Solveig Slettahjell gir nye dimensjoner til begrepet «andaktsfull»
Viser fram sin kristne musikalske oppdragelse. 

ALBUM: 
Etter åtte album i «sakte film» er det kanskje enkelte som venter at Solveig Slettahjell skal legge om stilen, slå ut håret, øke tempoet og vise mer eksplosive sider av seg selv enn den lavmælte, nesten hviskende vokalisten vi er blitt kjent med. 

De må eventuelt vente litt til. 

På sin nye plate, «Arven», frir hun i hvert fall ikke til noe hipt og trendriktig publikum. 
Slettahjell har valgt ut 13 sanger hun har et sterkt forhold til fra en oppvekst i et kristent og musikalsk miljø, salmer hun har sunget sammen med familien, i kor, i små vokalgrupper eller solo. 

Pianisten Tord Gustavsen følger henne som en flakkende flamme, iblant avløst av Sjur Miljeteig på trompet eller Nils Økland på fele. 

Slettahjell har funnet sin stil gjennom denne musikalske oppdragelsen. 
Hun gir sangene en meditativ form, snarere enn et feiende gospeluttrykk. 
Hun dveler ved hvert ord og gir innholdet betydning og inderlighet. 
Dette er musikk som etter en stressende dag kan gi «hvile så skjønn og lang», som det lyder i en av titlene. 

Få behersker sine virkemidler bedre enn Slettahjell. 
I all sin lavmælthet utvider hun stadig rommet rundt den vakre musikken hun beriker omgivelsene med. 
