Bokanmeldelse:Gunnar Wærness: 
«Tungen og tåren» 

Med diktsamlingen «Tungen og tåren» fortsetter Gunnar Wærness å bore inn i språket. 
Hva han finner og hva han spytter ut, er imponerende. 

Dikt 72 sider, kr. 239,- No Comprendo Press 

I samlingens første del handler det om å gjenskape verden på nytt. 
Diktene er sådd fulle av ord og vendinger som «frø» og «slå rot» og «enkle organismer uten øyne og ben». 

Og når vi først er inne på enkle organismer: 
Bokens omslag prydes av Wærness' tegning av en urskapning: en montasje av et øglehode, fiskekropp, menneskehender og menneskeføtter. 

På Wærness' hjemmeside finnes det en annen versjon av denne tegningen, hvor skapningen strekker seg opp av havet og tar imot regnet. 
Vannet som gir liv. 
Men uten kulissene av hav og regn rundt seg, ser det ut som om den står der og skriker - uten tunge, uten språk. 

Dette forsøket på å finne et språk, finne sammenstillinger av ord som kan beskrive de mest ufattelige tragiske hendelser i verden, er behandlet med uvanlig poetisk kløkt av Wærness. 
Les 22. juli-diktet «tungen ut», og du får noe helt annet enn du forventer deg. 
Dette diktet passer naturlig sammen med det essayaktige diktet om Auschwitz i denne boken. 

Når grusomheter legges sammen, blir det samlende inntrykket så voldsomt at setninger revner. 
Wærness soper sammen rester, bygger opp verden på nytt og gir grusomheten et språk som vi ikke visste om, men som passer. 

«Tungen og tåren» er en liten diktsamling som rommer så mangt. 
Wærness er en av de fremste poetene i sin generasjon. 
