Fjellstøtt - uten Fjeld
Norgesvennene Chatham County Line på egne bein. 

||| 
ALBUM: 
Jonas Fjeld og amerikanske Chatham County Line har mye å takke hverandre for, Fjeld for at bandets opptredener under hans romjulskonserter i Drammen teater i 2006 førte til et langt og fruktbart musikalsk samarbeid med bl.a. to album, og Chatham for at de ble introdusert for et nytt publikum som setter pris på deres blanding av folk, bluegrass og countrymusikk. 

Live-band Chatham County Line kan være så gode de vil, men det er åpenbart at uten Fjeld ville de her i Norge vært et i mengden av gode band innen den mest amerikanske av alle musikkformer. 
Men de fortjener virkelig oppmerksomheten. 
Live er de et syn, der de nærmest slåss om å slippe til foran den ene sangmikrofonen. 
At bandet er noe helt for seg sjøl fikk vi også oppleve på den lille, men legendariske klubben Continental Club under South By Southwest-festivalen i Austin, Texas i mars. 
Da tida var ute og lysene blinket, gikk de like godt ned fra scenen og fortsatte konserten blant publikum på golvet — helt strømløst. 

Gode stemninger 
På plate er bandet fra Raleigh, North Carolina først og fremst gode håndverkere som omgir seg med gode låter og stemninger, uten å ty til eksesser. 
Gitarist og låtskriver Dave Wilson er den trygge og gode hovedstemmen i bandet, men Chandler Holsts banjo er også viktig for soundet — der den alltid ligger bak som en styrepinne. 
John Teer krydrer nennsomt med sitt fele- og mandolinspill, Greg Readling er den stødige skipperen som holder stø kurs bak ståbassen - og sammen sørger kvartetten for sjeldent gode harmonier hele veien. 

Nostalgisk Musikken har et nostalgisk slør over seg, mest fordi de ofte spiller den som de gjorde for hundre år siden — og dermed holder denne amerikanske musikkskatten levende for nye lyttere. 
Men de oppdaterer den også, og leverer et svært variert album som topper seg med glimrende låter som den fløyelsmyke åpningen «Wildwood», bluegrass i bunnen, men med et piano som «fremmedelement», sødmefylte «Alone In New York» om å vandre gatelangs i verdensbyen, «Crop Comes In» med munnspill og steelgitar, såre og voggeviseaktige «Porcelain Doll» og pop-fengende «Ringing In My Ears», sammensatt av tekstlinjer fra kjente pop- og countrylåter og med trommer - forbudt i bluegrasskretser, men helt naturlig i 2010-versjonen av Chatham County Line. 
