Hudløse Hank
Historien om den svensknederlandske trubadurlegenden Cornelis Vreeswijks liv og musikalske karriere er i utgangspunktet den klassiske rock'n roll-historien: 

Plutselig suksess og tilbedelse fører med seg store mengder drikk, dop og damehistorier som drar det musikalske geniet inn i en nedadgående, destruktiv spiral der bunnen er døden. 
Eller i beste fall: rehab. 

Hans-Erik Dyvik Husby alias Turboneger-vokalist 
Hank von Helvete har selv vært der, noe som helt sikkert har bidratt til at hans hovedrolletolkning i filmdebuten er så fantastisk hudløs og intens. 

Jeg er stum av beundring over hvor utrolig godt Hank tolker rollen, og hvor nifst lik han er visesangeren i alle fasene av hans 50-årige liv. 
Synge bra gjør han også på de utvalgte visene der de ikke har brukt originalinnspillinger. 

Filmen starter med en dramatisk scene fra Vreeswijks hjemby i Nederland under andre verdenskrig. 
Tyskerne kommer på døra, og det ender at lille tuberkulosesyke Cornelis blir tatt fra foreldrene med makt og sendt til en institusjon. 
I filmen antydes det at dette traumet plager Cornelis gjennom hele livet. 
Ellers får vi lite innblikk i årsakene til Vreeswijks destruktivitet og ekstremt paranoide og sjalu personlighet – utover den sedvanlige rockemyten. 

«Cornelis» er en gripende beretning om en bekreftelsessøkende mann full av kjærlighet og talent, som altfor ofte valgte feil retning. 
Full av vakker musikk – og et glimrende portrett av den pripne, stivbente svenske mentaliteten på 60— og 70-tallet. 
