Sterkt nytt drama i galaksen
Arild Østin Ommundsen ba fansen skru ned forventningene. 
Jeg kan melde: 
Dere blir ikke skuffet. 

Det vanskelige med å skrive om "Episode 7 Kraften våkner" er at dere vil mislike om jeg røper de avgjørende ting. 
Følgelig må det bli litt gang rundt grøten her. 

Sikkert er at manusforfatterne fortsetter i ånden fra de seks foregående episodene. 
Dere som kjenner storyen godt, kjenner utgangspunktet på rams, men vi vil jo ha med lesere uten peiling: 
De gode jedikrigerne kjemper mot de onde sithene et sted i en galakse langt, langt borte. 
Det følelsesmessige dramaet som gir de ytre kampene indre spenning, er at enkelte skikkelser skifter side underveis. 

Jakten på sønnen 

Som da den godhjertede Anakin Skywalker gikk over til den mørke siden og ble forvandlet til den onde Darth Vader i Episode 3. 
Eller da Han Solo og Leia oppdager at deres felles sønn, ukjent fra tidligere filmer, har gått over til sithene. 
Nå vil de hente ham tilbake til de gode. 
Jeg sier ikke mer, men dramatikken rundt dette er strålende utformet og blir et visuelt høydepunkt. 

Men 30 år etter de forrige stridighetene i himmelrommet er det ikke overraskende om manusforfatterne løfter fram nye helter og skurker. 
Man kan tross alt ikke fange en ny generasjon kinogjengere bare ved hjelp av Max von Sydow (86 år), Harrison Ford (73), Mark Hamill (64), Carrie Fischer (59), skjønt synet av skikkelsene de spiller – Lor San Tekka, Han Solo, Luke Skywalker og Leia – er gledelig nok. 
Herlige BB-8 

Men før jeg nevner nye rollefigurer, må andre trivelige gjensyn omtales: 
Den hårete wookien Chewbacca (annenpilot på Han Solos utslitte romskip Tusenårsfalken) grynter i vei og gir glimt av humor i alt alvoret. 
Aller mest sjarmerende er likevel den lille roboten BB-8. 
Her slutter jeg aldri å bli imponert av hvordan filmskaperne får kulekroppen med det lille hodet oppå til å rulle vanvittig fort under utallige fluktscener. 
Fienden vil nemlig ha tak i en hemmelighet som tingesten gjemmer i en metallskuff. 
Nok sagt. 

Så til nye rollefigurer. 
Det finnes tre personer som må velge om de skal bruke Kraften til godt eller ondt slik at filmtittelen "Kraften våkner" får mening og innhold.Allerede i åpningsscenen får en av sithenes stormtroppsoldater nok av dreping. 
Det markeres riktig stilig ved en blodig merking av vedkommendes hvite rustning. 
Bra! 

Snart går han over til jedikrigernes side og lander i ørkenen der han møter en tøffing av en ung kvinne, skraphandleren Rey. 
Hun lever av å selge metallrester etter gamle romskip i sanden. 
Sammen gjør de to heltene en formidabel innsats for å hindre at sithene kommer på sporet av den forsvunne, gode helten Luke Skywalker, han som vi i episode 5 fikk vite var sønn av erkeskurken Darth Vader. 

Rey, spilt av ukjente Daisy Ridley, fyller rollen som heltinne aldeles utmerket. 
Hun har en nydelig spenst i de mange flukt— og kampscenene og makter å få oss til å tro på hvor vanskelig det er å velge rett når Kraften våkner og lokker, også i ond retning. 

Den tredje skikkelsen som settes på prøve, er Kylo Ren (Adam Driver) som starter blant de onde, signalisert ved at han bærer rødt lyssverd i diverse kamper, mens de gode er utstyrt med blågrønn lyssabel. 
Hvordan det går med denne skurken, utgjør flere av filmens høydepunkter. 
Min munn er lukket, se selv. 
I tillegg er kampscener mellom sithenes og motstandsbevegelsens romskip imponerende utformet, flott akkompagnert av veteranen John Williams' kraftfulle musikk. 
Det gode er heldigvis at de storslåtte effektene og det visuelle fyrverkeriet ikke overskygger det indre dramaet. 

Dermed er det grunn til å glede seg over at regissør J.J. Abrams har fått Kraften til å våkne igjen, og slå fast at Star Wars-sagaen nok ikke er slutt med episode 7. 
Les også: 
