Bokanmeldelse:Lucinda Riley: 
«Midnattsrosen» 

Lucinda Riley er på markedet igjen, med romanse, forviklinger og feelgood så det monner. 

Få skriver underholdningsromaner som irske Lucinda Riley, med mektige panoramaer og store dramaer. 
Grepet i den nye boken er, som i de tidligere bestselgerne, lange tidsspenn og geografiske skifter. 

Drar veksler på historien 

I denne nye historien drar Riley store veksler på historien om Storbritannia som kolonial stormakt, og med stor fortellerglede trekkes leseren fram og tilbake mellom til India og et britisk slott på landsbygda, til overklasselivet med herskap og tjenere i et klassedelt samfunn med rasefordommer. 

Det starter effektivt, som alltid hos Riley, med en fengslende introduksjon. 
Vi er i vakre Darjeeling i India, og den eldre kvinnen Anahita Chavan feirer sin hundreårsdag med barn, barnebarn og oldebarn. 

Anahita velger seg ut ett av sine barnebarn, Ari, for å gi ham et manuskript om historien om hennes liv - med et klart oppdrag: 
Finn min sønn, som alle sier døde som liten, han har levd opp. 

Historien gir et eventyrlig innblikk i indisk riksmannsliv fra begynnelsen av 1900-tallet av, der Anahita inviteres inn av en prinsessevenninne og gis utdanning i India og i England. 

Anahita har spesielle legende evner og blir sykepleierske under 1. verdenskrig og faller, selvsagt, for en rikmannssønn på et gods i Devon. 
Parallelt virvles leseren inn i en filminnspilling på det selvsamme godset i Devon, Astbury Hall, der en amerikansk skuespiller, Rebecca, motvillig forlovet, blir installert for å slippe mediepresset rundt forlovelsen og innspillingen. 

En enslig sjel 

På godset er Lord Astbury en enslig sjel som voktes av en hauk av en husholderske. 
Lorden lar filmteamet få adgang til kjolene fra hans formødre til bruk i epokefilmen, og Rebecca kommer på filminnspillingen prikk lik en kvinne på et maleri på godset. 

Så dukker Ari opp i filmkaoset, for å oppfyllet ønsket fra Anahita - finne ut hva som skjedde en gang i fortiden, nettopp i England og på Astbury Hall. 

Intrigetrådene hos Riley er mange, men hendelsene flyter lett, og kan hende passer brikkene i plottet sammen litt for tidlig. 
Men som alltid er Lucinda Riley trivelig, ukomplisert og iblant fornøyelig lesning. 
