TV-anmeldelse:Storkleint gjensyn 

Av og til er kleint akkurat det man sikter mot i realityprogrammer, og en skal ikke undervurdere verdien av god pute-TV. 
Men nyansene av kleint i det aller første møte med nye «Big Brother», er ikke av det fornøyelige slaget. 

Norsk-svensk realityserie i 75 deler 

FEM, mandag – torsdag, samt lørdager kl. 21.00 

Etter noen år i dvale siden forrige gjenopplivningsforsøk av det én gang banebrytende og grensesprengende realityprogrammet «Big Brother», er det tilbake på moderkanalen TVNorge. 
I hvert fall for én kveld – før det settes bort til datterkanalen FEM. 

Det sier seg selv at en anmeldelse av første, oppstartende live-sending av totalt 75 episoder som spenner over 100 dager, ikke vil være en grundig vurdering av konseptet. 
Så denne anmeldelsen er først og fremst et sammendrag av førsteinntrykket. 

«Jeg tror folk begynner å gå lei av dagens konstruerte parrings-TV. 
Vi skal tilbake til det sosiale eksperimentet og det mellommenneskelige dramaet. 
Nøkkelen blir å finne den rette sammensetningen av ekte, sterke karakterer» har produsent Lasse Hallberg uttalt om denne sesongen i alle medier. 

Jeg er for det første usikker på hvor lei folk egentlig er av konstruert parrings-TV, all den tid det stadig popper opp nye varianter av typen «Geordie Shore» - rendyrket sex- og alko-reality. 

Men om TVNorge vil bort fra dette, hvorfor minner da karakterene mer om en stereotypisk «Paradise Hotel»-cast enn det «Paradise Hotel»-deltakerne selv gjorde i forrige sesong? 

Vi har svenske Philip (28) som er «en maniac i huvudet» og noterer damene han nedlegger på en mental liste. 
Vi har bikinimodellen Paulina (23) som bor i Los Angeles og norske Thorbjørn (28) som elsker å trene, stort sett snakker svorsk og «tycker svenskar ër skitlugna folk». 

Som motvekt aner vi Caroline (25) fra Kristiansand, som liker Hello Kitty og hevder hun ikke skal ha sex i huset. 
Og Mari-Lene (20) fra Haugesund som forteller at hennes skjulte talent er å snakke med hvaler. 
Demonstrasjonen av breking ned i en vase blir ikke noe audiovisuelt høydepunkt. 

Dem er det også få av i en premiereepisode preget av kommunikasjonskrøll. 
En god del av de kleine øyeblikkene består nemlig av vekselvis «hæ» og pinlig stillhet, når enten de svenske deltakerne ikke forstår den norske programlederen Pia Lykke, eller når Lykkes svenske kollega Adam Alsing sliter med norsken. 

Om episodene skal bruke så mye tid på «lost in translation»-situasjoner videre, kan dette gå trått. 
TVNorge kjørte svensk-norsk samarbeid også i 2005 og 2006, og endte da på 205.000 seere. 

Fordelen etter hvert som «Big Brother» kommer i gang, er selvsagt at vi får redigerte høydepunkter, og ikke må se en haug uskrevne blad bable i munnen på hverandre i tilfeldige øyeblikk. 

Vi er lovet sosiale eksperimenter og mellommenneskelig drama. 
I første omgang består dette av å putte fire deltakere i en trekasse i hagen dagen før premieren, og så la nettseerne stemme på hvem av dem som får lov å komme inn i huset. 

To deltakere får også servert et overraskende minimøte med én av sine nærmeste på veien inn i huset, slik at vi får tårer allerede i første program. 

To andre har fått et hemmelig oppdrag – henholdsvis å massere samtlige andre deltakere innen midnatt, og å være konstant skrytete. 
Vi holder ikke pusten til neste program. 

Tretten år etter at «Big Brother» var så nytt og sjokkerende at Oslo Børs angivelig fikk en nedgang hver gang deltakerne var i dusjen, spørs det om vi lar oss engasjere. 

Det vil stå og falle på deltakernes evne til å provosere og vekke empati. 
Og ved aller første møte gjør de ingen av delene. 

INGVILL DYBFEST DAHL 

Søndag er Big Brother i full gang på TV Norge og deltakerne er på hotellet i Stockholm hvor innspillingen foregår. 
VGTV har vært på besøk for lære dem å kjenne og de bød på seg selv. 
