Plateanmeldelse:Cody Simpson - «Surfers Paradise» 

Australias egen Justin Bieber. 

Denne uforskammet kjekke (og forbausende voksent utseende) 16-åringen er i Justin Bieber-manager Scooter Brauns stall, vokste frem på samme YouTube-baserte vis som den kanadiske tøysekoppen, og har per nå fem millioner følgere på Twitter. 

I dag slipper han sitt album nummer to over mesteparten av verden, til sterk respons på iTunes-listen i mange land - ikke minst den norske, hvor Simpson tidvis har overgått selv Jay-Z i salg. 

I likhet med Bieber vet han å bruke sin posisjon på sosiale medier; natt til i dag ba han sine følgere - «angels», som han kaller dem - om å bruke albumcoveret hans som profilbilde. 

Også i likhet med Bieber satser Simpson (og Braun) på kortspilte utgivelser; han har allerede to EP'er bak seg, og dette er hans andre album med lengde på ca. en halvtime. 

Og det er pop så florlett som det er mulig å få det uten at alt blåser bort. 

På «Surfers Paradise» har han dempet dansefaktoren som preget de tidligere utgivelsene hans, og lagt mer vekt på Jason Mraz-aktig, akustisk-klingende stoff. 

Det er ikke usympatisk; en låt som «No Ceiling» har endog et riktig overbevisende reggae-gyng. 

Stemmen hans er som karamell i øret, og tekstene er så innsmigrende og tilsynelatende uskyldsrene at det er vanskelig å se for seg at ukyssede tenåringsjenter vil være i stand til å stå imot. 

Men det er fryktelig liktlydende, og får Bieber til å fremstå som en råtass av en urbanist i forhold. 

BESTE LÅT: 
«No Ceiling» 
