Roger Karlsson: 2017 på tre minutter
Året oppsummeres av en middelaldrende svenske. 

Roger Karlsson: 
"Gubbjävelvärd" (Beat Butchers/Border) 

Roger Karlsson ble født for 50 år siden. 
Året var 1967, året da The Monkees trallet "I'm a believer" og Beatles hevdet at "All you need is love". 

Det var samtidig året for ""I-feel-like-I'm-fixin'-to-die rag" med Country Joe McDonald og "For what it's worth" med Buffalo Springfield. 
Det var et år da Vietnam-krigen raste og Martin Luther King ga undertrykte amerikanere en stemme. 
1967 var året da hippiene hadde sin "the summer of love". 
Året da den amerikanske kvinnebevegelsen skjøt fart. 

Hvor står vi så 50 år senere? 
Dette er året for Trump, Putin og Kim Jong-un, slår Karlsson fast i åpningskuttet "2017, patriarkernas år". 

Det här er sången om nåt 

som inte borde va sant 

om fege små troll 

och en galen tyrann 

Det er neppe en engel som ville at dette skulle skje, synger han, men snarere Tengil. 
Har du lest Astrid Lindgrens "Brødrene Løvehjerte", skjønner du hva han mener. 

"2017, patriarkernas år" er tre minutter som oppsummerer det mange føler. 
Verden virker å være ute av lage, med gamle idealer brent på bålet og en atomtrussel hengende over seg. 

Karlsson skrev den første sangen til platen dagen etter det amerikanske valget i fjor høst. 
"Ny destination" ble til i en stemning av uro og oppgitthet, av behov for revansje og oppreisning, en besvergelse over det som hadde skjedd. 

Ulf Lundell kunne lagd denne, salige Bjørn Afzelius også. 
Du har en lang tradisjon med røtter til Dylan og Springsteen, men som i dag lyder umiskjennelig svensk. 

"Metamorfosia" har samme tema, om et USA som endret seg i løpet av en enkelt natt. 
Karlsson var ikke alene om å våkne til et sjokk. 

Ikke alt han gjør, følger samme musikalske spor. 
"Sista brevet til Hanna" er verd å merke seg hvis du er glad i irskinspirert folkrock. 
Pogues kunne godt hatt denne på repertoaret. 

Kraftballaden "Samme andetag" er flott, mens "På fabriken" er en sang om gutta på gølvet, om en æra som er over. 
Et ekko fra en tid det var plass til litt til, som Karlsson sier det. 
Som Springsteens "Factory" med fett på knokene. 

"Korståg" er mer på det jevne, mens "Jagar" kunne vært Lars Winnerbäck. 
"Stora branten" er platens lengste kutt og har den episke følelsen som skal til for å fylle sine seks minutter og 40 sekunder. 
Nydelig felespill. 

Tittelkuttet "Gubbjävelvärld" handler også om tingenes tilstand, men i det minste med et håp for framtiden: 

En galning vid rodret i en gubbjävelvärld 

va som blir kvar ingen männska kan spå 

jag önskar at försoning blir det nya i år 

Platen ble gitt ut i høst, men noen forsoning har vi ikke sett tegn til. 
Et ønske å ta med seg inn i 2018. 

Karlsson startet karrieren i band som Inferno og Tuk Tuk Rally, sistnevnte et folkpopband med bånd til pønken. 
Siden gikk han solo og leverte ved forrige korsvei en av årets beste svenske sanger med "Jag skulle kunne döda" fra "Kysser Sörmlands jord" (2015). 

Denne gang er hele albumet gjennomført bra, kanskje takket være en amerikansk president. 
Trump trumfet 2017, men noe har våknet. 
Artister, velgere, meetoo. 

Som Newton formulerte det i sin tredje lov om bevegelse: 
For every action, there is an equal and opposite reaction. 

En av motreaksjonene heter Roger Karlsson. 

Beste spor: "2017, patriarkernas år", "Sista brevet til Hanna", "Gubbjävelvärld", "Samme andetag", "Stora branten". 
