Dobbel Rivertonvinner på villspor:Bokanmeldelse: 
Torkil Damhaug: 
«Glasshjerte» 

To ganger har han vunnet Rivertonprisen - og sist fikk han terningkast 6 i VG - men nå er Torkil Damhaug på villspor. 

Det blir i overkant overtydelig og overbefolket i denne nye boken fra en av våre stilistisk sett dyktigste krimforfattere. 

Forrige bok: 
Terningkast 6: Imponerende fra Damhaug 

Torkil Damhaug kan kunsten å skrive frem indre psykologisk spenning i bøkene sine, som for eksempel «Ildmannen» (2011) og «Den femte årstid» (2016). 
Et grep, som han også benytter seg av i denne boken, er å la flere fortellerstemmer lede oss gjennom historien, med hver sin vinkling til det som skjer. 
Både levende og døde slipper til, faktisk, noe som i seg selv stiller krav til leserens oppmerksomhet. 

Lest? 
Jørn Lier Horst bygget drømmehus med skrivetårn 

Denne gangen er det et grufullt drap på unge Amina som setter det hele i gang. 
I hvilken grad er fetteren hennes Mikkel og hans utviklingshemmede bror Robin involvert, og hva med hennes egen bror – eller den ekle naboen? 

For ikke å glemme Mikkels venninne Boel, eller den nye kjæresten hans Inga – hvilken rolle har de i det som skjer? 

Ingas far er advokat, og det er hans kollega Elton som sammen med den tidligere advokatstjernen Rivers tar saken for Mikkel når sporene i drapssaken begynner å peke litt for tydelig i hans retning. 

Lest? 
Trekker prinsessebok etter massiv kritikk 

Inga engasjerer seg sterkt i saken fra sin kant, opptatt som hun er av å renvaske Mikkel. 
Mens Rivers også er opptatt med å med å nøste opp i sin egen historie, og en tragedie som for få år siden snudde livet hans på hodet. 
Kombinasjonen av den snusfornuftige Inga og den noe melodramatiske skikkelsen til Rivers faller ikke helt heldig ut. 

Handlingen blir for determinert og forutsigbar, svaret på alt som skjer skal finnes i fortiden. 
Samtidig har forfatteren en tendens til å bli for ordrik og dvelende i enkeltscenene. 
Det går på bekostning av fremdriften, og dermed også spenningskurven. 

Fått med deg? 
Terningkast 6 til Jan Kjærstad: 
Glimrende! 

Det er som om Torkil Damhaug gjerne vil ha med hele typegalleriet fra den konvensjonelle krimlitteraturen i en og samme bok: den slitne advokaten, det forstyrrede sannhetsvitnet, den falne kvinnen, den uansvarlige faren og så videre. 

Det hele toppet med en solid dose psykiatri som i litt for stor grad tangerer grensen til det spekulative. 
Det siste er litt overraskende, siden Damhaug jo selv er utdannet lege med spesialisering i psykiatri. 

Gudskjelov for denne boka: 
Røff guide til bibelen 

Den ytre spenningen tar seg opp mot slutten av boken, ved hjelp av en dose med gravlunder, et nytt drap og en heseblesende finale i mørke skogen. 
Men det oser jo ikke akkurat av originalitet dette heller. 
Og når historien egentlig er over, tar jommen forfatteren seg tid til å forklare det hele enda en gang. 

En underlig avslutning på en krimroman som i iveren etter å få alt til å henge sammen, går seg litt vill i egne handlingstråder. 

Anmeldt av: 
Sindre Hovdenakk 

Mer krim? 
Sjekk anmeldelsen av Lier Horsts Katharina-koden her 
