Mektig Gåte-comeback - 14 år etter forrige album
Førstkommende fredag kommer «Svevn». 

ALBUM: 
Gåte fikk mange venner den korte perioden bandet med utspring i Orkdal eksisterte fra tidlig på 2000-tallet, ikke minst blant oss kritikere. 

Sammen igjen 

I fjor kom Gåte sammen igjen, og da fikk de fart på seg. 
En liten smakebit på hva vi kunne forvente av ny musikk kom i form av ep-en «Attersyn». 
Og nå, 14 år etter forrige album, kommer «Svevn». 

Det føles ikke så lenge, kanskje fordi bandet spilte noen konserter i 2009/10. 
Men det skulle altså gå ytterligere åtte år før Gunnhild Sundli endelig ga etter for bror Sveinungs «mas». 
Sammen med Magnus Børmark utgjør de Gåte anno 2018. 

Eksplosiv blanding 

Deres miks av rock og folkemusikk var «eksplosiv», og da den grensesprengende «Gåte ep» og albumet «Jygri» kom i 2002 og bandet fulgte opp med «Iselilja» i 2004 var kritikerne over seg - også i herværende avis. 
I 2006 kom live-cd-en og dvd-en «Liva» Det var ugjenkallelig over. 
For denne gang! 

Fikk nok 

Det ble i meste laget for Gunnhild, som var bare 14 år da eventyret startet. 
Nå er hun klar igjen, etter å ha utforsket andre formater - blant annet teater- og operascenen. 

Knut Buen 

På «Iselilja» hadde Gåte med en låt av Knut Buen, «Kjærleik», i et psykedelisk arrangement. 
Det overrasker kanskje noen at Knut Buen (70 år tirsdag 30. oktober) vil «innlate» seg med musikere som mikser folkemusikk og heavyrock, men Gåte er ei gruppe, nå trio, som ser verdien i å løfte tradisjonsmusikk og framføre den for et nytt publikum - i ny tapning. 
Om musikken er ny, har den basis i tradisjonen. 

Osa 

Noen av oss husker motstanden fra folkemusikkmiljøet da Sigbjørn Bernhoft Osa «våget» å spille med bergensgruppa Saft på Ragnarock-festivalen. 
Men det er 45 år siden, og det er - heldigvis - en større raushet i de fleste miljøer for å leke, inkludere og blande sjangrer nå. 

Folque og Ym: 
Stammen var tidlig ute her i landet med å blande folkemusikk og rock, mens Gåte tok dette et par skritt videre. 
Mens de har hatt pause, har flere norske band, som for eksempel Wardruna, meldt seg på i det som nesten kan kalles en egen sjanger. 

Mer rock enn folkemusikk 

Musikalsk er det ikke veldig mye folkemusikk å spore på «Svevn». 
Men bandet har tatt samarbeidet med Knut Buen mange skritt videre - ved at han, en kjempe innen folkemusikken, har levert sju av tekstene til albumet. 
Hans motto er dette: 
«Å ta vare på er å ta i bruk». 

Avslutningslåten «Alvorsleiken», med tekst av Buen og musikk av Gåte, er den som er nærmest folkemusikken i uttrykket her. 
Men albumet åpner med en «lokkesang» med tekst av Ronny Janssen og Alf Hulbækmo, «Kom no disjka» - der Gunnhild får brukt hele stemmeregisteret. 
En mektig åpning (men ikke spør meg hva teksten betyr). 
I samme klasse finner du «Åsmund Frægdegjæva» (Gåte / Gjermund Landrø / Kenneth Kapstad). 

Bindeledd 

Temamessig er ikke Gåte langt unna de to første albumene. 
Stemningen i musikken er også den samme, bare enda litt råere - i all hovedsak tung rock, av og til på grensa til punk, med Sveinungs fele og Gunnhilds stemme som bindeledd mellom sjangrene. 
I den andre enden har du «Tonen», som er både harmonisk og lavmælt. 

«Gunnhild-knekken» 

Det er ikke kveding, men det er ikke skjønnsang heller, Det viktigste er at Gunnhild bruker stemmen som et instrument - med den kjente «knekken» som en liten «bonus». 
Sveinungs fele er - med noen få unntak - med som en del av øset i større grad enn sist, mer enn den er et soloinstrument. 

Men best av alt, det låter like hypnotisk medrivende, pulserende, mektig og intenst som for 14 år siden. 
Velkommen tilbake! 
