Plateanmeldelse:Gaute Grøtta Grav - «Gardsgut» 

Sånt no' ha'kke vi i by'n, heldigvis. 

Gaute Grøtta Grav 

﻿«Du vil ikke tro hva som skjedde da TV-stjernen ga ut plate!» 
Mange har moret seg over denne nyslaktede kalkunen i en tid allerede. 
Kan den virkelig være så dårlig? 
Vel. 
Det er noe underlig usympatisk ved dette rosenrøde bygdelivs-«konseptalbumet». 

Det kan være Grøtta Gravs stemme. 
Den er oppdragende og belærende, som om han henvender seg til barn. 
Det kan være artistens giddalause forhold til enderim. 
Det kan være de suppete duettene. 
Én av dem er med Carina Dahl. 
De fleste vil forbinde henne med glamourmodelleri fremfor Senterpartiet-propaganda. 
Faktum er likevel at hun synger GGG av banen. 

﻿Det kan være de tilgjort blåøyde, uutholdelig banale tekstene. 
Det kan være sangen «Knekkebrød», praktisk talt en oppskrift satt til musikk. 

Det gis ut like dårlige album som «Gardsgut» hver uke. 
Som regel av glade amatører. 
Grøtta Grav er kjendis, hvilket gjør «Gardsgut» til ren, skjær hybris. 

«Jeg kunne laget eksperimentell jazz», har «stjernen» uttalt til sitt «forsvar». 
Nei, Gaute. 
Det kunne du ikke. 

BESTE LÅT: 
«Store Vengetind» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
