TEST:Cowon iAudio 9 

Den veier nesten ingenting, er spekket med funksjoner og er syltynn. 
Men holder den mål? 

Det er en stund siden vi testet noe fra Cowons iAudio-serie. 
Sist gang (2006) var det iAudio 6 som lå på testbenken, denne gangen har vi testet iAudio 9. 

En kan nesten si at Cowon legger seg på en motsatt linje av hva Apple gjør. 
Den er ikke låst til noe enkelt format eller overføringsmetode, og overføringskabelen er standard mini-USB. 
Filoverføring skjer enten via Cowons JetAudio-program (kun til Windows), eller bare ved å dra og slippe filene inn i riktig mappe - spilleren dukker opp som en egen disk (også i Mac OS). 
Sistnevnte fungerer veldig greit, da programvaren som følger med ikke er noe å skrive hjem om. 

Ikke bare kræsjet det når vi koblet til MP3-spilleren, det dukket også opp en annonse da vi åpnet programmet (!). 

Med i pakken følger det et sett med øreplugger av den dårlige sorten, og en USB-kabel til lading og overføring av filer. 
I tillegg får du også 35 sanger og en lydbok på kjøpet dersom du registrerer deg i Cowons musikkbutikk. 

Selve spilleren 

Den nette tassen er omtrent like tynn som en vanlig Bic-kulepenn, og har en berøringsfølsom del under skjermen som er opplyst. 
På siden ligger volum-, tastelås- og menyknappen, der sistnevnte tar deg tilbake til hovedmenyen. 

Her er litt fakta: 

Mål: 
43 millimeter bredde, 95 millimeter høyde og 8,9 millimeter tykkVekt: 
40 gramSkjerm: 
2 tommer TFT LCD 320x240, QVGA (262 000 farger)Innebygget høyttalerStøtter Mac OS X, Windows og LinuxUSB 2.0Støtter MP3, WMA, FLAC, OGG, APE og WAVFunksjoner: 
Dokument-leser (txt-filer), Flash-støtte, klokke, videoavspilling, bildeviser, radio og opptagerPris: 1295 (8 gigabyte). 
Kommer også med 4 og 16 gigabyte flash-minne 

Spilleren er svært lett, den veier bare 40 gram. 
Den er 8,9 millimeter tykk, noe som er litt mindre enn en kulepenn. 
Den ligger godt i bukselomma, med andre ord. 
Formatstøtten er også god: 
Mp3-, WMA, FLAC, APE og WAV burde holde for de fleste. 
Av videoformater støtter spilleren Avi, Wmv og ASF. 
Dokumentleseren støtter kun txt-formatet. 

Batterilevetiden er oppgitt til å være 29 timer med lydavspilling, eller 7 timer video, noe som kan sies å være meget bra. 
Det er verdt å merke seg at oppgitt batterilevetid og faktisk levetid er to forskjellige ting. 
Vi brukte spilleren et par dager til og fra jobb, i tillegg til litt i arbeidstiden, og har fortsatt godt med batteri igjen. 

Under den lille 2-tommers skjermen (320 x 240) ligger de berøringsfølsomme knappene. 
Her har produsenten av en eller annen merkelig, mest sannsynlig tvilsom estetisk grunn, valgt å lage en diagonal linje til å skrolle med. 
Du kan også bevege tommelen rett opp og ned, noe vi opplevde som bedre. 
I tillegg til play/pause-knappen, er det en knapp for å gå tilbake. 
De berøringsfølsomme knappene minner veldig om de man finner på Samsung S5 - ikke akkurat positivt når man i motsetning til Samsungs spiller må bruke denne typen knapper til å skrolle med. 

God lyd 

De medfølgende øreproppene kan du bare hive med en gang, slik det er med det meste av ørepropper som følger med MP3-spillere. 
Med et annet sett ørepropper eller hodetelefoner er det imidlertid ingenting å utsette på lyden. 
Det finnes også et hav av ferdige innstillinger, og du kan lagre fire egne oppsett. 

Spilleren starter på et par sekunder og det er ingen hakking i menyene, med mindre du forsøker å «rulle» nedover. 
Det virker som om Cowon har forsøkt å lage et «flytende» grensesnitt, likt det man har på en iPod Touch. 
Når man sveiper fingeren fort over den berøringsfølsomme delen av spilleren har Cowon tenkt at markøren skal «rulle» nedover valgene. 
Dette virker mot sin hensikt, ettersom markøren heller snubler nedover i stedet for å rulle - det blir med andre ord hakkete. 
Knappene kan også gi litt dårlig respons til tider, man må ofte trykke to ganger for at det skal skje noe. 

