Bokanmeldelse:Lola og hans kvinner 

De var tilsynelatende prektige og tekkelige, men bak fasaden førte de medborgere inn i døden: de var Rinnans kvinner. 

Sakprosa 384 sider Kr. 349,- Samlaget 

Det er mye godt håndverk i den velskrevne boken til Idar Lind, «Kvinnene i Rinnanbanden». 
I Trondheim og Trøndelag har kvinnene i Rinnanbanden en fryktinngytende plass i okkupasjonshistorien. 
Og det er en særegen fortelling Lind nøster opp, han bruker en rekke kildeserier og forholder seg aktivt og kritisk til tidligere litteratur og drøfter på interessant måte saksopplysninger som kom fram under rettsoppgjøret etterpå. 

Henry Oliver Rinnan fra Levanger, 25 år i 1940, etterretningsagent, angiver og torturist. 
Gjennom ulik infiltrasjon maktet banden å torturere, drepe, sende i konsentrasjonsleir, svekke Englandsfart og å rulle opp omfattende motstandsarbeid. 

Rinnans dekknavn var Lola, og han fanget en rekke kvinner inn i sitt garn og forbryterske virke. 
Han var ifølge Lind seksuelt umettelig og hadde forhold til flere av dem han rekrutterte. 
Mange er velkjente: 
Kitty Grande, Inga Lerfald, Gunlaug Dundas m.fl. 
Men den første var sydamen Ragnhild Strøm, og Lind utvikler fint veksten til Rinnans organisasjon og kvinnenes omfattende virke. 

Rinnan lokket med skyhøy lønn til de agentene han rekrutterte, og han drev dem brutalt når han først hadde dem i sitt garn. 
Kvinnene var ikke bare lokkeduer som det har blitt gjentatt gjennom årene, de arbeidet som agent, kurer, angiver, infiltratør og spion. 

Idar Lind drøfter i den løpende teksten ulike opplysninger og myter gjennom årene, og forteller myndig hva han selv mener. 
Disse refleksjonene bidrar til at boken blir et vektig tilskudd til den omfattende Rinnan-litteraturen. 
Boken har gode oversikter bak. 
