SW: Knights of the Old Republic 2
Et av de beste rollespillene de siste årene får endelig en oppfølger. 
Bare måneder gjenstår til Episode III kommer på kino, og klarer KOTOR 2 å få oss i den rette stemningen? 
Vi tror nok det. 

Knights of the Old Republic fra 2003 (les vår anmeldelse) var et milepæl for Star Wars og Xbox. 
For det første var det kanskje det første virkelig imponerende rollespillet på konsollen, og for det andre hadde spillet mer Star Wars-stemning enn de siste to filmene tilsammen, og det uten å benytte seg av de velkjente figurene. 
Selv Star Wars-musikken ble brukt sparsomt. 
KOTOR foregikk tusenvis av år før hendelsene i filmene, og viste oss et helt annet bilde av galaksen, introduserte nye personligheter og var en fabelaktig rollespillopplevelse i tillegg. 

LES OGSÅ: 

Mens skaperen av KOTOR, Bioware, jobber med den ekstremt lovende Jade Empire, fikk selskapet Obsidian oppgaven med å videreføre tradisjonen og lage en oppfølger som lever opp til forventningene. 
Og det har de klart på flere måter enn en. 

Likevel er KOTOR 2 mer av det samme 
 Obsidian har latt være å bevege seg vekk fra Biowares oppskrift. 
Både spillmekanikken, oppbygningen og grafikken ligner på det forrige spillet, men det er jo ikke nødvendigvis en dårlig ting, er det vel? 

Treg start 

Vi skal være de første til å innrømme at KOTOR 2 begynner ganske kjedelig. 
Etter en kort treningssekvens som minner oss på hvordan spillet styres, sliter vi oss gjennom flere timer med identiske, metalliske ganger på en gruvekoloni. 
Selv om denne delen av spillet er ensformig og lineær, klarer det likevel allerede da å glimte til med interessant dialog og forsiktig historieoppbygning. 
Vår helt viser seg å være en tidligere Jedi, som etter en blodig borgerkrig har mistet sine krefter og forbindelsen til Kraften. 
Men samtidig er han visstnok den aller siste levende som i det hele tatt har noen tilknytning til Jedi-ordenen, og på grunn av dette er alle de slemme fraksjonene i galaksen ute etter ham. 
I løpet av spillet blir vi informert om hva som har foregått årene etter den forrige episoden, hva som skjedde med Jedi-ordenen og de onde Sithene. 
Det er en dyp og spennende historie vi får oppleve, og akkurat som i det forrige spillet er kvaliteten på manuset langt bedre og tro til Star Wars-universet enn noen av de nylige filmene. 
Stemningen er mørk, dyster og desperat, og du kan se langt etter de koselige Star Wars-figurene av typen Jar Jar eller Ewoks. 
Her er det ikke plass til mye humor. 

Etter den alt for lange og lineære introduksjonen som tar oss innom den nevnte gruvekolonien og en annen planet, åpner spillet seg og du kan selv velge hvilken vei du vil ta. 
Du må besøke en rekke planeter og utføre oppdrag på disse, men rekkefølgen bestemmer du selv. 
Vi vil helst ikke avsløre noe særlig av historien, derfor skal vi ikke diskutere oppdragene i detalj. 
Men tro oss 
 selv om de første fem-ti timene av spillet virker noe ensformige, blir det mye, mye bedre lenger ut i spillet. 
Historien tar stadig nye vendinger, og du må være forberedt på overraskelser  akkurat som i den første delen. 

Hurra for mer av det samme! 

I det hele tatt er det mye i KOTOR 2 som praktisk talt er identisk med det første spillet. 
Det meste med grensesnittet, måten å spille på, snakke med andre på og slåss på er velkjent for alle som har spilt den forrige utgaven. 
Du får også her muligheten til å velge den mørke eller den lyse siden av Kraften, noe som påvirker flere av spillets aspekter, og gir deg forskjellige styrker og svakheter. 
Karakteren vår heller seg gradvis mot den mørke eller lyse siden ut fra gjerninger han gjør. 
Mange av disse er innlysende  dreper du unødvengig, får du mørke poeng, hjelper du mennesker i nød, får du lyse poeng. 

