Anmeldelse:Annbjørg er crossover-dronninga 

Hav og land, hand i hand på første plate på tre år. 

ALBUM: 
Crossover er viktig i Annbjørg Liens musikk, men det er ikke alltid godt å vite hvilke sjangrer hun parrer. 
De to siste platene mikset nordisk folkemusikk og world music, mens «Drifting Like A Bird» føles mer som en blanding av tradisjonell folkemusikk og pop. 
Sånn sett nærmer hun seg for eksempel Valkyrien Allstars, som orienterer seg i samme retning på sitt siste album. 

Hardingfele Annbjørg Lien er en flott ambassadør for tradisjonelle instrumenter som hardingfele og nøkkelharpe, men det spørs om ikke sangen hennes snart vil overskygge dette. 
Hun har gitt noen smakebiter før, og jeg har tidligere etterlyst mer av stemmen hennes. 

Og sjøl om hun her også overlater vokalen til irske Cathy Jordan og norske Tori Wrånes, er det Lien sjøl som stråler aller mest - blant annet på nydelige «Sette segl». 

Maritimt Lien er opptatt av det maritime, og «Drifting Like A Bird» er studioversjonen av et bestillingsverk til Nordsjøfestivalen i Farsund i 2013, inspirert av festivalens tema: 
«Livet til sjøs og på land rundt nordsjøbassenget». 

Her er blant annet «Sailors' Waltz», en hyllest til golfstrømmen med sønnen Nicolai Lien Rasch i en liten gjesterolle på kornett og trommis Rune Arnesen som lokomotivet i kompet, nevnte «Sette segl» og en sang om Shetlands-Larsen (nesten sju minutter lange «Shetland Bus»). 

Annbjørgs ektemann Bjørn Ole Rasch spiller på det som er av tangenter og har som vanlig produsert med stødig hånd. 
