Toshiba Satellite C660D / C670D
En av Norges billigste PC-er, og det merkes på ytelsen. 

Hvor billig kan en PC egentlig bli? 
For øyeblikket ser ikke prisene ut til å ha noen bunn, og den siste tiden har vi sett alt fra minibærbare til under tusenlappen, til fullverdige bærbare til like over det dobbelte. 
Mens de fleste modellene har vært av utgående karakter, dukker det også opp nye serier med maskiner som benytter siste generasjon prosessorer og arkitekturer, men som er laget for å være billig. 

Et godt eksempel på dette er Toshiba Satellite C660D-14E, som riktig nok normalt skal ha en prislapp på 2990 kroner, men som Elkjøp i disse dager selger for utrolige 2.395 kroner. 
Den kommer også i en 17 tommer-versjon, C670D-10W, som har en veiledende pris på rundt 3.495 kroner. 
Denne er altså identisk med 15-tommeren med unntak av skjermstørrelsen. 

Her er en kjapp titt på noen av de viktigste egenskapene, vi har tatt med C670D også: 

Toshiba Satellite C660D-14E / C670D-10W 15,6 tommer blank skjerm, 1366 x 768 piksler / 17-tommer med 1600 x 900. 
AMD E-240 prosessor, 1,5 ghz, én kjerne 2 GB minne (maks 8) 320 GB harddisk Integrert ati radeon h 6310m-grafikk, delt minne DVD-leser/brenner Trådløst nettverk (b/g/n) 10/100 mbit kablet nettvverk 2 stk usb 2.0-porter Webkamera VGA-skjermutgang Minnekortleser (sd/sdhc/mmc) 6-cellers batteri, oppgitt levetid 6,15 timer (4,5 timer på 17-tommeren) Windows 7 home premium, 64 bits Mål: 25 x 38 x 3,5 cm / 27 x 41 x 3,8 cm 2,54 kg / 2,8 kg 

Det er lite ved disse spesifikasjonene som skulle tyde på at dette er noe annet enn en rimelig PC. 
Den mangler for eksempel HDMI-utgang, den har relativt beskjedent med minne, begrenset nettverkshastighet og selvfølgelig må du se langt etter støtte for USB 3.0. 

Prosessoren er et nytt bekjentskap. 
den har kun én kjerne, noe som i de fleste tilfellene betyr klare begrensninger - spesielt når det kommer til fleroppgavekjøring. 

Mer positivt er det at harddisken er relativt romslig, og hvis oppgitt batterilevetid stemmer, er den såpass bra at den havner i øvre skikt hva angår rimelige datamaskiner av denne typen. 

Men før vi går innmaten nærmere i sømmene, skal vi ta en titt på eksteriøret. 
Vi gjør oppmerksom på at vi har hatt 17-tommeren på testbenken, men alt det følgende vil også gjelde 15-tommeren. 

Rent og enkelt 

Plast-kabinettet har en klassisk utforming strippet for fansy løsninger, med en mønstret, matt overflate både på ut- og innsiden. 

Den skjuler imidlertid ikke fettflekker etter fingrene, som opptrer som mørkere felter. 
konstruksjonen virker ikke spesielt spinkel, og lokket tåler ganske harde trykk uten at det blir forstyrrelser i skjermbildet. 

Alle tilkoblingspunktene sitter på venstre side, på høyre sitter det optiske drevet. 

Tastaturplaten er fast og overraskende god og stillegående å skrive på. 
Enter-tasten er smal, og det er lett å trykke feil når man bruker touch-metoden, spesielt i starten. 
Mellomromstasten er også smal, uten at vi anser det som like problematisk. 

Pekeplaten er akkompagnert av to adskilte knapper for venstre- og høyreklikk. 
begge deler fungerer tilfredsstillende, men vi får følelsen av at det er brukt billig materiale, spesielt gjelder dette respons og klikkelyder fra knappene. 

Over tastaturet sitter av/på-knappen og to høyttalere. 
De avgir spinkel lyd uten bass, men det er mer malen enn unntaket i de aller fleste pc-klasser - dessverre, uten at vi helt skjønner hvorfor. 

I bruk 

Maskinen går gjennom en installasjonsrutine ved første gangs oppstart. 
dette var ferdig utført på vårt testeksemplar, og vi mistenker at grunnen er at dette er en ganske tidkrevende prosess, selv på mye kraftigerer maskiner enn denne. 
og at denne maskinen ikke er særlig kraftig, fikk vi tidlig mange beviser på. 

