Bitende realiteter
TRONDHEIM (VG) 
Bitende reality-film om skolesystemets pariakaste. 

HANDLER OM: 
Klass 3F er en gjeng totalt uregjerlige gutter, som ingen lærere lengre vil undervise. 
Hva gjør de så: 
Jo, de begynner å underveise seg selv... 

DOM: 
"Respekt" er i høyeste grad et film-eksperiment, første gang vist offentlig under Kosmorama her i Trondheim i går. 
Manusforfatter og regissør Johannes Joner har tatt et teaterstykke om skoledropouts, satt det inn i et klasserom og filmet løs i løpet av et par døgn. 
Hensikten er den aller beste: 
Å ikke lyve om hvordan de definitive "verstingene" har det inne i seg og sammen med andre. 

Filmen treffer delvis godt. 
Det er bitende realiteter, og hele prosjektet oser av solidaritet med folk som faller utenfor samfunnets sosiale konvensjoner. 
Her er stunder både med stort alvor og stor humor i denne rapporten fra ungdommer som spenner fra - går jeg ut fra - folk med en klar psykiatrisk diagnose til "helt vanlige" rabbagaster. 
At disse ungdommene blir tatt på alvor og får spille ut sider av seg selv, er å gi stemme til folk som kanskje nettopp av mangel på sosialt akseptable måte å uttrykke seg på, blir utagerende. 

Som skolefilm og som debattgrunnlag blant andre ungdommer og folk i deres nærhet vil denne filmen være viktig. 
Jeg er mer i tvil når vi snakker om en vanlig kinofilm. 
Det er greit nok at "verstingene" får mikrofonen (det var forresten g dårlig lyd og tildels vanskelig å oppfatte hva som blir sagt da jeg så filmen på pressevisning. 
Produsenten sier det var en teknisk feil, som vil bli rettet når filmen kommer på kino). 
Men selv "verstingene" bør få materiale å jobbe med som melder klart ut til sitt publikum. 
For det er publikum man lager film for. 

Manuset er for tynt og for uklart. 
Delvis litt ulogisk, slik jeg oppfatter sammenhengen mellom det som blir sagt og det som følelsesmessig vises. 
Jeg går ut fra at klasse 3F er en såkalt spesialklasse. 
For dramaets skyld må man ha svært ulike typer. 
Problemet her blir at en del av elevene faktisk ikke virker å høre hjemme i denne røffe gjengen. 

Kameraet er meget ustødig og hipt håndholdt gjennom det meste av historien, rimeligvis for å understreke personlig subjektivitet. 
Det blir stundesvis for urolig, kombinert med rolleinnehavernes fysiske og verbale krumspring. 
"Respekt" er et meget respektabelt og flott igangsatt eksperiment. 
Det kan godt hende det gjenspeiler skolehverdagen for enkelte - og da er det også en fortjenestefull rapport. 
Men som film betraktet blir det en nokså middels opplevelse. 
