En romantrilogi å nyte!Bokanmeldelse: 
Jane Gardam: 
«Venner til sist» 

Vi er inne i påsken hvert øyeblikk, men her er en liten roman så herlig britisk, underfundig og morsom at den overgår mang en hardtslående påskekrim. 

Det er en stor liten begivenhet at britiske Jane Gardams trilogi om Sir Edward Feathers (på engelsk kalt «Old Filth Trilogy») nå foreligger på norsk i vakker språkdrakt ved oversetteren Ragnhild Eikli. 
Dette er siste bind i trilogien. 
De to første bøkene, «En ulastelig mann» og «En trofast hustru», utkom begge i Norge i fjor. 

Her settes leseren elegant inn i en annen tid, til det britiske imperiets stormaktstid og framfor alt, imperiets siste dager. 
Her er britisk overklasse skildret fra mange vinkler med brodd, ironi, distanse og varme og med vidd. 

Man kan lese denne tredje romanen separat, for Jane Gardam, som er blitt kalt Englands beste ukjente forfatter, nøster opp persongalleriet elegant i introduksjonen, og så er vi i gang. 

Hovedpersonene er de samme i trilogien, men de skildres inngående i hver sin roman. 
De er to suksessrike advokater innen bygningsrett og forurensningsetikk, Edward Feathers (Old Filth) og Terence Veneering – og de hater hverandre gjennom hele livet. 
De har hatt henholdsvis suksess og motgang i de britiske koloniene Hong Kong og Singapore, men endte ironisk nok som som nærmeste naboer gamle i samme landsby, Dorset. 

Og det handler om Feathers hustru Elisabeth (Betty) som en gang var elskerinne med Veneering, eller det hadde i vært fall vært «noe mellom dem». 
Ja, hva var det egentlig? 

I de to foregående romanene handlet det om Feathers (Old Filth – Failed in London, Try Hong Kong) og hans intelligente Betty. 
I «Venner til sist» er turen kommet til et rikere portrett av Terence Veneering, som slo ut Filth i rettssaker og erobret Bettys hjerte. 

Det er altså livene til disse tre personene som gjentas, for ikke å si vendes om, ja vrenges og gis fyldigere personlige historier fra barndom og gjennom yrkesårene. 
Her er detaljrikdom fra en lang rekke miljøer, og det veves sammen, gjennom et lite, men vakkert tegnet persongalleri. 

Det er raffinert gjort, underholdende og fornøyelig. 

Jane Gardam er en sjelden forfatter, hun var godt opp i 70-årene da hun i 2004 utga den første romanen i trilogien i Storbritannia til strålende kritikker, og hun har brukt sin alderdom til å skrive 800 sider og strålende romaner om britisk overklasse, imperiets nedgang, gjennom prismet som livene til de tre hovedpersonene utgjør. 
I juli fyller hun 90 år. 

Denne anmelder anbefaler varmt å nyte alle disse tre romanene. 
De er en good read. 

Anmeldt av: 
Guri Hjeltnes 
