Teater:Poetiske refleksjoner 

Gjennom lag på lag av tanker og prat kretser «Ingenting av meg» rundt et menneskes identitet. 

I denne forestillingen danner lys, skygger og speilbilder er bakteppe som gir assosiasjoner til den drømmeverden. 
Det poetisk neddempede møter en virkelighet som både har skjøre og humoristiske undertoner. 

Det hele gjenspeiler Lygres tekst der ytre og indre dialog går parallelt; der personene også ytrer det de egentlig skulle eller burde ha sagt, men som forblir en usagt tanke. 
Gjennom det viser Lygre hvordan mennesker bevisst beveger seg i grenselandet mellom sannhet, justeringer av sannheten og løgn. 

Den ytre handling er en kvinne som forlater mann og sønn for å flytte inn hos en langt yngre mann. 
Gradvis avsløres en fortid med mange arr, og gradvis borer Lygre inn i hvordan og hvorfor vi endrer identitet, hva andre menneskers syn på oss gjør med denne identiteten, og han observerer endringer som skjer når man knyttes sammen. 

Som han så poetisk sier det: 
«Eg legg meg inntil historien di». 
I tillegg handler det om bagasjen vi har med oss; hvordan foreldre ser det de ønsker å se i en datter eller sønn, istedenfor å se en virkelighet som man helst lukker øynene for. 

I dette indre landskapet er Gjertrud Jynge en tydelig stemme. 
Hun har kraft til å være en kvinne med viljestyrke, til å ta valg, men kan også med små fakter vise sårbarheten og angsten. 
Jynge gjør det med musikalitet og en slags rå poesi. 

Marianne Krogh veksler i roller som to mødre, en sønn og en datter og formidler nyansert kontrastene i livet til Jynges rolle, som i stykket bare er kalt «meg». 

Mennene rundt henne er mest til stede for å beskrive hennes tanker og følelser om det å være ønsket og attraktiv, og gjennom Lygres tekst bidrar til poetiske refleksjoner over hvordan den enkeltes vilje påvirkes i parforhold. 

BORGHILD MAALAND 
