Skjønt og skjørt om små ting fra Sunde
Er du en av dem som synes det er for lite av ord som kalabikker, abdomen og kontaminert i norsk litteratur? 

Da har du funnet det du leter etter. 
Ole Robert Sunde, født i Kristiansand, har tidligere sagt at han er mer opptatt av det som skjer på setningsnivå enn av selve historien. 
På Sundes setningsnivå skjer det til gjengjeld mye. 

”Tenk fort” er en samling betraktninger om små ting, for eksempel gress, en champagnekork, en båtkjøl, en arabisk lutt, en skiftenøkkel, eller rur. 

Sundes stil nærmer seg det essayistiske, bare mer fabulerende, den nærmer seg novellen, men er mer leksikalsk. 
Den nærmer seg sakprosaen, men er mer leken. 
I det hele tatt er denne boken vanskelig å sjangerplassere. 
Så har da også forlaget kategorisert utgivelsen som prosa – en fortellende tekst, ganske enkelt. 

Ikke alltid klarer Sunde å dra oss inn i entusiasmen over å utforske hvordan for eksempel en pære blir gammel (som ikke skjer ved at den blir myk og ettergivende, men tvert imot ved at den bli grovere og hardere), men ofte makter han å legge i teksten noe uventet, noe skarpt, noe krevende eller til og med farlig. 

For eksempel når han skriver om kålrabien og flaten der den er skilt fra planten, snittet av en stor kniv – og assosierer videre til hutuene og tutsiene og machetene på dødsmarkene i Rwanda. 
På vei gjennom dette landskapet er han innom både etymologi, sorg, foreldrene sine, filosofi og en mistet smokk. 

Det Sunde oppnår i dette prosjektet, og det er ikke første gang han skriver om små ting, er å trekke barnets undring og oppdagelse av verden over i det voksne, slik vi, med all vår erfaring, måtte ha sett tingene om vi skulle sett dem med barnets begjærlighet. 

”Tenk fort” er for deg som ser det skjønne i det rare, som har sans for naturens underfundigheter og livets absurditeter og som ikke synes det kan bli nok finurligheter i norsk språk. 

Og kanskje skal den ikke leses i ett strekk, men snarere dykkes ned i, når man trenger å oppdage verden litt igjen. 
