Filmanmeldelse «Justice League»:Slapp superhelt-samling 

Batman verver venner – til inntekt for verden. 

﻿ACTION/SCI-FI 

«Justice League» 

USA, 12 år. 
Regi: Zack Snyder 

Med: Gal Gadot, Ben Affleck, Jason Momoa, Ezra Miller, Ray Fisher 

Mange av oss har forsøkt å glemme Zack Snyders «Batman v Superman», men om du likevel husker den, vet du at Superman tok kvelden i det dystre DC-kapittelet. 
Når «Justice League» starter, er verden i sorg og moralsk oppløsning, komplett med terrorister og annet utøy som utnytter spillerommet. 

Fikk du med deg: 
«Batman v Superman» kåret til fjorårets verste oppfølgerfilm 

Batman i Ben Afflecks grovkornede skikkelse er tynget av skyld, men har fokus festet: 
Å samle metamenneskene fra Lex Luthors arkiver og livets skyggeside for å kjempe for rettferdighet – og å redde verden, selvsagt. 

Den siste installasjonen i DC-universet er betraktelig lettere i tonen enn både nevnte «B v S» og «Watchmen». 
Den er også lettere å følge. 
Kanskje for lett. 

Riktignok er det fire superhelter vi skal høre historien til og følge utviklingen av, men handlingen er så lettfattelig som du får det i en «komplott for å knuse kloden»-film: 
Ikke ulikt Transformers’ All Spark, er det her tre mystiske energikuber som ikke må falle i hendene på skurken Steppenwolf som ønsker å forene dem og dermed utslette jorden. 

Husker du: 
Norsk skuespiller med i «Wonder Woman» 

Gal Gadots Wonder Woman tar heldigvis stor plass. 
Hun er et skue med selvsikre manøvre i seig superfart og et stålblikk stødigere enn The Man of Steel himself. 

Afflecks Bruce Wayne, hvis eneste superevne er å være rik, er på grensen til latterlig i sine sobreste øyeblikk. 
Manuset gir ham rom til å både flørte litt og dra en spøk, noe som gir etterlengtet balanse til den alvorstyngede bassrøsten. 
Enda mer oppdrift gir Ezra Millers The Flash, som er filmens fleipende og sosialt keitete ungdomsalibi. 

Verre er det med Ray Fishers Cyborg, som kun får klisjeen «kampen mellom menneske og maskin» å jobbe med. 
Og la oss ikke begi oss inn på Louis Lanes sorg-søvngjengeri, der Amy Adams ser ut til å bade i følelser i hver bilderamme. 

I samspill er gjengen likevel ikke verst å se på: 
Actionscenene er tettpakkede uten å bli for kaotiske eller langdryge, det ser pent ut og har god driv. 
Da kan vi nesten tilgi at den dataanimerte erkeskurken er en prustende skuffelse. 

Les mer: Zack Snyder trekker seg fra «Justice League» 

Selv om Joss Whedon angivelig bare måtte ta over en femtedel av opptakene da Snyder trakk seg på grunn av datterens trag﻿iske død, har «Justice League» et «whedonsk» preg. 
Filmen har fått et dryss av Marvel-moro som gjør seeropplevelsen delvis lystig innimellom gravalvoret, men samtidig ubekvemt schizofrent. 

Så er spørsmålet: 
Vil vi at DC skal droppe sitt dystre særpreg? 

PS: 
Det er også mulig å verdsette «Justice League» for filmens norske innslag: 
Sigrid synger Leonard Cohens «Everybody Knows» over åpningsscenene og Lisa Loven Kongsli har minst én replikk! 
