Kari Rueslåtten:«Other People's Stories» 

(Peach Music/Bonnier Amigo) 

Hadde man satt sammen høydepunktene fra Kari Rueslåttens fire soloplater, ville resultatet blitt svært sterkt. 
Men enkeltvis har platene dessverre aldri fungert helhetlig, heller ikke «Other People's Stories». 
Rueslåtten synger lyst, yndig og vakkert - om enn noe endimensjonalt. 
Det starter og avslutter som en strait og dypt melankolsk popplate, men mest interessant er Rueslåtten når hun oppsøker mer elektroniskeog industrielle klanger midtveis. 
Spesielt på «Push» og «Ride» finner hun tilbake til egenarten, som på denne platen er sterkest på tekstsiden. 
Og voldsom. 
I første låten skyter jeg-personen et menneske, i den andre blir vedkommende mordbrannstifter... 
Det er nettopp disse tekstklørne som det ikke lykkes å overføre til lydbildet denne gangen. 
