Julegaven til de tålmodige
Tilbake i 1993 var «Dennis» en utrolig komedie, med Mason Gamble og Walter Matthau. 
Siden det er barn i rommet, skal jeg være forsiktig og bare si at denne filmen ikke er helt i samme divisjon. 

Dennis skal forsøke å få Mr. Wilson i julestemning, men som alle nevrotiske menn er naboen motstander av julen og kapitalismen, så det blir ikke lett. 
Dennis forårsaker katastrofer som ville ha gjort at Dagbladet slapp Anne B. Ragde og styreledere måtte gå. 
Men filmen forventer at Wilson skal bli snillere og snillere for hvert sykehusbesøk og virkelig lære å like den ekstremt tankeløse gutten. 
Det er julens budskap. 
Tilgivelse inntil det komatiske. 

Nåvel. 
Mot slutten kommer en svart julenisse-engel og viser Wilson barndommen. 
Da gråter Wilson. 
Så viser han Wilson hva som vil skje med Dennis hvis han ikke tilgis, og så gråter Wilson igjen. 
Og dermed betaler den arme mannen for sin egen ulykke, mens katastrofebarnet får sykkel. 

Jeg tror det er de nye Ruh und Ordnung-lærerne ved Våland skole som står bak. 
De vil vise hva barn uten håndjern kan føre til. 
