Gjennomført tilbakekomst fra Gåte
Gåte er tilbake med nok et album som visker ut skillet mellom rock og folkemusikk. 

Det er 14 år siden Gåte sist var aktuelle med nytt album. 
Bandet har hatt en lengre pause etter at de på tidlig totusentall opplevde stor suksess med sin blanding av rock og norsk folkemusikk. 

De var unge, og etter to album ble det kanskje litt mye for dem, men i fjor viste de at de er tilbake for fullt med EP-en Attersyn. 
Nå er de klare med sitt tredje album, Svevn, hvor bandet fortsetter utviklingen av sitt særegne lydbilde. 

Sjangerdialog 

Gåte består nå i hovedsak av vokalist Gunhild Sundli, broren Sveinung på fele og tangenter og gitarist Magnus Børmark. 
Trioen dykker denne gangen enda dypere ned i sjangerblandingen. 
Det vi får høre er ikke bare folkemusikk pakket inn i rockens estetikk, men snarere en dialog mellom de to sjangerne. 
Tunge riff og tradisjonelle melodier møtes og blir ofte til noe nytt, med en intens energi som driver albumet frem over ti velskrevne låter. 

Det hjelper også at de har samarbeidet med folkemusikkveteran Knut Buen, som har bidratt i tekstene og får frem tradisjonene bak Gåtes uttrykk. 
Det gammelmodige språket bidrar ikke bare til å gi musikken autentisitet, men får også frem kjernen i prosjektet. 
Dette er på mange måter folkemusikk, dog i moderne drakt. 
Gåte viser at de er mer enn en gimmick. 

Musikk med sjel 

Komposisjonene underbygger dette. 
Det er god dynamikk mellom de rolige, atmosfæriske partiene og de røffe lydorkanene. 
Tittelkuttet imponerer spesielt i så måte, med sterke oppbygninger og forløsninger. 
En viktig faktor er Børmarks lekne gitarspill. 
Han legger ikke bare rockeriff under folkemusikken, men bidrar aktivt med tekstur og innhold. 
Musikken er tidvis også teknisk utfordrende og drevet av medrivende rytmer. 

En låt som stikker seg ut er «Fanitullen». 
Her hører vi Gåte på sitt beste med rytmisk gitartorden, malende felespill og intens vokal. 
Det lyder stort, uten å gi helt etter for pompøsiteten. 
Dette gjelder for mesteparten av materialet her. 
Arrangementene er kanskje litt svulstige, men filer ikke ned de skarpe kantene som gir musikken sjel. 

Sterk retur 

Trioen har god variasjon i hvordan de angriper materialet og gjør forskjellige vrier på formelen for å holde på lytterens interesse. 
Med hell. 
Musikken får tid til å utvikle seg, og ideer utforskes grundig. 
Samtidig har Svevn en helhetlig sound. 

Det hele avsluttes rolig med «Alvorsleiken». 
Her lar Gåte folkemusikkrøttene ta roret i en lavmælt affære. 
Et vakkert punktum på en sterk retur fra et særegent band. 
