På langtur
Dette er en sånn hva-om-film, som «Sliding doors». 
Hvis tante hadde hatt utovertiss, ville hun vært onkel eller populær på håndballaget. 

I «If only» spiller det sauesmale kosefjeset Jennifer Love Hewitt ei fiolindame som er kjæreste med en fyr som likner en Vidar-trener og ikke kjenner igjen genserne hennes en gang. 
Tenk om. 
Dama er så smal at hun må tygge vannet for å få plass i magesekken. 
Hun er bare kinn og bein. 
Tenk om hun hadde plass til milten. 

Hewitt dummer seg ut ved at hun kommer inn til kjæresten når han har et corpiemøte som er alvorligere enn Pavens begravelse, men hva om hun aldri gjorde det. 
Hva om hun holdt se ute fra møtet, og hva om han ble med i Tom Wilkinsons englekjørte skjebnedrosje og hva om det ikke var sånn at også britiske biler eksploderer når de kommer utfor den hvite stripa. 

I denne filmen opptrer det spøkelser iført Dovre-trikoter i et stoff som man lager hud av. 
Hewitt spiller fiolin med bevegelser som egentlig likner en 17-årig Texasjente som forsøker å gi kjæresten manuell utløsning for første gang. 
Paul Nicholls er en ubestemmelig engelskmann. 
Tenk om han ble spilt av Clive Owen. 
