Filmanmeldelse:Disney-feer på farten 

Fargerik spenning er ikke mangelvare i denne ellers noe sjarmløse og strømlinjeformede filmen. 

ANIMASJON. 
USA. 
7 år. 
Regi: 
Steve Loter. 

Dette er sjette film i rekken om de Disney-friserte feene i Tingelings univers. 
Det er vel rent kyniske grunner til at man bruker det gjenkjennelige navnet Tingeling i tittelen. 
Hun er en av mange individer i Drømmehagen, og det er den varmhjertede feen Fie som er hovedpersonen. 
Hennes omsorg for store, skumle vesener sørger stadig for at innbyggerne; mennesker, dyr og feer stadig havner i uforutsette og farlige situasjoner. 

Det som skurrer er at de små flygende feene er utstyrt med et «voksent» preg; det være seg både utseendemessig og språklig. 
At enkelte av dem er svært så opptatt av hudkremer og stell av kroppen, gjør de mer menneskelige enn eventyraktige. 
Magien ved feenes fortryllende verden blir om ikke helt borte, men kraftig redusert i mine øyne. 

Når det er sagt, er det mye skummel spenning her. 
Et svært beist skaper stor potensiell fare, og vesle Fie er nesten alene i kampen for å få de andre til å forstå at beistet kanskje ikke helt er så farlig som først antatt. 
Vakkert tryllestøv, raske flyvinger i skog og fjell, fargerike enger og vidder gir filmen et effektivt visuelt preg. 
