The Hives «Tyrannosaurus Hives»
Polydor/Universal 

The Hives stjeler som ravner, men de gjør det med stil og selvtillit, selv om jeg tviler sterkt på at albumet «Tyrannosaurus Hives» vil overleve høsten. 

The Hives kommer fra industribyen Fargersta og mikser garasjerock, punk og klassisk gitarpop, men de forandrer ingen ting - og alt du hører på albumet deres, er i all sannhet blitt gjort bedre før. 

Det går fort unna når sangeren Howlin' Pelle Almqvist og de fire andre gutta i The Hives stabler seg inn i studio. 
De plager heller ikke lytteren med endeløse sanger og komplekse arrangementer. 

Tolv låter. 
Det er alt du får på «Tyrannosaurus Hives», men det er samtidig mer enn nok. 
The Hives kjenner sine egne begrensninger. 
Dessuten bør du vite at låtmaterialet heller ikke er all verden, men det åpner sterkt, friskt og fengende med idiot-enkle låter som «Two-Timing Touch and Broken Bones», «Walk Idiot Walk» og «No Pun Intended». 

«Diabolic Scheme» er også en killer, men for øvrig er det ganske tynt og særlig slitesterke kan sangene knapt sies å være. 

Image-bevisste The Hives har uansett brakt garasjerocken ut til massene og det er selvfølgelig alltids noe, men om jeg må velge et svensk band innen denne genren, foretrekker jeg The Nomads når som helst. 
