Restaurantanmeldelsen:Sanguine byr på godbiter med utsikt 

Brasseriet på Operaen kan friste med mye lekkert på tallerkenen og service i særklasse. 

– Sørenga har kveldssolen, men Operaen har det lekreste interiøret, sier Bordvenninnen. 
Vi er plassert rett ved de store panoramavinduene til Sanguine, så vi får med oss utsikten uten å fryse. 
Denne dagen er det kun de mest hardføre som orker å være på uteserveringen. 
Til gjengjeld er det er bord med svært feststemte mennesker som ser ut til å ha sitte der en stund ut fra antall halvlitersglass. 

– 
De er godt kledd, mener Bordvenninnen om de tykke seilerjakkene og genserne. 

– 
Det er andre som også heller vil være innendørs i dag, sier jeg og ser bort på et par duer som tripper mellom bordene lenger inn. 
Bordvenninnen har også fått øye på en spurv som suser oppunder taket. 

Like etter kommer en av vaktene og prøver å jage ut duene. 
Etter et par forsøk er begge ute i friluft igjen. 

– 
Dette skjer nesten hver dag, sier servitøren som har kommet med drikke til oss. 

Keiserlig grønt 

Sanguine er det folkelige alternativet til Argent, men brasseriet kan også by på bra mat, og ikke minst betydelig bedre utsikt. 
Man kan få to- til fireretters sesongmeny med vinanbefalinger, men vi har bestemt oss for å plukke fra à la carte-menyen isteden. 

Vi begynner med cæsarsalat og tunfiskcarpaccio før to typer kjøtt til hovedrett: 
Kalv og svin. 

Bordvenninnen er begeistret for sin lille bolle med cæsarsalat med knasende friske salatblader vendt i en delikat dressing og overstrødd med store terninger sprøtt brød. 
Parmesanflakene gir et fint saltsting. 

Min tunfiskcarpaccio er en mye mindre porsjon, men følget til de små, tynne firkantene med tunfisk løfter retten: 
Pistasj, små terninger med melon, en knasende salat med tang og strimlede røtter. 
Små klatter med yuzumajones runder av smaksopplevelsen. 

Kalv du kan spise med skje 

– 
Er dere klare for hovedrettene? 
Servitøren har hentet tallerkenene og anbefalt vin til våre hovedretter. 
Jeg har fått en Principiano fra Piemonte, en bløt vin med et fint hint av bær som skal vise seg å passe svært godt til kalven. 

Det langtidskokte kalvebrystet kommer med en spenstig grønnpeppersaus og bakte gulrøtter i alle regnbuens farger, og kjøttet er så fantastisk mørt at man like gjerne kunne spist det med skje. 

Bordvenninnen får en smak, og er imponert. 

– 
Jeg skulle til å si at min svineskulder var det beste valget, men nå ble jeg usikker. 

Ibericosvinet har i hvert fall det mest eksotiske tilbehøret: 
Wasabismør og en spenstig piccalillysaus med søtpotet som gir retten et sting av det indiske kjøkken. 
Men selve svinekjøttet er ikke helt vellykket, det kunne med fordel fått lengre tid i ovnen siden enkelte partier er senete, mener Bordvenninnen. 

Service med et smil 

Sanguine har mange bord, men folk sitter spredt og servitørene får løpt en god del i løpet av tiden vi har sittet her. 
Selskapet på uteserveringen bestiller en ny runde med øl, og servitørene kommer ut med fulle brett. 

En familie med barn og besteforeldre har i likhet med oss bestilt ulike retter, og tallerkener bæres ut fra kjøkkenet. 

– 
Det er hyggelig å se hvordan de hjelper hverandre når det koker som verst, sier Bordvenninnen. 

– 
De ser ut til å trives på jobb uansett hvor hektisk det kan være, sier jeg. 

Gummi-is 

Nå er tiden kommet for desserten, og vi har funnet noe for enhver smak: 
Bordvenninnen prøver ananascarpaccio med is laget på lettrøkte jordbær. 
Det skal vise seg å være en blandet fornøyelse. 

– 
Jeg synes jordbærisen smaker brent gummi, sier hun og legger den til siden. 
Da er de tynne skivene ananas mye mer vellykket, og sjokoladeganachen ved siden står fint til den syrlige ananasen. 

Min Lille Aske-ost er laget på geitmelk og kommer med en spennende rødbetskompott som gir mersmak. 

Internasjonalt på tallerkenene 

Selskapet på uteserveringen begynner å røre på seg. 
Det virker som om de har ankommet i båt, for nå kommer enda en i seilerjakke og slår seg ned. 
Et par går av gårde, mens de gjenværende tar seg av regningen. 

Her inne snakkes det lite norsk blant gjestene, det går for det meste i engelsk, men også fransk og japansk etter hva Bordvenninnen kan høre. 

– Operaen er en turistmagnet, men det er få som benytter anledningen til å slå seg ned og spise, sier hun. 
– Det er synd, for Sanguine har god mat. 

– 
Hvis man kommer til Oslo fra utlandet, vil man kanskje heller ha klassiske norske retter, sier jeg. 
– Menyen her tilbyr ikke så mye av det, hvis vi ser bort fra lunsjen, der man kan få en tallerken norske spesialiteter eller tre typer sild. 

Prisnivået er over middels, og noen av rettene kan oppleves som høyt priset sett ut fra mengden mat på tallerkenen. 
Men sett over det hele er Sanguine et bra alternativ for dem som vil spise godt i elegante omgivelser. 

Flott lokale 

Fin utsikt 

Fantastisk service 

Andre i nærheten av Operaen 

Vaaghals: 
Moderne norsk 

Stock: 
Uformelt over tre etasjer 

Nodee Barcode: 
Moderne asiatisk 

Sørenga sjømat: 
Fisk og skalldyr 

Cargo: 
Italiensk 

Buns burger: 
Burgerbar med stort ølkart 

Hakkaisa: 
Asiatisk 
