Konsertanmeldelse- Mariah Carey, Sørmarka Arena: 
Rundjuling 

Kun for deg som virkelig, virkelig, virkelig elsker jul. 

KONSERT: 
Mariah Carey – All 
I Want for Christmas Tour 

STED: 
Sørmarka Arena, Stavanger 

PUBLIKUM: ca. 6000 

Dette er for deg som begynner å pynte i august, og allerede vet hva alle i familien ønsker seg før september er over. 
Ja, til og med tante Gerd, selv om hun bare skal ha en liten ting. 

Mariah Careys juleshow er ikke for sarte sjeler som synes at blånisser er radikalt nok i et juleperspektiv. 
Her er det grønne dansenisser med polkastripete strømper, dansende reinsdyr, snømenn og en enorm bamse. 

Selv om «the elusive chanteuse» har et dampende ferskt og glimrende nyalbum i baklommen, er det nesten bare jul det handler om i Stavanger. 

Og egentlig bare én låt. 

Sju år! 

Den kommer ikke før helt til slutt, etter en langdryg pause som får de bak meg til å bekymre seg om hun egentlig skal synge den. 

– Hu må jo i alle fall spela «All I Want For Christmas». 
Herr-e-gud! 

– 
For hun har jo egentlig bare én låt, er det noen andre som sier. 

Vel, hun har jo faktisk over 18 topplasseringer på Billboard med helt andre ting, og har flyttet over 200 millioner plater ut av butikkene. 

Sannsynligvis er hun verdt nok penger til ikke å måtte gjøre noe som helst lenger. 

Likevel har hun siden 2014 turnert rundt både USA og Europa med sin versjon av julen. 
I mer eller mindre nøyaktig samme rekkefølge. 
Nytt av året er sjarmerende og nydelig hjelp fra sønnen til en av kordamene, og Careys tvillinger Roc og Roe, på et par låter. 

«Tenk, de er sju år», sier hun. 
«SJU år.» 

Bjelleklang 

Det åpner ganske forsiktig. 
Med en ballettdanser som drar et utdrag av «Sukkerfeens dans» fra Tsjaikovskys «Nøtteknekkeren». 
Og så er hun der. 
Med englevinger, juletre og pakker under treet. 
En enorm stjerne på et enorm tre, voldsomme draperinger og «Hark The Herald Angels Sing». 
Så intens og grasiøst sukkersøt at den nesten velter under sin egen vekt. 

Videre i «Charlie Browns Christmas», som vel fremdeles er en julefilm folk på den andre siden av Atlanteren har sterkest forhold til. 
(Her kunne noen tipset henne om tittelåten til «Tre nøtter til Askepott», for eksempel.) 

«This is my favourite time of year if you didn’t know it», sier hun og tøyser med en tung R&B-beat. 
«Sorry, wrong show». 

Det er et gjennomgående snev av selvironi og humor som gjerne kunne vært tatt mer ut. 
I stedet er det skjermer med sju sorter julekaker, tente lys og snødekte filmer, åpenbart laget av folk som aldri har sett snø falle med egne øyne. 

Slik bjelleklinger det avgårde gjennom ulike tolkninger av alle de viktigste amerikanske julesangene. 
Pluss noen mindre viktige, som Mariah Carey har skrevet selv. 
(Med unntak av den dere vet.) 

Lyden er ganske julegrøtete. 
Vokalen er imponerende høy (i tone). 
Spesielt på «Oh Holy Night», som går så høyt at man skal være glad drikkevarene serveres i plastglass. 

Kom til slutt 

Versjonen hennes av «Silent Night» er fin. 
Mens «Joy To The World» har så mange uthalede soulfølelser at Mahalia Jackson hadde vært misunnelig. 
Og etterpå tar den av i en grusom ompadiscorytme som kun kan toppes av Boney M i dansende og manglende julestemning. 

Først til slutt skjer det virkelig interessante musikalske ting, med «The Distance» fra nyalbumet «Caution». 
Samt en helt nydelig «We Belong Together», selv om det åpenbart ikke var den folk kom for. 
Mens «Hero» får både mobil-lykter, allsang og alt mulig. 
Og kveldens desidert største applaus. 

Før man, etter den tidligere beskrevne pausen før «All I Want For Christmas Is You», låten som startes ca. 4000 ganger i minuttet på Spotify nå i juledagene. 

Den har det som virker som hundrevis av folk på scenen, og avslutter med snøkonfetti i alle retninger. 
Julestemning for alle som kom, og ikke minst de som bare kom for denne. 

Men det vært gildere med litt mindre Mariah Christmas, og litt mer Merry Carey. 
