Hun blir bare bedre og bedre
Nå er det på tide å oppdage Laura Veirs. 

|||ALBUM: 
Laura Veirs er en folkdame fra Colorado som har imponert på noen album nå. 

Mange holder stivfrosne «Carbon Glacier» (2004) kjær, andre oppdaget henne på den litt mindre spartanske, litt mer elektroniske og klart varmere oppfølgeren «Year of the Meteors» (2005). 
Noen av oss mente formtoppen inntraff på 2007s «Saltbreakers». 

Men «July Flame» er nok hennes aller mest inkluderende til nå. 

Hjemmekjært tilbakelent og samtidig usedvanlig velprodusert, fingerklimprende feinschmeckerpop, indieånd og subtile tilløp til så vel country som jazz, og jevnt over vokale (inkludert nydelige falsettbidrag fra My Morning Jackets Jim James) og instrumentale høydepunkter som popper opp med svært jevne mellomrom. 

Av og til er det utelukkende vakkert - «The Sun is King» har noe tiltalende Linda Ronstadt/Neil Young over seg - andre steder er det glimt i øyet, hardt plekter og bankende pophjerte, som den Gillian Welch-møter-Fleet Foxes-aktige hyllesten til sessionbassisten Carol Kaye. 
