To nye NRK-serier som får deg til å sprut-le av underbuksehumor
Herlig hysterisk humor. 

Herlig hysteriske 
«Hit for hit» – om snurrige musikere – er laget etter gode ideer, manus og musikk av Jakob Schøyen Andersen og Fridtjof Stensæth Josefsen, et sted mellom norske humorduoer som Mathisen & Falsk, Bård og Harald og Ylvis. 
Tospannets fjollete verbale og fysiske humor, spent fra musikkvideoer med ord- og bildespill til snublende slapstick, fikk i hvert fall meg til å sprutle ofte, i de fire (av seks) første episodene: 

Barnepoptvillingene Morten og Martin er etter sommeren ikke lenger – som de synger – «Helt like». 
Og komisk kontrast skapes også mellom «ta varsomt på korn i åkeren»-imaget til artist Lasse Lazer og låtene hans «Kukk i ræva», «Pule pupp, pupp, pupp» og «Sæde på puta og snu den». 
Ordspillet «Ringeren av Nordre Drammen» er en sår sketsj om å mestre tautrekking, men ikke å trykke på riktig knapp. 
Og Kule Maya 
Vik er bassist i et synthpopband, der alle vil være «hun kule på bass, jeg og». 
LOL. 

Finsnekret fjas 

En hiphopduo har så «bakpå beats» at publikum kommer ut med haka presset mot halsen: 
«Det er litt kjipt at konserten slutta før beaten landa, men det er det verdt, assa.» 
To svenske DJ-er «scratcher» sin knirkende skinnjakke, nesten like morsomt som Comedy Centrals «Nathan for you»s røykvarsler som instrument. 
Tjørvel Larsen pustegauler akustiske covers, og spastiske jazzbassist Arve Bluber skaper original «fortfilmhumor», utviklet fra Monty Python, Benny Hill og KLM, men her i ellers naturlig bevegelige omgivelser. 
Hit, og litt lenger. 

Og de gode ideene følger: 
Metallvokalisten i Knyttneve sliter med å få «rocka fram ein svettepøl», et roadband lager bilmusikk i bilen, en like «god» idé som hiphopduoen Gunz and Killz’ overbruk av skudd- og sirenelyder med pantomime på scenen. 
Kassettsingersongwriter Bror Johansen vil ikke være «sell-out» som kompis Daniel Kvammen, og rører seeren i et nærbilde beskrivende en tenkt flørt, før han brutalt klipper over egne følelser. 

Den forvokste tvillingen får en utidig ereksjon foran småjenter på Storosenteret, før den tyske «Single Life»-musikkvideoen lykkes langt ut i det absurde. 
Norgesvennene The Earnest Brothers’ stadig mer spesifikke Norges-komplimenter skaper tvil om oppriktigheten. 
I et kirkekor lener alle seg lyttende mot hverandre, fordi de ikke kan sangene. 
En «method»-anmelder blir fan og legger kun seksere. 
Og en skrekkfilmkomponist blir vettskremt av bildene han komponerer til. 
Alt har noe ved seg, i et finsnekret reisverk av fjas. 

Kommentatorspor 

«Ynkeligheten får en klem» i Martin Lunds originale, sosiale pinlighetshumor med kommentarspor-i-bildet, der Stian Hermansen (Herbert Nordrum) kjemper vår alles «Match» som mer eller mindre mann, duden for små ting (huske hennes navn, tåfis på visning, badetiss), stekende i et kortformat, lik en tidelt Grandiosa satt inn på 225 grader. 
«Match» er en «ung voksen»-versjon av NRK Super-serien «Kampen», med barne- og ungdomsproblemer som promp og kviser. 
Stians småproblemer tangerer lignende ting, men er heller typisk for tjueårene. 
Vekslende et sted mellom tanker og handlinger – mellom vi og han – stjeler selvkommentatorene Lund og Fredrik Steen stadig showet, med idrettsfloskler ispedd underbuksehumornybrott som «riste seg ut av problemet», «et revyaktig jentetisspåfunn», «en ørliten seljefløyte», og bremsespor som «medaljens bakside». 

Se og le. 
