Bokanmeldelse:Linda Boström Knausgård: 
«Helioskatastrofen» 

Svenske Linda Boström Knausgård (ja da, gift med han du vet) debuterte som prosaforfatter på norsk i 2011 med novellesamlingen «Grand Mal». 

Roman Direkte og utfordrende om psykisk sykdom. 
127 sider Kr. 
299 Oktober 

Tittelen henspilte på «den store sykdommen»; depresjon og psykiske lidelser. 
Årets roman utforsker temaet videre, i en form som tangerer sagnet. 

«Helioskatastrofen» henspiller direkte på gresk mytologi, og den kvinnelige hovedpersonen selv er fremstilt som en Athene, sprunget ut av sin fars (Zevs') panne. 

Men mens Athene var grekernes gudinne for både krig og visdom, er bokens hovedperson i virkeligheten en ganske alminnelig Anna, med en far som er plaget av store mentale problemer. 

Hun blir plassert hos en fosterfamilie på den svenske landsbygda, men sliter med å tilpasse seg det såkalt normale livet. 
De konkrete, naturnære skildringene av landskap og omgivelser i et vinterlig Sverige er for øvrig blant bokens aller sterkeste sider. 

I romanens andre del endrer historien karakter til en mer realistisk og direkte skildring av et mentalt sammenbrudd, med tvangsinnleggelse, hallusinasjoner, selvskading og fremmedgjøring i forhold til sitt eget liv som bærende elementer. 
Fremdeles med Anna som hovedperson. 

Boström Knausgård makter å skape en språklig gjennomskinnelig og vakker fortelling av noe så forvirrende og kaotisk som psykisk sykdom. 
Særlig minneverdig er beskrivelsen av hvordan andre mennesker kan ta opp bare så altfor mye plass i livet ditt. 

Monica Aasprong har oversatt «Helioskatastrofen» med stort sett vellykket resultat. 
Selv om omvendt ordstilling i mine øyne er en gammelmodig måte å skape poetisk effekt på. 
