Helstøpt fra sjangerakrobat Bendik Brænne
Ny stil fra Country-Spellemannen. 

ALBUM: 
Bendik Brænne (30) er saksofonisten som «plutselig», eller ihvertfall overraskende for mange, begynte å synge og gi ut egen musikk for fire år siden. 
Nå seiler han opp som en av våre mest spennende nye artister. 

Tittelbevisst 

Sans for fiffige titler har han også; Etter «How To Fake It In America» (2013) og «Do You Know Who I Think I Am» (2014), følger «The Last Great Country Swindle». 
Kanskje er det en liten variasjon over - eller lek - med tittelen på dokumentarfilmen «The Great Rock 'n' Roll Swindle» (om Sex Pistols) fra 1980? 

Vel, om han «svindler» noen her, må det være de som forventet mer country/americana. 
Sjøl om det ble en Country-Spellemann for debuten og en nominasjon for den mer opptempo oppfølgeren, har han ikke noe ønske om å finne seg til rette eller stivne i en sjanger. 

Daniel Romano 

Brænne har spilt saksofon med Amund Maarud, surfrockbandet Los Plantronics og skabandet No Torso, og nå er det pay back time. 
Lars Erik Larsen og Kjetil Johan Jacobsen fra Los Plantronics er med her - i tillegg får han hjelp av solide folk som Maarud (gitar), David Wallumrød (orgel/piano), Martin Windstad (perkusjon), Mari Persen (stryk) og kanadiske Daniel Romano - som korer og spiller trommer, gitarer og synth ved siden av å coprodusere sammen med Larsen og hovedprodusent Brænne. 
Sjøl bidrar han med egen, behagelig stemme - for øvrig ikke så ulik Jonas Alaska. 

I en særstilling blant bidragsyterne står Wallumrød. 
Heldig er de som får lov til å jobbe med denne mannen - og det begynner å bli mange etter hvert. 

Utvikling 

Stilmessig kan Brænne minne om Romano, som også har gjennomgått en utvikling fra country til et mer soulaktig retrosound. 

Det markeres ganske så ettertrykkelig med valget av åpningslåt her, Del Shannon og Max Crooks' klassiske «Runaway» fra 1961 - med mariarchitrompeter og strykere og generelt høy sjarmfaktor. 

Tilbakelent vellyd 

Lekne arrangementer som dette kunne gjerne fått mer plass på albumet, men til gjengjeld er det mye annen og mer tilbakelent vellyd her. 
Blant låtene som må trekkes fram er «I'll Be Gone Tomorrow», «I Got (Everything But You)» , «Sunshower» (med bare Brænne på vokal og Wallumrød på piano) og ikke minst kreative «Worries Me», med en fiffig orgelintro fra Wallumrød. 
Her deler Brænne sine «bekymringer», blant annet at han er redd for å «miste det» etter at han la vekk saksofonen. 

Det er bare ett av mange gode tekstbidrag. 
Med unntak av åpningen er låtene, som vanlig, signert Brænne og broren Mattis Brænne Wigestrand - utvilsomt et særdeles godt team. 

Brænne & Co. legger 21. september ut på en lang turné med start på Rockefeller i Oslo (strømløst). 
