Restaurantanmeldelse:En av Oslos beste pizzarestauranter 

Lofthus Samvirkelag holder koken på Sandaker. 

– Pysete pizzasteder finnes det nok av i Oslo, men der er heldigvis ikke Lofthus Samvirkelag havnet, sier spisefølget. 

Vi har fått oss et bord ved et av de store vinduene i Åsengata på Torshov og ser snøen lave ned utenfor. 

Menyen hos restauranten er hyggelig lesning. 
Åtte røde varianter og ni hvite pizzaer står på menyen, som inkluderer hele fem vegetartyper, noe som er meget bra. 

Her er ikke bare klassiske pizzaer, men også en del typer man ikke finner alle andre steder. 
Vi er en større gjeng ute og bestiller et bredt utvalg av de 17 variantene. 

Det uformelle og hyggelige lokalet er fortsatt enkelt innredet med sjakkrutete gulv, trebord og tydelig en kafé som blir gjort om til pizzarestaurant på kvelden. 
Gjestene denne kvelden er en blanding av par, barnefamilier og en eldre gjeng som har vært på teater i nærheten. 

Say cheese! 

– Bra størrelse på pizzaene, sier spisefølget etter 30 minutter. 

Da kommer alle pizzaene på bordet. 

Vi startet med en av kveldens aller beste, en hvit variant med fem ulike oster. 
Den har en fin, sprø bunn, og fyllet er utrolig smaksrikt. 
Her kjenner du både hvite oster og blåmuggost i skjønn forening, og Lofthus har blant annet brukt Kraftkar fra Tingvoll og en 12 måneder gammel Gauda. 

Pizzaen er veldig salt, og det er godt med en iskald øl ved siden av. 

Mer ansjos, takk! 

– 
Denne er også god, men her er Lofthus for gjerrig med hovedingrediensen, sier spisefølget om pizza nummer to–en rød variant med ansjos, kapers, bøffelmozzarella og ruccolasalat. 

– 
Når folk først velger ansjospizza, som noen få prosent velger, så må kjøkkenet skjønne at folk liker dem, ikke satse på en «nestenvariant». 

Her er det nemlig altfor lite ansjos, enkelte av stykkene er til og med uten. 
Det er for dårlig. 
Vi hiver over både kapers og ansjos til enkelte stykker, og da er blandingen meget god. 

Masse chili 

Servicen er hyggelig, men servitørene sier ingenting om pizzaene, spør kun om hvem som skal ha hvilken pizza. 
Når man først er kåret til et av byens beste pizzasteder, kan man godt koste på seg å si noen ord om hva som er oppå rundingene. 

Vi kaster oss over tredje variant, ’Nduja, som byr på svinekjøtt, pancetta, paprika og chili. 

– 
Det er dette jeg snakker om, sier spisefølget om steder som har såkalt sterk pizza, men som likevel byr på altfor milde varianter. 

’Nduja har mye krutt i seg. 
Chili er jevnt fordelt over hele overflaten, med saftig og mørt svinekjøtt og salt bacon. 

Jevnt høyt nivå 

Olivia-kjeden har variert for mye i kvalitet på de ulike avdelingene den siste tiden, men Lofthus har holdt et jevnt bra nivå, også på Damplassen, Holtet, Tranen eller hos Kunstnernes Hus. 
Bare Villa Paradiso og Teatro holder like høy kvalitet. 

– 
Denne var syrlig og god, skryter spisefølget. 

Lofthus’ hvite saus er laget med crème fraîche, hvitløk, olje og hvitvin, samt ulike krydder, og oppå kyllingvarianten ligger saftige kyllingbiter marinert i både eplejuice og koriander og et dryss med chili og sitron. 

Noen av pizzaene kan bli litt salttunge, men denne varianten er syrlig, frisk og full av smak. 

Rudolf venter 

Det er god stemning i lokalet, og Lofthus’ pris for en middag er fin: knappe 200 kroner med drikke. 
Lofthus har ikke stort vinutvalg, men har valgt en del rimelige varianter som passer på en bydelspizzarestaurant. 

– 
Den er fortsatt meget god, sier spisefølget. 

Vi avsluttet med den populære reinsdyrpizzaen, nok en hvit variant. 
Det magre og salte kjøttet er mørt og smakfullt og passer meget godt sammen med biter av rødløk og den sødmefulle, litt bitre smaken av granateple. 

En vellykket kveld hos en av Oslos bedre pizzasjapper. 
