Roman inspirert av Charles Manson-drapene:Bokanmeldelse: 
Emma Cline: 
«Jentene» 

Emma Clines roman «Jentene» er inspirert av Charles Manson-drapene på slutten av 60-tallet - og er blitt en internasjonal bestselger. 
Men VGs dom er: en kjedelig roman om unge jenter og sektdrap. 

Boken inneholder mange dramatiske hendelser, men berører ikke. 
Det er vanskelig å få grep om hovedpersonens tanker og følelser – og hvorfor hun handler som hun gjør. 

Plottet i denne romanen er lett å selge inn hos journalister og litterære agenter: 

En 14-årig jente i en søvnig, amerikansk småby på 60-tallet blir betatt av en jente som er med i en sekt. 
Dette gjør at hun henger mye på ranchen der sekten bor. 
Tar dop sammen med dem, deltar på sexorgier, og stjeler for dem. 
Dessuten er romanen inspirert av Charles Manson-saken fra 1969. 
Manson og hans kult Familien ble funnet skyldige i drapet på skuespiller Sharon Tate og seks andre mennesker i Los Angeles. 

Bakgrunn: 
Drapene som rystet Hollywood (VG+) 

Tidlig får leserne av «Jentene» vite at sekten står bak noen bestialske mord. 
En viktig «gulrot» i lesingen er å finne ut av hovedpersonens rolle i mordene. 
Når løsningen på denne gåten kommer på slutten, er den hverken overraskende eller forløsende. 

Handlingen hopper mellom Evie som godt voksen og det fatale året 1969. 
Beskrivelsen av livet på ranchen er besk. 
Her flyter søppelet, og barn og voksne er underernærte. 
Russell er sektens midtpunkt og opphav, men han blir ikke skildret som en spesielt attraktiv, smart eller hellig figur. 

VGTV: 
Jakten på Charles Mansons siste skjulested. 

Evie kjeder seg og hungrer etter oppmerksomhet. 
Dette holder likevel ikke som forklaring på at hun så motstandsløst blir med på alt som Suzanne og mennene i sekten har for seg. 
Hovedpersonen virker avstumpet og tom, både i ung og eldre versjon. 

Terningkast 6: Beste krimboken på lenge 

Det kan være at det er min oppfatning av sektlivet som er romantisk. 
Men dersom leseren hadde fått følelsen av samhold og livsretning, som jeg ser for meg at sektmedlemmer må ha litt av, hadde man sittet igjen med noe nytt etter endt lesing. 

Boken gir ikke gir et interessant innblikk i hvorfor unge jenter så lett lar seg forføre, og det føles som at man har lest lenge for lite. 

Anmeldt av: 
Kristine Isaksen 
