Fra indisk til thai
Har lav pris førsteprioritet her, tro? 
Smith og Smule vil helst ha i pose og sekk — gode retter til god pris. 

DEN INDISKE EPOKEN i Øvregaten 2 er over, nå er det thai som gjelder. 
Smith og Smule fant seg et vindusbord. 
Litt kaldt var det, det hadde sikkert hjulpet å tenne noen av lysene som sto på bordene. 
De fikk bare se å bestille noe skikkelig «hot». 

Menyen var full av retter de kjente fra før: 
wok, ris— og nudelretter og ulike variasjoner over et knippe like ingredienser. 
Lett tilgjengelig snaddermat, men de ville prøve noe nytt. 

HER VAR DET BEST å gå rett til spesialitetene. 
Disse ble også anbefalt av servitøren. 
Smule lot seg overtale til and i rød karri. 

Fisk på thailandsk var en tiltalende idé, i form av stekt tilapia med chili, løk og limeblader. 
Ikke noen store overraskelser på menyen når det gjaldt forretter, det gikk i scampi, vårruller og kyllingspyd. 
De hev seg over friterte scampi og vårruller med scampi. 
Servert med den samme chilisausen og samme salatgarnityr med kulturkrasjende fetaost i olje (!) smakte begge forrettene nesten likt. 

Servitøren beklaget tiden det tok før hovedretten ble servert med at det tok tid å tine fisken. 
Smith ville på sin side helst leve i uvitenhet om at fisken ikke var fersk, selv om han egentlig visste at tilapia var fanget nærmere ekvator enn 71 grader nord. 

Fisken var i alle fall helt og holdent gjennomstekt da den kom på bordet, den var fritert i olje og servert hel på fatet, med en masse krydderier på toppen. 

— EKSOTISK, det skal de ha! 

Smith gikk løs på fisken med genuin interesse for dens anatomi, og fant raskt ut at bena var lette å skille fra, skinnet kunne spises – og fisken var blitt stekt ganske tørr. 
Sausen under fisken var svært god og eneste tilbehør, bortsett fra ris, om man ikke regnet med agurkskivepynten. 
Akkurat det var litt kjedelig. 
Smule fikk mye mer grønnsaker i sin karri. 
Eller egentlig var det mest frukt. 
Druer, ananas, litchi og søtpotet i en saus av kokosmelk ble nokså mektig. 

Squash, gulrot og minimais lokket frem middagsfølelsen, men den sprøstekte anden som var lovet i karrien, skuffet stort. 
– Smaker som gamle, frosne påleggsrester fra julen i forfjor, syntes Smule. 

Den tilsynelatende store dessertmenyen var svært kort denne kvelden, de hadde kun sprøstekt banan. 
Sticky Rice, som Smule egentlig ville prøve, fikk vente til en annen anledning. 
Ikke engang is og frukt kunne de diske opp med. 
Ikke umulig at all frukt og bær gikk med til karrien … 
