Sanger for slitne struper
Noen plater kan du slite litt med, før de plutselig har noe som huker seg fast. 
Raymond Byron & The White Freighter har surret og gått i runde etter runde, mens jeg egentlig burde ha lyttet meg nedover i platebunken som venter. 
Raymond Raposa er en gammel frontfigur i freak folk-sammenheng og opererte tidligere som Castanets. 
Under sitt nye navn er han mindre støyende, selv om han oppsøker de samme, mørke stedene. 

Til tider blir han litt tilgjort, men det fungerer på sitt skjeve vis og som kontrast til de beste kuttene. 
Talia Gordon bidrar på vokal, og det hele er en fin samling americana, folk og såkalt barrom blues. 
En høyst ujevn plate, men heller det enn en jevnt halvbra en. 

Beste spor: 
"Litte death shaker", "You'll never surf again", "Meridian, MS", "Some kind of fool", "Allegiance 2". 
