Stort skjørere enn dette får du ikke et album
Irske Damien Rice er tilbake etter åtte år. 

ALBUM: 
Mange artister gir ut ett album i året, og så har du sånne som irske Damien Rice (40): 
Han debuterte i 2003 med fantastiske «O», som er solgt i 2,5 millioner eksemplarer, fulgte opp med millionselgeren «9» tre år seinere og er etter nye åtte år tilbake med et album med en uvanlig lang tittel til ham å være, «My Favorite Faded Fantasy». 

Lokale musikere Albumet er spilt inn i Los Angeles og Reykjavik, med lokale musikere, og er produsert av Rice og ingen ringere enn amerikanske Rick Rubin - som for alltid vil bli husket for å ha blåst nytt liv i karrieren til Johnny Cash med «American Recordings»-platene. 

Det må bli spesielt! 

Melankolske perler «My Favorite Faded Fantasy» er i slekt med Cash-platene, mest for sitt less is more-preg. 

Albumet består av stille og rolige, melankolske perler med strykere - som er blitt Damiens varemerke. 

Arrangementene er ikke bare smakfulle, men usigelig vakre. 

Det er blitt et stemningsmettet album - akkurat som de to foregående - med tildels lange låter (den lengste er nesten ti minutter lang). 

Skjøre sanger Rice synger ofte så forsiktig at du nesten er redd for at han ikke skal våge helt å si ordene. 

«The Greatest Bastard» 

«Trusty And True» har dessuten litt tradisjonell irsk inspirasjon i seg, noe som er uvanlig for Rice. 

Han klarer med få virkemidler å få sangene til å virke store, og har igjen lagd et helstøpt album - med et knallsterkt midtparti som en søyle i byggverket. 
