Livet er for kjipt
BOK: 
Lang dags fåfengt ferd mot natt, ferskt brød og klar fiskesuppe. 

Per Schreiner: 
Dagen før halv tre. 
Roman. 
126 sider. 
Tiden. 

På få år har Per Schreiner (f. 1965) utgitt fire bøker som foruten å utmerke seg ved stilistisk finesse og en halvtørr, resignert humor, ofte har en sørgmodig middelaldrende mann som omdreiningspunkt. 

I «Dagen før halv tre», som er det klokkeslettet da romanen ender og dessuten signaliserer at romanens nåtid er dagen etter, står jeg-fortelleren opp og går på badet kl. 9.27. 
Han har to oppgaver denne dagen: 
Kjøpe brød og lage fiskesuppe. 
Før han etter en del om og men omsider kommer seg ut dørene kl. 10.44, har vi fått en inngående beskrivelse av leiligheten og omgivelsene, som også indirekte skildrer hovedpersonen og parforholdet han lever i. 

Det er samboeren som betaler det meste, leiligheten og alle tingene i den er hennes, og det er lenge siden de hadde gjester. 
«Etter som tiden har gått, er det tydelig at vi ikke planlegger noen fremtid sammen». 
Han er blant disse triste, grå og litt stusslige eksistenser som holder det gående uten synlig glede. 
Selv om han omtaler mange ting med ordet «behagelig», er hovedinntrykket likevel en mild melankoli. 

Når så brødet han har satt seg fore å kjøpe, ikke er kommet, går det i stå for ham. 
Fordi han ville kjøpe brød først og så kaffe, blir han nå ute av stand til å kjøpe kaffe, siden han ikke fikk kjøpt brødet først. 
Det er altså en viss Elling-faktor ved ham også. 
I påvente av nye brødforsyninger blir han deretter gående omkring i gatene. 

Han skildrer gater og bygninger, mennesker og hendelser, steder han har bodd, barndomsminner og butikker: 
«Butikken selger klær for eldre kvinner, de som trenger farger for å orke å se seg i speilet», og gamle kjærester: 
«Allerede da hadde hun et ansikt som pekte mot en voksen og litt skuffet dame,» alt med et våkent øye for detaljer, gehør for stemninger og komisk brodd: 
«En mann i elektrisk rullestol passerer meg, og jeg unngår blikket hans i tilfelle han er selskapssyk». 
Et uventet møte med en gammel venn tilbyr en nøkkel til forståelsen: 
«Det er en deprimerende tanke. 
At det handler om å holde ut.» 

For alt romanen ytre sett handler om, er en mann som skal ut og kjøpe ferskt brød som han skal servere til en klar fiskesuppe, og samtidig får Schreiner sagt så uendelig mye mer enn dette i sitt portrett av denne i bunn og grunn dypt ensomme, melankolsk misantropiske mannen. 
Det er noe ved forfatterens grunntone, den korthugde, skarpe prosaen, humoren og skråblikket, som ikke bare fanger og holder på interessen, men også inviterer til meddiktning og videre refleksjon. 
