Thai-noir
«Headshot» er en lekkert filmet «buddhist-noir» som kunne vært bedre fortalt. 

FILM: 
Verden snus på hodet for politietterforsker Tul når han får ei kule gjennom skallen. 
Dette er ikke første gang han havner i trøbbel, men nå våkner han opp på sykehuset med et syndrom som gjør at han ser verden opp-ned. 

Slik starter selve filmen, men ikke historien om Tul. 
Filmen starten omtrent midtveis i soga og flytter seg deretter sju måneder tilbake i tid. 
Tul (Nopachai Jayanama) og en kollega avslører en gjeng kokainsmuglere med gode forbindelser i det politiske systemet. 
En advokat med pengekoffert dukker opp på politistasjonen, men Tul nekter å la seg bestikke for å la saken mot den kriminelle broren til en statsråd forsvinne. 
Slikt gjør man ikke ustraffet i et gjennomkorrupt Thailand, men Tul virker uaffisert og går i den første honningfella som dukker opp. 

Vakre enkeltscener 

«Headshot» er en tropisk noir, med alle de tradisjonelle ingrediensene - pluss munker med barberte hoder. 
Men regissør Pen-ek Ratanaruang frir ikke til det store publikum. 
Damene er forførende og det er futt i skytescenene, men spillestilen og fortellerteknikken er såpass stilisert og svevende filosofisk at mange vil falle av. 
Dette er regissørens legitime valg, men spørsmålet er om filmen fungerer på sine egne premisser. 

Flere scener er hypnotisk vakre og spenningsfylte, men jeg synes ikke Ratanaruang hekter dem sammen på en tilfredsstillende måte. 
Handlingen springer for mye fram og tilbake i tid, noe som skaper mer forvirring enn dybde og som gradvis tapper filmen for energi. 

På avstand 

Iblant minner kamera oss om at Tul ser verden opp-ned. 
Det fiffigste påfunnet i den forbindelse, er at han har snudd TV-en sin på hodet. 
Selve ideen, derimot, er fiks og noe påklistret: 
Tul begynner å se det thailandske samfunnet opp-ned, slik det er, styrt av korrupte politikere, politi, militære og forretningsmenn. 
Og han ser seg selv med nye øyne. 
Men vi ser svært lite til dette samfunnet og regissøren holder seg på meditativ avstand. 

I stedet for å lage en engasjerende thai-noir i varmt regnvær, har Ratanaruang plukket fra hverandre en filmsjanger og vært mindre heldig når han skulle skru den sammen igjen. 
