Denzel vs Gud:1-0 

Les femmerterningen og bla videre til været. 
Som tittelen antyder er ikke «Déjà vu» en film du vil vite noe særlig om på forhånd. 

Hvis du likevel er så dum: 
Tids-paradokser er etter hvert så allmenne underholdningsfenomener at 12-åringer tror de forårsaker dommedag hvis de får se video fra sin egen 11-års dag. 
Også «Déjà vu» krangler rundt med Einstein i en slags kausalitets-kabaret der man aldri blir helt sikker på hva som er årsak og hva som var virkning. 
Ta med alle hjernecellene på kino og seif det intellektuelle utbyttet ved å spandere en billett på naboens 16 år gamle matte-geni. 
Han kan forklare. 

Én ting er helt sikker: 
Hvis du får se en film der kampen står mellom Denzel og Gud, så sett juletrepengene dine på nyorkeren. 
Nei, det er ikke Gud. 
Han er fra Midt-Østen. 

I denne thrilleren spiller Denzel W. etterforsker i Sprengstoffinspeksjonen den Mardi Gras-tirsdagen da en terrorist sprenger New Orleans-ferja. 
Washington har ikke gått mange rundene med innsamling av blå ledninger før han oppdager at FBI gjenskaper fortida i et slags reality-speil som kan vise alt som skjer for fire dager siden. 
Så markedstilpassa er denne innretningen at den kan skanne tvers gjennom vegger og vise Whitney-snutede Paula Patton i dusjen, et optisk fenomen som forårsaker kjente typer spreng hos eksperten og får ham til å tenke tanker som angår svært radikal fysikk. 

Vi som elsker kule eksplosjoner, kule hull i biljaktene, kule ansiktsuttrykk og kule ekspertsamtaler, liker dette. 
Men vi er enige om at filmen egentlig er litt dum. 
