Film:Anonym agent 

Den «nye» Jack Ryan ligner litt på alle andre filmagenter. 

Svært blåøyde, uhyre tykkleppede Chris Pine blir med denne filmen den fjerde skuespilleren som gestalter den nylig avdøde Tom Clancys romanhelt Jack Ryan på film (Alec Baldwin, Harrison Ford og Ben Affleck har vært der før ham). 

«Jack Ryan: 
Shadow Recruit» er mer en kald start enn en oppfølger, satt til vår egen tid og med en ny forhistorie for karakteren. 
Ikke er den basert på en Clancy-roman heller. 

Én ting har ikke forandret seg, heldigvis. 
Fienden? 
Det er «moder Russland» det. 

«Jack Ryan: 
Shadow Recruit» er gammelmodig glatt som en kald krig-thriller, og besatt av teknologi som en post-«Jason Bourne»-film. 
Liker du å se på folk som ser på tall på data- og TV-skjermer når du ser film? 
Du vil få mye å glede deg over her, selv om det skal sies at vi i det minste spares for splitscreen-effekter. 

Det «nye» Moskva fremstilles glamorøst og konstant livsfarlig, som en eksotisk destinasjon i en James Bond-film. 
Chris Pine løper rundt i skreddersydde dresser i «slim fit», og regissøren selv, Kenneth Branagh, får utløp for sine innerste Ernst Stavro Blofeld-fantasier i fremstillingen av skurken, Viktor Cherevin. 

Planen? 
Den er å styrte den amerikanske valutaen etter et terrorangrep. 
Unge Pine har bare timer og minutter på seg for å forhindre det. 
Ved en inkurie blir kjæresten hans - en foruroligende mager Kiera Knightley - involvert i agentaksjonen, som honningfelle. 
Russerne er jo så gode til å plante dem. 
Da kan de vel saktens falle i dem også? 

Det blir bare sånn måtelig engasjerende, det hele. 
Filmen er funksjonell - og fort glemt. 
For humørløs til å konkurrere med Bond-serien, og for tradisjonell for Bourne-fans. 
Pine har en del å gå på som actionhelt. 
Det er faktisk gamle Kevin Costner som stjeler skuespillershowet, som den flegmatiske sjefen hans, Thomas Harper. 

MORTEN STÅLE NILSEN 
