Eventyrstund
Antony & The Johnsons: The Crying Light 

På sin tredje langspiller innfrir Antony & The Johnsons med like fortryllende og intens tilstedeværelse som sist. 

Antony & The Johnsons nådde for alvor ut til massene med sitt forrige album, I Am A Bird Now, og har denne gangen tatt et skritt i eventyrlig retning. 
Det gjør lydbildet en størrelse større og hakket mer detaljrikt. 
Likevel er mye som forventet. 
Det låter annerledes, nært og skamvakkert! 

Hegarty er minst like ambisiøs som på sine tidligere prosjekter; arrangementene er fortsatt store, men like fullt stillfarne og skjøre. 
Enkelte partier ligger nært opptil den klassiske musikksjangeren med strykere, kjølig piano og fløytespill som inviterer deg ut i en drømmende verden hvor Hegarty er enehersker. 
Tema for turen er en gedigen hyllest til naturen, som Antony tilsynelatende ønsker å være ett med. 

The Crying Light er en samling episk vakre melodier som er like såre og sensitive som de er sterke og kraftfulle. 
Og det er denne kompleksiteten som forblir Antonys sterkeste kort. 
Hans lett gjenkjennelige og karakteristiske stemme er inderlig, delikat og så godt som umulig å mislike. 
Han skjelver som et aspeløv, men på en sjeldent kontrollert måte. 
