Totalt bortkasta Liv Tyler
Hvordan kunne de? 
Jeg så om igjen «The strangers» for å like den, for egentlig er det noe oppdretts-sart og livsudyktig ved Liv Tyler som burde gjøre henne perfekt til grøssere og andre fysiske overgrep. 

Men denne filmen er helt fullstendig feil: 
Den skulle ikke ha starta med frampeket i 911-samtale, «Det er blod over alt». 
Da vet vi hvordan det går. 
Og når først nattas voldsomheter var blitt mer enn antydet, burde historien ha endt med en skikkelig overraskelse, ikke bare med den stortingspolitiske konstateringen «Det gikk som vi trodde». 

Dette er brudd på thrillerens byggeforskrifter. 
Det hjelper ikke at filmen bygger på sann historie. 
Denne sanne historien burde de overlatt til bibliotekarene. 

Det starter bra. 
Tyler kommer inn i postfestisk forstadsstue i en tynn festkjole som hun fyller på samme måte som stiv kuling fyller ut storseil. 
Hun er en gåtefull haneplager som ikke vil gifte seg med Scott Speedman, bare pocahonte rundt i huset med så trist fjes at Wounded Knee ville vært en befrielse. 

Så banker det på døra. 
Utforbi står en 45 kilos rødhette og leter etter bestemors hus. 
Hun er filmens voldelige mega-trussel. 
OK? 
Blod over alt. 
