Rumble In Rhodos- Follos fineste! 

Endelig noen som har gitt den oppvoksende slekt i Follo en gitar istedenfor en fotball. 

I salg 8. april (Tuba) 

Mens fjorårets fotballspillende cupfinale-askeladd sliter med å overleve som klubb blir Follo-navnets ære reddet av et heidundrende hurtigtog av kunstferdig progrock med røtter i hardcore. 

Og toget holder seg godt på skinnene, for togsporet er spekket med gode, hissige melodilinjer. 

En norsk utgave av Mars Volta, har undertegnede tidligere skrevet om Rumble In Rhodos' forrige to (dessverre underkjente) fullengdere. 
Det står jeg ved. 

I likhet med Mars Voltas gylne øyeblikk har Rumble In Rhodos en indre dynamikk i uttrykket som går langt utenpå de fleste rockband. 

Begge band har en uvurderlig evne til aldri å slippe melodilinja ut av syne, samme hvor mange brekk eller taktskifter de legger inn i låtene. 

Spesielt «Carve Visage» og «Bold Not Tragic» har en pulspumpende fremdrift som til og med gjør lytteren andpusten, mens «Soft Insulated Days» rett og slett er en fabelaktig poplåt i hardcoredrakt. 

Noe av skylden må trolig produsentene ta. 

Montée-elegantierene Erlend Mokkelbost og Anders Tjore har gjort lydbildet fyldigere, men likevel mer oversiktlig enn før. 
Faktisk kan dette tidvis minne om en sofistikert utgave av Mokkelbosts gamle band, JR Ewing. 

Når vokalist Thomas Bratlie samtidig har bestemt seg for å bruke et større (og riktigere) register av stemmen, faller de fleste brikkene på plass for Rumble In Rhodos på tredje albumforsøk. 

Foruten Oslo Ess skapes landets friskeste norskspråklige rock for tiden i beltet mellom Kristiansand og Bergen - mellom Honningbarna og Loddefjord-gjengen - men må du på død og liv ha det på engelsk og litt mer musikalsk komplisert er Follo et fint sted å starte. 

BESTE LÅT: 
«Carve Visage». 
