Her hjelper det ikke med noe abrakadabra!
Foutsigbar bluespop fra The Steve Miller Band. 

ALBUM: 
Da The Steve Miller Band ga ut albumet «Bingo!» i fjor, var det gått 17 år siden forrige studioutgivelse. 
Gitarist og vokalist 
Miller har riktignok solgt om lag 30 millioner plater, men huskes aller best for to hitlåter på henholdsvis 70- og 80-tallet, «The Joker» og «Abracadabra». 

Startet som bluesmusiker 
På grunn av disse to klassiske poplåtene er det ikke så lett å tenke seg at han faktisk startet som bluesartist — for over 40 år siden. 

Med «Bingo!» og «Let Your Hair Down» er han tilbake der han startet, sammen med sin faste makker gjennom tre tiår, den nå avdøde munnspilleren Norton Buffalo. 

Det vil si, det er ikke så lett å forstå hva eller hvor Miller vil. 
Låtene er signert bluesstørrelser som Buddy Guy og Amos Blakemore («Snatch It Back And Hold It»), Jimmy Reed («Close Together»), Willie Dixon («Pretty Thing» og «Love The Life I Live») og Muddy Waters («Can?t Be Satisfied»). 

Bluesklassikere 
I tillegg gjør Miller & Co. klassikere som «I Got Love If You Want It» og «Sweet Home Chicago». 
Sistnevnte tåler ikke flere runder nå, etter flere hundre versjoner — fra Robert Johnson spilte den inn i 1937 og via The Blues Brothers i 1980 og til en haug med samleplater. 
Miller & Co tilfører ikke denne låten noen ting. 

Forutsigbare riff 
Det er likevel mye fint — og ganske funky — gitarspill fra Millers side, selv om riffene blir i overkant forutsigbare og sjablongaktige — blant annet i retning sørstatsrock (særlig på «Close Together»). 

Munnspilleren Norton Buffalo har dessuten vært et sikkert kort. 
Han døde i 2009, og denne innspillingen må ha vært noe av det siste han gjorde. 
Buffalo var en av de beste hvite munnspillerne bluesbransjen kunne oppdrive, der oppe sammen med Delbert McClinton, Charlie Musselwhite og Kim Wilson, og hever bluesfeelingen flere hakk. 
Det samme gjør tre av bonuslåtene som er med på en special edition av albumet, mens de med en fjerde, «Tell Me What's The Reason», også er en tur innom swingjazzen. 

Likevel er det noe som ikke stemmer. 

Norton Buffalo 
Jo visst både swinger og fenger det, ikke minst i heftige spor som «Pretty Thing» (et høydepunkt med Norton Buffalo på djevelsk munnspill og særdeles heftig tromming av Gordon Knudtson), «Can't Be Satisfied» og funky «Just A Little Bit». 
Men The Steve Miller Band spiller den glatteste formen for bluesrock — nærmere popmusikken enn bluesen. 

Dermed faller de midt mellom to stoler, — for glatt for bluesrocken og for rufsete og røft for popen. 

PS. 
Coveret på Steve Millers to siste album har coverkunst signert Storm Thorgerson, Pink Floyds faste coverkunstner. 
DS 
