Kynisk helvete
Regi: 
Darren Lynn Bousman. 
Amerikansk. 
18 år. 

STJERNER: 
Tobin Bell, Shawnee Smith, Angus Macfayden, Bahar Soomekh, Dina Meyer. 

HANDLING: 
Det samme som de to foregående Saw-filmene: 
Forskjellige tilsynelatende «uskyldige» mennesker havner i rene dødsfeller i en makaber labyrint, der bare tilsynelatende umulige valg av blodigste og voldeligste sort kan hjelpe dem til å berge livet. 
Djevelskapen er mer oppfinnsom enn noen gang. 

DOM: 
Besøkstoppen på kino i USA til tross: 
«Saw 3» trår over min tålegrense. 
Faktisk. 

Man ser mye og trekker på skuldrene av det meste. 
Men i «Saw 3» går man mye nøyere inn på bakmannen og hans assistent. 
Altså: 
Grusomhetene skal «forklares». 
Dermed havner filmen oppi en kynisk suppe av vulgær psykologisering og uhyggelig mangelfull «rettferdiggjøring». 
Effekten blir makaber og sinnefremkallende: 

Det endimensjonale og i utgangspunktet meningsløse «spillet» i de to første filmene gjorde at man kunne holde avstand; det var - en slags - underholdning. 
Denne gang gjør bakhjernenes inntreden at man ikke bare ser de ikke særlig godt forklarte eller interessante mentale prosessene. 
Man ser i tillegg hele filmseriens gjennomførte kynisme. 
Og smittes av «virkelighetens» effekt: 
Faenskap som dette finnes. 
I virkeligheten. 
Mange steder på jorden. 
Nå. 
Den tanken kom tidlig. 
Og forlot meg aldri. 

Kall meg gjerne soft. 
Men dette ble simpelthen for mye. 
