Motorpsycho: Eksplosiv blanding
De er seg selv, men står aldri på stedet hvil. 

Motorpsycho: "The tower" (Rune Grammofon) 

Med Babels tårn på omslaget og "The tower" som åpningskutt, burde det vært duket for kaos, forvirring og ren babling. 
Men Motorpsycho holder seg på stien, selv om skifte av folk og sted fører til justering av kursen. 

Tomas Järmyr er ny trommis etter at Kenneth Kapstad forlot bandet etter nesten ti år. 
Järmyr har tunge trommestikker å løfte etter Kapstad, men han gjør jobben på beste vis. 

Samtidig har trønderne denne gang dratt til Los Angeles for å spille inn platen. 
Hans Magnus Ryan, Bent Sæther og Järmyr bruker to cd-er for å få plass til de ti kuttene. 
Slik lukter det 70-tall av, og musikken har sine røtter der. 
Prog, heavy og psykedelisk rock er fundamentet de bygger sitt tårn på, men de sørger også for vinduer der lys og luft slipper inn. 
Som "Stardust", en akustisk vise med harmonier à la California. 

"The maypole" er sydd over samme lest; mer CSN&Y enn King Crimson. 
Under oppholdet i Los Angeles tok de en ørken-avstikker til Joshua Tree, der det mykere materiale meldte sin ankomst. 
Stemningene kan skifte raske i Motorpsychos verden, og de kaller det selv et mer eksplosivt album enn forgjengeren "Here be monsters". 

Du kan likevel slappe av en god stund på "A pacific sonata", omtrent til midtveis i det kvarter lange kuttet. 
Deretter melder uroen seg, og bandet bygger opp en ny låt. 

"The cuckoo" åpner også mykt, men det er bare for å lure deg. 
Her jobbes det hardt og tungt, med innlagde hvileskjær. 
Leter du om det eksplosive, finner du det her. 
En låt som viser hva gjengen er god for. 

Ellers er åpningen med "The tower" og "A.S.F.E." noe av det sterkeste de har gjort på lenge. 
Etter 28 år viser Motorpsycho viser en imponerende vilje til å strekke grensene for sitt eget univers, eller for å si det på en annen måte: 
Å bygge nye etasjer på tårnet. 

Beste spor: 
"The tower", "A.S.F.E.", "The cuckoo". 
