Line Nyborg:Det uoverstigelige 

Sterkt og stillferdig om tilkortkommenhet i hverdagen og frykten for å være alene. 

Line Nyborg: 
Det andre barnet. 
Roman. 
207 sider. 
Cappelen Damm. 

Line Nyborg (f. 1969) har tidligere markert seg med sterke sosialrealistiske romaner og ”Det andre barnet” er i så måte en ny god og kompromissløs skildring av familielivets skyggesider. 

Jeg-fortelleren Agnes er mor til Jacob, hun er redd for å være alene med ansvaret for ham og går gjennom dagene med en følelse av utilstrekkelighet. 
Så dukker Sigurd opp, som har datteren Ina i samme barnehage som Jacob går i: 
”Sorgen i øynene hans, som likner min” (s. 38). 

Sigurd viser seg å være en umoden og uansvarlig mann, og dessuten blir Ina etterhvert nokså krevende: 
”Hvor mye lettere det hadde vært om hun ikke var der” (s. 126). 
Men også Sigurd fremstår som ”det andre barnet”, bråsint og barnslig som han er, med en hast, egenrådighet og rastløshet i alt han foretar seg. 

Snart blir det uenighet om måltider, barne-tv og oppdragelse, og Agnes er ettergivende og nær selvutslettende i forsøket på å holde det hele sammen. 
Parallelt verserer det en sak i avisene om en stefar som har slått ihjel stesønnen på åtte år. 
Særlig morens passivitet og støtte til stefaren gjør et dypt inntrykk på Agnes. 
Hun kjenner seg igjen i denne moren som bare lar tingene skje uten å våge å stå opp for seg selv og sine, det minner henne om hennes egen situasjon. 
Når Agnes så blir gravid, mer og mer fremstår som en alenemor også for Ina, og Sigurd lever over evne og strekker sine kreditter til bristepunktet, beveger det hele seg hinsides det reparable. 
Det er en uoverstigelig avgrunn mellom dem, de visner ensomme i hver sin ende av sengen. 

I et enkelt, dempet og sanselig språk har Line Nyborg med ”Det andre barnet” skrevet fram sterke scener og ubehagelige innsikter om en kvinnes selvtilsidesettelse i forsøket på å fylle rollene som mor, stemor, kjæreste og mater familias, den ultimate omsorgsperson. 
Men i stedet for å fremstå som den sterke garantisten for familielykken, blir alle stadig mer ulykkelige, aller mest hun selv. 
Romanen reiser slik viktige spørsmål om styrke, svakhet, ansvar, omsorg og offer. 
