BOK:Pingpong og kjøttkaker 

Underfundig og oppfinnsomt, vemodig og melankolsk om å våge å bli seg selv. 

Sigrid Hesjevoll: 
Naudsynt happy ending. 
Roman. 
184 sider. 
Flamme forlag. 

Debutanten Sigrid Hesjevoll (f. 1987) er fra Jostedal, men bosatt i Stavanger, og har med ”Naudsynt happy ending” skrevet en snodig og fengslende bok som er sammensatt av en rekke kortprosatekster, men med en indre sammenheng og et gjennomgående persongalleri som gjør det nærliggende å betegne den som en roman. 

Den lengste teksten er på rundt to og en halv side, de korteste på bare en linje, såkalt lynfiksjon eller mikroprosa, f.eks: ”Ho er morelden ho ser i vatnet, ho ljosnar fyrst når det vert rørsle i bylgjene”. 
Boken veksler ellers mellom dikt, dialog og brev. 

Hovedpersonen Anna Brubakken Jones har mistet hele familien, men fortellingen dreier seg pussig nok i liten grad om akkurat det. 
Tvert om er tonen innledningsvis kanskje i overkant friskfyraktig, overskuddspreget sitcom-style oppblandet med kvikk voiceover à la fransk kultfilm som oppsummerer et helt liv på innpust og grimme vanlagnader på utpust, i kjappe vendinger og uten omsvøp. 

Men det avtar heldigvis når Anna reiser ut i verden, til Kina og Stryn, Bali og Stord, Danmark og Peru, og mange andre steder. 
Som i eventyret møter hun flere skruer på sin ferd, og noen beilere, bl.a. Johns, som lokker med kjøttkaker, men hun avslår: 
”I have so much skrot in my head (...) 
I hope you find your kjøtkakegirl”. 
For det er egentlig Halvor, den elskverdige pingpong-spilleren, hun vil ha. 
Det tar bare litt tid og reising før hun innser det. 
”Eg trur eg er redd for å ta i bruk hjarta mitt,” oppsummerer hun det selv (s. 132). 

Svært mye i denne boken er sjarmerende absurd, surrealistisk og på skakke, underfundig og lekent, men likevel med et reflektert, vemodig og smått melankolsk uttrykk som på små flater og med få setninger får sagt en god del om liv og mangfold, savn og lengsel, håp og glede, og ”en siste sup for livet, slik det var før”. 

Kortprosa er en krevende øvelse, men Sigrid Hesjevoll tåler å sammenliknes med de beste. 
Og happy ending? 
Joda, men ennå noen år fram i tid, dagdrømmer Anna seg til slutt fram til. 
