Lerche med dansefeber
Sondre Lerche gjorde sin opptreden på Kick om til en hjemmekoselig stuekonsert. 

Sondre Lerche Fredag kveld KICK Scene Publikum: ca. 150 

Lerche kommer rett fra By: 
Larm-festivalen i Oslo hvor han også var å se for 20 år siden som ung musiker i starten av sin karrière. 
Nå er det 16 år siden han ga ut sitt debutalbum og fra da til nå har han blitt et kjent navn både i og utenfor Norge. 
Nå er han ute med nytt album; "Pleasure". 

Repertoaret for kvelden består av både nye og gamle sanger. 
Lerche har gått over til et noe mer elektronikapreget sound på det siste albumet, men er fortsatt tro mot seg selv og sitt særegne og rufsete uttrykk. 

Med seg denne kvelden har han et dyktig og samspilt band og selv står han for gitarspillet. 
Lerche tar ikke seg selv så høytidelig og har god kommunikasjon med publikum gjennom hele kvelden. 
Det er tydelig at han har lang fartstid som musiker bak seg. 

Et stykke inn i konserten får ikke Lerche lyd i gitaren, og mens lydtekniker er på saken framfører han likeså godt sangen "My Hands are Shaking" akustisk. 
Det er sjeldent så stille blant publikum på Kick, og mot slutten har låten gått over til allsang og blitt til et minneverdig, koselig og spesielt øyeblikk. 

Deretter går settet videre til den kjente "Two Way Monologue" som for anledningen er dresset opp med både bass- og trommesolo. 
Mot slutten av kvelden framfører til og med trommeslageren fra New Jersey en liten rap på bergensk for oss som et morsomt lite avbrekk. 

Miss Tati som var kveldens oppvarmingsartist i tillegg til lokale NINV, ble med for å synge låtene "I'm Always Watching You" og "Bad Law" som avslutning. 
Under sistnevnte blir det vanskelig å holde seg stille når disco-grooven tar over, og det er få som ikke lar seg rive med. 

Det var nok litt for få folk i salen denne kvelden for å skape den ultimate dansestemningen som Lerche legger opp til, men han takler både dette og uforutsette tekniske problemer godt. 
Når han i tillegg velger å avslutte kvelden med å danse energisk blant publikum, kan man ikke annet enn å forlate konserten med et smil om munnen. 
