Bokanmeldelse:Britt Karin Larsen: 
«Det synger i lauvet» 

Igjen fascinerer Britt Karin Larsen med sitt forunderlige språk som bare er hennes. 

Roman Femte bok om livet på Finnskogen. 
358 sider Kr. 329,- Cappelen Damm 

Først kommer en livsbetraktning fra fortelleren, så zoomer hun inn på finnskogmenneskenes strev, lykke og ulykke i grensetraktene mot Sverige og i Amerika. 

I seriens femte bind skriver vi slutten av attenhundretallet og fram til 1905. 
Det tynnes i skogen både med trær og mennesker. 
Mange har dratt til hovedstaden, andre til Amerika. 

Noen har opplevd tap der ute som bare kan leges i skogen, så de er tilbake. 
Man kan ikke lenger klare seg her med en ku, en jordlapp, fiske og bærplukking. 
Nå må man ha skogen i tillegg. 

Den ekstreme fattigdommen har vært knyttet mest til alkoholmisbruk og enslige voldtatte mødre. 
Innvandrerstatusen og fattigdommen skaper utsatte mennesker med ufattelige tapsopplevelser. 
Men de bærer dem fordi de må. 

Analfabetismen har vært stor og fins ennå. 
En utvandret skogfinne forteller om da han knekte lesekoden: 
«Det var som å lære å gå, det!» 
Hos noen utvandrere forsvinner finsken. 
Man går over til norsk og svensk. 

Maurflittighet er fortsatt en livsnødvendighet. 
De har også store naturkunnskaper, intuisjon, folketro og medisin å hjelpe seg med. 

Ressursmenneskene her er romslige og kjærlige folk, mens barn av alkoholikere og tilsidesatte barn føler raseri, hat og skuffelse. 

Øvrighet og prest strekker sine stadig lengre skatte- og moralfingre inn i skogen. 
Vi møter til og med en prest som er utmeldt fra moralpolitiet og lever som samboer. 
Skogingene slapp krigen mellom Norge og Sverige som ville ha gjort dem til fritt vilt fra begge hold. 

Fortelleren er altseende og mildt overbærende og dømmer ingen. 
Det lar hun karakterene gjøre. 

Du er i godt selskap med skogingene. 
