Estetisert grusomhet
Regi: 
Lajos Koltai. 
Originaltittel: 
«Sorstalansg». 
Ungarn/Tyskland/England. 
Fra 11 år. 

STJERNER: 
Marcel Nagy, Béla Dora, Bulint Péntek 

HANDLER OM: 
Basert på Imre Kertész roman. 
«Uten skjebne» beretter om den 14 år gamle ungareren György Köves opplevelser før, under og etter et arbeidsleiropphold hos tyskerne under 2. verdenskrig. 

DOM: 
Regissør Koltai er tidligere filmfotograf. 
Det merkes. 
De utmagrede kroppene som står og vaier som korn på en åker i en av de mest minneverdige sekvensene her - våket over av gustne, diabolske nazister - er fotografert som om Koltai var på et «heroin chic»-reklameoppdrag for Calvin Klein. 
Man blir sittende med en følelse av at det var konsentrasjonsleirenes flombelysning som trakk ham mot filmen. 
En drøy påstand, men faktum er at undertegnede fant filmens sterke estetikk distraherende, et inntrykk ytterligere forsterket av Ennio Morricones vakre lydspor og måten de episodiske billedfragmentene «fades» inn og ut på - et stilistisk grep vi forbinder med TV-reklamen. 

«Uten skjebne» er med andre ord noe så paradoksalt som en smellvakker Holocaust-film, og historien taper på den gjennomestetiserte tilnærmingen. 
At hovedrolleinnehaver Nagy har et begrenset uttrykksregister og at filmen er altfor lang, er andre problemer. 
Det som kanskje er filmens egentlige tematikk - følelsen av å ikke høre til noe sted etter en oppvekst under ekstreme forhold - berøres ikke i særlig grad før filmens siste fem minutter. 
For sent. 

MORTEN STÅLE NILSEN 
