The Hurricane Heist
Laber bris. 

The Hurricane Heist er en lett blanding av katastrofefilm, ransfilm og actionkomedie som slurver seg gjennom sjangermalene og sliter med å underholde. 

Det hagler med dårlige replikker, plottet svaier og usannsynlighetene skyller imot oss. 
Dette er en type film som kan komme unna med mye rart hvis humøret og spesialeffektene sitter, men her holdes moroa tilbake av et manus som aldri overrasker eller begeistrer. 

Veteranregissør Rob Cohen har tidligere vist at han kan lage fartsfylt spenning med Daylight (1996) og den første Fast and the Furious-filmen (2001), og han leverer en solid dose ok væraction i spennet mellom ran og orkan, men alt for ofte tyr han til simple og lettvinte løsninger. 

Meteorologen redder dagen 

En rimelig velkjent "ingen hører på forskeren"-problematikk utgjør rammeverket i The Hurricane Heist, som prøver å piffe opp katastrofeoppskriften med et vågalt ran. 

Da en, på papiret, middels orkan har retning mot hjembyen til meteorologen Will (Toby Kebbel), prøver han forgjeves å overbevise sjefen sin om hvor ødeleggende dette kan bli. 
Engstelig for konsekvensene reiser han likevel inn i faresonen for å overtale sin noe alkoholiserte mekanikerbror (Ryan Kwanten) til å evakuere. 

Samtidig har en gjeng pengegriske smartinger funnet ut at et orkanvarsel er den perfekte anledning for å rane den føderale pengesentralen som ligger i byen. 
En tilsynelatende briljant ide. 
Hadde det bare ikke vært for at den hederlige agent Corbyn (Maggie Grace) tilfeldigvis treffer på de lokale brødrene. 
Og da har vi plutselig et heltetrekløver som både behersker været, lokalmiljøet og skytevåpen. 

Filmen sneier innom både menneskeskapte klimaendringer og et vondt familiedrama, men har ikke særlig med tid til å dvele med den slags - her er nemlig mottoet: 
Litt av alt vi har sett før. 

Utenlandske hackere, forræderske spesialagenter, hevngjerrige ekssoldater, skitne politifolk, naturkatastrofer, sjarmerende alkoholisme og dumme beredskapssjefer - det er ikke måte på hvor mange klassiske motstandere som settes opp mot våre patriotiske helter. 
Problemet er bare at alt går på autopilot, og ingen av skurkene er hverken spesielt kule eller særlig smarte. 

Direkte replikksvak 

Dialogen er det sørgeligste kapittelet i The Hurricane Heist. 
Det er bacon på smør på flesk (altså en smellfeit pleonasme) å skulle forklare noe som helst av handlingen i denne veldig tydelige historien, men likevel består en stor del av praten av flate og beskrivende replikker som skal mate handlingen inn med teskje. 

En ting er at det er irriterende unødvendig, det hemmer også et knippe talentfulle skuespillere som prøver å skape noen fengende rollefigurer der ute i uværet. 

For det er et par gode navn på rollelisten. 
Karismatiske Ryan Kwanten (Jason Stackhouse i True Blood) er et ganske perfekt valg som den vågale drukkenbolten Breeze. 
Og Toby Kebbel (Dawn of the Planet of the Apes) treffer en fin balanse som handlekraftig værnerd. 
Men de gode tilløpene blir stadig avbrutt av generiske actionsekvenser og stadige hopp i et for stort rollegalleri som aldri finner rom til å la sine beste figurer blomstre. 

The Hurricane Heist blir rett og slett mindre enn summen av sine deler. 
En middelmådig orkanfilm som får fram glimt av actionglede i kastene, men som ender opp som en laber bris. 
