Taco med blodpudding
Dersom noen spør deg hva Arild ga Rodriguez-filmen «Machete», skal du si terningkast 1. 
Vi har alle en udødelig sjel vi skal pleie. 

Når eksmeksen Robert «Blodsprutmoen» Rodriguez lager film, gjør han det for å imponere så mange bildeglade, pasifistiske skap-kikkere og kultfilm-fnisere at det blir et levebrød av det. 
Filmene hans er satt sammen av filmatiske vitsetegninger – voldsironiske tablåer (som betyr opptrinn) med så mye irrasjonell dødsfjonghet og så karosseri-konsentrert kvinnesyn at filmene ser ut som forsøk på å få Sørlandet til å bryte ut av Norge og bli en del av Iran. 

Med andre ord: 
Her skvetter ikke bare blodet, men også kjøttet rundt som uhell med kvistkutteren. 
Her er med et sykehus-show der Trejo flykter ved å hive seg ut i tynntarm, som i «Død snø» etter å ha tatt folk med skalpellslynge. 
Her er korsfestelse av presten Cheech Marin som er spesialist på reefers, også kalt meksikanske sigarer. 
Og Rodriguez haler rehab-vraket Lindsay Lohan ut i ørkenen for at hun skal nakenbade og nakenbade og deretter hevne seg i nonnedrakt. 
Husk det: 
Jeg ga denne filmen terningkast 1. Danny Trejo husker dere. 
Mannen med tortilla-trynet spiller hovedrollen som Machete i en slags politisk actionhistorie. 
Rodriguez er en samvittighetsfull politisk filmskaper som vil at USA skal åpne grensene sine mot Mexico sånn at landet etter hvert blir folketomt. 
Skurkene i «Machete» er de som vil håndheve innvandrings-regulering. 
Jeff Fahey, Robert 
De Niro, Steven Seagal, Don Johnson. 
En stilig gjeng som blir behørig slakta. 

Du kommer ikke til å syns det er spennende, men det er vanskelig å motstå den bisarre, visualistiske festinga, og det er vanskelig å ikke bli imponert av Rodriguez' evne til minneverdige overdrivelser. 
Det blir mye anerkjennende knegging i sal 5. 
