Les heller ei bok
«Bokprogrammet» sliter med å finne formen. 

||| 
TV: 
Det begynner dessverre trått for «Bokprogrammet», dag to av NRK2s satsing «Kulturstripa», som ble overbevisende innledet av gårsdagens «Nasjonalgalleriet». 

Krampekoblinger 
De to første programmene, «Forfatterkallet» og «Kvinnelige helter», todeles gjennom intervjuer med kioskforfatter Margit Sandemo og Nobelprisvinner J-M.G. Le Clézio, og barnebokforfatter Maria Parr (Tonje Glimmerdal) og Sonja Wigert-biograf Iselin Theien og Wigert-familien. 

Innimellom deler forlegger Anders Heger fem forfatterkall og skihopper Anette Sagen fem bokhelter. 

«Forfatterkallet» skrever så bredt at motpolene kiosk og Nobel blir stående i en krampekobling, typisk for norsk middelkultur. 

Programleder Siss Vik virker utilpass i møtet med Le Clézio, Theien og Wigert-familien, mens utegående reporter Anita Reinton Utgård gjør en ok jobb med Sandemo og i det altfor korte intervjuet med Parr og barnebokredaktør Nina Charlotte Med, som har forsket på jentehelter. 

Redaksjonen skal ha ros for å fremme barnelitteratur, et forsømt felt i norsk offentlighet. 

Pludrete og paddeflatt 
Mest problematisk er den ukritiske journalistikken, blottet for motforestillinger - verken fra journalist eller eksperter, som kritikere eller akademikere - i retning av det skrivende geniet. 

Kontrasten er slående til «Nasjonalgalleriet», der intervjuene ikke glir rundt broddene. 

Kulturredaktør Hege Duckerts påstand om at satsingen «diskuterer mer» passer «Bokprogrammet» dårlig. 

Ingen er tjent med nikkedukkende, medhårs kos som sementerer klisjeer. 

Man må tørre nærme seg sitt objekt: 
Hvor er ordet, setningen, papiret eller omslaget? 

Jada, Le Clézio leses med tilhørende tekstplakater og Sandemo leser fra sine tekster, men spørsmålene dreier seg om «Når begynte du å skrive?» og «Hva følte du da?». 

Og sammenliknet med «Nasjonalgalleriet» er det hele televisuelt paddeflatt, dominert av keitete kamerainnstillinger og vasne vekselskudd. 
Radio på tv. 

I utakt med samtidsdebatten NRK hevder at programmet har «pusset opp». 
Det er det vanskelig å få øye på, bortsett fra at eks-programleder Hans Olav Brenners intetsigende forflytninger er fjernet. 

Vik skildres i stedet med telelinse på et Oslo-fortau, ofte skjult bak forbipasserende fotgjengere. 

Egenomtalen om at programmet dyrker «kunstnermyten» stemmer derimot. 

Fokus på «Forfatteren» som «Person» — en historisk-biografisk skikkelse forsøkt tilsidesatt i generasjoner — er trass Knausgård støvende gammelmodig og i utakt med den viktigere samtidsdebatten omkring litteraturens, forlagsbransjens og bokas framtid. 

Det burde være plass til både forfatter, bok, litteratur, litteratursosiologi og tekstteknologi. 

Programmet lover i tillegg et «bredere tekst-begrep», inkludert taler, dikt, sanger, blogger og graphic novels, og vi får håpe at «brennaktuelle tekster, stille bestselgere, politisk propaganda og hip-hop-tekster» dukker opp utover høsten. 

Foreløpig glimrer alle med sitt fravær. 

Manglende aktualitet betyr ikke nødvendigvis tidløshet. 

Et forslag: 
Brekk programmet på nytt. 
Se og lær av enten SVTs «Kobra» og «Babel», eller NRKs egne «Nasjonalgalleriet», «Landeplage» og «Bakrommet». 

Åpne bøkene for seeren. 
Nå forblir de lukket. 
