Metal-verstinger i medvind
Watain fra Uppsala gir black metal-sjangeren heavy metal-behandling på sin siste plate «The Wild Hunt». 

ALBUM: 
Watain har blant mange blitt utpekt som den ortodokse black metalens redningsmenn. 
Uppsala-verstingene har rykte på seg for å ta budskapet på ramme alvor i tillegg til å besitte en over gjennomsnittet evne til å skape myter, tilhørighet og en ganske kommersielt omsettelig variant av den rebelske musikkarven. 

Etter de første rundene, fremstår «The Wild Hunt» som en litt sprikende affære. 
Men det blir heldigvis orden etter hvert. 
«De Profundis» og «Sleepless Evil» skuer tilbake mot gammel Bathory med sin rabiate riffing og bjeffende vokal. 
«They Rode On» forener viking metal med metal-ballade-estetikk. 
Forsøket er prisverdig, men det sitter ikke helt. 
Da er tittelkuttet en langt strammere sak om enn i en litt tyngre variant. 

Melodiøst «The Child Must Die» oppretholder de melodiøse tendensene fra Dissection, mens avsluttende «Holocaust Dawn» speiler noe av mystikken fra Mayhems kultklassiker «De Mysteriis Dom Sathanas». 

Enkelte vil nok mene at de går for langt i publikumsvennlig retning. 
Ambisjonen her er åpenbart å forene Metallica-tankegang med gammelskole-black metal. 
I det henseende lykkes de langt på vei. 

Selv om det tidvis kan føles litt vel pent og pyntelig, har de allikvel tøyd strikken i den andre retning der det er rom for det. 
Arrangementene er tidvis mer eksperimentelle enn tidligere og instrumenteringen mer utbrodert. 
Noe som inkluderer keyboards, kor og larmende pauker. 

Heavy Metal-attityde 
Det kommer selvsagt an på hva man foretrekker, men om du har en hang til klassisk black metal spilt med heavy metal-attityde, har du mye bra å plukke i her. 
