Hjelp, vi er i familie
Tiåringen din vil føle seg for sofistikert for «Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day» 

FILM: 
Egentlig handler det vel om sammenlikning. 
Alexander (Ed Oxenbould) er hakkekylling og mobbeoffer på skolen og det konstant oversette nest yngste barnet i en stressa familie på seks. 
Mens storebror dater skolens vakreste og storesøster har fått hovedrollen i elevenes «Peter Pan»-oppsetning, går ingenting Alexanders vei. 

Natt til sin egen bursdag blåser han ut et kakelys for seg selv med et ønske om at familien hans skal forstå hvordan det er å ha en fæl dag - uvitende om at ønsket dermed er i ferd med å gå i oppfyllelse. 

Velkjent slapstick 

Det som følger er slapstickkomedie av velkjent og forutsigbart merke: 
Det legges opp til en rekke anledninger som kan gå på trynet på 20 forskjellige måter - et skoleball, en oppkjøringstime, et jobbintervju, en teaterpremiere - og så følger en perfekt storm der alt som kan gå galt, går galt. 

Vitsene dreier seg i stor grad om biler som bulkes, klær som tar fyr og distingverte høytlesere hyret inn av forlaget til moren (Jennifer Garner) som på grunn av en trykkfeil kommer til å si «bæsj» høyt. 

En tiåring kommer med andre ord antakelig til å føle seg for sofistikert for «Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day». 

Varm Carell 

Kaoset er for så vidt kompetent sydd sammen, og alle baller lander pent der de skal etter en tur gjennom luften. 
Filmen skal ha for å være varm og upretensiøs, og Steve Carell, som spiller den putemyke familiefaren, har som så ofte en evne til å vekke godhet for sitt eget iherdige, velmente kløn. 

Men dét at farens moderlige tale- og væremåter også er ment å være en del av moroa, underbygger følelsen av et prosjekt der ingen har anstrengt seg for å være verken innovativ eller oppdatert. 

Lite oppdatert 

I stedet tilbyr «Alexander and the Terrible, Horrible, No Good, Very Bad Day» et lite stykke gammelmodig kaos der innsikten på slutten er at pene jenter er kjipe, familie er bra, og at det er en japansk restaurant i Los Angeles du absolutt bør besøke. 
Og ingenting av denne lettvinte livsvisdommen synes å komme fra et genuint sted. 
