Bokanmeldelse:Cecilie Enger: 
«Pust for meg» 

Det handler om liv og død hos Cecilie Enger denne gang. 
En forfatter som det har vært spennende å følge det siste tiåret, og som her trer inn på nye arenaer. 

I de siste tre bøkene har journalist og forfatter Cecilie Enger vist både bredde og utvikling, en roman om Ellisif Wessel, «Himmelstormeren» (2007), en liten bok om den britiske «Kammerpiken» på Det kongelige slott (2011) - og gjennombruddet med «Mors gaver» (2013). 

Felles for disse bøkene er at de har hatt tydelige forelegg i virkeligheten. 
I disse tider, med diskusjon om virkelighet og diktning, må det sies at Enger på ingen måte har posisjonert seg på det hjorthske konfliktnivå. 
Hennes romaner har vært lavmælte, vakre og nennsomme ut fra de personer og temaer hun har tatt utgangspunkt i. 

Klar for spenning? 
Sjekk ut «Helikopterranet» 

I romanen «Pust for meg» er det andre takter. 
Det er et allmennmenneskelig drama som skildres, nennsomt, langsomt. 

Anestesilege Carla Ruud kjører på vinterføre til sin mor som ligger på et sykehjem i hjembygda. 
En kollega spør om hun kan ta med en slektning på turen, en ung kvinne som skal sette opp et teaterstykke. 
Stemningen i bilen blir anspent. 
Den unge Synne spør og graver uten stopp, er påståelig belest og selvbevisst. 
Carla irriterer seg over en krevende passasjer. 
Hun setter på radioen, og så farer bilen ut av veien, går rundt, en koffert treffer Synne i halsen, strupehodet knuses. 
Anestesilege Carla makter ikke å redde sin passasjer, og Synne dør. 

Hjorth-konflikten: 
Helga Hjorth ba forlaget om å justere Vigdis Hjorths «Arv og miljø» 

Etterforskning viser at Carla ikke var uforsiktig, det var en issvull der bilen kjørte ut. 
Det har vært skrevet i avisene om den farlige veien, med tidligere ulykker, også tidligere dødsfall på samme sted. 
Likevel – hvordan skal Carla leve med dette? 

Om dette handler denne romanen, om Carlas liv etter Synnes død. 
For hun må leve et liv videre, sier alle. 
Men hvordan? 
Kan hun klare å være effektiv og vellykket anestesilege? 
Og Synnes far og familie, skal hun ta kontakt? 
Tankene kverner. 

Og - hvem kan egentlig trøste og gi omsorg til Carla. 
Den en gang så sterke, nå aldrende moren makter ikke å gi det Carla trenger. 
Carlas datter har fått kjæreste og drar på pustekurs, hun inntar en sentral rolle, vakkert skildret. 

Vant: 
Bokhandlerprisen til Cecilie Enger 

Det er store, alvorlige spørsmål og fint skildrede situasjoner. 
Carla tar permisjon fra sykehuset, reiser hjem til morens hus i bygda for å besøke moren og skrive på en bok om smerter og anestesi for folk flest. 
Cecilie Engers talent for nitid research merkes. 

Cecilie Enger spenner en bred vev rundt Carlas mistrøstige situasjon, i en kanskje noe langsom fortelling, men velskrevet varm prosa. 
Det er nok en roman som man enten faller for eller som man finner noe distansert. 
Har man sans for Enger, er her mye å tenke over. 

Anmeldt av: 
Guri Hjeltnes 