Av en eller annen uforståelig grunn har Cowon plassert volum-, hjem- og tastelås-knappene nederst på siden av spilleren slik at de blir mer utilgjengelige enn det som strengt tatt er nødvendig. 
De blir svært klønete å bruke når du holder spilleren i hånden, men ikke like klønete som menysystemet. 

Ikke gå deg bort i menyene 

Menysystemet kan beskrives som litt rart. 
Når man begynner å bruke det, føles det som om man opererer i to forskjellige dimensjoner. 
For å bla i artister eller album må du nemlig først trykke på MP3-ikonet i hovedmenyen. 
Trykker man på tilbake-knappen nok ganger kommer man til slutt til en annen hovedmeny, bare organisert som mapper og med artist, album og sjanger-sortering av musikken din øverst. 
For å se den mer animerte og estetisk bedre menyen må du trykke på menyknappen på siden. 

Her er det altså to hovedmenyer å velge mellom, og Cowon burde nøyd seg med en. 
For selv om man venner seg til det, så er det ikke helt logisk. 

Når du blar i menyen får du heller ingen mulighet til å bytte sang eller pause musikken. 
Er du for eksempel nederst på lista over sanger, må du skrolle helt opp igjen og velge «Now Playing». 

Ved å holde inne Play-knappen får du opp en ekstra-meny. 
I MP3-delen for eksempel, kan du bytte mellom ulike lydoppsett eller sette på shuffle. 

Spilleren er velutstyrt på funksjonsfronten og har dokument-leser, opptaker, støtte for Flash og radio (FM). 
Radioen fungerer helt fint, du kan søke gjennom FM-båndet og få en liste over hvilke frekvenser det er lyd på. 
Her må du altså huske hvilken frekvens de ulike radiokanalene er. 

Mikrofonen, som sitter på siden av spilleren, er litt svak. 
Du kan bruke den til å ta opp din egen stemme, men da må du ha den nesten helt inntil lydkilden. 
Videoavspilling på den lille skjermen kan bli litt lite, men man har muligheten. 
Det samme gjelder høyttaleren - det blir ikke særlig god lyd, men man hører hva som blir spilt. 

Pleasant flash life 

I tillegg har spilleren støtte for Flash-applikasjoner med det Cowon på litt god «Engrish» kaller «Pleasant Flash Life» - et behagelig Flash-liv høres jo ikke dumt ut (eller ...). 

Dessverre oppleves Flash-livet til Cowon som ganske ubehagelig. 
Undertegnede sliter med å finne Flash-innhold på Cowons nettsider. 
Det er bra at Cowon gir brukerne mulighet til å overføre Flash-filer med dra-og-slipp-metoden, men de kunne jo sparket det hele i gang ved å tilby Flash-innhold som viser hva vi skal med denne funksjonen. 

Etter litt googling kom vi over denne pakken med Flash-spill til Cowon S9, en annen modell enn vår iAudio 9. 
Det var bare å dra filene over i Flash-mappen på MP3-spilleren, men det var klin umulig å bruke selve flash-filene på spilleren. 

Det er nemlig helt umulig å navigere i Flash-filene, noe som gjør at du ender opp med å stirre på en introskjerm uten å få komme i gang med spillet. 
Cowons «pleasant flash life» er ikke et liv for oss. 

Oppsummering 

Cowon skal ha honnør for å styre unna proprietære løsninger. 
Uansett om du bruker Windows, Linux eller Mac er det bare å koble til spilleren, og dra over sanger og annet innhold. 
Formatstøtten er også god, med både OGG og FLAC på listen, i tillegg til DRM-beskyttede Windows Media-filer (hvis du fortsatt har slike liggende). 

Knappene er dårlige, og volum-knappene er plassert på en slik måte at de blir litt kronglete å bruke. 
Menysystemet kan være litt knotete å bruke i begynnelsen, og vi finner ikke noe vettugt å bruke Flash-funksjonen til. 
Ellers er det god lyd, og spilleren ser ikke så aller verst ut. 
Den er også liten og veier nesten ingenting. 

Det er også mulig å koble spilleren til TVen via en egen kabel, men dette har vi ikke fått testet. 

Anbefalt utsalgspris på 16-gigabyteversjonen er 1 595 kroner. 
4 gigabyte koster 1 095, mens 8 gigabyteversjonen som vi testet gjør deg 1 295 kroner fattigere. 
Til sammenligning koster en iPod nano i samme størrelse 1 250 hos Apple Store. 
