Ikke fett nok
Gode observasjoner, morsomme situasjoner - men for lite utvikling for den sprengkåte tjukkasen i «Fatso». 

HANDLER OM: 
Rino er 30, sprengkåt, feit og jomfru. 
Han vet mye og er flink til å tegne. 
Men ellers er han sykelig sjenert og komplett sosialt udugelig, særlig overfor jenter. 
Hans hjem - og porno- og onani-fristed - er en rommelig leilighet, tilgjengelig etter en avdød bestemor. 
Så rommelig, faktisk, at Rinos pappa mener det er helt nødvendig å leie ut et rom. 
Inn flytter en søt, attraktiv og - skal vi si: utagerende - svensk jente. 

Filmens er basert på Lars Ramslies populære roman fra 2003. 

DOM: 
Lenge er «Fatso» riktig fornøyelig. 
Nils Jørgen Kaalstad i hovedrollen utleverer presist og morsom en uskjønn samling mannlige tilkortkommenheter, komplettert med tvangsmessig og svett onanering, generell fomling og fryktsomme basisfeil i omgang med andre mennesker. 

Ingen - absolutt ingen - hjelp hos hans kamerat fra helvete, Filip, en kjederøykende astmatiker med samlebåndproduksjon av elendige vennetjenester. 

Likevel synes ting å løsne for Rino etter hvert; han adopteres og aksepteres som eksentriske rariteten han for all del ikke ønsker å være. 
Det kan, i grunnen, bare gå til helvete. 

Jo da, man mores. 
For all del! 
Men etter hvert skurrer det litt: 
Svenske Josefin Ljungman er - og leverer - litt for magert, så å si; etter hvert sårt tiltrengt menneskelig varme blir det for lite av; den logiske og nødvendige dramatikken mot slutten blir litt for tung på labben og følelsesmessig nummen. 
Blir man skuffet? 
Tja; i alle fall ikke så særlig oppløftet, innsiktsfull og klokere. 
Og da blir moroskapen i magreste laget. 

JON SELÅS 
