Musikkanmeldelse:Christina Aguilera – «Liberation» 

Frihetstyrannen. 

«Liberation» 

(Sony) 

ALBUM: 
POP 

BESTE LÅT: 
«Like I Do» 

Godt tenkt. 
Godt ment. 
Langt fra like godt gjennomført. 

De ubestridelige høydepunktene i Christina Aguileras karriere er fremdeles utagerende «Dirrty» og den formidabelt sterke og evigvarige LGBT-hymnen «Beautiful». 
Magien er at begge disse tilhører samme album. 
En ytterpunktbalanse som Aguilera, selv om hun har prøvd, aldri helt har klart å finne tilbake til. 
Det er en grunn til at hun det siste tiåret er vel så kjent som dommer i den amerikanske versjonen av The Voice. 

Her, i 2018, velger hun side. 
I alle fall på utsiden. 
«So tired of painting on all this makeup / 'Cause it won't hide my defects» synger hun i åpningslåten her. 
En referanse som 37-åringen har bygget opp med et helt usminket forsidebilde på siste nummer av magasinet «Paper». 

For «Liberation» har en veldig god og forbilledlig intensjon: 
Den vil bygge opp jenter, unge og gamle. 
Få dem til å tro på seg selv, til være seg selv. 
Til å våge. 

Tilbakeblikk: 
– Stolt av å være verst 

Albumet derimot? 
Hverken sminkefritt eller spesielt vågalt. 

(Anmeldelsen fortsetter under bildet) 

Det prøver allerede i starten å trekke en usjenert referanse til Maria i «Sound of Music». 
Kanye West (månedens utvilsomt mest overbrukte produsent) legger til og med inn et latterlig dårlig tildekket Michael Jackson-sample, selvsagt fra «Maria (You Were the Only One». 
Av smurfetypen han har gjort hundre millioner ganger før. 

Senere hører vi derimot unge jenter i barnehagealder som sier ting som «I’m strong. 
I’m invincible. 
I’m a leader. 
I will work hard.». 

Et nydelig, sterkt og tankevekkende spor. 

Husker du? 
Poserte høygravid naken 

Selv om man har hørt lignende like mange ganger som Kanye West har produsert smurfesamples: 
Her er vi inne på noe som ikke forandrer seg. 

Låten som følger, Demi Lovato-gjestede «Fall in line», legger opp til å bli en tilsvarende markør som «Beautiful», men for disse jentene med ambisjoner. 
Men den mangler dybde. 
Hvilket også er utfordringen med helheten: 
Det har veldig lyst til og er veldig bestemt på å etablere Christina Aguilera som gjenoppfunnet feminist, en som tør å ta egne valg og en som våger å stå fremst i stormen. 

Fått med deg? 
Demi Lovato beklager dårlig spøk 

Problemet er at hun mangler evnen til å prioritere. 
Albumet er fullt opp av gullhjelp fra allerede nevnte West og Lovato til Anderson Paak og Shensaa. 
Julia Michaels har bidratt som låtskriver. 
Likevel virrer det fra intens soulpop med ruvende divakvaliteter til seig, chillende dub. 
Tolv låter og tre introer på 50 minutter. 
Besynderlig at for eksempel ikke Kanye West har foreslått å kutte ned til det nye magiske låttallet syv. 

Synd, for det er et politisk og viktig frihetsbudskap i bunnen her. 
Men mest av alt er dette frihet fra en nedadgående karrierekurve. 
