Steindødt på Faithless-festen
Ingenting som inviterer til dans her. 

|||ALBUM: 
Den stadionhousemessende trioen Faithless er seg selv lik, og det etter femten mer eller mindre hederlige år i bransjen. 

Fortsatt går det hovedsaklig i repetitive låter hvor det gjelder å tviholde på den tilsynelatende gode idéen, krydre med en liten take-off, for så å holde det gående i sju minutter til - minst. 

Maxi Jazz har fortsatt vokalt hovedfokus med sin resitative kosesnakkesynging, og et par obligatoriske gjesteartister er på plass for variasjonens skyld. 

Problemet oppstår når den ekstremt viktige symbiosen av idé, lydbilde og produksjon så altfor sjeldent faktisk realiseres. 

I strobelys av albumtittelen er det derfor fint lite som faktisk inviterer til fest og dans her. 

Faithless bidrar med lite annet enn datert, blodfattig og myk trip-house, full av nødrim og tomme idéglass. 

Denne festen er virkelig død. 
