En ujevn smak av Sicilia
Olivia byr på italienske klassikere, med varierende råvarekvalitet og servering. 
Det er det ikke verdt å stå i kø for. 

I år som i fjor begynner besøket på italienske Olivia med kø. 
Det er sommer og sol, og trangt om plassen på uteserveringen til Zachariasbryggen. 
Det er mulig å forhåndsbestille bord inne, men vil du nyte maten i det fri – med utsikt til sjøen, blant varmelamper og hvite saueskinn – må du stille deg i kø. 

– 
Hva var navnet? spør en av servitørene når jeg endelig rykker frem i rekken og får kontakt med personalet. 
– Det er holdt av et bord til dere oppe i 2. etasje. 
Bare bli med meg inn. 
Jeg blir vist opp trappen til et inneklemt bord like fremfor baren. 
Rommet er åpent og trivelig, dekorert med oliventrær og chiliplanter, baststoler og velursofaer. 
Her inne summer helgestemningen. 
Restauranten har skremmende mange servitører på jobb og ser ut som den er klar for storinnrykk. 

En av Olivias sterke sider er den brede og allsidige menyen. 

– 
Er dere klare til å bestille? spør en ny servitør. 
Vi har nettopp fått menyene i hendene og ber om et par minutter før forrettvalget ender på to av mine livretter: 
Okse carpaccio og vitello tonnato. 
Glassene fylles med en siciliansk mandarin-brus fra Tomarchino og norske gravensteinsepler fra Ringi Gård. 
Olivia har et originalt utvalg av alkoholfri drikke som passer til hele familien. 
Vinkartet er geografisk inndelt og gjør det lett å finne frem til forskjellige kvalitets og prisnivå. 

På et blunk er en av de drevne servitørene på plass med antipasti-rettene. 
Den mannsterke staben jobber raskt men ikke effektivt, og knoter veldig. 
Vi får tilbud om å bestille både drikke og mat flere ganger etter hverandre, og får blant annet feil eplemost fordi beskjeden leveres videre til en kollega. 
Det er også tett før jeg får servert maten til nabobordet. 
Kunnskapen om produktene og hva de inneholder er lav, og når vi spør er det bare noen av servitørene som følger opp. 

Carpaccioen av okse ser ut som den er flydd inn fra Italia, med en klassisk utforming av papirtynne kjøttskiver, spenstige rucolablader, pinjekjerner og havsalt. 
Det rå kjøttet har en myk tekstur og glir i stykker men har mindre smak enn forventet. 
Parmesanen er også tørr med en voksaktig konsistens, som om den har stått lenge på benken. 

Retten er likevel av de mer tilfredsstillende valgene på menyen, og milevis foran vitello tonnatoen som skuffer med en dehydrert roastbiff av kalv. 
Sausen smaker som om den er laget med hvitløk, noe som knekker rettens styrke, nemlig den kremete, salte tunfisk-majonesen. 
Jeg liker vrien med friterte kapersbiter, men når kjøttet mangler saft ender de opp med å understreke feilen. 
Denne retten bør du styre unna. 
Men du kan trygt velge en av de store salatene. 

Insalata marinara er navnet på en av dem. 
En variert skål med friske blader, urter, cantaloupe melon og sjømat. 
Kreps- og hummerhalene mangler også smak, som kjøttet, men retten er likevel et godt valg med fin variasjon som kler en sommerdag som dette. 
Det gjør også insalata amalfitana, med en brie-aktig piemontesisk ost kalt le tur fra Alba, fersk parmaskinke og frisk melon. 

Pizzaene på Olivia er tynne og sprø, laget på grovkornet mel. 
Varianten napolitana er laget med tomatsaus, kapers og ansjos, og en god dose mild mozzarella med tørket oregano på toppen. 
Retten har mange ingredienser smaker likevel bare en ting. 
Salt. 
Ansjosfiletene er hovedsynderen og vipper smaken over i ubehag. 

Alle de syv Olivia-avdelingene er knyttet til hver sitt område i Italia. 
Den nyåpnede avdelingen i Stavanger lokker med magiske Portofino, mens restauranten i Bergen har hentet inspirasjon fra Sicilia. 
Derfor har de også en egen treretters siciliansk meny, som er gjennomgående søritaliensk med et unik hjerte for sjømat som på øyene. 
Desserten på denne menyen, en pistasj-gelato med salte, ristede nøtter, er den beste dolcen på spisekartet. 
Som med de øvrige rettene på menyen er det de reneste rettene som står seg best. 

På Olivia finner du garantert noe fristende på menyen, men råvarekvaliteten varierer og servicen er uoppmerksom. 
Her vil du bli mett og du vil få maten servert kjapt. 
Men den er ikke verdt å stå i kø for. 

Restaurantene vurderes individuelt og på bakgrunn av helhetsopplevelsen av service, mat, konsept, pris og atmosfære innenfor sin egen sjanger. 
Antall hjerter indikerer hvor vellykket opplevelsen var. 
En særdeles negativ opplevelse vil indikeres av ett hjerte. 
Seks hjerter viser derimot til en usedvanlig positiv opplevelse over all forventning. 
