Slapp av i Øst-Europa
Når amerikanske filmskapere ikke egentlig har penger, drar de til Øst-Europa og lager avslappende action. 
Sitt ned. 
Pust inn. 
Vi som fant opp sofaen, har også rett til å bruke den. 

Her starter det med Timothy Olyphant og Ave Maria. 
På tross av den religiøse intoningen, er skuespilleren Olyphant som navnet sitt, to viktige bokstaver unna storhet. 

Han spiller en leiemorder med strekkode på den barberte skallen, for at alle i hele verden skal vite hva slags jobb han har, antakelig. 
Hitmannen oppsøker agentpurken Dougray Scott i et innledende skjerm-mørke som kler aprilkveldens kjernefysiske lysstyrke. 
Så flashbacker vi med lysets fart. 

Olyphant får i oppdrag å myrde den ekle russiske presidenten Belikoff; en selvopptatt horebukk og torturist som antakelig er Putin-inspirert. 
Bang bang fra tårn. 
Presidenten får kula midt i skallen så blodet skvetter. 
Men neste dag holder han tale. 
Hvem var det egentlig som ble skutt? 

Plottet er egentlig riktig bra, men det er ikke filmen. 
Jeg skal ikke undervurdere noen og forklare hvorfor. 
Det vet dere. 
La meg bare nevne for jentefutenes skyld at Olga Kurylenko spiller Belikoffs kjæreste og Ollies gissel, samt at hun og hitmannen etter innledende uvennskap begynner å omgås hverandre som et sølvbryllupspar; de småprater om trivielle ting, hun fikser slipset hans osv. 
Så ender hele greia med ressursrik, men halvheit varighets-action ute på landsbygda et sted i nærheten av Bulgaria eller Kautokeino der Michael Palin går rundt og promoterer EU. 
Hva vet jeg om Russland? 
