Bana Alabed (8) forteller hjerteskjærende, men utydelig om krigen i Syria
Et barns blikk på krigen i ny bok. 

Det siste året er det kommet flere bøker som på hver sin måte kaster lys over borgerkrigen i Syria. 
Den mest omtalte er Cecilie Hellestveits «Syria» fra i fjor vår. 
Med stor kunnskap analyserer hun konfliktens historiske bakgrunn og utvikling. 
I høst kom Bendik Sørvig med en reportasjebok, som også har tittelen «Syria». 
Med utgangspunkt i et knippe enkeltmennesker skildrer han hvordan 
Den arabiske våren forvandlet seg til borgerkrig. 
Nå foreligger en oversatt bok med en ganske annen innfallsvinkel. 

Kortvarig idyll 

«Kjære verden» skildrer krigen fra et barns perspektiv. 
Forfatteren er åtte år gamle Bana Alabed. 
Hun ble født i et fredelig Aleppo, en av verdens eldste byer hvor det sammenhengende har bodd mennesker. 
Nå ligger store deler av byen i ruiner, og Bana er blitt en av millioner syriske flyktninger i Tyrkia. 

Boka begynner med idylliske barndomsskildringer. 
Vi møter en snill far som lærer henne å svømme, omtenksomme besteforeldre, og en kjærlig mor som leser godnatthistorier. 
Men en dag blir faren arrestert av regimets hemmelige politi. 
Kort tid etter at han er blitt sluppet fri, forsvinner to av hennes onkler. 
Ingen av dem har vendt tilbake. 

Lyden av bomber 

Da regimet begynner å bombe hennes nabolag i Øst-Aleppo, lærer hun seg å skjelne lyden av de ulike bombene fra hverandre. 
«En er som en bilmotor ruser, vroom, vroom, og så bang. 
En sier liksom bap, bap, bap hele veien ned. 
Det er en klasebombe […]». 
Når bombingen får fatale konsekvenser i nabolaget, forlater familien byen. 
Om bord i busser som stinker av avføring tar de seg til Tyrkia sammen med tusenvis av andre mennesker. 

Bana begynte å twitre om sine opplevelser i 2015. 
Meldingene rørte tusenvis av mennesker og i skrivende stund har hun over 350 000 følgere. 
En av dem er J.K. Rowling, som i en blurb kaller boka «vitnesbyrdet til et barn som har utholdt det utenkelige». 

Få fakta 

I forordet takker Bana sin mor og sin redaktør for hjelp til å skrive historien på engelsk, og altså ikke på sitt morsmål, arabisk. 
Det kan være grunnen til at skildringene tidvis blir utydelige. 
Selv om boka er utstyrt med fotografier og et knippe tekster skrevet av moren, får jeg ikke helt tak på Banas og familiens historie. 
Årstall forekommer ikke, og navn på de ulike gruppene som sloss i byen, er stort sett utelatt. 

«Kjære verden» er først og fremst en fortelling om et barns traumatiske opplevelser av krig og usvikelige håp om fred. 
Ikke minst med tanke på yngre lesere, kunne den med fordel ha fortalt mer om borgerkrigen. 
Slik at Banas hjerteskjærende historie hadde blitt litt mer forståelig. 
