Lost Girls:Deilig smalt 

Kropp, kjønn og manipulasjon møter drivende elektroniske rytmer og spøkelsesaktig støy. 

Lost Girls: 
"Feeling" (Smalltown Supersound) 

Lost Girls er det nye prosjektet til Jenny Hval og multiinstrumentalist Håvard Volden, og har fått navnet sitt etter en kontroversiell, erotisk tegneserieroman. 

Hval og Volden har jobbet sammen i en årrekke og i 2012 ga de ut et album sammen som Nude on Sand. 
Det gikk meg hus forbi den gang, men dette prosjektet fant heldigvis veien til innboksen min. 

Platen, eller «tolvtommeren i to deler», inneholder to låter på 13 og 11 minutter. 
«Drive» har de to har laget og spilt sammen live en rekke ganger, under Jenny Hvals artistnavn. 
Introen er summende, før Hvals vokal kommer hviskende. 
Hun snakker om fremmede steder og ukjente rom. 
Om seg selv og sin egen kropp, om å være lighter, smaller, less hairy, more delicate. 

La meg stoppe og opp her og si hvor høyt jeg fryder meg over måten Hval bruker ord like mye som byggeklosser som meningsbærere. 
Youtubevideoer og hodetelefoner, parkeringsplasser og motorveier. 
Små situasjoner, som det å kjøpe kaffe og nye gensere, får større betydning, om eierskap. 

I want us all to cry together. 
Hun ber oss slippe tak, la oss rive med. 
Manipulerer hun oss? 
Låten bygger seg opp. 
Etter fem minutter en rytme, og vokalen finner nye veier. 
Dissonante rop i bakgrunnen, gjenkjennelig hvalske. 
Sju minutter og lyden av gråt knyttes til en stadig mer forlokkende rytme, som driver hele veien ut. 

Der «Drive» har en struktur, er «Accept» dryppende, dronete sci-fi støy. 
Neppe helt improvisert, men levende og jagende. 
Snublende gitarlyder, stikkende synther og etter hvert en overveldende kaotisk perkusjon. 
Vokalen først som et gjenferd i mørket, før den går over i messende uling. 
Ikke et spor du setter på i vintermørket på hytta dette. 

I det store bildet er det en smal, liten utgivelse. 
Men det er fascinerende halvtime som låter fryktelig stilig og som smyger seg fint inn i seiersrekken til en av Norges fremste kunstnere. 

Beste låter: 
Begge to. 
