Dum Allo Allo-Hitler
Hitler er en steinteit, impotent sjukling, men den jødiske teatermannen er flott og intelligent. 
Det er ikke overraskende, og det er ikke vittig. 

«Mein Führer — den sannferdige osv.» kunne vært en naziplakat, bare med omsnudde roller. 
Føreren er framstilt som en sjelelig syk og svak tosk. 
Jøden Grünbaum tilhører herrefolket. 
Han er så overstadig intelligent at han leder føreren, i et avansert narrespill som gjør konsentrasjonsleir-fangen til Hitlers fører. 
Alle nazistene er framstilt som Allo Allo-besetning. 
Jøden er følsom og klok, kona hans er enda følsommere og klokere og dessuten modig - og barna hans er selvfølgelig de modigste av alle. 
Dermed er det opprettet et politisk korrekt hierarki som er like avskyelig som nazistenes. 
Det er alltid patetisk å le av svakhet. 

Filmen har et tema som kunne blitt bra. 
En mistenkelig velfødd jødisk skuespiller med mistenkelig velfødd jødisk familie hentes ut av Sachsenhausen i desember 1944. 
Han skal undervise føreren i stemmeteknikk og gi ham aggresjonen tilbake. 
Det gjør han, men stadig plager det den fine mannen at han burde ha drept diktatoren i stedet. 

Men så viser det seg at Hitler ble Hitler og Tyskland ble Tyskland fordi lille Adolf ble slått og ydmyket av sin østerrikske Vater. 
Eureka-salat med tjukt av majones. 

Men hvorfor er filmen seks minutter lengre i Argentina enn i Tyskland? 
Aha! 
