Melankolsk, mørkt og vakkert
Det er USA som ruler for tiden når vi snakker om kvalitetsrock. 
Og det er gjerne menn som har levd en stund som får det best til. 
Her er det sjuende verket til The National fra Ohio. 

Sakte og sikkert har de sikret seg et stort publikum. 
Senere i høst fyller de Sentrum scene i Oslo to ganger. 
Kvintetten har gitt ut gode album stort sett hele veien, og dette er mer enn en ålreit oppfølger til det gode 2014-albumet, "Trouble Will Find Me". 

Musikken er mørk, melankolsk og dyster, men det oppleves likevel som lystbetont og livsbejaende å lytte til The National også denne gangen. 

Åpneren "Nobody Else Will Be There" setter standarden når vi snakker om rolig, vemodig og saktegående rock. 
Litt mer fengende og oppløftene er "Day I Die". 
Lett å like, lett å digge med fett gitarspill. 

De bruker enkle grep og knep på "Walk It Back", men det funker, og det låter bare så bra. 
Se for deg musikk som er en blanding av Nick Cave, Leonard Cohen og U2, så er vi ganske nærme det som The National holder på med. 

Her er egentlig ikke noe svakt spor. 
Dette er et typisk album der rekkefølgen på låtene er nøye gjennomtenkt slik at variasjonen blir akkurat passe god og passe stor til at man som lytter føler man må høre på alt; hver gang. 

Den aller fineste låten er den fengende og melodiøse, "Carin at The Liquor Store". 
Har du ikke hørt hva The National holder på med før, så er tiden for å gjøre det overmoden nå. 
