Sparer ikke på noe
Dette er pompøst, mektig, svulstig og bombastisk. 
I In Vain sitt tilfelle er det honnørord. 

Etter en lytt fra begynnelse til slutt, er det lett å føle seg mett av de voldsomme øvelsene og de lange låtene på "Currents". 
Men man blir mett på en god og behagelig måte, og etter litt hvile er det bare å lytte på nytt igjen. 
In Vain, med gitarist Johnar Håland og vokalist Sindre Nedland fra Kristiansand i spissen, har med andre ord skapt et altoppslukende rockealbum med monumental og tøff rock som beveger seg i mange retninger. 

Det er ikke alltid like lett å få med seg ordene i tekstene, men dette skal speile de store endringene i vår tid med kontinentale strømmer av mennesker, skifte i tradisjoner og der kulturer forenes. 
Allerede på åpneren, "Seeker of The Truth", får vi en anelse om hvor dette går og hva dette er; nemlig med låter i en legering mellom symfoniske og slakke partier mikset med ekstrem metal og progrock. 
Hør bare på den maktsterke "Blood We Shed", med sin harde og brutale kraft, før vi får et rolig stilbrudd og et mektig og sakralt sangparti. 
In Vain sparer ikke på noe her. 

Et annet høydepunkt er den symfoniske balladen, "Origin". 
En sterk låt. 
Og det er mange av dem her. 
Eneste minus er kanskje "Ghost Park", som framstår som litt rotete. 
Dette er med andre ord en svært så innholdsrik time med In Vain. 
Musikken framstår som et overflødighetshorn og en maktdemonstrasjon over hva et band kan bygge opp der det råe og melodiøse nærmest går hånd i hånd. 
Den vesle svakheten er at kompetansen er større enn særpreget til bandet. 

For det er ikke så lett å høre at dette er In Vain uten å vite det på forhånd. 
Men det er lett å høre at dette er et veldig sterkt rockealbum. 

Rune Slyngstad 
