Hyllest til en mor
Oversatt av Johann Grip 271 sider Kr. 349,- Cappelen 

Du har sett henne vaggende på fortauet med fulle bæreposer. 
Alltid med kåpe og skaut, ofte med en skokk barn i hælene. 
I den grad vi tror vi vet noe om innvandrerkvinneklisjeen, er det antageligvis at hun er undertrykt. 
Kanskje kan ingen med større rett kalles en fremmed i vårt moderne samfunn. 

Svensk-kurdiske Mustafa Can forteller i denne boken om hvordan han skammet seg over sin mor. 
Selv var han så ung da han kom til Sverige, at han raskt lot seg integrere og ble «svensk». 
Moren derimot, lignet ikke på snertne svenske mødre i det hele tatt. 

Hun forsto lite av det som ble hans verden, og kunne som analfabet knapt skrive sitt eget navn. 

Fortellingen begynner på morens dødsleie, hvor Mustafa desperat forsøker å bli kjent med henne før det er for sent. 
Han kommer langt på vei. 
Gjennom samtaler ved sykesengen og refleksjoner over egne erindringer fra oppveksten, trer mamma Güllü stadig skarpere frem. 
Mustafa fortsetter sitt prosjekt også etter at døden har inntruffet. 

Han gjengir en gripende fortelling fra sin far, og møter morens venner i landsbyen de en gang forlot. 

Dette er ikke bare et sjeldent velskrevet portrett, men en klok og ettertenksom beskrivelse av erfaringer som er gyldige langt utenfor forfatterens egen familie. 
Man må slett ikke ha innvandrerbakgrunn for å kjenne seg igjen. 
Men ved å spenne opp det store lerretet - der avstanden mellom Kurdistan og Sverige er like stor som mellom ham og moren - har Mustafa Can også levert et samtidshistorisk verk. 
Man kan vanskelig tenke seg et enkeltbidrag som beskriver det kulturkrasjet mange innvandrere opplever, mer presist enn denne boken. 

STEN INGE JØRGENSEN 
