Plateanmeldelse:Thea & The Wild - «Strangers And Lovers» 

Tamtheateret. 

Thea & The Wild 

«Strangers And Lovers» 

Velfortjent fremsnakk etter at hennes tidligere band Norma Sass ble nedlagt har gitt Thea Glenton Raknes et momentum. 

Det er som håndverk hennes første soloalbum primært imponerer. 
26-åringen gjør ca. absolutt alt på innspillingen – utover produsentbidrag fra Kenneth Ishak (hvis karakteristiske myke signatur definerer nok et album). 

Hun er til tider en praktfull vokalist, og behersker kombinasjonen av The Go-Go's-referenger med The Cure-mørke. 
Mest av alt er den halvt britiske oslojenta en jovial versjon av Joy Division. 

Litt for jovial. 

For mange av låtene ligner til forveksling på hverandre, og de som ikke gjør det, ligner som oftest på noen andres. 
Om enn med grep som snart må anses som fritt leide, særlig «Hots for You»s blikk mot Håkan Hellstrøms «Det kommer aldrig va över för mig» som igjen har nasket fra The Killers' «When You Where Young». 

Best er hun når beveger seg bort fra det myke og smått trygge, og lar gitarene skurre fritt. 
Først da aner man villskapen i artistnavnet. 

BESTE LÅT: 
«Ropes» 
