Purk, purk, tullete agurk
For lang, for dum, for kjedelig. 

En misforståelse fører Ryan og Justin (Jake Johnson og Damon Wayans Jr.) inn i et par politiuniformer de — spesielt Ryan - fort erfarer fordelen ved. 

De er ikke akkurat blant Amerikas utslåtte, men sett i lys av karrieresamfunnet, har de ikke gjort det særlig skarpt. 
Den en gang så lovende rugbyspilleren Ryan trener et guttelag uten særlig respekt for hva han måtte ha av kunnskap. 
Justin er dataspillutvikleren som ikke greier å få gjennomslag for ideene sine. 

Iført uniform opplever de respekt og spenning. 
Så hvorfor ikke ta utkledningen et hakk videre, og virkelig begynne å leke politi? 

Opplegget fungerer på haltende vis inntil til de - viklet inn i korrupsjon og livsfarlig russisk mafia - ikke synes det er særlig gøy lenger. 

«Dere har sett for mange filmer,» sier politisjef Brolin (Andy Garcia) under et avhør. 
Det samme kan sies om filmskaperne. 
De kunne brukt filmkunnskapen til å lage en liste over klisjeer verdt å unngå. 
I stedet er det som om de har listet dem opp på begge sider av minst 12 A4-ark, krysset systematisk av underveis i manusarbeidet, og fulgt forutsigbarhetene slavisk under innspillingen. 

Tanken var kanskje å la klisjeene spille opp mot 80-tallets politifilmer, og på lag med Ryan og Justins banale ideer om hva det vil si å være politi. 
Det kunne fungert dersom filmskaperne hadde lagt inn noe originalt og overraskende her og der, eller kjørt en vilt sjangerparodisk linje, slik Adam McKay gjorde med «Reservesnut» («The Other Guys») i 2010. 
Når de ikke gjør det, blir resultatet en b-film som ikke engang gidder å tulle med sin status som b-film - selv om den prøver aldri så hardt å være frekk og politisk ukorrekt. 
Forsøket strander, dels fordi den ikke går langt nok, dels fordi utførelsen er så sjuskete og halvhjertet. 

Dermed ender dette som en ytterst konvensjonell masseproduksjon, der noen smått vittige øyeblikk ikke er nok til å holde humøret oppe gjennom de drøye hundre minuttene filmen varer. 
