På pidestallen
Det trengs ro og tid til ettertanke for å høre Susanne Sundførs nye album, men det er verdt det. 

Susanne Sundfør er muligens en av Norges mest innflytelsesrike artister. 
Til tross for at hun har vært musikalsk aktiv i hundre år, var det ikke før hun omfavnet synthen hun virkelig fikk oppmerksomhet gjennom den hellige treenigheten The Brothel, The Silicone Veil og Ten Love Songs. 
Etter sistnevnte dro Sundfør på en finne-seg-selv-tur som ikke innebar å stikke til Afrika for å redde en SOS-barneby og ta selfies i lag med underernærte barn. 
Hun så heller frykten sin om hvordan verden kommer til å forandre seg i øynene, og oppsøkte skumle steder som Nord-Korea og langt inn i Amazonas-jungelen. 

Mange (meg inkludert) løftet nok øyenbrynene sine idet de hørte den «nye» vendingen Sundfør tok i hennes siste singler «Undercover» og «Mountaineers» (med John Grant). 
Et lydbilde som minner mer om de første albumene som oser mer singer-songwriter enn storslått og pulserende elektropop. 
I Music for People in Trouble har Sundfør likevel så å si kastet bort synthen til fordel for steelgitar og flere akustiske låter. 
Et ballsy move, men det føles likevel utrolig riktig og viktig, spesielt med tanke på den verdensomfattende tematikken i albumet. 

❤️ Elsker ❤️ 

Sundfør skaper en slags ro i uroen, ved å være fattet i en tilværelse som ser ut til å være uutholdelig. 
Troverdigheten og ettertanken setter seg fast i barken idet hun skildrer klimaproblemer, politikk og droneangrep. 
Plata er introvert og redd, men samtidig storslått og hengiven. 
Høydepunktet ligger tydelig i «The Sound of War», hvor gåsehuden angriper så hardt at ullgensern ikke hjelper engang. 
«Undercover» og «The Golden Age» er gode boblere, og trekker klare tråder fra de siste albumene. 
Produksjonsmessig er det et tilfredsstillende repertoar med store variasjoner i instrumenter, med alt fra akustisk gitar, piano, tidligere nevnte steelgitar og fløyte med mer, i harmoni med fuglekvitter, bestefarklokker og gud vet hva. 
Jeg får et artig bilde i hodet av Sundfør som løper rundt omkring i Pyongyang og tar opp alt hun kommer over av lyder. 

? 
Elsker ikke ? 

Det er ikke lett å høre på Music for People in Trouble. 
Naturlig nok fenger ikke en singer-songwriter-plate på samme måte som en massiv popplate. 
Uansett er det så utrolig verdt det når en tar seg tid til å lytte på den. 
Det krever en større ro og en innstilling på at man skal sette seg ned og høre ordentlig på plata fra start til slutt, i motsetning til en radiovennlig plate med låter som fungerer like godt enkeltvis og i sin helhet. 
En føler seg veldig metta etter albumet, og jeg vil tro plata treffer en snevrere målgruppe enn de siste, men de Sundfør treffer, treffer hun hardt. 

Music For People In Trouble er tilgjengelig fra og med fredag. 

Se Susanne Sundfør fremføre "Fade Away" på P3 Gull 2014: 
