FILM:Skrekk på tomgang 

Stillheten er ofte den beste skrekkeffekt; du vet at den blir brutt av en iørefallende lydkulisse eller et brått visuelt grep. 
Styrken til «Paranormal Activity»-filmene, inkludert denne, er skiftningene mellom den tette, tause kameraføringen og de skarpe grøsserbruddene. 

I iver etter å følge opp suksessen, har man lagt handlingen til 80-tallet, for å «forklare» spøkeriene i de to foregående filmene. 
Effektivt en god stund, før avslutningen preges av total mangel på kreative ideer. 
