Matanmeldelse:En velsmakende apekatt 

The Golden Chimp byr på en lang og underholdende kveld. 

– 
Dette er jo verre enn hos St. Lars, klager spisefølget. 

Vi har satt oss ned på det nye spisestedet The Golden Chimp i Heimdalsgata på Tøyen. 
Lokalet i to etasjer har en uformell bar i 1. etasje, mens selve restauranten ligger ned en gulltrapp i et mørkt, uformelt sted med mye planter, et lite fossefall og sjimpanser i ulike størrelser. 
Klagingen skyldes menyen, hvor spesielt drikkekartet er med mikrobokstaver. 

The Golden Chimp 

Adresse: 
Heimdalsgata 37. 
Tlf: 
22199122. thegoldenchimp.no 

Hva vi spiste: 
Dagens tastingmeny i kjelleren. 
På gateplan kan du velge mellom ulike småretter. 

Hva det koster: 695 kr for dagens meny. 
Drikkemeny til koster 650 kr. Rettene koster mellom 47 og 150 kr. 

Hvem passer det for: 
Par og små grupper. 
Mange folk mellom 25 og 40 år i lokalet. 

Vegetarretter: 
Ja, flere. 
Både gyoza, agurksalat og grønnkål- og bønnespiresalat. 

Rullestolvennlig: 
Nei. 

Lydnivå: 
Ingen sjenerende høy bakgrunnsmusikk, men nokså høyt volum når det er mye folk. 

Innsidetips: 
Gå for full tastingmeny. 
En lang og spiselig helaften. 

Miljø: 3 

Meny: 5 

Mat: 5 

Service: 5 

Verdi for pengene: 
5 

23 av 30 poeng 

Gode og varierte smaker 

Bra sake til flere av rettene 

Meget flinke servitører 

Landslagskokk 

– 
Hva var det som lå her tidligere? spør spisefølget, og skrur på lommelykten på mobilen. 
Hjørnet av Heimdalsgata og Tøyengata har huset både baren Blue Heaven, tapasrestauranten Østkantfolk og sist, Tøyengata Bodega. 
Bak restauranten står Jan Robin Ektvedt, som har bakgrunn fra både restaurant Strand, Hitchhiker og kokkelandslaget. 

Islandske alger 

– 
Her i kjelleren serverer vi kun en fast meny til 695 kroner med ulike asiatiske smaker, forteller den hyggelige servitøren. 

Vi har startet med et glass Ine Mankai sake – en søtlig og frisk aperitiff. 
Den er laget på svart ris som er lilla på innsiden, noe som gir en vakker, rødlig farge. 

Kort tid etter får vi utlevert lune kluter til fingre og en skål med grønn te som smaker som riskaker. 
Deretter kommer pent dandert sashimi av uer på kimchi, hvor fisken dessverre drukner i de fermenterte grønnsakene, krabbemajones og smaken av lakris fra søl – islandske alger. 
Vi har valgt en drikkepakke til maten, som begynner med et glass Christoph Hoch Kalkspitz, en meget tørr og frisk musserende vin fra Østerrike med masse frukt. 
Et godt valg. 

Wasabi tatt av hai 

– Disse er meget gode! 
Spisefølget har tatt opp spisepinnene fra armene til de egenstøpte sjimpansene på bordet og tatt en bit med saftig, dampet breiflabb og kål. 

Til dette har servitøren raspet fersk wasabi på tørket haiskinn – som gir en meget finmalt masse. 
Bitene dyppes i en god blanding av hvit soya og mirin, mens wasabien gir en frisk og søtlig touch til maten, og er på langt nær så sterk som den falske tubewasabien. 

Avrugakaviar 

I bambusdamperen ligger det også dumplinger med sjøkreps i midten, men den sødmerike, grillede delikatessen forsvinner totalt i det dominerende nøttesmøret. 

Aller best er bitene med makrell, som har en klar, fin røyksmak og er toppet med dyp, svart avrugakaviar. 

Pottit og kål 

Stilen og menyen til The Golden Chimp minner om en blanding av Bar Brutus, Hitchhiker, Happolati og Pjoltergeist, og setmenyen koster omtrent det samme. 

– 
Jeg liker potetretten best, mener spisefølget og tar en ny bit av neste forsyning. 

Foran oss på bordet er en frisk og sprø salat av grønnkål og bønnespirer, samt spicy agurkbiter med szechuanpepper og soya. 
Den beste retten er likevel en skål med poteter, fermentert brokkoli, brokkoli, rogn og majones med nori. 
Blandingen er himmelsk, lun, salt, frisk og syrlig. 
Her trer alle ingrediensene fint frem i smaksbildet. 

Himmelsk kyllingkraft 

Servitørene er meget informative og byr på seg selv. 
Etter flere vellykkede parringer med sake, alle fra produsenten Yoigokochi, har vi nå fått en frisk Cape Rock Asylum fra Western Cape i Sør-Afrika, hovedsakelig laget på druen Chenin Blanc. 

– 
Da får dere xiaolongbao fylt med ribbe, reker og kyllingkraft. 
Jeg anbefaler dere å stikke hull på deigbollene og suge ut kraften på den første mens den andre biten avkjøler seg, forklarer servitøren. 
Kraften er fantastisk, og de klissete dumplingene blir servert med en blanding av syltet ingefær, karamellisert kokosmelk, soya og ulike krydder. 
Her imponerer kjøkkenet stort, og man smaker faktisk hva som er i dumplingene, til forskjell fra mange andre spisesteder i Oslo. 

Pannestekte dumplings 

– Kveldens minst vellykkede rett, mener spisefølget om Hanetzuki gyoza, dumplinger som er pannestekt på en side og har fått vinger (hanetzuki) mellom bitene. 

Det ser ut som en stor kake, og er oversprøytet av både wasabimajones, vårløk og bonitoflak. 
Problemet er at retten smaker mest av stekeskorpe og majones, mens innholdet med portobello-, shitakesopp, gule erter og miso forsvinner. 

And fra topp til tå 

– Friskt og godt! 
Mens vi venter på hovedretten har servitøren helt i to glass med kald Mii no Umeshu plommesake, som renser opp ganen. 
Deretter får vi to glass med St. Verny Les Volcans Pinot Noir, en enkel og frisk vin fra Loire i Frankrike, som smaker masse av røde bær. 

Så kommer et nytt tårn med bambusdampere, fylt med Donald fra topp til tå. 
Øverste eske består av halsen til anden, neste med andeklubber, og nederst ligger føttene. 
Ved siden av står fat med mørt, rosastekt andebryst og yakatori – grillspyd med nydelige biter av både hjerte, lever og lår. 

Dracula 

– 
Jeg liker halsen best, sier spisefølget, i ren Dracula-stil. 
Anden er levert fra Holte gård og halsen er mør og meget smaksrik. 

Et annet høydepunkt er andeegg marinert i soya. 
Det er morsomt med andeføtter, men dem får man lite ut av, bortsett fra den gode kraften de ligger i. 
Sausen suges opp av dampkokte, klissete baoboller, og tilbehøret av syrlig, sprø kinakål og rød småspicy kimchi passer godt til det fete, salte andekjøttet. 

– 
En meget god nykommer i Oslos restaurantverden, sier han videre. 

Det er artig å spise hele anden, og flere andre retter imponerer. 
Servitørene har løftet måltidet, og det er deilig å spise på et asiatisk sted hvor man bruker hele kvelden. 
Vi har vært der i over tre timer, og slurper til slutt i oss de siste restene av en frisk yuzusake-slush. 
