Støyende samba
«Rio 2» er som ditt jevne karneval: 
Mye moro å se på, men kaotisk og utmattende i lengden. 

FILM: 
Blant de mange, gode grunnene til ikke å jevne regnskogen med jorden, er denne: 
Det vil frata verdens animatører en inspirerende tumleplass. 

De delene av verden der sivilisasjonen ennå ikke har gjort seg altfor gjeldende, savannen, jungelen og regnskogen, har alltid vært fruktbart jordsmonn for den som skal skape frodige, tegnede universer fulle av eksotiske skapninger. 
De to beste scenene i «Rio 2» lykkes i å utnytte denne gode grobunnen. 

Fargeeksplosjonen 

Det ene er en stor opptreden der fargerike fugler fyller skiftende, kaleidoskopiske formasjoner i takt med sambarytmene. 
Dette er velkomsten som ønsker den engstelige papegøyen Blu (Aksel Hennie) og familien hans velkommen tilbake til regnskogen. 

Ærendet er egentlig å spore opp Blus elskede menneskeeier, men fargeeksplosjonen får i alle fall kona Jewel (Maria Haukaas Mittet) til å spørre seg om det egentlig er her de hører hjemme. 

Det andre er et stort, oppfinnsomt slag mellom fugl og menneske på tampen av filmen, der de førstnevnte slår tilbake mot sistnevnte, og motorsagene og gravemaskinene de har med seg. 
Det er et tydelig naturvernsbudskap i «Rio 2», og både dette, strukturen i historien og den mistenksomme alliansen mellom de ville og blå mot invasjonsstyrken får filmen til å minne om en barneversjon av «Avatar». 

Talentshowparodi 

Den som går en tur på denne stien for å søke skogens ro, må legge veien et annet sted. 
Det er trangt om plassen i «Rio 2». 
Det originale persongalleriet beholdes, et drøss av nye bevingede rollefigurer kommer flygende inn, og ingen av dem fester seg. 

Regissør og manusforfatter Carlos Saldanha virker ikke som om han har noen bærende idé om hvor Rio-universet er på vei, og hiver inn alt som faller ham inn. 

Det skal gjøres plass til talentshowparodi, økologidebatt, fotballkamp i luften, ekteskapelige krangler, og nytt møte med den hevngjerrige kakadue Nigel (Håvard Bakke). 
I og for seg har hver av disse bruduljene mye å glede seg over, men helheten er overopphetet og kaotisk - ikke ulikt ditt jevne Rio-karneval. 
