For barn i alle aldre
Odd Nordstoga tar familiemusikken på alvor. 

ALBUM: 
Bare et år etter sterke «November» er Odd Nordstoga tilbake med en ny fullengder. 
Det vil si, på papiret er ikke dette et helt vanlig album, men musikk skrevet for TV-serien «Vaffelhjarte», basert på Maria Parrs barnebok fra 2005. 

Familieseriemusikk er ikke et nytt fagfelt for Nordstoga, som gjorde en god jobb da han satte lyd til julekalenderen «Jul i Svingen» for noen år siden. 
Heldigvis har han heller ikke denne gangen lagt om stilen for å tilpasse seg «et yngre publikum». 

«Bestevenn» inneholder nemlig alvorlige, varme og bildeskapende viser som både gamle og unge kan forstå: 
«Ei tåre på eit kinn, eit skrubbsår i eit sinn», som han synger i «Knert-Mathilde». 

Lite tjolahopp 
Musikalsk følger Nordstoga opp den rolige americana-retningen fra fjorårets soloplate. 
Bandet hans er da også stort sett det samme som på «November». 
Både gitarist Geir Sundstøl og trommis Erland Dahlen er med, og særlig gjør hardingfelespillet til Daniel Sandén-Warg inntrykk. 
På kuttet «Var det Inger» sender Warg oss musikalsk mellom Setesdal, Wyoming og den fiktive Vaffelhjarte-bygda i løpet av et par minutter. 

«Bestevenn» inneholder åtte nye låter, pluss en avsluttende instrumental — kanskje seriens hovedtema? 
— og danner et minialbum som står seg godt i Nordstoga-katalogen, også uavhengig av de omkringliggende faktorer. 
Rent personlig er jeg er lettet over at albumet har minimalt med innslag av «tjolahopp», entusiastiske barnekor og overtydelig fortellerstemmediksjon (det lille som er, er mer enn nok). 
Men så har jeg heller ingen barn i umiddelbar nærhet som jeg kan prøve musikken på. 
Mulig de vil være uenige? 

Rørende sang om farfar 
En effekt jeg derimot kan dokumentere, er at enkelte av låtene lokker frem minner fra barndommen. 
Kanskje spesielt det sterkeste sporet på albumet, «Morgondagen Blå», som på en eller annen måte ga meg assosiasjoner til Morten Harkets familiefilm-anthem «Kamilla og tyven» fra 1988. 

Aller mest rørende er likevel «Ein farfar i livet» («Ein farfar i livet skull? alle ha/Ein bessfar å vende seg til med alt som ein går rundt og lurer på»). 
Da jeg hørte den, bestilte jeg umiddelbart flybilletter til bestefarsbesøk. 
Takk for den påminnelsen, Odd. 
