"Myrkongens datter" er en heftig villmarks-thriller
Thrilleren om Helena, villmarkens datter, har gode sider, men blir aldri helt troverdig. 

Karen Dionne: Myrkongens datter. thriller. 
Oversatt av Marianne Fjellingsdal. 
318 sider. 
Juritzen forlag. 

Den halvt indianske mannen kalt «Myrkongen» rømmer fra fengselet i Michigan, USA. 
Rundt fengselet ligger det er store områder med villmark, for det meste myr. 
Myrkongens datter 
- Helena - skjønner at hun og hennes to døtre er i fare. 

Helena ble født i fangenskap, hun hadde ikke kontakt med omverdenen før hun fylte 12 år. 

Helena drar ut i villmarken, med våpen, for å jakte sin farlige far. 
Boken veksler mellom jakten og tilbakeblikk på barndommen. 
Et eventyr av H.C. Andersen blandes inn. 
Helena elsket sin far, men skjønte etter hvert at han var en ond psykopat. 

«Myrkongens datter» har blitt en stor suksess for Karen Dionne (født i 1953, bor i Detroit). 
Omslaget er utstyrt med skryt fra et par av mine favorittforfattere, Karen Slaughter og Lee Child. 

«Myrkongens datter» viser oss en villmark som er ukjent for de fleste. 
Den blir en original blanding av thriller og oppvekstskildring. 

Men det er ting som skurrer, og viser at Dionne ikke alltid har like god greie på det hun skriver om. 
For eksempel beskrivelsen av å kløyve ved. 
Kubbene settes opp på en lang, lang hoggestabbe: 
«For at snittet skal bli rent, deles kubben med en ørliten vridning av øksebladet i siste øyeblikk». 
Det er ingen som hugger ved på den måten, hvis de ikke deltar i «Timbergames»-konkurranser. 

Det med vridning av øksebladet er også tull. 
Hvis veden er rett, er det bare å hugge rett ned. 

Denne setningen gir ingen mening: 
«Vi hadde bare en rifle, så vi måtte spare på ammunisjonen». 
Myrkongen er en stor jeger, men går med konstant klirrende nøkkelring og lommene raslende av ammunisjon. 
Hvordan kan han da snike seg inn på dyr? 

Villmarken 
Dionne beskriver er ikke særlig stor, bare noen få kvardrat-mil.Hvorfor hørte aldri noen skuddene eller motorsagen? 
Familien brente 30 favner ved hver vinter: 
Så ingen røyken? 
Familien besøker aldri butikken på tolv år. 
Hvorfor går de aldri tomme for bensin eller ammunisjon? 

Men klarer en å se vekk fra slike irriterende detaljer, er «Myrkongens datter» absolutt en brukbar thriller. 

LES FLERE BOKANMELDELSER: 
