Ravneringene-forfatteren er tilbake, med en mørk, morsom og vågal barnebok
Ville du levd i en boble? 

Men sin første bok etter fantasysuksessen «Ravneringene», er Siri Pettersen klar for å sjarmere yngre lesere. 
Barneboka «Bobla» er morsom, smart - og litt drøy. 

Kine (11) er slave av tilværelsen. 
Det synes hun i alle fall selv, ettersom hun er tvunget til å drikke lettmelk, til å ha på vinterjakke, og ha svømming. 
Hun ønsker seg bort fra alt, og én dag snubler hun over løsningen: 
En magisk glasskule, stor nok til at hun kan gå inn i den, men ugjennomtrengelig for alle andre. 
Endelig er hun fri! 
Eller er hun egentlig fanget? 

Kula gjør Kines verden til en boble, både bokstavelig og metaforisk. 
Den får ikke fram det beste i henne. 
Men etter hvert blir hun tvunget til å gå i seg selv. 
Hvor lenge kan hun skylde på andre for at Møllby er en møkkaby? 

Fandenivoldsk 

Vi pleier å ta unger på alvor når de klager over ting som mobbing og prestasjonspress, slik Kine blant annet gjør. 
Sånn sett er moralen i boka både vågal og tradisjonell: 
Se bjelken i ditt eget øye først, før du maser om at du er urettferdig behandlet. 

Tematisk slekter boka på Iben Akerlies «Lars er lol». 
Begge trykker på følelser vi ikke liker å vedkjenne oss, men som vi har godt av å ta et oppgjør med innimellom: 
Selvopptatthet, grådighet, selvmedlidenhet. 
Og begge bruker humor til å løse opp alvoret. 

Hos Pettersen er den fandenivoldsk og frydefullt drøy, litt som hos Roald Dahl. 
Noen av bifigurene er rene comic reliefs, som den lille gutten som stadig dukker opp og kommenterer galskapen, til en mamma som konsekvent svarer med et fraværende «Ja, har du sett». 

Horror 

Språket virker troverdig for en 11-åring, uten å være påtatt ungdommelig. 
Kine liker å snakke i overdrivelser: 
Vekkerklokka er «et torturinstrument», svømmetimen er «verdens undergang». 
Ting er «seriøst pinlig» og «episk dårlig». 
Men «Bobla» har også flere subtile sci fi- og horror-referanser. 
Kaffeselgeren som kaller Kine for Wednesday («Addams Family»). 
Bynavnet som nikker til tegneserien «Moth City». 
Og etter hvert blir det nesten Stephen King-takter over spenningsplottet. 

«Bobla» kan bli vel tydelig i partier, med mange karikerte bifigurer og et budskap som er alt annet enn subtilt. 
Men mangelen på selvhøytidelighet og korrekthet bidrar til at den føles som noe eget i barnebokåret 2017. 
