Pinlighetenes sosiologi
Den femte American Pie-filmen er akkurat så dårlig som den bør være for at verden skal gå framover. 

Hvis rånefilmene blir interessante og vellaga, vil det oppstå forståelig misnøye og grunnlag for revolusjon. 
Ekstremt mye underholdning blir bare laga for at folk liker å se møkk. 
Tre-åringer utforsker sitt selvbilde ved å stirre på bærsjen i egen bleie. 
23-åringer ser «American Pie»-filmer. 
33-åringer ser «Farmen». 
De utforsker alle den opprinneligheten som man kan oppdage og verdsette i et ufiltrert selvbilde. 

Den femte American Pie-filmen kommer dessverre rett på DVD, en solid urettferdighet mot de som går på kino for å se pupper fordi de av en eller annen grunn ikke har internett. 

Det starter med at en så ubeskytta ungdommelig mann at han antakelig befinner seg midt i en tidlig celledeling, onanerer da mor, far og bestemor kommer inn i rommet, og ettersom det er familiens eldste som får mesteparten av spruten, oppstår dødsfall i familien. 
Døden fører til at hovedpersonen blir mobba av kameratene, som også ser dystert på at han ikke får sex med kjæresten Tracy, som altså oppfører seg slik jenter gjorde i film for mer enn 20 år siden. 
Hun ser så ung ut at foreldrene antakelig vurderer tohjulssykkel uten støttehjul neste år. 

«American Pie»-filmene er antakelig det mest vitale forsøket på å blåse liv i «Porky's»-prosjektet fra 1982. 
Det året hadde kvinnebevegelsen rukket å gjøre kvinnebryster til noe så overjordisk seriøst at gifte menn tenkte amming hvis de så kona si naken i badespeilet. 
Den første Porky-en handlet om at gymnasiaster fra Florida skulle forsøke å miste jomfrudommen sin, og ved en slags kulturhistorisk nusselighet handler «American Pie: 
The naked mile» om nesten det samme. 
De som trodde at mennesker ble født uten jomfrudom i våre dager, kan få et sjokk. 
See how they run. 
