Traitor
Håpløst enkel å forutsi. 

Den internasjonale terrorthrilleren er en egen sjanger med mange bidrag, slik som ”Syriana”, ”Body of lies” og nå: 
”Traitor”. 
Sistnevnte utmerker seg ikke spesielt med en original historie, og er håpløst enkel å forutsi. 

on Cheadle er alltid verdt å se i en hovedrolle, også denne gangen, men heller ikke han makter å gjøre ”Traitor” mer enn middels god. 
Og ”middels god” er ikke godt nok til å måle seg med bedre filmer i sjangeren. 
Spesielt ikke med et gapende plothull som får meg til å stille store spørsmålstegn ved hele historien. 

Del av terrorplan 

Samir Horn (Don Cheadle) er en muslimsk amerikaner og tidligere spesialsoldat som tar kontakt med radikale islamister i Yemen for å hjelpe deres sak med sin bombe-ekspertise. 

FBI mistenker ham for å være en del av en større terrorplan, og historien tar oss til flere land, før den ender opp på amerikansk jord. 
Men ting tyder på at Samir spiller et farlig dobbeltspill. 
Eller gjør han? 

Teknisk god film 

Regissør Jeffrey Nachmanoff har lært leksa si, og gjør alt tilsynelatende riktig. 
Et urolig kamera fanger opp kalde sandfarger i midt-Østen, med etnisk musikk på lydsporet. 
Vi bringes kjapt mellom verdensdelene, mens en tikkende tekst forteller hvor vi er. 

Det eneste som ikke holder mål rent teknisk i ”Traitor”, er et par bombeeksplosjoner som det er umulig å tro på. 
Terrorbomber etterlater seg kratere, ikke ildkuler, som vist her. 

God Cheadle, skuffende Pearce 

Steven Soderbergh har en gang sagt “If you can put Don Cheadle in your movie, put Don Cheadle in your movie”. 
Det skader i hvert fall ikke “Traitor”. 
Han spiller Samir Horn godt og rutinert, og gjør at jeg et stykke på vei tilgir det faktum at sannheten om Samir er åpenbar lenge før den avdekkes. 

Guy Pearce skuffer derimot som en kjedelig FBI-agent vi har sett på film utallige ganger før. 
Det stiller hans landsmann Russell Crowes lignende rolle i ”Body of lies” i et mye bedre lys. 

Gapende plothull 

Det største problemet i ”Traitor” har likevel med historien å gjøre. 
Plottet har et stort gapende hull mot slutten, som jeg ikke vil beskrive nærmere, i fall du har tenkt å se filmen. 
Jeg ble i alle fall sittende igjen med et stort spørsmålstegn, som underminerer hele filmopplevelsen. 

Det er nesten som om forræderen i filmens tittel er mannen bak historien, som viser seg å være … 
Steve Martin. 
Ja, komiker Steve Martin! 
Er plotthullet kanskje ment som en spøk 
