Stand-up:Nils-Ingar Aadne: 
Ego 

Stand-ups storbror er langsnakka helaftens preik. 
Nils-Ingar Aadne behersker formen. 

Nils-Ingar Aadne: 
EGO 

Med andre ord: tre minutter verbalmitraljøse er nå en ting. 
Å stå på scenen en god time og holde dampen oppe, interessen ved like og poengene rykende, er en ganske annen øvelse. 
Skal det funke er man nødt til å ha noe å fare med. 
Noe holdbart, bokstavelig talt. 

Aadne snakker om egoisme, egen og andres. 
Men først og fremst om Norge anno nåfortiden, landet der den jevne innbygger skriver huskeliste på iPad til 15 000, for å huske å få kjøpt dagens tilbud på halvfrosne rundstykker. 
Som kjører milevis i digre SUVer får å få den femte pakka Pampers-bleier gratis, der bloggere får tretthetssyndrom og au pairen sendes på nabolagsdugnad (om den ikke er satt ut på anbud, da). 

Det er selvfølgelig nok å ta av. 
Men å greie å gjøre det ved hjelp av folkelige benevnelser på kjønnsorganer sølle to ganger og fem ganger banning i løpet av en drøy time, er ganske godt gjort. 
Særdeles godt gjort er det å unngå den smart-ass-moralisme, rasjonalisering på Per Sandberg-nivå og (i alle hovedsak) klare seg uten lytehumor. 
(OK, er man inne på Lars Monsens, finnes jo «Ingen grenser».) 

Timingen er god, publikumsfrieriene ikke flaue, loopingen veltrimmet (samme poeng dukker opp gjennomgående - sett fra litt nye vinkler). 
Aadne er en mann som stortrives på scenen, og trenger ikke drite ut andre for å realisere seg selv. 
Han trenger ikke fyll eller sex for å gapskratte. 
Og har den uendelige fordelen at når han virkelig trenger grovere skyts, holder det med litt, bare litt, for at det skal virke. 

Tekstene er gjennomarbeidede, til dels overraskende, prisverdig klisjefrie og en tilsynelatende enkel scenografi har godt utnyttede audiovisuelle muligheter. 

Joda, dette er underholdning! 

JON SELÅS 
