«For R. Kelly er sex en tvangstanke»
Han må, bare må, ha det. 

||| 
ALBUM: 
«Sex in the morning, sex all day», synger Robert Sylvester Kelly (42) på spor nummer tre på sitt niende soloalbum. 

Det burde vært tittelen på skiva. 

Tvangstanker 

For la meg, som har vært R. Kelly-blodfan i mange år og som alltid har hatt en softspot for hans oppfinnsomme sexmetaforer, få komme med en diagnose: 

Fyren MÅ jo være sexavhengig. 

Ikke fordi han synger om sex. 

Alle r&b-artister; synger om sex. 

Det er måten han gjør det på: 

Gjennom hele «Untitled» framstår sex mer som en tvangstanke enn noe erotisk, han må, bare må ha det — noe som fører ham opp i stadig mer pinlige tekstsituasjoner. 

Egen strippestang 

Som på den så smått «Diamonds and Pearls»-kopistiske «Exit», der han ber på sine knær om at ei jente han ser på klubb skal bli med ham hjem: 

«Du har så pene tenner (...), hvordan skal jeg få deg til å skjønne at du må bli med meg (...), jeg har et stort hus på fjellet, jeg har til og med en strippestang (...), eller hva med en trekant?». 

Men den største utfordringen til R. Kelly er egentlig ikke å få med seg noen hjem, han er jo en av verdens største r&b-stjerner;, mannen bak «I Believe I Can Fly», det kinkige er at vanlig sex er så innmari kjeeedeeelig. 

Dermed dreier resten av skiva seg om alle triksene han skal utføre på den heldige jenta, for å piffe det hele opp et par hakk. 

Under vanlig standard 

Nå hadde det selvfølgelig ikke vært så pinlig om selve melodimaterialet holdt god gammel R. Kelly-standard. 
Om de hadde hatt de geniale refrengtvistene, den rytmiske nyskapenheten og de uforutsigbare vokalharmoniene som har ført til at han på mange måter har skapt sin egen r&b-undersjanger.; 

Men den skadeskutte, sjelsvrengende og framfor alt voksne mannen fra «Happy People/U Saved Me» (2004) er borte. 

I stedet tar han ingen sjanser og reproduserer i hovedsak rett-fram-r&b-en; fra «Double Up» (2007). 

Orgasmejodling 

Riktignok er «Echo» med sin fantastiske orgasmejodling et unntak, men den overskygges raskt av feilskjær som eurodancerytmiske «Number One», som mest av alt minner om Spillers Sophie Ellis-Bextor-pludrende «Groovejet» fra 2000. 

Man burde egentlig kunne forvente bedre sex fra en fyr som hevder han har magisk sæd. 
