Storslått fra Einar Stray Orchestra
Maler med bred pensel på «Politricks». 

ALBUM: 
Einar Stray ep-debuterte med «Favors And Fields» i 2008 og albumdebuterte tre år seinere med «Chiaroscuro», som også ble utgitt i Europa og fikk bra mottakelse. 

Djervere uttrykk Siden den gang er soloartisten blitt et band, samtidig har det skjedd mye med uttrykket. 
Det er fastere, mektigere og framfor alt djervere. 

Det er vel et stykke igjen til vi kan kalle det Sandvika-bølgen, men Stray har en del felles med en annen artist fra samme bærumsby, Jens Carelius og hans nye band Atlanter - kanskje først og fremst et ønske om å eksperimentere med musikalske uttrykk. 

Elegant arrangert 
Jeg hører et band som har vokst mye på de tre åra siden albumebuten. 

Cello og fele Ofelia Østrem Ossums cello og Hanna Furuseths fele er dominerende - og viktige - i det lydbildet som skapes, mens Stray (piano/gitar), Simen Aasen (bass) og Lars Fremmerlid (trommer) kompletterer. 

Størst er lydbildet i blodfulle «Pockets Full Of Holes» og avsluttende (og støyflørtende) «Envelope», mens du helt i den andre enden musikalsk finner den dempede a capella-låten «For The Country». 
Taffelaktige «Aleksander» er et sted midt imellom, og understreker spennet i registeret. 

Storslått «Politricks» er ikke så «dramatisk» som for eksempel hos Rufus Wainwright, men kombinerer naiviteten til amerikanske Sufjan Stevens og storslåttheten til islandske Sigur Ros. 

Einar Stray er også blitt sammenliknet med norddnorske Moddi, men det går mer på stemning enn det storslått orkestrale. 
Dessuten har de spilt i hverandres band. 

I bunnen aner jeg også en fascinasjon for progrocken fra 70-tallet. 

Einar Stray Orchestra har allerede turnert mye i Europa, og nå står en rekke nye jobber for tur. 
I Norge får en rekke byer besøk etter starten på Trøndertun i Melhus 4. september, før Europa venter igjen. 

Store tanker Også tekstlig har Stray mye på hjertet, og «Politricks» blir blant annet framstilt som kritikk av Norge som fredsnasjon, «et land som deler ut fredspriser med en hånd og krigsvåpen med den andre, og som bygger sin ekstreme velstand på skitten oljevirksomhet», som bandet skriver i infoskrivet. 

Ros også til Hasse Rossbach (Team Me / Moddi / Superfamily), som har lost det hele i land i produsentstolen. 
