Utvendig drama fra uinteressant skatteparadis
Det er vrient å lage en spennende biografifilm der knapt finnes dramatisk materiale. 
"Grace av Monaco" skildrer en kvinne som påstås å berge fyrstedømmet hun har giftet seg til. 
Men det berører aldri. 

"Grace av Monaco". 
Regi: 
Olivier Dahan. 
Med: 
Nicole Kidman, Paz Vega, Tim Roth, Parker Posey. 
Frankrike/Luxembourg/USA 2014. 
1 time 42 minutter. 
Aldersgrense: 
Tillatt for alle. 
Egnethet: 
Voksen. 

Hovedproblemet med filmen om den vakre Grace Kelly, skuespilleren fra USA som giftet seg med fyrst Rainier den 3., er at storyen aldri blir interessant nok. 
Og det selv om Hollywoods manussnekrere prøver å sprite opp virkeligheten med dramaturgiske knep. 

"Dette er fiksjon bygd på sanne hendelser", sies det i starten. 
Hva som er dikt og hva som er "sannhet", får man gjette seg til. 

Nå stemmer det at fyrstedømmet var på randen av konkurs og måtte skaffe inntekter og innbyggere ved hjelp av kasinoer og skattefordeler. 
Men president de Gaulle mislikte at rike undersåtter flyttet til Monaco for å slippe å betale skatt til Frankrike. 
I 1962 truet han fyrsten med blokade. 

Filmen lar konflikten mellom de to landene forstyrre det private forholdet mellom Rainier og hans fru. 
Tim Roth spiller den bekymrede fyrsten som slåss for å berge selvråderetten til miniputtstaten. 
Det gjør ham til en trøtt og kjedelig figur som aldri klarer å vekke sympati med disse rikingene på en klippe ved den franske riviera, der også den kyniske kaksen Aristoteles Onassis har bitt seg fast. 

Nicole Kidman forsøker så godt hun kan å levendegjøre den 13 år yngre skjønnheten Grace som rakk å spille i 30 filmer før hun giftet seg til Monacos trone. 
Visst får kostyme— og sminkeavdelingen henne til å se flott ut ved å iscenesette henne som det moteikon hun ble. 
Visuelt sett er det mye snop for øynene. 

Men manuset Kidman skal fylle, svikter. 
Handlingen engasjerer aldri like sterkt som det regissør Olivier Dahans kamera så gjerne vil hver gang han velger en ultranær (ofte merkelig uskarp) filming av ansiktet hennes. 
Dilemmaet Grace strir med – skal hun si ja til nok en rolle i en Hitchcock-film (Marnie) eller skal hun vie sitt liv til å berge Monaco – blir aldri tyngende nok. 

Og den lange talen som fyrstinnen får framføre mot slutten, breddfull av store ord om kjærlighetens kraft overfor storpolitikkens maktmenn, er det rene svada staset opp med gallakjole, sølvkjede og et overdådig diadem. 
