Film:Sånn vil vi ikke ha det hjemme 

Å, men det kan jeg love deg: 
I denne helt dialogløse sørkoreanske filmen flyr penisene veggimellom. 

Scenene med avkutting av penis kommer så hyppig at det er lett å miste tellingen. 
La oss prøve å rekonstruere (penis-spoiler alert!): 

Først prøver 
Mor å skjære av Fars penis. 
Hun mislykkes, og gir seg således i kast med sin onanerende Sønn. 
Denne gangen går det bedre. 
Så bra at hun setter den avskårne penisen til livs. 

Far blir trist. 
Er det noe en mann trenger her i verden, så er det en penis! 
Hvordan skal man ellers klare å delta i gruppevoldtekten av hun jenta som jobber på butikken nede i gaten? 
(Hun spilles av samme skuespiller som mor; man kjenner henne igjen på de helt usedvanlig formfullendte puppene). 

Far vurderer å skyte av seg sin egen penis, og donere den til Sønn. 
Far tenker seg om to ganger. 
Og gjett hva? 
Sønn klarer likevel å delta i gruppevoldtekt. 
(Selv om han jukser). 
Sønn blir arrestert. 

Far er ulykkelig! 
Hvordan skal sønnen få onanert der i fengselet, uten penis? 
Far prøver ut nye, eksperimentelle metoder. 
Gnir seg til blods på føttene med en stein. 
Funker bra. 
Sønn prøver, synes det er greit, men foretrekker å få en kniv stukket i skulderen, hvorpå kniven «onaneres» i kuttet. 
Men én gang han kommer ut av fengselet, får han piken i butikken til å gjøre dette på, og med, ham. 
Digg! 
«Mang slags kjærlighet», som Jan Eggum synger. 

Sønn bestemmer seg for å hevne voldtekten av butikkpiken ved å skjære av penisen til en av de andre guttene som var med på udåden. 
Men han mister penisen! 
Penis triller ut i gaten! 
Penis blir overkjørt av bil! 

Hva gjør de nå? 
Far gjenopptar penistransplantasjonsplanene. 
Sønn får ny, eller nygammel, penis. 
Suksess! 

Men åh. 
Så kommer Mor hjem. 
Mor er kåt. 

Ki-Duks film er formmessig djerv, om ikke annet så i form (ha!) av å være helt blottet for dialog. 
Han forteller sin historie - med et nokså knallhardt fokus på avskårne peniser, om du ikke husker - som en blanding av en beksvart komedie, kammerdrama og myte med religiøse overtoner. 
Hvordan ellers? 
Ødipus med nogo attåt. 

Hva sier filmen? 
At lemmet som symbol på mannens brutalitet, består, og at lemmet må komme, koste hva det koste vil. 
Antar jeg. 

«Moebius» er interessant, men ganske kjedelig. 
Skuespillerne er utmerkede. 
Folk som liker å se peniser bli avskåret på kino, kan imidlertid glatt plusse på tre øyne på terningen her. 

MORTEN STÅLE NILSEN 
