Bokanmeldelse:Sebastian Barry: 
«Det lovede land» 

Sebastian Barrys femte roman viser med all tydelighet hvorfor han er blant Irlands fremste forfattere. 

Roman 246 sider 349 kr. Schibsted 

«Hvordan lyder et 89 år gammelt hjerte som brister?» 
I likhet med forfatterens forrige og meget kritikerroste roman «Skjulte skrifter» er det en eldre kvinne som fører ordet. 
Det er en kunst Barry behersker bedre enn de fleste av sine mannlige kolleger. 

Lilly Bere sørger over tapet av barnebarnet, krigsveteran fra den første Irak-krigen, og har bestemt seg for å skrive ned sitt liv mens hun drikker te ved respatexbordet på kjøkkenet. 

Det er ikke første gang Barry skriver om Lillys familie. 
I to tidligere bøker og ett skuespill har forfatteren brukt dem som marionetter for å utforske enkeltmenneskers skjebne satt opp mot historiske omveltninger og konflikter i Irland i det 20. århundre. 

At Lilly har levd et dramatisk liv vitner hennes skrift med all tydelighet om. 
Hadde det ikke vært for fortellerstemmens langsomhet kunne boken blitt forvekslet med en thriller. 

Som ung pike ble Lilly tvunget til å flykte fra Irland med en dødsdom hengende over seg etter at hennes forlovede ble anklaget for å være en såkalt khaki, en lojalist og forsvarer av britisk overstyre. 
Bokstavelig talt over natten rømmer det unge paret til Amerika, for aldri mer å vende hjem. 

Romanen er en reise i et menneskeliv, som samtidig finner gjenklang i historier til tusenvis av flyktninger som har måttet stable på bena et nytt liv i et ukjent land. 

Det handler om krigens redsler og dens innvirkning på de etterlatte, enten det er snakk om verdenskriger, Vietnam eller Irak. 

«Det lovede land» er en roman preget av dyp menneskekunnskap, stor innlevelsesevne og en skjønnskrift som på engelsk flyter avgårde med slik inderlighet at det til tider nesten blir for mye. 
Språket er godt ivaretatt også i den norske oversettelsen til Kjell Olaf Jensen. 

GABRIEL MICHAEL VOSGRAFF MORO 
