Genial spionfilm, fantastisk Oldman
Møtet med Gary Oldman som John Le Carrés britiske agent Smiley er blitt en to timer lang nytelse. 
Svensken Tomas Alfredson 

Muldvarpen (Tinker tailor soldier spy) 

Fransk britisk tysk spiondrama. 
2011. 
2 timer, 7 minutter. 
15 år. 
Regi: Tomas Alfredson. 
Med:Gary Oldman, Colin Firth, Toby Jones, Mark Strong, Ciaran Hinds, John Hurt. 

Jeg har sett spionfilmen som er replikk-stillere, seinere ogstilistisk mer presis enn "Kongens tale", og den er helt sikkert denbeste spionfilmen noensinne. 
Tomas Alfredson er noe så politisk ukorrekt som engenial svenske, og med "Muldvarpen" har han laget en film som fårmørket til bevege seg. 

Alfredson (som er sønn av komikeren og alle sekstiåtteresungdomsfavoritt Hasse Alfredson) er ikke en selvopptatt regissør. 
Han tilegnerfilmen en taus og paranoisk stil som nesten kan virke upersonlig, men som erAlfredsons måte å finne igjen tida på. 
Mye er skutt med telelinse, og bildenegir deg følelsen av at personene er overvåka og systematisk iakttatt. 
Den kaldekrigens agent-England er et paranoisk limbo, et mellomstadium mellom å være ogikke være, der skjebnen er en stillferdig, men uforutsigbar byråkrat. 
Hemmeligheter gir filmen en tilbakeholden kulde. 
I løpet av den første timenblir lite røpet, og en stund føler du at det anstrengte rolle-karnevalet iSirkuset er så overveldende at ikke en gang manusforfatterne kunne få vite hvasom skjedde. 

Det er ikke noe flott med stilen, men den er vakker ogsystematisk og gåtefull. 
Syttitallet er beskrevet annerledes enn syttitallflest. 
Det hviler en uskjønn kommunal engelskhet over bilder og samtaler. 
Ingenbildevalg virker tilfeldige eller pragmatiske. 
Ingen replikker er jabbende. 

Spenningen er ikke en fortausvilter Bourne, men en gledesløsskyggemann som holder pusten. 
Noe ubehagelig foregår her, men som om det aldriskjedde. 
Det er nydelig gjort. 

Alfredson holder kameraet på det avlyste skyggefjeset tilGary Oldman, som om han venter på at mannen skal avsløre følelsesliv. 
Plutseligkommer det en rykning i en øyekrok. 
Vi skvetter nervøst. 
Den ville Gary spillerLe Carrés dystre Smiley, en distingvert statstjenestemann som svømmer medbrillene på. 
Oldman har beskrevet sin Smiley som en mann som kommer inn i etrom uten å tilpasse seg atmosfæren der, han er det motsatte av en kameleon, oghan er befridd for farger. 
Rollen gjennomføres med utsøkt intelligens og er totimer med rein nytelse. 
Ved Oscar-utdelingen skal Oldman konkurrere mot BradPitt ("Moneyball"). 
Det er som å sette et Rembrandt-maleri opp mot enlitt fin kalender fra Mittet Foto. 

I rolle etter rolle kommer perfeksjonistene smygende inn ihandlingen. 
John Hurt på randen. 
Toby Jones som en insektsplagsomnisje-etterforsker. 
Ciaran Hinds som den vaktsomme Roy Bland, Mark Strong somDracula-aktig feltspion, Colin Firth som den blide kontorflørtis, Tom Hardy somden langhåra smygeren Ricki Tarr. 

Noen få ganger bryter stilen ut i desperat frivolitet, somnår ironiske agenter festsynger den russiske nasjonalsangen og Smiley oppdagerat kona er utro. 
Det er da du får lyst til å reise deg og applaudere. 
Om detikke var for at da ser de deg. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
