Ekstravagant
Borknagar har med to av platetitlene sine beskrevet seg selv på utmerket vis: 
«Epic» og «Universal». 
Det nære og intime får andre ta seg av; her er det det episke og altomfattende som gjelder. 

Borknagar nøyer seg ikke med gitar, bass og trommer så lenge det også finnes rom for vegg-til-vegg-synther og massive kor. 
Sturm und Drang-uttrykket toppes med tekster om menneskehetens fall og naturens hevn. 

Selv om en stakkar kan bli andpusten av mindre, er det aldri tvil om at bandet vet hva de driver med. 
Så har da også grunnlegger og gitarist Øystein G. Brun fra Bergen holdt på med dette siden 1994. 
I likhet med mer allment kjente Dimmu Borgir, har Borknagar gått fra å spille tradisjonell black metal til å bli stadig mer melodiøse og ekstravagante. 
I dag er musikken deres vel så atmosfærisk som den er aggressiv. 
Med til denne utviklingen hører at alskens tangentinstrumenter har fått stor plass i lydbildet. 
De siste 10 årene har disse vært traktert av kristiansanderen Lars A. Nedland, som på «Universal» også bidrar som låtskriver og vokalist på et av de mer prog-aktige sporene. 

Det sier seg nesten selv at dette er både godt spilt og produsert. 
At prosjektet er preget av en heller høytidelig tone, vil vel heller ikke overraske noen. 
Desto verre da, at man sitter igjen med en følelse av at idétilfanget ikke helt matcher den voldsomme patosen. 
Det er veldig mye lyd på «Universal», men få overraskelser. 
Noen ganger er avstanden mellom det storslåtte og det oppblåste forsmedelig kort. 
