Restaurantanmeldelse:Gi dette stedet en Michelin-stjerne 

Blir det en Michelin-stjerne til À L’aise i år? 
Med slik mat og service bør de i det minste være en glohet kandidat. 

À L’aise ligger i NHO-bygget, slik at forretningsfolk har kort vei til en eksklusiv matopplevelse. 

– Navnet betyr etter hva jeg forstår av ordbøkene «å føle seg vel tilpass, være komfortabel», sier Spisevennen. 

– 
Dette stedet lever i så måte definitivt opp til navnet. 
Omgivelsene får en til å tenke på fordums Michelin-storheter som Bagatelle eller gode, gamle D’Artagnan. 
Dette er et sted for dem med tykke lommebøker. 

Vi tas imot av et personale som lever opp til navnet og stedets filosofi, og snart er vi i en helt annen verden. 

Aftenpostens har tre faste matanmeldere som anmelder tre restauranter i uken. 
Alle anmeldelsene kan du lese på restaurantguiden.osloby.no hvor du også finner over 60 matguider til alt fra beste pizza og burgere til thailandske godbiter og søndagsåpne restauranter. 

Det begynner idet vi får menyen til gjennomsyn. 
Først kommer champagnetrallen med diverse godbiter i de fleste prisklasser. 
Vi blir anbefalt en Larmandier-Bernier, som har både friskhet og dybde. 

Så følger fire appetittvekkere på rekke og rad: en liten «rute» med makrell, butterdeig med løkkrem, oliven og en liten touch av ansjos, valnøtter fylt med foie gras-krem og til slutt en smak av gresskarsuppe. 

Man kan gå for à la carte, men vi har innstilt oss på smaksmenyen med vinfølge. 
Det innebærer en matreise med base i det franske gourmetkjøkken. 
Vinmenyen byr på spenstige og rålekre opplevelser fra hele Europa. 

Blink på blink 

Vi starter med en aldeles nydelig dandert tartar av sjøkreps på klementingelé, toppet med ørretrogn. 
En krisp Albariño følger opp smakspaletten. 
Neste vin i glasset er igjen champagne, denne gang fra Pierre Gimonnet, som er fint avstemt til piggvaren som kommer med gressløk, poppet quinoa og en fyldig kaviarsaus. 

– 
Her treffer man blink, sier Spisevennen. 

Kamskjellet fra Frøya Kamskjellet, som er nestemann ut, har en deilig stekeflate og er spenstig i munnen, med en Jura-vin-reduksjon som akkompagnement. 
Morkler og syltet kantarell topper smaksbildet. 
Cour-Cheverny fra Loire er et for oss ukjent, men spennende vinfølge. 

– Mineralsk, men mer mot fersken enn Sauvignonens stikkelsbær og solbærbladtoner. 
Denne skal jeg merke meg, smiler Spisevennen. 

Den første hovedretten er skatevinge og en eventyrlig misosaus og lettgrillet artisjokk. 
Vingen er saftig og tilbehøret nydelig. 
Jura-vinen er laget på Savagnin-druen, som er klar og ren i munnen og bygger opp under misoens umami-smak. 

Pasta med lykkerus 

À L’aise har sin egen pastavariant: et rør av tynn, hjemmelaget spagetti fylt med svartrøffel og comté, omgitt av kastanjekrem. 
Pastatuben matches med Italias svar på hvit burgunder, Castello della Sala. 

– 
Denne skaper den særegne lykkefølelsen man kun opplever i møte med riktig store viner, sier Spisevennen. 

Nå skifter vi farge i vinglasset, og spanske Viña Tondonia reserva fra Lopez de Heredia fyller munnen sammen med jærlammet i tre varianter: tynne, lettspekede skiver, et rosa filetstykke og en krokett laget på dielam med det lyseste, sarteste kjøttet. 

Overflødighetshorn 

Ved desserten skiller Spisevennen og jeg lag med Bordvenninnen. 
Vi får byttet ut epleterten og Mont Blanc-kreasjonen med et utvalg fra overflødighetshornet av en ostetralle. 

Trallen er et eventyr i seg selv, med romtempererte, modne og fenomenale godbiter. 
Spisevennen velger hvitvin etter sommelierens anbefaling og får et glass Batard-Montrachet. 

– 
Hver lille munnfull er en hel liten himmel i seg selv. 
Ubeskrivelig lekkert! utbryter han etter en lang, kontemplativ stillhet. 

Selv er jeg svært positivt overrasket av at champagne fungerer så godt til ost. 
Istedenfor å bli tung og mett av dessertvin, løfter de gylne boblene smaken av ostene. 

Bordvenninnen er begeistret for epleterten: 

– Fantastisk montering, sier hun og fremhever den tyske spätlesen fra Bathasar Ress. 
Den siste desserten, Mont Blanc, en marengsvariant med kastanje og jordskokk, avrunder et måltid vi kommer til å huske lenge. 

– 
Dette var jo bare helt rått. 
Hver rett er et visuelt kunstverk, sier Spisevennen. 

Service til toppkarakter 

Et vellykket restaurantbesøk inneholder imidlertid mer enn mat og drikke. 
Service er også et uhyre viktig element. 
Her har man gjort service til en kunstart: 
Fra vi kommer inn døren har vi servitørenes fulle oppmerksomhet. 

Gjennom hele måltidet er betjeningen ytterst behagelig og tilstedeværende uten en masse tilgjorte fakter, men med proft fokus på det vi får servert på tallerkenen og i glasset med sømløse overganger fra den ene retten til den andre. 

Det går aldri for fort, og ikke et øyeblikk lurer man på hvor det blir av neste rett. 
Kort og godt: ypperste klasse. 
Det er nesten vemodig når den siste trallen, den med petit fours, kommer til bordet. 
Ikke lenge etter blir også regningen presentert. 

Toppklasse – og pristopp 

Nå kommer vi til det springende punkt: prisnivået. 

– Over 3500 kroner pr. hode inkludert fordrink er langt over hva man vanligvis kan ta seg råd til hvis ikke firmaet betaler. 
Skal man likevel unne seg noe helt utenom det vanlige og setter god mat og vin i høysetet, er det her man bør markere de store anledninger, sier Spisevennen. 

– 
I løpet av de siste årene har vi har spist på de fleste av byens 50 beste restauranter, som Statholdergaarden, Maaemo, Kontrast med flere, sier Bordvenninnen. 
– Flere av dem er blitt tilgodesett med en stjerne i Guide Michelin. 
Jeg kan ikke forstå annet enn at À L’aise burde bli innlemmet i det gode selskap. 
