True Crime:Streets of LA 

Som en krysning av Dirty Harry og John McClane får du boltre deg i 400 kvadratkilometer stor Los Angeles-kopi. 
Spillet er bra, men har en god del mangler. 

Det er lett å avskrive True Crime som en billig kopi av Grand Theft Auto, men sannheten er at med sin langt mer seriøse og brutale tone ligner spillet mer på fjorårets The Getaway til PlayStation 2. 
Dessuten er spillbarheten på mange måter helt forskjellig - og det er klart at utviklerne Luxoflux har bruk mye tid og krefter på spillet. 
GTA-kopi er det definitivt ikke, men det er heller ikke spillet som kommer til å vippe Rockstars mesterverk av tronen. 

LES OGSÅ: 

True Crime forteller historien om den harde politimannen Nick Kang. 
Han har blitt suspendert fra LAPD, men får tilbake jobben og blir flyttet til EOD-avdelingen for å jobbe med en spesiell sak, som krever Nicks ferdigheter. 

Usympatisk purk 

Nick Kang har en garvet personlighet, ikke helt ulik Harry Callahan eller et uttall andre TV-politifolk. 
Han er ikke akkurat lett å like, men siden historien i True Crime allerede er full av klisjeer, blir vi egentlig ikke plaget av hans frekke replikker. 
Det meste av det som foregår i spillet er hentet rett fra typiske actionfilmer, så ikke forvent deg noen revolusjonerende historie. 
Men på den annen side er det alltid hyggelig å spille spill med ordentlig, voksen tematikk, og selv om historien er uoriginal er den relativt fengende. 

True Crime foregår, akkurat som GTA, Mafia og Getaway, både til fots og i biler. 
Som de andre spillene foregår også denne i en by - store, slemme Los Angeles. 
Det er LA som er spillets store stjerne, temmelig nøyaktig digitalisert av tålmodige utviklere. 
For å være pirkete - det er ikke HELE byen som er med i spillet, da de østlige og sørlige bydelene er utelatt. 
Men det er likevel et enormt område om er tatt med, langt større enn i noen andre spill. 
Og det er virkelig nøyaktig: 
Vi har kjørt mye i Los Angeles, og hadde absolutt ingen problemer med å finne frem og kjenne oss igjen. 
Alle landemerker som Hollywood-området, Santa Monica-stranden, Convention Center og skyskraperne i sentrum er på plass. 
Kjører du utenfor de mest kjente delene av byen, er kanskje ikke alle husene nøyaktig på plass, men totalt sett er det virkelig imponerende hva de har fått til. 

En ting som ikke helt stemmer med virkeligheten er trafikken - de digitale gatene i spillet er realtivt tomme i forhold til ekte Los Angeles. 
Dette forstår vi - ikke en gang XBox ville klart å tegne den enorme mengden biler som finnes på gatene i LA. 

Slåssing og skyting 

Strukturen i spillet består av lineære oppdrag, men noe frikjøring i mellom. 
Det er fire forskjellige måter å spille på - du har naturligvis kjøredelen, og i tillegg er det skytesekvenser, slåssesekvenser og snikesekvenser. 
Som regel må du kjøre fra oppdrag til oppdrag, og selve oppdragene består av de resterende modusene. 
For eksempel må du entre en lobby i et kontorbygg og skyte alle terrorister som befinner seg der, mens andre brett krever ferdigheter i nevekamp. 

I skytedelene bruker du to våpen - pistoler med uendelig amunisjon. 
Du kan også plukke opp våpen dine fiender har mistet. 
Spillet sikter inn automatisk, så det er egentlig bare å fyre løs. 
Når du holder skyteknappen inn litt lenger, går spillet over til siktemodus, og du kan treffe langt mer nøyaktig. 
Det er nyttig hvis du vil for eksempel skyte for å skade, men ikke drepe. 

