Taken 2
Oppfølgeren bjeffer mer enn den biter. 

Etter den forrykende actionopplevelsen jeg hadde med den første Taken, er oppfølgeren en aldri så liten skuffelse. 

All action er nemlig nedtonet og utvannet for å få den lukrative 13-års aldersgrensen i USA. 

Regissør Olivier Megaton har kanskje forsøkt så godt han kan med de restriksjonene produsent Luc Besson har pålagt ham, men resultatet er en actionfilm som bjeffer mer enn den biter. 

På jakt etter hevn 

Bryan Mills (Liam Neeson) har gjort en sikkerhetsjobb i Istanbul, og får selskap av ekskona Lenore (Famke Janssen) og dattera Kim (Maggie Grace). 

Dessverre er slekta til skurkene som Mills knerta i Paris på jakt etter hevn, og ødelegger ferien med å ta dem til fange. 

Men ikke alt går etter planen, og snart er jagerne de jagede. 

Dempet action 

Også den første Taken-filmen hadde 13-års grense i USA, men i en klippet versjon. 
Her i Europa fikk vi se en tre minutter lengre utgave. 
Dessverre er det ikke slik denne gangen. 

Vi blir også servert en tydelig dempet actionfilm, der all skyting og slåssing er klippet for å unngå å vise de verste konsekvensene. 
Jeg synes heller ikke at slåssingen flyter like bra som i den originale filmen. 
Det er åpenbart at noe mangler. 

Jeg fremstår kanskje som voldsforherligende, men når historien er så tynn som her, må jeg kunne kreve sterkere virkemidler på actionfronten! 

Logiske brister 

Det er også flere logiske brister i filmen som er litt for store til å ignoreres. 
Blant annet finner jeg det latterlig at skurkene, som vet hvor farlig Mills er, kun binder ham løst med plaststrips i umiddelbar nærhet av skarpe gjenstander. 

Og at dattera, som ikke har greid å ta lappen, plutselig kjører som garvet stuntsjåfør gjennom Istanbuls trange gater. 
Dette er kanskje ikke en film med fokus på realisme, men det tas litt for store friheter med logikken her. 

Det er tydelig at budsjettet ikke har vært det største. 
Noen eksplosjoner ser ut som de er laget i Minecraft. 
Og filmens finale er direkte dårlig. 
Alt er over på få sekunder, som om Megaton og Besson ikke hadde råd til å avslutte med et smell. 

En varm fis 

Til tross for at denne anmeldelsen nesten kun inneholder innsigelser, ble jeg likevel delvis underholdt. 
Jeg liker jo fremdeles å se Liam Neeson sparke skurkeræv. 

Men filmen føles som en varm fis på en kald dag. 
Effekten går fort over. 
Så jeg sitter igjen med en følelse av å ha blitt sviktet. 

Noe kan kanskje reddes om Taken 2 blir utgitt på Blu-ray og DVD i en hardere versjon. 
Til da er dette kun en middelmådig popcornfilm som vil glemmes fryktelig fort. 
