Real Ones-gitaristen redder bluessjangeren
Jørgen Sandvik kommer med mørk magi på sin debutplate. 

Real Ones-gitaristen Jørgen Sandvik har en sjeldent god bluesforståelse. 
Når han nå endelig albumdebuterer under eget navn, er det med en herlig utradisjonell og levende utgivelse som puster nytt liv i en ellers stivnet sjanger. 

Sandvik har en frisk tilnærming til legender som Leadbelly, Skip James og Willie Cobbs. 
Med utradisjonelle instrumenter som trommemaskin, fløyter, cello og pumpeorgel låter det mest av alt som om en moderne bluesmusiker har gått i transe og kanaliserer sine gamle helter gjennom intense, musikalske ritualer. 
I stedet for å gjengi musikkhistorien til punkt og prikke er det snarere som om Sandvik har fått en direkte forbindelse med den mørke urkraften i deltabluesen og bluegrassen. 

De mer moderne elementene er svært subtile og forsterker stemningene i originalverket, mens arven etter gotiske rockeband som The Doors og Creedence Clearwater Revival gir låtene en ny dimensjon. 
Sandviks egne låter tilfører albumet en fin dynamikk og variasjon; særlig de lysere stemningene gjør seg godt i selskap med de mørkere og mer introverte låtene. 

Å tukle med tradisjonsmusikk kan fort bli risikosport. 
For mye fiksfakseri kan fort viske ut alle spor av sjel, mens for tradisjonstro tolkinger blir som oftest bare overflødige. 
Hva er da bedre enn å finne en ny måte å formidle følelsene fra originalene på, slik Sandvik gjør her? 

«Permanent Vacation» er en opplevelse og en sinnsstemning man ikke vil komme tilbake fra. 
I stedet vil man bare dykke stadig dypere ned i dette sydende heksebrygget av et album. 
