Så bra kan en tidligere Kaizer gjøre det
Musikken er tidvis tung og monumental. 
Den er autoritær og forførende. 
Janove Ottesen er i storform. 

Å komme seg ut av den svære bobla til Kaizers Orchestra, kunne neppe være lett. 
Sjefskaizer Janove klarte det bra med solodebuten, "Artisten og Marlene", som kom for et år siden. 
Her er han enda bedre. 
Låtene er sterkere og mer fokuserte, og de fungerer både hver for seg og i en albumenhet. 

Janove og bandet er gira. 
Det gnistrer. 
Energien og formidlingslysten er smittende god. 
Overskudd, med et lass av gode ideer. 
Bandet låter tight og sterkt. 
Janove fra Bryne har med seg veteraner som kan sitt fag, men som fortsatt elsker å spille. 
Spesielt i denne miksen av rock, pop og teatralske øvelser. 
For dette er aldri særlig langt unna Kaiizers Orchestra. 
Poenget er at Janove og bandet hans er i ferd med å innehente kvaliteten og appellen som de hadde på sitt beste. 

Variasjonen er stor og god. 
Her er to duetter. 
Ane Brun synger med på "Våpen", som er en sterk ballade på seks og et halvt minutt, som har i seg dramatikken og intensiteten som Janove fikser så godt. 
På "Drittsekk" er han sammen med OnklP. 
Det koker. 

Her er både funk, glamrock og saftige midtempolåter. 
Det meste er monumentalt, og noe er svulstig, med positivt fortegn. 
Lidenskapen blomstrer, og den går noen ganger over styr, uten at det glipper. 
Låten "Engel" er en finfin åpner som drar lytteren inn i den overskuddspregede, musikalske sfæren, mens tittelkuttet oser av kraft med sin tunge rytme. 
Ingen av de åtte låtene virker ubetydelige. 

Det var lett å tro at Janove Ottesen skulle bli mett og slapp av suksessen med Kaizers. 
