremdeles er filmen rar. 

Så viser det seg at den skal et sted hen med all giftinga og den enerverende idyllen: 
Handlingen snur forskrekkelig og brutalt. 
For Bella er gravid med et vampyrbarn, og det oppfører seg verre enn Rosemary's baby. 
Magen vokser som en gassballong, og den unge mora blir gradvis forvandla til utspist zombie med så innhole kinn at du kan rulle klinkekuler ned i dem. 

Da nytter det ikke lenger å tro at man ikke bryr seg. 
"Twilight: 
Breaking dawn 1" brummer seg voldsomt til med det som kan komme til å bli dødelig fødsel, og tjafsete indianer-ulver venter hvesende i skogbrynet for å ta livet av det nye barnet. 
Jakob bringes inn som en snurt husvenn med valium-virkning, og du irriterer deg, du uroer deg, du ser måpende på at folka klarer å beholde Twilight-magien gjennom et smertelig kaos av blod, gørr og grining. 

Nå lurer jeg virkelig på hvordan det går i del 2. 
Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
