Spillanmeldelse:«Deus Ex: 
Human Revolution» 

(VG Nett) 
Endelig har «Deus Ex», et av tidenes beste og mest interessante spill, fått den oppfølgeren det fortjener. 

Hvilke moralske, etiske og samfunnsmessige utfordringer vil menneskeheten stå ovenfor når vi kan forbedre våre fysiske og mentale ferdigheter ved hjelp av teknologi? 

Dette spørsmålet løper som en dirrende, rød tråd gjennom «Deus Ex: 
Human Revolution». 
Og mens mange spill bruker såkalte seriøse temaer som vagt bakteppe, har Eidos Montreal gitt den bakenforliggende tematikken hovedrollen. 

Du styrer Adam Jensen, sikkerhetssjef i bioteknologiselskapet Sarif Industries, mens han graver seg stadig dypere ned i en hengemyr av konspirasjoner, terrorisme, en gryende revolusjon og kommersielle interesser i en fremadstormende milliardindustri. 

Jensen overlever et angrep på Sarif Industries ved hjelp av bioteknologi, og din første - og stadig tilbakevendende - utfordring er å velge retningen for hans videre utvikling. 

Skal du skaffe deg nye egenskaper som gjør det lettere å overtale diskusjonspartnere, eller skal du bli mer treffsikker med skytevåpen? 
Skal du gjøre det mer vanskelig å oppdage deg når du er ute på oppdrag, eller skal du gjøre det lettere å hamle opp med flere fiender på én gang? 

Skal du drepe fiender, eller ikke? 
Og ikke minst: 
Skal du bruke pengene du opparbeider deg på å hjelpe andre, aller skal du bruke hver eneste credit på nye oppgraderinger? 

De interaktive samtalene med de sentrale rollene i spillet krever dessuten at du må følge godt med, analysere ståstedet til den du snakker med og bruke hodet når du velger hvilke spørsmål du skal stille og hvilke replikker du skal komme med. 

Sakte, men veldig sikkert, er du i et minefelt av gråsoner. 
På utrolig elegant vis trekker Eidos Montreal deg gradvis ut av det svart-hvite. 
Innen spillet er over (og for en fantastisk avslutning spillet har!) blir du tvunget til å sette deg såpass grundig inn i tematikken at du kan ta dine egne, veloverveide valg. 

Hovedgrunnen til at alt dette gjør såpass sterkt inntrykk, er at problemstillingene som reises føles reelle og behandles på en seriøs, skikkelig måte. 
I løpet av min levetid vil vi se samfunnsdebatter som ligner de du finner i «Deus Ex: 
Human Revolution». 
Den utviklingen er uunngåelig, den har allerede startet. 

Jeg opplever det som om utviklerne av «Deus Ex: 
Human Revolution» har noe de brenner for å formidle. 
Et budskap, om du vil, eller i det minste et uhyre interessant og velformulert innspill i en debatt menneskeheten må ta før eller senere. 

Blant spillets mange gode sider, er nok dette den jeg setter størst pris på. 
Ikke bare fordi jeg får et innblikk i og en oversikt over et interessant tema, men også fordi navigasjonen gjennom spillets problemstillinger er basert på MINE subjektive valg. 

Spillerens subjektive valg er i tillegg helt sentralt når det gjelder hva slags spillopplevelse det faktisk er snakk om, selv om Eidos Montreal muligens har gått for en noe strammere og mer lineær historie enn det mange har håpet på. 

VGD-bruker Per_Rong: 
Personlig bryr jeg meg ikke så mye om selve historien (for gode historier leser jeg bøker), men er mer opptatt av at selve gameplayet ikke er for lineært. 
Diskutér Deus Ex her! 

Du kan selv velge å spille «Deus Ex: 
Human Revolution» som et taktisk skytespill, i gate med «Rainbow Six»-serien for eksempel, eller du kan spille det som et rent snikespill, med «Splinter Cell» og «Metal Gear Solid» som naturlige referansepunkt. 

Og bare så det er sagt: snikespillet er klart bedre enn skytespillet. 
Det eksemplifiseres blant annet av bosskampene, som for meg ble en aldri så liten akilleshæl i den samlede opplevelsen. 
Håndkontrolleren holdt på å ryke i veggen, for å si det sånn. 

Det ble derimot fort glemt når bossen var nedkjempet og jeg kunne fortsette den ulidelig spennende snikingen. 
Vi snakker dessuten om et av de mest omfattende, troverdige og stemningsfulle sci-fi-miljøene spillverdenen har sett til nå. 
Detaljnivået i spillet er bortimot absurd, og graden av innlevelse økes deretter. 

Jeg elsker også den alltid tilstedeværende jakten på skjulte områder, hackingen av datamaskiner og elektroniske låser og den rollespillinspirerte fiklingen med inventar og oppgraderingsmenyer. 

Nå skal det godt gjøres å nå helt opp til følelsen man satt igjen med etter det første «Deus Ex»-spillet helt tilbake i år 2000. 
Det var noe bortimot en revolusjon, og det kan man ikke si «Human Revolution» er. 

Men det er uansett vanvittig godt håndverk. 
Det er en deilig og givende spillopplevelse. 
Og det er en ekstremt vellaget teknothriller. 

Det er mer enn nok for meg! 

PS: 
Handlingen i «Deus Ex: 
Human Revolution» foregår i tiden før begivenhetene i det første «Deus Ex»-spillet. 
Det er ikke nødvendig å ha spilt noen av de forrige spillene i serien, men det er fare for gåsehud ved en anledning eller to dersom du har et nært forhold til originalen. 
Prikk, prikk, prikk. 

PPS: 
Når jeg har skrevet ferdig denne setningen, går jeg ut i foreldrepermisjon. 
Vi sees i desember! 

DEUS EX: 
HUMAN REVOLUTION Plattform: 
PC, PS3 og 360 Genre: Action/eventyr/rollespill Alder: 18 Utvikler: 
Eidos Montreal Utgiver: 
Square Enix 
Mer info 
