M.Ward: 
Musikk for skumrende tidsmaskin og transistorradio 

Det er tre år siden Matthew Stephen Ward virkelig var seg selv. 

M. 
Ward «A Wasteland Companion» (Bella Union/Universal) 
I mellomtiden har han rotet seg bort på ulikt vis i sideprosjekter, hvis virkelige prestasjon har vært å få den sindige portlenderen med på juleplate. 
Nok om det. 
38-åringens syvende soloalbum er nok et der man ofte må holde pusten for ikke å forstyrre, og bygger videre på ideen om å skape popmusikk for fordums radioapparater. 

Man må være muggen og henge seg opp i at dette blir noe anonymt og konseptuelt, spesielt midtveis. 
Derimot er det vel så viktig å fokusere på realitetene: 
M. Ward sprudler, og han gjør det alene. 

BESTE LÅT: 
«The First Time I Ran Away» TOR MARTIN BØE 
