Konsertanmeldelse:Gjennomført jungelfest 

KONSERT: 
Bruno Mars STED: 
Oslo Spektrum PUBLIKUM: 
Ca. 8500 AKTUELT ALBUM: 
«Unorthodox Jukebox» (2012) 

Et teppe med jungel-mønster skjuler scenen. 
Turneen heter «Moonshine Jungle» og at på til spilles Morris Day & The Times klassiske «Jungle Love» fra anlegget. 
Vi får det inn med teskje, men den høye temperaturen Spektrum vil nå innen den neste timen kommer likevel som en overraskelse. 

Han har blitt anklaget for plagiat, Tyler the Creator har rappet om å dytte en kniv i spiserøret hans, og albumene til denne smørsangeren er kanskje ikke de mest minneverdige. 
Men at Peter Gene Hernandez, eller Bruno Mars, som salen kjenner ham, er et live-fyrverkeri er vanskelig å bestride etter kveldens Spektrum-spetakkel. 

Teppet senkes til dyriske trommer og der står han, i Hawaii-bunaden, altså en kortarmaet skjorte og fedora-hatt. 
Han er så blid at det grenser til skummelt. 
Med seg har ham et åttemannsband som ligner på noe rett ut av et skurrete VHS-opptak av «Soul Train». 

Det går høyt. 
Det går lavt. 
I balladeland med «Our First Time» kanaliserer han melodramatiske Thriller-Jackson. 
Flott funky soul-pop med den hevdede Breakbot-plagiaten, men likevel herlige «Treasure». 
Og han fortsetter gjennom en smule overkant materialistiske låttitler, som en coverversjon av Barrett Strongs «Money (That's What I Want)», et nikk til Aloe Blaccs «I Need A Dollar», samt Travie McCoy-samarbeidet «Billionaire». 
Las Vegas-estetikken på showet understreker det ytterligere. 
Glitter, glamour og mest sansynlig den største discokulen Spektrum har huset. 
Harry bling-spetakkel. 
Gudfaren av Soul ville vært stolt. 

Når backingbandet The Hooligans fyrer opp med assorterte blåsere og synkroniserte moves er det det nærmeste undertegnede har kommet å se Earth, Wind & Fire og The J.B's i levende live. 
Og honnør i bøtter og spann for å tolke R. Kellys «Ignition» og Ginuwines «Pony» (aka verdens mest sexy låt) med respekt. 

Bruno Mars er en blodproff entertainer. 
Scenevant fra da han opptrådde som barne-Elvis i farens showband. 
Han trenger ikke å si så mye mellom låtene, da scenepersonligheten og dansetrinn stråler ut til salens sitteplasser. 
Glohett! 

Temperaturen i andre halvdel synker når The Hooligans' kraft blir satt i baksetet med låter som «It Will Rain» og allsangsinvitasjonen «The Lazy Song», men det eksplosive ekstranummeret, med «Locked Out Of Heaven» blir man bergtatt igjen. 

Bruno klarte kanskje ikke å dra oss helt med til Mars, men Spektrum var på god vei til månen. 
