Ikke særlig sosial
Interiøret er stilrent og servicen upåklagelig. 
Det hjelper ikke når restauranten er tom og kjøkkenet slurver. 

-Restauranten er helt tom, sier Robinson og rynker på nesa. 

-Det er tross alt sommerferie. 
Vi får gi dem en sjanse, svarer Fredag og dytter på døra. 

Spiseparet er i Møllergata i Oslo sentrum. 
Den tomme restaurantens navn er Sosialen. 

-På hjemmesida reklamerer de med å være et jovialt og inkluderende sted for fattig og rik, forteller Robinson og blir avbrutt av en sommerblid (og jovial) servitør som ønsker velkommen og gir en kort innføring i dagens retter. 

-Jeg liker høyden under taket, de store vinduene og den røffe stilen på interiøret, roser Robinson. 

Spiseparet starter kvelden med gourmet-ølet «Estrella Inedit», tappet på en elegant champagneflaske. 
Det er et hveteøl fra Estrella Damm-bryggeriet i Barcelona, som er utviklet i samarbeid med mesterkokken bak Spanias beste restaurant, El Bulli. 

-Det er ikke så mye som minner om de belgiske hveteølene. 
Dette er lyst og godt matøl, konkluderer Fredag. 

Forrettene kommer raskt til bordet. 
Robinson bestilte andebryst med kalvebrissel, pak choi, stekt sopp og mangosalsa. 

-Andebrystet er ikke bare kjøleskapskaldt. 
Kjøttet smaker av kjøleskap, fnyser Robinson. 

-Når den kinesiske kålen er dvask, soppen uteblir og mangosalaten i hovedsak består av ananas, så blir dette en begredelig opplevelse. 

Fredag er overraskende nok tilfreds med sin forrett. 
På tallerkenen ligger kamskjell og kongekrabbe med sprøstekt serranoskinke og anissirup. 
I tillegg til en espressokopp med blomkålsuppe. 

-Kamskjellene er gyldenstekte og saftige. 
Den søtlige skjellsmaken er fin med hintet av lakris, skryter Fredag. 

Til hovedrett får Robinson fisken Hellebarn, som er kveite under seks kilo, med hummersaus. 
Den blir servert med rødløkskompott, sellerirot, spinatkrem og potetkake. 

-Fisken er fantastisk. 
Kveite har lett for å bli tørr, men denne er tilberedt med kjærlighet. 
Jeg skulle ønske kjøkkenet var like oppmerksomme i arbeidet med tilbehøret, sukker Robinson. 

-Spinatkremen er sur. 
Potetene er rå og sellerirota likeså. 

Kanskje Fredag er heldigere denne gangen også? 
Entrecôten med peppersaus har fått følge av asparges, gulrotpuré og saltbakte poteter. 

-Helt greit, konkluderer Fredag. 

-Kjøttet er mørt, tilbehøret i orden og sausen kjedelig. 

Nå er spiseparet spent på avslutningen. 
Den hyggelige servitøren kommer til bordet med daimiskake og limepai. 

-Isen smaker deilig hjemmelaget. 
Fruktsalaten virker litt tilfeldig, men den søte karamellen løfter opplevelsen, roser Robinson. 

Fredags limepai har også fått bein å gå på. 
Også den servert med den litt tilfeldige fruktsalaten. 

Limekremen er smurt på havrekjeksbunn og toppet med et beskjedent lag marengs. 

-Paien er vellykket, men jeg savner noe mer søtt som kan balansere det sure, sier Fredag. 

Spiseparet smiler og vinker til servitøren - som gjorde sitt beste. 
Men når de går ut i sommernatta kan de ikke unngå å lure på hva som foregikk på kjøkkenet denne kvelden. 
