Brudene er like fikse fremdeles
Dette er filmen som viser at Kate Hudson kan få det til hvis hun ikke spiller mot menn med sukkerspinn i krøllene (Matthew McC), men i stedet kan konsentrere seg om uvennskap med Anne Hathaway, som har vært redningen for mange teite handlinger. 

Hudson kler ikke å krangle med menn. 
Nesten ingen kvinner gjør det, bortsett fra Debra Winger og Téa Leoni. 
Når kvinner er uvenner med kvinner, oppstår realisme og gjenkjennelse. 

Jeg var dypt nedbrutt og flau over å ha likt denne filmen på kino. 
Den samme reaksjonen oppsto da jeg så den på DVD. 
Dette er en film som man lett kan slakte på samlebåndet. 
Men den er faktisk fiksere enn de fleste det er naturlig å sammenlikne med. 

Hudså er blitt litt smågravid eller valiumsnubbete i L'Oreal-kinna, og det kler henne, mens Hathway alltid ser ut som et mangafjes stilt oppå en Tim Burton-animasjon. 
Det betyr mager. 
Det betyr mager slik kvinner var under andre verdenskrigen da de måtte stå og lage bombefly i 11 timer pr kveld uten tilgang til andre menn enn hannrottene i tilfluktsrommene. 

Hvis dere skal godta femmerterningen, kan jeg ikke gjengi handlingen. 
Den er uverdig for mennesker som har eget universitet på en haug. 
Så da får jeg heller late som. 

Dessuten elsker jeg Bluray. 
Kaptein Piratbay, eat your heart out. 
Dette er så skarpe bilder at jeg ville vært villig til å spise dem rå uten at de ble skylt i dørslag. 
Lyden får den lcd-flate 46 tommeren til å låte som et surroundanlegg. 
Det kommer fniselyder fra trappa ned til første. 

Jeg nevner at de to venninnene skal gifte seg samme dag i juni (vi som gifter oss i juli gjør det for at hytte-eiere ikke skal kunne komme i bryllupet), og de konkurrerer om stasplassen Plaza. 

Filmen understreker det alle vet: 
Akkurat i bryllupet er brudgommen en kulisse. 
Forestillingen om bryllupsnatt er overdrevet: 
Det er den natta brudgommen vasker oppkast på hotelldoen, bærer onkler inn i ventende drosjer og drikker Martini-rester av triste, velta flasker. 
Det er bare i andre religioner enn våre tre (protestantismen, katolisismen og det grønnrøde alternativet) at det finnes brudgommer med ereksjon bryllupsnatta. 

Men dette er filmen til Hudså og Hathaway, for det er en film om jenteting, og jenteting er undervurdert blant jenter. 
Ei dame i kvitt slør er et kulturhistorisk skrik om kvinner som mener alvor. 
Ingen ser sånn ut frivillig. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
