Frekkasen Chris rocket Tjensvoll
Chris Rock la seg ut med de fleste da han besøkte Stavanger onsdag kveld. 
Men han er heldigvis sjarmerende nok til å komme unna med det. 

Chris Rock 

Stand up-show 

DNB Arena, onsdag kveld. 

Det var litt som å reise tilbake til 90-tallet på Tjensvoll onsdag kveld. 
Det må Chris Rock og hans management ta mesteparten av æren for, ved at de effektivt klarte å innføre mobilfri sone i en fullsatt DNB Arena. 
Sånt fører som kjent til at folk får med seg det som skjer på scenen uten å måtte konsentrere seg om å filme, fotografere og dokumentere hva de holder på med på sosiale medier, og det er ikke utenkelig at den ekstra oppmerksomheten stjernekomikeren oppnådde som følge av dette bidro til å sikre den gode stemningen. 
Men rett skal være rett, den mest betydningsfulle faktoren er selvsagt Rock selv. 
Å holde det gående på et så høyt nivå i halvannen time sammenhengende, med så god timing og så god dynamikk, er beint fram imponerende. 

Det betyr ikke at gapskratten runger gjennom salen kontinuerlig. 
Rock bygger opp de ulike temaene sine uten å være redd for stillheten som oppstår når det går noen lange setninger mellom hver vits. 
Desto bedre er da effekten når han drar til med noe virkelig overraskende, eller når han pirker borti ulike tabuer og mer dagligdagse, men like fullt ubehagelige ting som man motvillig må innrømme at man kjenner seg igjen i. 

Svart humor 

Noe av det han går inn i, er forholdene for svarte amerikanere. 
USA har som vi vet en ganske annen historie enn den vi velmenende nordmenn er oppvokst i, men Rock vet dette og innleder med en vits om hvor overrasket han ble da han oppdaget at det fantes hvite folk som vasket på hotellet hans. 
Han er forbilledlig lite redd for å harselere med ømtålige temaer, og har for eksempel allerede funnet en bra måte å vitse om denne ukas fryktelige massedrap i Las Vegas på. 
Noen vil kanskje synes at dette er taktløst og over grensen, men da har de helt klart kommet til feil sted. 

Personlig 

Det er for så vidt ikke uvanlig at komikere bruker sine egne feilsteg i privatlivet i vitsene sine. 
Det som var mer uventet i Rocks show, var den ganske stillferdige, nærmest angrende stilen han slo inn på da han fortalte om sin egen vonde skilsmisse. 
Men gode komikere finner gull i de tristeste og kjipeste situasjoner, og Rock er ikke noe unntak. 

Det litt ettertenksomme og tidvis alvorlige innslaget ble avløst av en slags samlivsspalte, hvor både menn og kvinner fikk sine pass grundig påskrevet på ulike måter. 
Det skal godt gjøres å ikke føle seg truffet innimellom, og det er kanskje det som er så befriende med folk som mestrer denne sjangeren: 
De får oss til å le av oss selv. 

Showet er imidlertid ikke uten feiltrinn og dødpunkter. 
Det framstår som forholdsvis stramt regissert, men som vi vet er det ikke alle problemstillinger som er like aktuelle i alle forsamlinger, og ikke alt som treffer like godt. 
Det mest påfallende eksempelet på å bomme i tilløpet, var kanskje da Rock prøvde å gjøre en lokal vri ved å snakke om den triste bydelen Grønland som han kjørte igjennom på vei til showet. 
Her burde selvsagt noen på forhånd ha opplyst om at showet i Oslo ikke er før på lørdag. 

Rock er heldigvis proff nok til å hente seg raskt inn igjen. 
Man kan ikke unngå å bli imponert over hans originale tilnærminger, det fabelaktige kroppsspråket og ikke minst den rå stemmen. 
Selv om dette er et stand up-show, kommer skuespilleren Rock også rett som det er til syne, og dette bidrar til å løfte showet enda noen hakk. 
