The Mountain Goats:Goth inn i mørket 

Lyse sanger om svartkledde mennesker. 

The Mountain Goats: 
"Goths" (Merge) 

Forrige gang skrev John Darnielle om wrestling. 
Denne gang tar han for seg gothere. 

Med årene har Mountain Goats vokst fra én mann til et band, men denne gang legger Darnielle bort gitaren. 
Det betyr at bassen til Peter Hughes får mye rom, i tillegg til trommene til Jon Wurster og alt det som Matt Douglas spiller på. 
Pluss Nashville Symphony Chorus på åpningen "Rain in Soho", men altså ingen gitar. 

Mountain Goats er ikke alene om det. 
Morphine klarte seg godt uten, men slike band krever ofte litt ekstra av vokalisten. 
Der stiller Darnielle sterkt. 

Han hverken hyller eller gjør narr av den gotiske mystikken, men skildrer tilværelsen og tankene til et fallert gothband fra California. 
Det er referanser til fortidshelter som Siouxsie and the Banshees, Sisters of Mercy, The Cure og ikke minst glemte Gene Loves Jezebel, men bare i ordene Darnielle synger, ikke i stemmen hans eller i melodiene. 
På merkelig vis gjør dette platen bedre. 

Beste spor: 
"Rain in Soho", "Stench of the unburied", "Paid in cocaine", "Abandoned flesh". 
