Matanmeldelsen:Topp service, bånn mat 

Lemongrass må skjerpe seg før de blir en blek cruisevariant av det karibiske kjøkken. 

Lemongrass startet som et friskt karibisk pust rundt samme tid som Carib på Grünerløkka stengte dørene. 
Vennlig betjening og et godt utvalg eksotiske retter var trekkplasteret til restauranten på hjørnet ved Nasjonalgalleriet. 
Det er en del konkurrenter et steinkast unna – Fjord, Eik, Elias mat & sånt, Great India og Café Amsterdam – men Lemongrass tilbyr også nattklubbstemning utover kvelden for dem som har lyst til å sitte lengre etter at man har spist. 

Denne kvelden er stedet fullt av gjester, der flere ser ut til å ha det travelt med å få spist. 

– 
De skal sikkert på Book of Mormon, hvisker Bordvenninnen, som har merket seg at suksessforestillingen skal gå helt ut året. 

Vår servitør klarer å håndtere det store antallet spisende uten problemer: 
Vi får menyene straks vi har satt oss ned, og drikken kommer lynraskt til bordet. 
Bordvenninnen har fått et glass husets rødvin mens jeg er blitt anbefalt en flaske colombiansk øl som er forfriskende. 

Godt besøkt 

Restauranten har fire forslag til trerettersmenyer, to salater, fire forretter og desserter og åtte hovedretter. 
Mange av gjestene rundt oss har bestilt faste menyer, trolig for å spare tid, mens vi bestemmer oss for å plukke fra à la carten og begynner med kreolsk boulabaisse-suppe og kyllingrulade til forrett. 
Til hovedrett tar vi sjøabbor og geitegryte. 

– 
Dette gikk fort! 
Bare noen minutter etter står forrettene på bordet, og servitøren lurer på hva vi har lyst til å drikke til hovedrettene. 

– 
Det er ganske travelt her i dag, unnskylder han. 
Vi ber om vinanbefalinger, og han forsvinner til neste bord for å hente tomme tallerkener. 

– Tror du han husker det? 
Spør Bordvenninnen. 

Tynn suppe 

Min kyllingrulade er et kyllingbryst brettet rundt en scampi og basilikumblader. 
Med to striper rød og grønn dressing til ser maten fristende ut, men den smaker svært lite. 
En blek salat med en cherrytomat og en limebåt tilfører heller ikke retten noe. 

Den kreolske skalldyrsuppen er også tynne saker og smaker mer som en svakt krydret thaisuppe med noen skjell og scampi. 

– 
Det ene skjellet har ikke åpnet seg, så jeg tar ingen sjanser og legger det til side. 
Jeg kjenner knapt sitrongresset eller ingefæren, denne kraften smaker mest av alt kokosmelk, sier hun. 

Geit med smak 

Servitøren er igjen på plass med to glass rødvin, så forsvinner de tomme fatene. 
Men igjen tar det null tid før vi får en skål klebrig, krydret ris. 
Like etter står begge hovedrettene på bordet. 

– 
De er flinke til å få ut maten, sier Bordvenninnen. 
Hennes sjøabbor er pyntet med strimlede og ternete grønnsaker, papaya og har en kremet vaniljesaus(!) til. 

– Fisken er tørr, og grønnsakene gjør lite for å heve smaken, sier hun skuffet. 

Det samme gjelder min geitegryte, som er godt krydret, men der tilbehøret ikke tilfører noen ting. 

– 
Men risen er god, sier Bordvenninnen. 

Mat og musikk 

Nå har det begynt å skje et skifte i restauranten: 
Det kommer stadig flere feststemte ungdommer inn døren og går mot barområdet innerst i lokalet. 
Musikken begynner å tilta i styrke, men det er fremdeles mange som spiser. 

Vi tar to desserter – sjokoladefondant og mangobrulee – sammen med regningen. 
Mangobruleen er friskest, mens fondanten er forglemmelig. 

– 
Man får en del for pengene hvis men ber om en av trerettersmenyene, men maten har mistet mye av piffen siden forrige besøk. 
Her må kjøkkenet skjerpe seg for ikke å bli en blek cruisevariant av det karibiske kjøkken. 

Sulten? 
Sjekk disse oversiktene: 

Lurer du på hvor du skal spise? 
Vi anmelder flere restauranter i uken. 
Du finner dem i Restaurantguiden 

Glad i vin? 
Da kan du melde deg inn i Aftenpostens vinklubb. 
Gå inn på ap.no/vinklubb eller send SMS med kodeord apvinklubb til 1905 

Som Aftenposten-abonnent kan du få vårt eksklusive sekservarsel før alle andre får lese anmeldelsen. 
Så blir det lettere å sikre bord før det blir fullbooket. 
Meld deg på her 
