Moro for alle generasjoner
Riksteatret er på Sørlandsturné med Karius og Baktus, en forestilling der to eldre skuespillere gjør en formidabel innsats. 

Karius og Baktus er på besøk i Kristiansand et par dager, onsdag og torsdag denne uka. 
Jeg opplevde forestillingen onsdag kveld sammen med et barnebarn på seks. 
Og vi hadde en stor kveld sammen. 
Skjønt kveld – forestillingen tar 35 minutter, ingen evighet akkurat, men et desto herligere øyeblikk. 
Ikke minst fordi Riksteatrets Karius og Baktus er underholdning så vel for barnet som for bestefaren. 

I en tid da dyrkelsen av ungdom og alt ungdommelig er nærmest grenseløs, er det en sann fryd å oppleve to godt voksne skuespillere, Linda Tørklep (Karius) som faktisk akkurat har nådd pensjonsalderen, 67, og Christine Stoesen (Baktus) som for den sakens skyld kunne ha tatt AFP for lenge siden (64), de to er det som gjør denne forestillingen til noe bortimot det perfekte. 

Jeg spurte mitt barnebarn etterpå: 
Kunne du merke at det var to damer som spilte Karius og Baktus. 
Han tygde litt på det, og var ganske kjapp med en konklusjon: 
Nei, og det var i tonefallet nesten som et spørsmål: 
Tøyser du nå, morfar? 

De to drevne skuespillerne bruker i Arne Lindtner Næss’ regi all den vidunderlige teaterkompetanse de har ervervet gjennom et langt liv som skuespillere. 
De overspiller, overdriver, tar det helt ut, gjøgler, ler og gråter og raser i sinne, samtidig som de har en overdreven teatralsk diksjon, hvert ord høres, nesten føles, iblant kjente den eldre seg nesten hensatt til fordums Nationaltheatret, hvor r-ene ble rullet på både lenge og vel, og hvor et rrrrop var et rrrrrop, og en hvisken en hvisken. 

Og de fikk publikum med til å rope. 
Vi vil ha loff. 
Vi vil ha loff. 
Det lød som en fanfare, samtidig som de yngste meget vel vet at det er politisk ukorrekt å rope dette i dag. 
For barna kjenner jo dette stoffet ut og inn, og har fått det forklart, selv om de fleste av dem ennå ingen erfaring har med tannleger på grunn av tidens bedrede tannhelse. 
Så da seksåringen på vei hjem spurte om jeg hadde hatt tannpine, og fortsatte med hodepine og skulderpine, så ble det litt vrient å forklare alt sammen. 
Men Riksteatret hadde klart å sette i gang noen tanker. 
Og jeg hadde hatt skikkelig moro. 

De spiller kommende dager i Mandal, Lyngdal, Kvinesdal og Flekkefjord før de fortsetter til Rogaland etter fire komplett utsolgte hus i Kristiansand. 
