Mötley Crüe møter Tokio Hotel?
Black Veil Brides. 

ALBUM: 
Bleck Veil Brides er en het potet i Statene om dagen. 
Gjengen ser ut som en krysning av Mötley Crüe anno «Shout at the Devil» og Tokio Hotel. 
Musikalsk høres de ut som en blanding av Avenged Sevenfold, Bullet for My Valentine og, tja, Tokio Hotel. 

En noe bisarr kompott på papiret og ikke veldig mye bedre i praksis. 

Black Veil Brides peprer sine statisk klingende låter med sukkersøte koringer, floskler om religion og en ny verdensorden, basstrommebonanza og den nye folkesporten, shredding (kort forklart: teknisk anlagte gitarsoloer som spilles fort, fort, fort). 

Singlene «Fallen Angels» og «The Legacy» er rødmefremkallende slagordrock, så fantasiløs og karikert at det egentlig bare blir litt komisk i lengden. 

Målgruppen er muligens desillusjonerte tenåringer, men om man først skal uniformere seg, still deg heller under fanen til 30 Seconds to Mars eller My Chemical Romance (uten sammenligning for øvrig). 
