Stjernestunder med Bøksle og Grjotheim
Bøksle og Grjotheim er blitt et begrep i Kilden, og to dager denne uken nyter et stort publikum disse stemmene som er så ulike og som kler hverandre så godt. 

To kjente og folkekjære artister trakk nesten fullt hus på symfoniorkesterets konsert torsdag kveld. 
Helene Bøksle og Espen Grjotheim har for lengst etablert seg på den nasjonale stjernehimmelen, og vakkert var det både å se og å høre dem mot et stjernebesatt bakteppe på konsertsalens store scene. 
Med seg hadde de 50 musikere fra KSO og band; Sindre Hotvedt på tangenter, Bernt Rune Stray på gitar, Per-Erik Olsen på elbass, Jan Inge Nilsen på trommer og Tarjei Nysted på nøkkelharpe. 

Stjernestundene kom vel egentlig først i andre avdeling. 
Det løsnet veldig da de to i duett gjorde «Gje meg handa di, ven» til den velkjente irske folkemelodien, med tekst av Sondre Bratland. 
Det var som et gjenkjennelsens stille pust i det store publikum. 
Og så kom Espen Grjotheim med «Bring him home» fra Les Miserables, og jeg tror jeg tør påstå at ingen andre norske artister gjør den like sterkt og vakkert som akkurat han, akkurat nå. 
I en konsert med program som i stor grad spiller på sentimentale strenger, var det akkurat denne sangen gjort av denne sangeren som pekte langt ut over sentimentalitet og føleri. 
Det var et øyeblikk av storhet. 

Og så fikk Helene Bøksle trå til med «Heiemo og Nykkjen», folketone fra Åseral, som hun har brakt ut i verden, like til ørkenen i Qatar, og fått ros av selveste Emiren for «this beautiful syrian folksong», i følge en morsom historie hun fortalte i forkant. 
I denne, og i Bifrost, filmmusikk fra «Birkebeinerne» - er hun i sitt ess, glitrende ren på toppen og så tar hun ut all sin stemmeprakt i noen imponerende øyeblikk. 

En ouverture fra den bebudede musikalen Losen, bygd på fortellingen om Terje Vigen, og en duett fra samme, begge signert Rolf Løvland, duetten med tekst av Petter Skavlan, fikk sin urframførelse, og en kan bare slå fast at det blir spennende når vi en gang får oppleve helheten, i mars 2020. 

Programmet, som gjentas fredag kveld, består ellers av musikk signert Abba, Andrew Lloyd-Webber og Rolf Løvland, og hans You raise me up fikk avslutte det hele, til stående applaus fra et begeistret publikum. 

Lyden ble kjørt i overkant høyt. 
Det nærmet seg forvrengning et par ganger, og solistene ble noen ganger druknet i orkester- og band-klang. 
Særlig synes jeg bass, enten det nå var kontrabasser eller el-bass, fikk dominere lydbildet et par ganger. 
Det nærmet seg det ubehagelige. 
