Den første «Skam»-arvtakeren prøver ikke hardt nok
I-landsproblemer på høyt nivå i ny P3-serie om retningsløs ungdom. 

Blanke ark og fargestifter til. 
En gang var det noe vi kunne trøste oss med når det butta. 
Nå har de blanke arkene blitt en kilde til angst, i det minste for dem under 25. 
Velferdsstatens hav av muligheter har blitt et hav du kan drukne i. 

Det er et av temaene i «Blank», NRK P3s nye ungdomsserie, som har fått den utakknemlige jobben med å hoppe etter tidenes norske seriesuksess. 

Er du «Skam»-fan og klikker deg inn på blank.p3.no, er det som å komme hjem: 
Korte klipp, sms-logger og instagramposter publisert i liksom-realtid. 
Hver søndag samles klippene i en vanlig tv-episode, for dem som foretrekker slikt. 

I-landsproblemer 

Hovedpersonen er også til forveksling lik (det blir kommentert i en småmorsom scene der hun ser på «Skam Austin» med kjæresten). 
Her heter hun Ella, ikke Eva, men er fortsatt fra Bergen og nokså ny i Oslo. 
Hun er 19 år, kjæreste med Blindern-studenten Mats, og deler leilighet med bestevenninna, som skal bli kokk. 

Selv er ikke Ella i nærheten av å vite hva hun skal bli. 
Hun skulle bruke et år på å finne det ut, men nå er året snart omme og fristen for å søke høyere utdanning gått ut, og her står hun, fortsatt på stedet hvil i livet (les: jobber på Plantasjen). 
Det utløser et lite sammenbrudd som ikke blir tatt alvorlig verken av kjæreste, venninne eller foreldre, og det er strengt tatt ikke så synlig for seerne heller. 
Men betydningsfullt må det være, for det er lite annet å henge første episode på. 
Den er like stillestående som Ellas liv for øvrig. 

Andre episode avslører at hun sliter med å ta grep på flere områder i livet. 
Da forsvinner samordna opptak-angsten litt ut på sidelinja, til fordel for andre valg som bør tas. 
Som hun heller ikke klarer å ta. 
Antakelig fordi hun risikerer å miste det eneste faste holdepunktet hun har, før hun har rukket å skaffe seg nye. 

Dette er i-landsproblemer på høyt nivå, selvsagt. 
Ellas identitetskrise er aldri noen stor krise, selv om hun kanskje må jobbe enda et år i plantebutikk, og muligens må gi noen kjipe beskjeder til venninna og kjæresten. 
Og hun er ikke verre stilt enn at hun har mulighet til å hoppe på en tremåneders backpackertur i stedet for studier, uten at penger noen gang har vært noe tema. 

Langsom og fargeløs 

Likevel er ikke problemene hennes ubetydelige. 
Det er mye du sliter med når du er ung, som virker tullete når du blir eldre og får satt ting i perspektiv. 
Det betyr ikke at angsten ikke er reell når den er der. 
Følelsen av å ikke ane hvem du er, at alle andre er på vei et sted, mens du sakker akterut, det er nok en følelse mange kan gjenkjenne. 
For ikke å snakke om frykten for å bli alene, som kanskje blir vel så viktig etter hvert. 

Men det blir for subtilt, og «Blank» klarer ikke å gjøre det til engasjerende drama. 
Fortellingen er uttværende, langsom og fargeløs. 
Blank, om du vil. 
Enda så mange closeups vi får av ansiktet til Ella, kommer vi ikke under huden på henne. 
Da er det ingen fordel at perspektivet er så låst til henne, de andre har ingen egne historier, de er ingenting utover rollene de har i hennes liv. 

Det var ikke åpenbart hvor «Skam» skulle heller, etter bare to og en halv episode. 
Men der var det drama og spenningsknagger hele veien (Hvorfor er jentene så kjipe? 
Hva skjuler Jonas?). 
Det største mysteriet med «Blank», er hvorfor 
P3 har valgt en så handlingsfattig serie som første arvtaker til gigasuksessen sin. 