Én nyhet i KOTOR 2 er imidlertid innflytelse. 
I løpet av spillet treffer du flere og flere som vil slå seg sammen med deg av diverse grunner, og du har et visst forhold til alle dem (ikke samtlige er nødvendigvis utpreget vennskapelig innstilt, selv om de er på samme side som deg). 
I løpet av eventyret får du muligheter til å påvirke dem i din retning ved å benytte deg av strategiske dialog-alternativer. 
Holder du deg på den lyse siden av Kraften, kan du inspirere dine, i utgangspunktet mørke, allierte til å begi seg ut på den lyse stien. 

Kampene spiller så klart en viktig rolle i KOTOR 2. 
Spillet bruker det samme systemet som forgjengeren, en kombinasjon av sanntids- og turbaserte teknikker. 
Du kan styre dine tre karakterer i sanntid, eller pause spillet og sette opp taktikken. 
Som i de fleste rollespill har de forskjellige karakterene du kan styre sine styrker og svakheter, og det er opp til deg å finne ut hvordan de kan brukes fornuftig i kampens hete. 
Noen er sterkere på nærkamp, og noen foretrekker en god, gammel blaster. 
Hovedpersonen er tross alt en ex-Jedi, så du kan tidlig benytte deg av Kraften i kampene. 
Du vil også etterhvert lære mange nye måter å bruke Kraften på. 
Du mangler imidlertid en Jedis yndlingsvåpen, lyssabelen. 
Denne får du først et godt stykke ut i spillet 
 og da blir du ustoppelig. 

KOTOR 2 er et ekte rollespill, så det er naturligvis viktig å få erfaringspoeng ved å utføre oppdrag og vinne kamper. 
Det er ganske mange statistikker å sette seg inn i når du skal oppgradere karakterene, men spillet inkluderer også en hendig autolevel-funksjon. 
KOTOR 2 har heller ingen begrensing på hvor mange nivåer du kan øke, så mot slutten av spillet kan du bli ubeskrivelig mektig. 

KOTOR 2 er et dypt, langt og involverende spill med en dramatisk historie med fokus på moralske valg. 
Det er uvanlig storslått og fascinerende, bare du kommer forbi den kjedelige og langtekkelige begynnelsen. 

Teknologien 

Det hele hadde vært nesten perfekt om det ikke var for de ganske store tekniske problemene. 
Vi irriterer oss grønne over flittige og lange lastetider, hakkete grafikk og den ofte uinspirerte visuelle designen. 
Spillet bruker den samme grafikkmotoren som forgjengeren, og til tross for noen forbedringer ser det fremdeles alt for enkelt ut. 
Karakterene er ikke spesielt detaljerte og animasjonene deres er heller ikke noe å skryte av. 
Omgivelsene består alt for ofte av metalliske korridorer og ganger, selv om noen av utendørsbrettene faktisk ser meget bra ut. 
Alt i alt er spillet for statisk, det er ofte lite bevegelse og lite liv. 

Lyden er derimot helt nydelig. 
Musikksporet er skrevet spesielt for KOTOR 2, og en gang i blant hører vi også bruddstykker fra musikken til det forrige spillet. 
Og det er knapt plass til John Williams klassiske Star Wars-stykker, noe vi synes er positivt. 
KOTOR-spillene prøver å skape sin egen identitet, og lar være å overdrive bruken av de vekjente effektene fra filmene. 

Obsidian har uten tvil videreført serien på en godkjent måte. 
Historien, stemningen, de nye oppdragene og planetene og en dyp, engasjerende spillbarhet er en flott kombinasjon. 
Det er et skikkelig godt gjennomført rollespill, og samtidig en fantastisk Star Wars-opplevelse. 
Vi hater at det hakker så mye og at det er så mye innlastning av data, men ser samtidig forbi det fordi vi har lyst å komme videre. 
Og vi tror også du vil gjøre det, fordi her er Kraften sterk. 
