Selvironisk pop i skyggen av McCartney
Han er en du enten fnyser av eller mer enn gjerne vil høre mer fra. 

Simon Love: 
"Sincerely, S. Love x" (Tapete/Border) 

Det er gått tre år siden Simon Loves solodebut "Seemed like a good idea at the time". 
Før var han sjef for Cardiff-bandet The Loves, som rakk oversette fire album og skrotet det femte. 

Mot alle odds fortsetter han videre alene og åpner album nummer to med bryllupssangen til kona: 
"God bless the dick that let you go". 
Den har strykere og blåsere i tjukke lag, og generelt er han ikke redd for å ta i. 
Heller ikke på "The ballad of Simon Love", en tilbakelent og selvironisk slektning av The Eels. 

På debuten fikk Elton John en sang, og nå er det Joey Ramones tur: 
First time that 
I heard your voice, I never thought that there could be a better noise. 

Så mye Ramones-lyd er det ikke på denne; mer i retning av Phil Spector og Frank Zappas "Bobby Brown". 
"I fucking love you" er til kona, mens "Tennis fan" er til en tidligere kjæreste. 
Den framføres à la Paul McCartney – Loves andre store kjærlighet. 

Beste spor: 
"God bless the dick that let you go", "Joey Ramone", "Tennis fan", "Not if I see you first". 
