Syrlig kammerspill om festen du helst vil unngå
«The Party» gir et fascinerende innblikk i hvordan flere personers verdener kan rase sammen i løpet av en liten kveld. 

The Party 

Sjanger: 
Sort komedie 

Skuespillere: Patricia Clarkson, Bruno Ganz, Cherry Jones, Emily Mortimer, Cillian Murphy, Kristin Scott Thomas, Timothy Spall 

Regi: 
Sally Potter 

Storbritannia, 2017 

Lengde: 1 t. 10 min. 

Aldersgrense 12 år 

Har du noengang kjent på et aldri så lite snev av skadefryd når noen som er veldig ideologisk sikre i sin sak opplever at virkeligheten ikke lar seg løse i tråd med meningene de har? 
Regissør Sally Potter utforsker og utfordrer disse følelsene i «The Party», hvis tittel har dobbel betydning. 
Janet (Kristin Scott Thomas) har akkurat blitt forfremmet i opposisjonspartiet hun tilhører. 
Hun ligger an til å bli minister i en framtidig regjering, og dette skal selvsagt feires med venner og familie. 
Men etter hvert som festens deltakere begynner å melde sin ankomst, blir det klart at konflikter ligger og ulmer både her og der. 
Etter hvert slår de ut i full blomst, noe som fører til at alle må revurdere sine egne ståsteder og holdninger på den ene eller andre måten. 

Filmen er nesten som et filmet teaterstykke, i og med at all handling foregår i noen få rom i Janets typiske middelklassehjem. 
Den er også filmet i svart hvitt, noe som kler den fint. 
I filmer som dette er det i stor grad skuespillerprestasjonene som avgjør om det skal fungere eller ikke. 
Heldigvis har Potter fått med seg et skikkelig stjernelag, med en rekke herlige typer: 
Timothy Spall som den apatiske ektemannen, Patricia Clarkson som den rappkjefta og politisk desillusjonerte venninnen, Bruno Ganz som hennes new age-frelste mann, Cherry Jones og Emily Mortimer som et lesbisk par som dras mellom personlig utvikling og trivielt familieliv, mens Cillian Murphy spiller en kokainsnortende finansmann som åpenbart sliter med sosial angst og det som verre er. 

Det er i spenningene som oppstår mellom disse mangefassetterte personlighetene at filmen hever seg fra middelmådig til i aller høyeste grad interessant. 
