Morningwood «Morningwood»
(Capitol/EMI) 

Øya-aktuelt møl. 

Punkpop med furten jentevokal er en genre med stolte tradisjoner, fra Blondie på syttitallet via Hole på nittitallet til den nylig utgitte, glimrende debuten fra The Like. 

Det er samtidig en genre overbefolket av ubetydeligheter, fordi den både er lett å lage og lett å lokke festivalarrangører på jakt etter ungdommelig alibi med. 

Den kan dessuten lett finne veien til radiostasjoner som trenger noe friskt, litt «rocka», bare det ikke blir «for rocka», og akkurat der har denne New York-kvartetten greid seg fint med den tilforlatelige «Nth Degree». 

Ellers er den nye platen deres en haug ihjelslitte klisjeer, akkurat så ektefølte som det latterlig stiliserte coveret bærer bud om. 

Det er ikke vanskelig å høre at Gil Norton har styrt lyden her. 

Ikke fordi han skrev seg inn i historien som Pixies-produsent, men fordi han skrev seg ut av den med Span. 
