Anmeldelse:Drapet på Litvinenko er en fantastisk spionroman fra virkeligheten 

«Dødelig dose» er en oppvekker. 

Historien om drapet på den russiske dissidenten og britiske statsborgeren Aleksandr Litvinenko er en av de mest omfattende drapsetterforskningene Storbritannia har hatt. 

I boka «Dødelig dose» tar The Guardian-journalisten Luke Harding oss gjennom oppnøstingen av et drap som han tror stammer fra Russlands statsoverhode, Vladmir Putin selv. 

Store deler av historien er allerede kjent for de som har fulgt saken i pressen eller på Litvinenko-granskingens nettsted, www.litvinenkoinquiry.org. 
Det er likevel ikke mangel på spenning i boka. 
«Dødelig dose» tar form som en spionroman fra virkeligheten. 
Forfatteren forholder seg saklig til fakta, men maler likevel et levende bilde av hendelsene. 

Rollesettet er komplett. 
Vi har den lynende intelligente russiske dissidenten Aleksandr Litvinenko, som etter å ha brutt med russisk etterretning, får seg jobb for den britiske etterretningsorganisasjonen MI6, for å ta knekken på Putin. 
Vi har den tapre enken, Marina Litvinenko, den kloke sønnen Anatolij, den brilliante advokaten Ben Emmers, de klumsete morderne Andrej Lugonov og Dmitrij Kovtun («en av historiens minst begavede mordere») og den onde skurken som orkestrerer det hele, den tidligere KGB-agenten Vladimir Putin. 

Drapet er i seg selv eksepsjonelt. 
Lugonov og Kovtun smugler det radioaktive stoffet Polonium-210 fra Moskva til London. 
På andre forsøk greier de å lure den tidligere topptrente agenten Litvinenko til å drikke teen, noe som leder til en seig og smertefull død. 
Litvinenko forstår fort at han er forgiftet. 
Og fra sykesengen bruker han sine siste krefter på å hjelpe Scotland Yard på sporet av både morderne og Putin. 

Forfatteren levner liten tvil om at Lugonov og Kovtun er morderne. 
Hvor enn de går, følger det radioaktive spor. 
Vi er heller ikke i tvil om at ordren kommer fra øverste hold. 
Spenningen i boka ligger i om de offentlige prosessene vil komme fram til den «sannheten» vi allerede har kjøpt. 

Siden Harding ikke kan belage seg på fri diktning, blir innsikten i mordernes motiver noe begrenset. 
Det er likevel nok av spenning å hente i virkeligheten. 
Vi får innsikt i hvordan den beryktede russiske etterretningstjenesten KGB lever i beste velgående i dagens Russland, i form av FSB. 
KGBs gamle giftlaboratorium er ikke nedlagt, men var trolig delaktig i å gi morderne giften til å ta livet av Litvinenko. 
Forfatteren maler et bilde av Russland som en mafiastat, hvor Putin er den fremste mafiabossen. 
I løpet av sine år ved makten har Putin lukket styresettet, knyttet sine mektige og svimlende rike venner tett til seg, og knust all opposisjon. 
Litvinenko er ikke den eneste som Putin ser seg nødt til å rydde helt av veien. 

Boka begrenser seg ikke til drapet på Litvinenko. 
Allerede før Litvinenko ble myrdet, ble journalisten Anna Politkovskaja skutt og drept utenfor leiligheten sin i Moskva. 
Og mens granskingen pågår, er det flere mistenkelige mord som dukker opp. 
Også Alekandr Perepilitsjnij og Sergej Magnitskij, som hadde lagt seg ut med feil mennesker i Moskva, ble drept. 
Også Boris Nemtsov, en av de mest profilerte opposisjonspolitikerne i Russland, blir tatt av dage på åpen gate i Moskva. 

Hver av disse mordene bruker Harding til å fortelle en historie om en skruppelløs Putin som tar seg stadig større friheter, både internt og eksternt. 
Vi blir med på annekteringen av Krim, invasjonen av Ukraina og bombingen i Syria til fordel for Bashar al-Assad. 

De eneste som står opp mot Putin, er enkelte russiske dissidenter, med mer eller mindre personlige og økonomiske motiver for å ta knekken på ham, og den britiske påtalemyndigheten og det uavhengige rettssystemet. 
Storbritannias statsminister blir derimot levnet liten ære. 
David Cameron blir beskrevet som en feiging, som setter landets økonomiske interesser foran de moralske interessene. 

Dette blir heller ikke ansett for å være klok og nødvendig realpolitikk. 
Snarere kan denne servile linja være med på å øke sjansen for flere mord på britisk jord, og for at Putin tar en enda mer ambisiøs plass på den storpolitiske scenen. 

«Dødelig dose» er en oppvekker, for de som ikke tror Putin vil gå over lik for å få det som han vil. 
Det regimet Putin er i ferd med å skape i Russland blir bare mer og mer autoritært. 
De opposisjonelle stemmene lukes ut, og de demokratiske yver vi så tendensen til på starten av 2000-tallet er ingen steder å se. 

Koblingen av pengeinteresser, statens voldsmonopol og mafiaens koblinger med internasjonal kriminalitet, er en farlig kombinasjon. 
Derfor er denne boka så viktig. 
