Flotte nazier
Logikken omkring estetikkens selvforklarelse holder helt til du ser «300». 
Den oppleves som en guttekveld med video hjemme hos Adolf, og følgelig blir nytelsen av bildene nokså kortvarig. 

Filmen starter med at småbarn blir trena til å bli mordere. 
Kanskje fantastisk hvis du er en selvopptatt tegneserie-gubbe som aldri bryr seg om at du lever i et samfunn der tragiske minoritetskulturer utvikler macho-idealer som gjør at småunger blir skutt på vei hjem fra skolen. 
Men for oss andre blir det av og til nødvendig å reagere som ei politisk pyse. 

Filmen handler om 300 helter fra det gamle Sparta, og fordi grekerne var autistiske som Mr. Bean og overmenneskelig krigerske, utslettet de halve Midtøsten da de djevelske midtøstingene kom kravlende opp mot vårt hellige Europa. 
Dette er legende. 
Dette er myter, og ikke en mobilfoto-reportasje om pilsrusa stadionbråkmakere. 

Filmens storfe-helt er kong Leonidas, som går konstant rundt med bar overkropp også i overskya vær og ser ut som en ergometertrent Putin med storhetsvanvidd. 
Han drar i kamp med bare 300 menn fordi vismennene får råd fra et orakel som mest av alt minner om en slørdanser i en toppløs-nattklubb. 
Bildene er storslagne som rådhus-tepper, musikken er en slags Wagner-kitsch uten horn og pauker, men med skjold. 
Aoooo! vræler super-europeerne mot araberne, og så ler de nedlatende da førti millioner piler formørker himmelen. 
