Scoreturen
Denne filmen er en stinkende bæsj. 

Har du noen sinne hørt en mer foruroligende filmtittel enn Scoreturen? 
Jeg tviler. 

Riktignok er dette forsøksvis en komedie, som ikke er ment å tas spesielt alvorlig, men Scoreturen signaliserer med all tydelighet hvilket kvalitetsnivå vi befinner oss på her. 

Denne britiske filmen er en stinkende bæsj, noe den også viser oss et prakteksemplar av. 
Tiss, promp og spy er også godt representert. 

Humoren er på et ufattelig lavt nivå, og jeg skjønner ikke hvordan dette makkverket har funnet veien til norske kinoer. 

Til Syden for å feire 

På engelsk heter filmen The Inbetweeners Movie, og det kan komme godt med å vite at den har sitt utspring i en tv-serie som ble produsert mellom 2008 og 2010. 
Kanskje hadde jeg likt filmen bedre om jeg hadde sett den, men det har jeg altså ikke. 

Vi møter fire 18 år gamle kompiser, spilt av Simon Bird, James Buckley, Blake Harrison og Joe Thomas. 
De er ferdige med videregående, og drar på sydentur for å feire. 
Der konfronteres de med de aller verste sydenrølpepartyklisjeene, samtidig som de driver hjelpeløst med damer. 

Det store spenningsmomentet i filmen handler om hvorvidt de får billetter til en partybåt, eller ikke. 
Johoo, liksom. 

Humørløs komikk 

Når du selv er på sydentur og ser en gjeng fulle stygge engelskmenn, er det mennesker du kunne tenke deg å tilbringe en og en halv time med? 
Det er det som skjer om du velger å se Scoreturen. 

Figurene har sine sjarmerende trekk, men manuset skusler det bort i kjedelige påfunn, intetsigende problemstillinger og humørløs komikk. 

Jeg finner ingen forsonende trekk ved denne filmen. 
Ikke på noe tidspunkt tilbyr den noe det er verdt å bruke tid og penger på. 
Faktisk, når jeg tenker meg om, så gidder jeg ikke bruke mer tid på å synse om Scoreturen. 

Takk Gud for at jeg i det minste fikk betalt for å se dette! 
