Mesterlig om synet på krigsforbryteren
Ett kriterium på en god film er at man kan gruble videre etter at visningen er over. 
«The Reader» er et slikt kunstverk. 

Men så er det da ingen hvem som helst som har regien. 
Stephen Daldry har for lengst plassert seg på øverste hylle blant regissører med filmene «Billy Elliot» (2000) og «The Hours» (2002). 

Nå gir han oss en usentimental fortelling full av overraskelser, rik på følelser og moralske dilemmaer. 
Det to timer lange dramaet makter den krevende øvelsen det er — både i regi og for skuespillerne - å følge noen personer gjennom nesten 40 år. 
Det kjennes godt, ikke tyngende. 

Nå er opplevelsen av det overraskende avhengig av om man har lest bestselgerromanen til tyske Bernhard Schlink eller ei. 
Har man det, er det likevel nok å glede seg over og fundere på. 

Jeg røper ikke for mye ved å si at handlingen starter i Berlin i 1958, en dag tenåringen Michael Berg (David Kross) blir så kvalm på hjem fra skolen at han hopper av trikken og spyr i et gårdsrom. 
Der dukker Kate Winslet opp som slitne, men moderlige Hanna Schmitz som hjelper ham. 
Snart knyttes uslitelige bånd, på høyst overrumplende vis. 

Hva Hanna gjør for Michael, og hva han gjør for henne, blir skjebnesvangert for år framover. 
Se selv hvordan og hvorfor. 
Det er et kvalitetsstempel ved filmen at den avslører stadig nye momenter i forholdet mellom de to. 

At Kate Winslet fikk Oscar for sin rolle som Hanna Schmitz, er fullt fortjent. 
God sminke gjør henne troverdig å følge fra 36 til 66 års alder. 
Imponerende er David Kross som Michael i unge år, samt Ralph Fiennes som tar over i moden alder. 

Alle tre leverer fine nyanser av lengsel og fortvilelse, skam og anger. 
Levd liv setter virkelig sine spor. 
Det smerter å avkle hemmeligheter. 

De moralske dilemmaene går inn i den pågående diskusjonen om hvordan etterkrigsgenerasjonen skal forholde seg til ofre og medløpere under Nazi-regimet. 

En film får aldri fram alle nyanser i en roman. 
Men Daldry makter å hente ut nok detaljer til at synet på forræderen ikke bare blir et enkelt fasitsvar. 
Bak kyniske handlinger øynes brått høyst menneskelige motivasjoner. 
De unnskylder ikke, men forklarer iallfall noe. 

Løp og se. 
