Grøsser-toer som slakter seg sjøl
Den første «Rest stop»-filmen var ikke akkurat laga for toppen av juletreet, men med sine sære spøkelsesscener fra skitne veitoaletter ivaretok den en slags fordøyelsesspenning. 

Toeren gjør noe annet. 
Den slakter seg. 
Egentlig er grøsser-historien helt grei. 
Egentlig er skuespillerne akkurat så dårlige at du kan føle autentisiteten klebe seg til dem som billig deodorant. 

Men filmen grapser på feil måte. 
Splatter-filmer spruter litt med organiske imitasjoner for at vi skal le av dem. 
Denne filmen har lært av hakkebøff-gjengen fra Saw-filmene, og blodsølet er bare uintelligent sadistisk. 

Sadisme er turn-off. 
Det er ikke bare tante Maggi fra Mjølkespand som kommer til å bli sjenert av disse voldsscenene: 
Jeg følte meg skitten i filmens nærvær, og det liker jeg ikke. 

Handlingen beskriver hvordan GI-joen Tom leter etter bror sin (fra første film) langs landeveien sammen med råskinn-blondina Marilyn (Jessie Ward) og geeken Jesse (Graham Norris). 
Steve Railsback fikk psykopat-fjes av Gud og bruker det godt. 
