Utstilling:Nært om avstand 

UTSTILLING: 
Teresa Puig har skapt vakre, tause verk med utgangspunkt i daglige telefonsamtaler med sin mor i Spania. 

Hå gamle prestegard. 
Teresa Puig: 
Converses. 
Tegning, fotografi og video. 
Til 18. mars Teresa Puig: 
Converses 

De tynne pennestrøkene løper frem og tilbake over papiret. 
Noen steder tett og energisk, andre steder flyter de saktere, nærmest som en ettertanke. 

Utstillingen Converses av Teresa Puig viser tegninger, både i original form og som utsnitt i digital print og video. 
De 10 utstilte verkene, sammensatt av over 60 elementer, har alle utspring i hennes håndtegnede papirarbeider. 
De er alle fylte av vannrette, tynne linjer og streker. 
Ved første øyekast fortoner de seg som samme verk, differensiert bare gjennom ulike format og sammensettinger, men ved nærmere øyensyn avslører de alle sin egen unike karakter. 
Som variasjoner over samme tema forteller de sine individuelle historier, inneholder sine egne dialoger. 

Mentale rom 

Puig reflekterer gjennom sine verk over det abstrakte, mentale «rommet», og i utstillingen Converses har hun forsøkt å definere samme gjennom å fylle det, eller gjenskape det som noe håndfast. 

Som utflyttet fra Spania og nå bosatt i Stavanger har Puig daglige telefonsamtaler med sin mor i hjemlandet. 
Disse telefonsamtalene, konversasjonene, avstedkommer sitt eget «rom», og den store fysiske avstanden mellom de to kvinnene opphører på et vis i det de møtes i dette rommet. 

Kunstneren har dokumentert de personlige samtalene gjennom en serie vakre, stillferdige verk ved å la pennen spore den bølgende dialogen. 
Gjennom å la den løpe frem og tilbake over det hvite papiret, i takt med konversasjonen. 
Pennen setter spor i de hvite fibrene slik EEG-målinger registrer hjernebarkens elektriske impulser. 
Som avleiringer av energien mellom en mor og en datter. 
Avstanden mellom de to får liten eller ingen betydning her. 

Linjene, hundrevis av dem, løper frem og tilbake, noen overlapper, andre viker utenfor eller skygger unna. 
Som bølger, eller krusninger på stille vann. 

Pauser? 
Øyer? 

I noen tilfeller opphører pennens kontinuerlige vannrette vekslinger frem og tilbake. 
I stedet vil den plutselig og gjentagende vike utenom, og det dannes hvite felt. 
Ser vi pauser i dialogen? 
Eller er de spor etter vanskelige temaer som unnvikes? 
Denne nølingen, avventingene, lar det tomme, hvite papiret tre gjennom og denne «tomheten» tar således igjen form som nye, konkrete strukturer, som svaberg eller små øyer i havet. 

Slik èn samtale skiller seg fra den neste fremstår også Puigs konversasjoner som unike, både i energi og innhold. 
De skaper rom for refleksjoner over romlighet, avstand og tilstedeværelse. 

Kunstneren leker seg med de linjerte papirene, hun fotograferer utsnitt av de ferdige arbeidene, tidvis i- og ute av fokus, ser på dem fra ulike vinkler og fremhever deres unike uttrykk. 

Mellom linjene 

Teresa Puigs utstilling har fått hele Nye fjoset på Hå Gamle Prestegard til disposisjon. 
Det er et vellykket valg. 
Ikke bare på grunn av det luftige rommet og lyset. 
Men med sin umiddelbare nærhet til havet utenfor, og når lyset som reflekteres i vannet speiler seg i veggene, heves opplevelsen ytterligere. 

Flere av de digitale printene kan til forveksling ligne stillbilder av havet utenfor på en sjeldent stille dag. 
Dette gir i seg rom for nye konversasjoner, mellom rommet innendørs og naturen utenfor. 
Og mellom linjene som pendler frem og tilbake på papiret og bølgene utenfor. 

På besøksdagen ligger jærhavet badet i lys, en vakker effekt som dessverre faller uheldig ut for opplevelsen av videoverket som forstyrres av lyset. 
Likeså forsvinner lydsporet med sin hvisking denne dagen. 
Det ødelegger dog på mindre vis helhetsinntrykket av denne enkle men vakre, og nære utstillingen. 
