Øya-anmeldelse:James Blake - James bleik 

Dyptgående nåtidssoul med falmet sjel. 

KONSERT: 
James Blake STED: 
Enga, Øya PUBLIKUM: 
Cirka 8000 AKTUELT ALBUM: 
«Overgrown» I utgangspunktet skulle dette være en borteseier på tilnærmet hjemmebane. 
Briten var melankolsk bassmonstrøs på Sjøsiden i 2011. 
Han har vært helt oppe blant topp fem på VG-lista. 

Nå fikk han bre seg over hele Enga - sammen med medhjelperene Bob og Ben på henholdsvis trommer og bassskapende elementer. 
Men så enkelt skulle det visst ikke være. 

Han ankommer sjenert og usikkert smilende, tross at han kun for få dager siden spilte for betraktelig flere på andre siden av kloden. 
Skoleguttimaget bekreftes av påkledningen, svartere enn en begravelsesbyråtrainee, men med en skjorteflik som ikke helt vil sitte på plass. 

Åpningen «Air & Lack Thereof» glir umerkelig over i den umulige hiten «I Never Learnt To Share», scenografert med 24-åringens unike sittende dansing. 
Man kunne laget verdens rareste musikkvideo basert på den. 
De komplekse elektroniske lydbildene fungerer inderlig bra mot hans smygende, vare melodier og klagende androgyne stemme. 

Fremdeles durer de virkelige magedragende tremolobassene lagt opp i tinningene. 
Og han er like fascinerende når han gjør duetter med sitt nettopp innspilte elektroniske selv. 
Dessuten bidrar de snirklete musikalske detaljene som dukker opp live (muligens har de vært der hele tiden, ) til å gjøre første halvdel av settet til et rave party i slow motion. 

Kollapsen er litt vanskelig å tidfeste. 

Muligens skjedde det under «CMYK». 
Sannsynligvis skjedde det rett etterpå i nattlige «I am Sold». 
Egentlig en svevende, virkelig uimotståelig affære fra årets album. 
Nå gjort mer aggressiv, blottet for ekkoklang og all form for stemning. 
«Limit To Your Love», Feist-coveren som definerer karrieren hans nærmest kastes inn i settet for å redde noe - men blir en avkrift av sitt eget buldrende jeg. 

Selv ikke konsertens beste låt, seige og massivt triumferende «The Wilhelm Scream» eller avsluttende «Retrograde» klarte å rette opp at James Blake kun ble en - beklager - blek kopi av seg selv. 

TOR MARTIN BØE 
