Samfunnsengasjert spenning
Barnevernpolitikken, pornoindustrien og lugubre sekter blir fillerista. 

Monika N. 
Yndestad (1964) debuterte med «Jentene fra balletten» i 2012, og fekk «Maurits Hansen-prisen – Nytt Blod» som beste krimdebutant. 
I februar i år kom tredje boka med BA-journalisten Alice Bratt som hovudperson. 
Som rein krimforfattar er Yndestad på det jamne; spenning nok til at det kostar å legge boka bort. 

Men, ho kombinerer spenning med samfunnsengasjement på flott vis. 

I 1993 besøker Pia, 15 år, det lokale barnevernkontoret utan å få hjelp. 
Like etterpå blir ho borte. 
Som frilansjournalist leitar Alice Bratt etter svar både i organisasjonen «Levende ord», og i eit selskap som produserer porno! 

17 år seinare blir eit tilfluktsrom sprengt i lufta, og det blir klårt at Pia har vore innestengt der. 

Så blir ei ny ungjente borte. 
Bratt, som no er erfaren journalist, leitar etter svar. 
Samarbeidet med politiet er ikkje godt. 
Barnevernet blir fillerista, og dermed også politikarane som t.d. har bestemt at «bekymringsmeldingar» kan leverast inn anonymt. 

Skarp er også kritikken mot lugubre, små, kristne organisasjonar som fungerer som skalkeskjul for svindel. 
Ja, og så sjølvsagt pornoindustrien. 
Forfattaren er sparsam med skildringa av hovudpersonen i denne boka. 
For lesarar som ikkje har lese dei to første bøkene, er det eit minus. 
