Rystende og nødvendig
Nådde vi målene med krigen? 
Hva etterlot vi oss i Afghanistan? 

Den danske forfatteren Carsten Jensen har fortsatt sine reiser i Afghanistan med den norske journalisten Anders Sømme Hammer. 
De tok opp tråden igjen etter sine omfattende reiser i landet i 2013, og nå har de til sammen besøkt alle delene av landet, noen steder flere ganger. 

Sammen har de skrevet en sterk og omfattende samling reportasjer, som dokumenterer et land med helt enorme utfordringer. 
Prosjektet deres er viktig. 
Det er helt i kjernen av pressens samfunnsoppdrag, men makter bedre enn en vanlig nyhetsredaksjon å svare på spørsmål som: 
Nådde vi målene med krigen? 
Og hva etterlot vi oss i Afghanistan? 

Et underliggende premiss hos Jensen og Hammer er en tanke om at Afghanistan fortsatt er «vår krig». 
Både Danmark og Norge har ofret egne soldaters liv på denne slagmarken, brukt et betydelig antall milliarder kroner, og sluppet en del bomber. 
Man må av og til stoppe opp og spørre hvorfor man gjorde dette, og om man oppnådde det man håpet på. 

De fleste reportasjene er signert av begge forfatterne i fellesskap. 
Et par reportasjer og refleksjonstekster har de imidlertid skrevet hver for seg, uten at det svekker kvaliteten. 
Det bidrar positivt til dynamikken at leseren blir kjent med to ulike stemmer, som er i konstant dialog med hverandre og dem de møter. 

Metoden i boka er å reise omkring, skildre det man observerer, og intervjue befolkningen. 
Og det er en stor styrke at forfatterne snakker med folk både høyt og lavt, i en rekke yrker og på alle sider av de mange konfliktlinjene. 
Her er både kvinneaktivister, talibanere, regjeringens sikkerhetsstyrker og opiumsbøndene med. 

Boka er svært velskrevet, og rikt illustrert med reportasjebilder og portretter. 
Den har i det hele alt, med ett unntak: håp. 

Det gjør leseropplevelsen ganske rystende. 
