Led Zeppelin-kapittelet lukkes
Verdig svanesang fra et av rockens aller største band. 

ALBUM: 
Med rundt 300 millioner solgte album er Led Zeppelin et av planetens største band noen sinne. 
Det ga seg også utslag i et en billettetterspørsel verden aldri har sett make til da det nærmeste du kommer en gjenforening av originalbesetningen av Led Zeppelin i 2007 skulle gjøre sin første helaften på 27 år i O2 Arena i London. 

Nærmere 20 millioner meldte seg på i loddtrekningen om de 18.000 billettene som ble lagt ut da Atlantic Records-gründer Ahmet Ertegun skulle hedres. 
Både presse og fans har vært samstemte om at begivenheten var noe for historiebøkene. 
Et verdig farvel, om du vil. 
Skal man gå etter uttalelser fra sentrale skikkelser i Zeppelin-leiren, ble det nok med denne ene festkvelden. 

Tidløs 
Da er det en hyggelig gest at undertegnede og resten av verden som aldri fikk oppleve O2-konserten nå får en bit av kaken. 
«Celebration Day» som konsertplate er mest det, en slags øre-i-veggen-observasjon til det som åpenbart har vært minnerik aften. 

«Celebration Day» som plate mister selvsagt mye av øyeblikksmagien, men den handler også om mye annet. 
Mest av alt den unike låtarven. 
Visst er bandet blitt eldre, og det vil være en løgn å si at det ikke høres. 
Robert Plant tar sine vokale snarveier, Jimmy Page er hakket stivere i fingerspissene og Jason Bonham mangler noe av den intuitive og tøylesløse galskapen faren, John Bonham, var en suveren formidler av. 
Men det er noe med kjærligheten i møte med de da opp mot 40 år gamle sangene som fortsatt inspirerer. 

Feiring Når John Paul Jones hamrer på tangentene i «Trampled Under Foot», er det som tiden har stått fullstendig stille og ikke har noen plan om å bevege seg videre heller. 
Som de selv synger, «The Song Remains the Same». 
Den samme gamle visa i Led Zeppelin-universet blir nemlig aldri gammel. 
Folk vil sannsynligvis fortsette å trekke paralleller til «Kashmir» 40 år fra nå, når noen skriver en episk rockelåt, eller referere til Jimmy Page i møte med en heftig riffmaker. 

«Whole Lotta Love», «Good Times, Bad Times» og «Black Dog» er alle tuftet på komponenter som aldri går ut på dato. 
Like unike som de er basale. 

«Celebration Day» er nettopp det tittelen indikerer, en feiring av noen av tidenes største rockelåter, hvis kraft fremdeles trår frem med uforminsket styrke. 