Slåssesekvensene er ikke akkurat like avanserte som Tekken, her har du muligheten til å utføre slag og spark, og noen spesialknep. 
I virkeligheten begrenser slåssingen seg til å trykke på knappene raskest mulig, det er ikke spesielt store muligheter for taktikk og strategi. 
Det som imidlertid gjør slåssingen (i likhet med kjøringen og skytingen) vanskeligere enn nødvendig er det ganske så dårlige kontrollsystemet. 
Det er først og fremst alt for mye å holde styr på - du må lære deg å beherske biler, våpen og håndkamp, og det er mange ekstrabevegelser du kan bruke. 
Responsen er ikke alltid like bra, og oppsettet av knappene er heller ikke optimalt (men du kan forandre på det). 

Mellom oppdragene får du muligheten til å kjøre fritt rundt i byen. 
Det er flere ting som skjer i denne modusen - du kan oppgradere dine våpen-, kjøre- og kampferdigheter, noe som blir ganske essensielt etter hvert. 
Dessuten er Los Angeles som kjent en farlig by, og du får konstant beskjeder om diverse forbrytelser som finner sted i nærheten, og det er opp til deg å ta deg av dem. 
Gjør du det, får du ekstra poeng. 
Mange av disse forbrytelsene har en god dose humor i seg - du skal for eksempel jage en bil full av stjålne Activision-spill, eller en naskende skuespillerinne (en dårlig skjult referanse til Winona Ryder). 

Good gop, bad cop 

Et element som er svært viktig er snill purk/slem purk-måleren. 
Det fungerer slik - når du løser forbrytelser uten å skade forbipasserende og uten å drepe de kriminelle (arrester dem eller skyt uten å drepe), går snill purk-nivået opp. 
Dreper du de slemme, kjører på fotgjengere og oppfører deg generelt dårlig, blir du slem purk, og det påvirker retningen spillet går i. 
True Crime har nemlig tre forskjellige slutter, og bare de snilleste for se den beste avslutningen. 
Dessuten, hvis du er alt for kjip, for du både vanlige folk og resten av politiet etter deg. 

True Crime er ikke et vanskelig spill, og du får ofte muligheten til å fortsette selv om du ikke klarte oppdraget. 
Det eneste som skjer da, er at du ikke får med deg de gode avslutningene. 
Det er heller ikke verdens lengste spill vi snakker om her. 

Det er mer som skuffer: 
Det er helt klart en god del bugs som ikke er blitt fjernet i tide - klippingproblemer dukker opp konstant og kameraet er til tider et mareritt å kontrollere. 

Grafikk og musikk 

Grafikken er absolutt godkjent. 
Los Angeles er glimrende modellert, og det ser virkelig realistisk ut. 
Bilene er også fine, men personene er noe mer begrenset. 
Animasjonene til Nick Kang og andre er imidlertid ganske dårlige. 
Sammenlignet med lignende spill (GTA og Getaway) er True Crime desidert det peneste, selv om vi har sett langt mer detaljerte spill. 

Lyden derimot er helt utrolig bra. 
For det første består soundtracket nesten utelukkende av vestkyst-hip-hop, noe undertegnede er veldig glad for. 
Det er rett og slett det beste lydsporet vi noensinne har hørt i et spill, enkelt og greit. 
I tillegg er det noen ordentlige storheter som leverer stemmene til karakterene - blant annet Michael Madsen, Christopher Walken og Michelle Rodriguez. 

True Crime er til syvende og sist blitt et ganske spesielt spill. 
De separate elementene som kjøring, slåssing og skyting er ikke noe særlig bra gjennomført. 
Spillet har ikke sjarmen til GTA, og historien er ikke noe vi kommer til å huske. 
Det varer ikke spesielt lenge og vi blir plaget av de mange bugsene. 
Men likevel - det totale resultatet er tilfredstillende, og vi hadde det gøy når vi spilte spillet. 
Det er rett og slett noe med å være purk i LA som appellerer til oss, og spillet har mye positivt i seg - det tar bare tid å finne det. 
Vi kunne ønske Luxoflux tok seg litt mer tid til å fikse feilene, forbedret kontrollsystemet og skrevet en bedre historie, for da ville True Crime vært et fantastisk spill. 
Det er det ikke i dag, men det er fremdeles ganske bra og vi anbefaler det til alle som trenger litt skikkelig action. 
Så håper vi på en bedre oppfølger. 

True Crime finnes også på PS2 og GameCube. 
