Folkets sang består av mange stemmer.På Folketeatret høres de alle 

Den mektige mangfoldighet 

MUSIKAL: 
Det er begrenset hvor sterkt personlig særpreg en kunstner - regissør, musikalsk arrangør, skuespiller eller sanger - kan gi «Les Misérables». 
Skal en få tillatelse til å vise musikalen, må en først godta opphavsmennenes føringer. 
Tanken er at opplevelsen skal være mer eller mindre den samme hver gang en ser musikalen. 

Scenekvelder-teamet på Folketeatret har klart å møte disse gjenkjennelighetskravene, og samtidig sette sin egen signatur. 

En i massen 

Grunnlaget ligger i forståelsen for at mennesker i mengde reagerer som enkeltmennesker selv når de reagerer som masse. 
Folkets sang er flerstemt, og selv i alt vi deler, er der noe som skiller oss. 

Per-Olav Sørensen formidler dette i sin rikholdige regi, der de mange personene alle framstår med individuelle preg. 
Bakgrunnsbilder er aldri bare bakgrunn, også de er fylt med handling, mangfoldig mangesidige bylivsskildringer. 
Dette gir oppsetningen en visuell rikdom. 
Situasjonene blir komplekse og forståelsen for de ulike personene utvides. 

Atle Halstensen formidler den samme mangfoldighetsvissheten i sin bevisste bruk av orkesteret, i valgene om når instrumentene skal framstå som enkeltstemmer, når de skal ytre seg i dialog eller diskusjon, når de skal bygge hverandre opp, når de skal utfordre hverandre, og når de skal danne store, unisone fellesskap. 

Dette gir lydbildet variasjon, og samtidig blir uttrykket ofte mer intimt enn det en er vant til å høre «Les Misérables» i. 
Det gjør at en kommer skikkelsene nærmere gjennom sangen. 

Ideelt valg 

André Søfteland er den ideelle Jean Valjean. 
Han utstråler fysisk styrke, og kan bruke kreftene på å synliggjøre Jean Valjeans kamp for barmhjertighet, i og utenfor seg selv. 

Han viser ham som en mann som må kjempe for å holde på sin egen mentale overbevisning, men som finner mot i ømhet for andre mennesker. 

Motspilleren, Hans Marius Hoff Mittet, viser Javert som en forpint sjel, en mann med idealer det ikke er mulig - ikke for ham selv, ikke for noen andre - å leve etter. 

Kollegene i biroller gjør jevnt over utmerkede innsatser, de også. 
