Filmanmeldelse:«Stammen» 

Eksplisitt ukrainsk film med uoversatt tegnspråk? 
Man skal være hardbarket filmnerd for å gå inn i denne! 

Ukraina. 
Regi: 
Myroslav Slaboshpytskiy. 
15 år. 
MED: Grigoriy Fesenko, Yana Novikova, Rosa Babiy, Alexander Dsiadevich, Yaroslav Biletskiy, Ivan Tishko, Alexander Osadchiy, Alexander Sidelnikov, Alexander Panivan. 

Å, ja; filmen har utvilsomt sine fascinerende sider. 
Det handler om en ung gutt som kommer til en internatskole for døve i Kiev. 
Skolen er forfallen, elevene totalt overlatt til seg selv. 
Og det er det totale, primitive og råe helvete som råder: 
De eldste hundser de unge, de eldste er organiserte forbrytere som raner og sloss og ruser seg og fungerer som halliker for to av skolens jenter. 
Den nyankomne må tilpasse seg «stammen», og gjør det med destruktiv lærevillighet - inntil han forelsker seg i en av de prostituerte. 

Når hun synes å bli neste offer for prostitusjonseksport til Italia, går den «nye» gutten amok. 
Det blir ikke pent. 

Mye i denne filmen må man gjette seg til; tegnspråket er, som allerede nevnt, ikke oversatt. 
Man kan undres hvorfor. 
Men konstatere resultatet: 
En handling nesten uten nyanser, som skaper et uhyggelig primitivt og i perioder nesten surrealistisk rituelt univers av menneskets lavere instinkter. 

Har vi sett eller lest noe liknende? 
Jada; William Goldings «Fluenes herre» og José Saramagos «En beretning omblindhet» kretser omkring det samme. 
Begge de to er filmet; «Stammen» er rammere og råere, fordi det er en språkløs verden, en nesten dyrisk logikk, iskald isolasjon - og til slutt den endelige, forjævelige konklusjon: 
Når det midt i denne steinørkenene oppstår egentlig positive og varme følelser, er det akkurat dét som utløser den virkelige katastrofen. 

Som sagt: 
Fascinerende. 
Men knapt nok noen god film i all sin monomane og lett mystifiserte martyrium for samtlige involverte. 

JON SELÅS 
