En sjarmør i pels
«Paddington» er særdeles klembar, som bjørn og film. 

FILM: 
Den overmåte elskelige bjørnen Paddington, som smugler seg selv til London etter at hjemmet hans i Perus jungel blir ødelagt, kan kanskje snakke på forskjellige språk til barna og foreldrene i publikum. 

For barna må den dataanimerte versjonen av den elskede barnebokskikkelsen, med sine nusselige ansiktsuttrykk og skinnende øyne, gjøre sitt til å bidra til å gjenoppvekke drømmene om at kosedyret skulle bli levende. 

For foreldrene vil han også være et symbol på noe mer: 
Som hjemløs og ulovlig immigrant som kommer til et nytt land og umiddelbart enten blir ignorert eller mistenkt. 
«Paddington» er subtilt, men utvilsomt en pelskledd kommentar til dagens europeiske innvandringsdebatt. 

Stor kos 

Men først og fremst er den knakende koselig. 

Heldigvis for Paddington får han et fargerikt tak over hodet hos den kaotiske familien Brun, der den hjertevarme moren (Sally Hawkins) og den skeptiske faren (Hugh Bonneville) kjekler om hva de skal gjøre med ham mens barna raskt faller for det nye familiemedlemmet. 

Første halvdel består i stor grad av fysisk, uskyldig slapstick, komiske strikker som tøyes litt langt iblant, laget med tillit til at det barnlige kjernepublikummet fremdeles vil synes det er festlig med en mann i kjole. 

Oppriktighet 

Og når Paddington havner i uføret, er det, i begynnelsen, alltid på grunn av sine iherdige og oppriktige anstrengelser for å passe inn. 

Det er lett å bli glad i bjørnen som forvirret må oppdage at det høflige, dannede Storbritannia han har forestilt seg, og som delvis har blitt skisset opp i tankene hans av et språkkurs en engelsk geograf la igjen i jungelen, i virkeligheten kan være et kaldt og bryskt sted - men som likevel beholder livsmotet. 

Og ennå har ikke Nicole Kidman dukket opp i rollen som stiletthælet zoolog med en forkjærlighet for dyr i utstoppet tilstand, og gjort historien farligere og skumlere. 

Men våre folk og dyr og de gode, trygge verdiene deres seirer til slutt. 
Og «Paddington» føles som en kakaokopp i magen. 
