Vakkert kretsende rundt døden
Du kan ikke beskylde Deerhunter for å stå stille. 

På Wikipedia brukes det tre linjer for å ramse opp sjangerne de kan knyttes til, fra nypsykedelia via støypop til postpunk. 
Forrige plate beskrev de selv som nattlig garage i en avant garde-kontekst. 

Listen over tidligere medlemmer er dobbelt så lang som dagens besetning på fire. 

De har aldri vært et band som har solgt mye, med en 37. plass på amerikanske lister for "Halycon digest" som en foreløpig topp. 
Samtidig er de kritikerrost som få, med en gjennomsnittsscore på 81 av 100 for sine seks siste album på Metacritic – nettstedet som samler inn anmeldelser fra de største magasiner og aviser. 
Nå er det håp om at anmeldere og platekjøpere kan finne sammen. 
"Fading frontier" er det mest letthørte de har lagd, uten at det går på bekostning av annet enn kaoset de tidvis har dyrket. 

Deerhunter nøyer seg med ni kutt og en spilletid på snaue 36 minutter. 
Til gjengjeld er det lite fyllmasse her. 

I fjor ble bandleder Bradford Cox alvorlig skadet da han ble påkjørt av en bil i hjembyen Atlanta. 
Det har resultert i en plate som kretser rundt døden, ikke minst i sangen "Breaker": 

Jack-knifed on the side-street crossing 

I’m still alive, and that's something 

And when I die there will be nothing to say 

Except 
I tried not to waste another day 

Nær-døden-opplevelsen gjør at han setter større pris på livet, uten at dette er blitt en jublende glad plate. 
Følelsen av melankoli og død sitter dypt. 
I "Take care" synger han: 

Take care, lift the guard, you won't be lonely 

Too much longer 

Raise your crippled hand into the clouds 

And wave bye-bye now 

Deerhunter åpner med "All the same", en sang om tomhet og mangel på tilhørighet. 
Det hjelper ikke en gang å skifte kjønn, slik vennen til faren gjorde fordi han kjedet seg. 
Det førte bare til at han mistet det han hadde. 
Ingen munter begynnelse, men melodien er flott. 

Platetittelen "Fading frontier" er hentet fra neste kutt, "Living my life": 

Will you tell me when you find out 

How to conquer all this fear 

I've been spending too much time out 

On the fading frontier 

Så følger "Breaker", før "Duplex planet" er enda en sang om rotløshet. 
Tim Cane fra Stereolab er gjest, mens James Cargill fra Broadcast er med på drømmende "Take care". 

"Leather and wood" er ikke like melodiøs som resten, men til gjengjeld med en tekst om å bli gitt en ny sjanse. 
Det er håp tross alt. 

Fønky "Snakeskin" er platens friskeste og tøffeste låt, men tekstmessig er vi tilbake i det depressive hjørnet: 
I was born already nailed to the cross . 

Tempoet synker kraftig på "Ad astra", med en tekst like kryptisk som studioarbeidet. 
Før kunne Deerhunter levere hele album av dette slaget. 
Her blir kuttet en kontrast til resten. 

Kvartetten avslutter med flotte "Carrion", en sang om å bli forlatt og om å grave seg ned: 

In the midnight hour, I will lose my power 

I will dig my hole, I will become a mole 

33 år gamle Bradford Cox skriver tekster som om han nærmer seg sine siste dager på et sykehjem. 
Likevel er det lysglimt å spore. 
Noen vil savne kaoset fra tidligere plater, men "Fading frontier" er lyden av et klassisk rockealbum. 

Beste spor: 
"All the same", "Breaker", "Carrion". 
