Plastikk
«Lorax — skogens vokter» er en livlig tegnefilm om trær og miljøvern som virker litt kunstig. 

FILM: 
Ted er tolv år og bor i en by der trærne er av plast og blomstene oppblåsbare. 
Innbyggerne er tilsynelatende lykkelige og vet ikke om noe annet liv. 
Ted er forelsket i den litt eldre Audrey, som forteller ham at en gang fantes det ekte trær og hun skulle gjerne giftet seg med den som kunne skaffe henne et slikt. 
Teds rampete bestemor sier at hvis han vil vite noe om ekte trær, må han finne veien ut av byen og oppsøke einstøingen Selv-nok. 

Selv-nok forteller om da han var ung og dro ut i verden på eventyr, men endte opp som storkapitalist. 
Han hogde ned alle truffula-trærne for å lage «thneeds», en type strikkede plagg som ingen trenger, men som ble hattemote for en periode, helt til det var tomt for trær og lufta full av gift. 
Da fikk en knøttliten kar ved navn O?Hare ideen om å bygge en avsondret by i plast og tjene seg søkkrik på å selge rein luft på flaske. 

Biljakt 

«Lorax» er den fjerde av Theodor Seuss Geisels bøker som blir filmatisert, etter at «The Grinch» gjorde julesuksess i 2000. 
Dr. Seuss skriver på rim og leker med språket (Selv-nok lager klærne sine av «miff-muffered moof»), men bøkene er korte og historiene må bygges ut for å fylle en 90-minutters kinofilm. 
Man har derfor diktet opp nye karakterer og lagt inn en biljakt eller tre. 

Dr. 
Seuss skrev «The Lorax» i 1971 og var tidlig ute med sitt tydelige miljøbudskap, som han legger i munnen på en oransje skapning med stor bart som daler ned fra himmelen og ytrer de, i amerikansk sammenheng, klassiske ord: 
«I am the Lorax who speaks for the trees.» 

Heisatur 

«The Lorax» har fått svært blandet kritikk i hjemlandet, men for en som ikke har vokst opp med Dr. Seuss, framstår «The Lorax» som enda en hektisk heisatur som en del voksne vil synes er grell, både visuelt og musikalsk, mens målgruppa vil mene at miksen av fart og sterke farger er perfekt. 
Den digitale animasjonen gjør at den ekte skogen virker nesten like kunstig som O?Hares plastikkby, men filmen byr på en god del morsomme detaljer og kan i likhet med mange halvgode barnefilmer betraktes som en psykedelisk piknik. 
