Elegant om mange slags kjærlighet
Nok en gang byr Lillesand på et sommershow med utsøkt kvalitet, sterk underholdningsverdi og endatil noe for de sarteste strenger i publikums hjerter. 

Premieren var sist fredag. 
Forestillingen skal spilles en rekke ganger helt fram til 17. juli, og jeg sier det uten å nøle: 
Det er vel verdt å ta turen til Lillesand og Hotel Norge for å oppleve 
«På nyklipte stier — den ultimate kjærlighetshistorien». 
Det åpner (litt vel) storslått med musikk fra Carmina Burana. 
Fra en røykfylt scene titter de fram, de to eminente showartistene Lars Emil Nielsen og Thomas Myhren Pettersen, med fjellstøtt akkompagnement på piano av Jo Eskild. 
Tekstene i showet er i stor grad deres egne, noen av Hilde Eskild, og noen få av numrene er enkelt nok hentet fra andre kilder. 

Ledetråden er kjærlighet. 
Det blir rørende demonstrert allerede i «Kinosang» - som så nydelig viser hva som kan skje når jenta får den tøffeste gutten med seg på film av typen kjærlighetsdrama. 
Det fortsetter i «Det første møte» - der de to har laget et vidunderlig tillegg til en Prøysen-vise med musikk av Egil Monn-Iversen, og får det til å vibrere i gjenkjennelsens strenger hos samtlige tilhørere. 
Her opplever vi Thomas Myhren Pettersen som den utsøkte sangeren og formidleren han er, og Lars Emil Nielsen som den fremragende karaktertegneren han er. 
Helt eminent, så enkelt og likevel så tydelig uttrykk for den vare, vanskelige, deilige og umulige ungdomsforelskelsen. 

Derfor ble «Den store familiefesten» en liten nedtur. 
Teksten er for lang og nummeret blir uttværet, på tross av ypperlig spill fra begge, Nielsen nå som konfirmasjonstalende familiefar, Pettersen som colasupende konfirmant. 
Sangstjernen Pettersen trår til med utrolig sjarme i «Sov godt» - vuggevise for en baby, og Nielsen eksellerer i sin velkjente rolle som «Berit fra Tuna» som underviser i nettdating. 

Meget godt skrudd sammen er «Den dramatiske historien om Lars, Lillo og Stenberg». 
Her viser de to en fantastisk evne til å sy sammen, skape noe nytt av et allerede eksisterende materiale. 
Slik ble avslutningen før pause et høydepunkt, på samme vis som avslutningsnummeret, en konsentrert, men ytterst elegant utførelse av «Les Miserables». 
På godmodig vis driver de også intelligent gjøn med norsk tospråklighet. 
Alt er ikke nevnt, men alt er verdt å oppleve. 
Og jo, det må sies: 
Kjærlighetssang-medleyen «Love hurts» - bedre kan det ikke gjøres. 
