Slakk line
Line Larsen: 
Bylarm, Sentrum Scene 

Ett øye på skoene og det andre på den inkompetente lydmannen. 

Stavanger-artisten Line Larsen har fulgt meg det tett siste halvåret eller så. 
Låten "One Of You", som har vaket rundt i den opplyste allmenheten siden i fjor høst, var en eksplosiv popkaramell; en betagende, enkel melodi løftet til himmels av sukkerstøy, drømsk distanse og sultent driv. 
En av fjorårets beste sanger, helt enkelt. 

Mer enn den låten hadde jeg ikke hørt før kveldens konsert på Sentrum Scene, men det var uansett nok til å bygge opp forventninger som stod i fare for å lage et visst spetakkel om de skulle krakelere. 
Og det gjorde de, av flere grunner. 

Først og fremst er brorparten av låtene anonyme, både når det kommer til melodier og arrangementer, og de får liten hjelp av et famlende band. 
Glitrende tilløp drukner i følelsen av et inkonsekvent uttrykk, der skotitterrock dveler mot intimpop uten at de to noensinne finner tonen. 
Da hjelper selv en nydelig sangstemme lite. 

Verst av alt er imidlertid lyden. 
Larsens låter trenger et et lydbilde som mer enn flørter med kontrollerte kaos, men i kveld serveres de i en sonisk ekvivalent til lyden av papp som har ligget ute i regnet. 
Det finnes definitivt ting av verdi i dette universet; jeg håper bare de finner et utløp i håndfast musikk etterhvert. 
