Ute etter trøbbel
"Barroom Hero" var den første sangen Dropkick Murphys skrev. 
Det var tilbake i 1996, og på plate nummer åtte vender de tilbake til sine heltedager på byen. 
Åpningskuttet "The boys are back" er sangen du skråler på vei til sentrum, den våte kvelden der morgenen etter kan være en prøvelse. 

You've got nowhere to hide You've got nowhere to run 

The boys are back 

and they're looking for trouble 

For så vidt kan sangen brukes som en politisk kampsang, også. 
Dropkick Murphys engasjerte seg sterkt mot Bush, og på forrige plate støttet de opp om streikende arbeidere i Wisconsin. 
De svinger fortsatt sine flagg høyt, men Obama er inne i sin andre periode og ting har roet seg. 
Riktignok er Scott Walker fortsatt guvernør i Wisconsin, men hvor lenge orker man å bry seg om en stat der det ikke bor stort flere enn i Norge? 
Om han raserer arbeidernes rettigheter og nekter å ta imot helsepenger fra Obama, får det heller være denne gang. 

Tekstene er ikke så direkte som forrige gang, selv om budskapet er klart nok på "The battle rages on": 

The kingdom will always break its word 

The mighty will soon fall on their sword 

For freedom the battle rages on 

The righteous will be here when you're gone 

Eneste gjenværende originalmedlem, bassist og vokalist Ken Casey, sa en gang at målet var å være den keltiske pønkens AC/DC. 
Det ser de ut til å ha holdt fast ved. 
Ramones er en annen inspirator – hør "Hey! 
Ho!"-ropene i "Prisoner's song". 

De irske folkpønkerne The Pogues er likevel det mest opplagte forbildet, og vokalist Shane MacGowan var gjest på et tidligere Dropkick Murphys-album. 
Denne gang er det kjærlighetssangen "Rose tattoo" som minner mest. 

"Burn" er en sang om å gå ned i flammer, mens "Jimmy Collins' wake" er en hyllest til baseballspilleren Jimmy Collins, den første manageren til Boston Red Sox. 
"The Season's upon us" er en julesang for julehatere og minner om Albert Hammonds "The Free Electric Band". 
Fantastisk. 

"Don't tear us apart" handler om å stå samlet, mens helten i "My hero" er faren. 
"Out on the town" er en energisk likvake en lørdag kveld, og "Out of our heads" er en ny kampsang om ikke å gi seg – "are 
we gonna take it sitting down, hell no!". 

Sistekuttet "End of the night" er en tekstmessig fortsettelse av åpningen. 
Kvelden er slutt, og bartenderen vil stenge. 
Men det finnes alltid et sted å fortsette, en mulighet for "one last walk of disgrace": 

It's the end 

End of the night 

But 
we ain't going home 

Hele platen er en hevet knyttneve, bare så vidt myknet av irsk nostalgi. 

Beste spor: 
"The boys are back", "Rose tattoo", "The Season's upon us", "End of the night". 
