BOK:Livet er ikke for amatører 

BOK: 
En krevende herre og knekt-historie om en søvngjengers kav for å våkne til seg selv. 

José Luiz Passos: 
Søvngjengeramatøren. 
Roman. 
310 sider oversatt av Grete Skevik. 
Solum. 

Brasilianske José Luiz Passos (1971) er prisbelønnet både i hjemlandet og Portugal for «Søvngjengeramatøren». 
Den forteller en enkel livshistorie, men gjør det i form av en svært så gjennomregissert og krevende roman. 

Den illustrerer at jungelordtaket som hevder at «livet er ikke for amatører», er mer enn en munter kvikkis. 
Det er nok så at den jeg-fortellende hovedpersonen Jurandir her har gått hele livet som en realitetsvegrende søvngjenger - og nå nærmer seg pensjonsalder, men utgangspunktet hadde han felles med alle: 
Fra fødselen av er vi amatører i den forstand at vi er erfarings- og kunnskapsløse, uvitende – sånn sett søte og uskyldige, slik babyer, hvalper, elefant- og løveunger gjerne blir oppfattet. 

Og de fleste er amatører i den forstand at vi kastes ut i livet fulle av entusiastisk nysgjerrighet og optimisme, som i møtet med erfaringer og omgivelsene lett kan forta seg. 
Bare de færreste utvikler seg til livskloke filosofer og opptrer som proffe stjerner på sine felt. 
Livet blir kanskje ikke så fett. 

Som det altså ikke har blitt for «Søvngjengeramatøren» Jurandir. 
Idet leseren blir kjent med ham, er han personalsjef ved en større tekstilfabrikk i provinsen. 
Han er sliten, og dagene hans rommer betydelige færre gleder enn plager. 
Han opplever forholdet til sin unge elskerinne som stadig mer brysomt, konas mat smaker heller ikke helt som før, men verre er det med alle forstillelsene og løgnene, egnes og andres. 
Han har dessuten sine fysiske plager, men aller mest knuges han av sitt livslange forhold til bedriften og eierne i flere generasjoner. 

Som personalsjef blir han sendt til storbyen Recife for å ordne opp med en ansatt som har blitt vansiret i en arbeidsulykke. 
På turen får han et sammenbrudd og setter firmabilen i brann. 
Denne surrealistiske handlingen løper så sammen med resten av teksten, som er Jurandirs egne skriftlige redegjørelser for sitt liv, i mange hefter, i en salig sammensauset, surreal beretning der drøm og klare dag vanskelig kan skilles, der det er omtrent umulig å vite hva som er hva, i beretningen om en mann som etterhvert må innse at han har levd sitt liv på en branntomt av løgn og bedrag, og ganske særlig andres svik. 
Han satte ut som troskyldig amatør, men kommer på et vis til slutt til seg selv - via mentalsykehuset og med hjelp av sin kløktige forfatter. 