Det er unormalt mye venting, både med tanke på å installere og starte programmer, kopiere og pakke ut filer, og vi får ofte følelsen av at maskinen jobber mot oss og ikke for oss. 
Resultatet blir at vi ofte trykker på knapper og symboler flere ganger fordi vi tror maskinen ikke har fått det med seg. 

Ved ett tilfelle satte vi inn en USB-plugg for så å nappe den ut igjen med det samme. 
Etter noen sekunder dukket det opp en melding på skjermen om at vi hadde satt inn en plugg, med spørsmål om hva vi ønsket å gjøre med den. 
Etter at vi hadde dratt den ut, altså. 
Meldingen forsvant av seg selv etter en tid, men dette illustrerer noe av problemene her. 

Og selv en så vanlig aktivitet som å surfe på nettet byr noen ganger på utfordringer. 
Opptegningen av VG.no for eksempel i Internet Explorer 8, tok vesentlig lenger tid enn vi er vant til på bare litt dyrere PC-er, og ressursbruken var flere ganger oppe i nesten 100% - uten at vi kjørte noen andre programmer på PC-en samtidig. 

På den positive siden: 
Maskinen er svært stillegående, og kan nesten ikke høres i de aller, aller fleste situasjoner. 

Men dette klarte den faktisk! 

Det var nesten så vi kviet oss til å prøve å spille av videomaterialet som vi normalt bruker til tester av frittstående mediespillere. 
I dag er det nærmest selvsagt at enhver bærbar PC takler slik avspilling i alle oppløsninger, med unntak av minibærbare basert på Intel Atom-prosessor og modeller som denne med én prosessorkjerne. 

Overraskelsen ble desto større da det viste seg at den klarte å spille av det meste av HD-filene våre. 
Både MKV-filer og DivX-filer i 1080P ble avspilt uten hakking, selv om ressursbruken noen ganger nærmet seg absolutt kokepunkt: 

Men kjører du noen programmer i bakgrunnen blir det raskt for tøft for den beskjedne maskinvaren. 

Svært beskjeden ytelse 

Ytelsestestene fra Passmark bekreftet alle opplevelsene våre på nær sagt alle punkter. 
I diagrammene under har vi sammenlignet med ytelsen mot typiske prosessorer og grafikkløsninger i lavprissegmentet, det vil si rundt 3000 kroner: 

Som du ser er prosessorytelsen vesentlig lavere enn snittet, det finnes faktisk en rekke Intel Atom-prosessorer som yter bedre enn dette, prosessorer som sitter i minibærbare (netbooks). 
Grafikkytelsen er mer på snittet, men heller ikke den er noe å skryte av - men skal ha æren for at PC-en i det hele tatt klarer å spille av HD-materiale. 
Spilling på denne PC-en vil fortone seg som et eneste langt gjesp, i verste fall irritasjoner, hjertebank og irrasjonelle grep, for eksempel slenge den i gulvet i ren frustrasjon. 

Batterilevetiden ble heller ingen opptur. 
Med minimal belastning holdt batteriet ut i 250 minutter, eller 4 timer og 10 minutter. 
Ved kontinuerlig videoavspilling holdt det ut 2 timer og 47 minutter, noe som betyr at du kan forvente en batterilevetid på mellom 3 og 4 timere med variert bruk. 
Vi gjør oppmerksom på at vi gjorde disse testene på 17-tommeren C670D, 15-tommeren C660D vil sannsynligvis vare noe lenger. 

Konklusjon 

Denne maskinen er billig. 
Den er stillegående, har et godt tastatur og er relativt bra bygget med tanke på at prisen er så lav. 
Vi har sett dyrere maskiner som har vært mindre tillitsvekkende enn denne på de områdene. 

Det er imidlertid en så svak maskin ytelsesmessig sett, at vi slett ikke vil anbefale noen å kjøpe den. 
En ting er at den er så treg ved leveranse, vi ser med skrekk og gru for oss når eieren får brukt den en stund, disken begynner å bli fragmentert, man har installert noen bakgrunnsprogrammer, verktøylinjer og lignende. 
Vil den da i det hele tatt kunne brukes? 
Det er jammen ikke godt å si. 

Legg heller noen hundrelapper til på bordet, og gå for en modell med en annen, raskere prosessor. 
Og er du opptatt av å få produktene billigst mulig, vil det i de fleste tilfeller vil være langt smartere å velge en nedsatt fjorårsmodell enn å gå for helt nye maskiner som er laget for å koste minst mulig. 

OPPDATERT: 
C660 finnes i flere forskjellige varianter, deriblant én med Intel Pentium T4500-prosessor. 
Den vil være et svært mye bedre valg. 

Toshiba Satellite C660D-14E 
