Uforløst om svensker blant nyrike nordmenn
Norske filmer viser sjelden klasseforskjeller her til lands. 
"Svenskjævel" er et hederlig forsøk på å pirke i idyllen. 

Regi/manus: Ronnie Sandahl. 
Med: 
Bianca Kronlöf, Henrik Rafaelsen, Petronella Barker, Kyrre Hellum med flere. 
Norge/Sverige 2015. 
1 time 37 minutter. 
Aldersgrense: 
Tillatt for alle. 
Egnethet: Ungdom/Voksen. 

Det er flott at en svensk regissør lager film om nyrike nordmenn. 
Men gode ansatser forsvinner i en klisjéfylt kjærlighetshistorie, tynn handling og mangelfull persontegning. 

Spillefilmdebutant Ronnie Sandahl skildrer svenskene som en underklasse i Oslo. 
Söta bror og hans medsøstre fra de indre dalstrøk i Sverige sover på madrasser og senger i trange kollektiver i hovedstadens slitte strøk. 
De unge svenskene stønner fordi norske butikksjefer oppfører seg bitchy og depper når tiden kastes bort på venting i vikarbyråer som ved dagens slutt likevel ikke har noen jobb å tilby. 

Hvor representativt det er, er vrient å avgjøre. 
Til A-magasinet sa Sandahl nylig at en generasjon med svensk arbeiderklasseungdom har blitt berget ved hjelp av jobber i Norge. 
Flere intervjuede svensker likte seg godt. 

Men "Svenskjævel" viser hvor deprimerende posisjonen som underdog kan være. 
En nytteløs jakt på jobber har slitt ned 20-åringen Dino, helt til hun hyres som barnevakt hos den aleneboende tobarnspappaen Steffen. 
Han bor i et fint villastrøk langt unna Oslos østlige bygårder. 

Dessverre er storyen altfor skisseaktig til at den kan gi dybde til filmtittelen. 
Det blir for mange hull i fortellingen om en far som knapt snakker med sin deprimerte tenåringsdatter eller plutselig ikke kan betale en hotellregning. 
Det er for klisjéfylt at Steffen faller for barnevakten, og det er uforløst hvordan eldstedatteren reagerer på det hele. 

Så synd. 
For Dinos utsagn om at "vi tenker på dere nordmenn som en utviklingshemmet fetter som har vunnet i Lotto", er virkelig verd en filmatisk raljering. 
