Og så driter vi ut Freud
Filmen om den farlige metoden er kanskje en utdriting av sjølhøytidelige menn eller kanskje en fortelling om hvorfor vi nå alle er uansvarlige hippier. 
Kanskje om at nytelse og dumhet er tvillinger. 
Kanskje om at Freud og Jung var fantasiløse trestokker. 
Kanskje om Keira Knightleys historiske overspill. 

"A dangerous method": 
Internasjonal samproduksjon.Dramakomedie? 
2011. 
1 time, 39 minutter. 
15 år. 
Regi: 
David Cronenberg. 
Med:Michael Fassbender, Viggo Mortensen, Keira Knightley, Vincent Cassel, SarahGadon. 

Hvis du tilfeldigvis har ramla innom Dagbladets nettførsteen mandag da en bevegelsesklovn fra TV2-segmentet tilsynelatende stikker hodetinn i anus til Linni Meister, kan det være at du blir grepet av kulturhistoriskettertenksomhet: 150 års pedantisk sjelehygiene og en utdannelsesrevolusjon somegentlig gjør oss alle til Humlesnurr, har ført til dette. 
En vulgær,perspektivløs egendyrkelse som gjør at vi burde behandles for kollektiv autisme. 

Freud og Jung gjorde det. 
Psykoanalysen og dens forvirra avleggerehar skylda. 
Den tok utgangspunkt i at du blir sjuk av alle handlinger som ikkeer reint egosentriske. 
Hvis du har fått nevroser fordi far din var en bonde somklandret deg for oralsex med sau, så må du åpent ta på fårikål etter først å hasnakket en del om det. 
Nytelse er psykiaterens Gud. 
Men nytelsen og dumhetenhar alltid vært enegga tvillinger. 

Antakelig er psykologien omtrent den samme fremdeles. 
Etsjelesjukt menneske blir aldri fortalt at det skal gå hjem og lære seg å levepå en ansvarlig og omsorgsfull måte i samfunn med andre mennesker.Menneskesinnet blir fremdeles vurdert isolert fra sitt gavn og sittsamfunnsansvar. 
Hippiene tok opp arven etter psykoanalysen og fullførte deneksotiske sansegalskapen: 
Hvis det er moro, må det også være rett. 

Den gamle grøsser-silkisen David Cronenberg har laget enmerkelig film om Freud og Jung som heller så voldsomt mot komedien at du lurerpå om psykoanalysen egentlig blir ubarmhjertig parodiert. 
Det starter med atKeira Knightley stormer inn i stuen uten å ta av seg luven, og så gjennomførerhun en slags psyko-standup som kunne vært komedie-karikatur av det tidligenittenhundretallets bilde av Den Hysteriske Kvinne. 
Hun bardemer seg som om hunhar alien-yngel i hjernen, hun vrir seg som en spastisk kulturby-åpning utenslør. 
Det er så gale å se på at du får lyst til å skrike: 
Fjern livmora hennes,for Guds skyld! 

Etter dette filmhistorisk imponerende overspillet blirfrøken Spielrein omsider psykiater. 
Da han hun blitt rist til klimaks av herrJung, som imidlertid er så mye sveitser at han løper tilbake til kona si. 

Knightley spiller filmens kvinnelige galskap. 
Mot henne stårde to psykiaterne, Vater-Freud og Unge-Jung. 
Mennenes naive selvhøytideligethar en slags malerisk ro. 
Begge skikkelsene er enten skapt som endimensjonaltskolefjernsyn eller en infam utdriting av den akademiske idiots skremmendelivsfjernhet. 
Michael Fassbender ser alltid ut som om han har spist fruensnatte-valium. 
Men her tviholder også Viggo Mortensen så fanatisk på sigaren sinat han likner en Freud-plakat til bruk i barneskolen. 

Det er fantastisk, og det er helt uutholdelig. 
Men hvisCronenberg virkelig har skapt en tragi-komisk skildring av de to idiotene somla grunnlaget for vårt moderne selvbilde, er jo filmen genial. 
Men jeg trorikke det. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
