Kan kjærligheten bare velges vekk?
Hvis Gud har gitt oss fri vilje, hvordan kan det kreves at vi velger Gud foran vår sanne natur? 
Dette belyses vakkert og tankevekkende gjennom to kvinners forbudte kjærlighet. 

Ulydighet 

Originaltittel: 
Disobedience. 
Sjanger: 
Romantisk drama. 
Nasjonalitet: 
Storbritannia/USA 2017. 
Regi: 
Sebastián Lelio. 
Skuespillere: Rachel Weisz, Rachel McAdams, Alessandro Nivola. 
Lengde: 
1 time 54 min. 
Aldersgrense: 12 år. 

«Guds skapninger kan deles inn i tre: engler, mennesker og dyr. 
Den eneste skapningen som har fri vilje, er mennesket. 
Og vi må velge mellom englenes klarhet og dyrenes begjær». 

Noe sånt sier rabbien Rav til sin jødisk-ortodokse menighet i London. 
Så faller han død om. 

Datteren Ronit (Rachel Weisz) har ikke hatt kontakt med faren på mange år, men reiser hjem til hjem til begravelse og arveoppgjør. 
Mottakelsen hun får i menigheten i London, er mildt og formelt. 
Svært kjølig. 

Siden sist har barndomsvenninnen Esti (Rachel McAdams) giftet seg med deres felles barndomsvenn Dovit, og blitt svært så from. 

Valgte forskjellig 

Det viser seg at Esti og Ronit for mange år siden hadde et kjærlighetsforhold som ble oppdaget. 
I skandalen som oppsto, valgte Ronit å forlate menigheten. 
Esti valgte å bli, og ble dermed tatt inn folden og tilgitt. 

Men når de to møtes igjen, viser det seg at kjærligheten slett ikke er død... 

Den chilenske regissøren Sebastián Lelio, som fikk Oscar for "En fantastisk kvinne», har ofte kvinnelig seksualitet i patriarkalske rammer som tema. 
Det har også "Ulydighet", selv om de religiøse rammene er strammest denne gangen. 

Etiske dilemmaer 

Igjen styrer han elegant unna det sentimentale, og la de etiske dilemmaene stå i sentrum. 

Rachel Weisz og Rachel McAdams gjør begge en sterk innsats. 
Ronit ønsker seg bare kjærlighet, men for Esti står valget også om sosial fordømmelse, egoisme og kjærligheten. 

Den mest interessante rollefiguren er likevel Dovit (Alessandro Nivola), som også er valgt til den nye rabbien i menigheten etter Ronits far. 
Også for ham står mye på spill, og hans valg er kanskje de tøffeste. 
Samtidig står han for det gode og rasjonelle i den ellers så formelle og retthaverske menigheten, der fasade betyr alt. 
