The Blind Side
En motbydelig barmhjertighetshistorie. 

«The Blind Side» er en ordentlig kristen barmhjertighetshistorie som er for god til å være sann, bortsett fra at den selvsagt er sann. 

Det hele blir i overkant sukkersøtt for min del, selv om Sandra Bullock er god i hovedrollen. 
Men er hun Oscar-god? 
Nei, det synes jeg ikke. 
«The Blind Side» virker i det hele tatt å være en smule overvurdert. 
Den har flere fine scener, men jeg blir nesten litt irritert over den nærmest kvalmende rekken av gode gjerninger. 

- «Compassionate conservatives» 

Leigh Anne Tuohy (Sandra Bullock) forbarmer seg over den hjemløse studenten Michael Oher (Quinton Aaron), og tar han med seg hjem. 
Der blir han etterhvert en del av familien, og alle hjelper ham med å få gode nok karakterer til at han kan spille for fotballlaget. 
Det er en kamp mot alle odds, og slikt blir det film av. 

Dette er en film laget for «compassionate conservatives», bibelbeltere med sterke bånd til religion og tradisjon. 
Det understrekes ved at Sandra Bullock, «America's sweetheart», spiller hovedrollen, og ved at Tim McGraw, en av USAs største countrystjerner, spiller rollen som Leigh Annes ektemann. 
Jeg får litt dårlige vibber av hele utgangspunktet. 
En motbydelig rik hvit familie tar inn den fattige afroamerikaneren og overøser ham med materielle goder. 

Betimelig spørsmål 

Ny seng, nye klær, ny bil. 
Det er i det hele tatt mye fokus på ting, her. 
Riktignok gir de ham mye oppmerksomhet, også, men var det virkelig så uproblematisk å ta inn en fremmed i familien, slik filmen viser, nærmest som et innfall? 
Er Michael et prosjekt for å vise hvor gode kristne de er? 
En av Leigh Annes venninner får kjeft når hun spør om dette er en «white guilt thing», men det virker å være et helt betimelig spørsmål. 

Sandra Bullock fikk en Oscar-pris for sin rolle, og hun spiller en sterk kvinne med pågangsmot og hjertevarme, den typen rolle som mange liker å se på film. 
Men jeg kan ikke si at Bullock settes på de helt store prøvene. 
Leigh Anne er den samme når filmen starter som når den slutter. 
Den slutter lykkelig, og kan dermed være fin for de som liker «happy endings». 
Jeg hadde foretrukket litt mer motstand og flere konflikter 
