Bokanmeldelse:Geir Pollen: 
«Armfeldts armé» 

General Armfeldts forsøk på å erobre Trondheim i 1718 endte i katastrofe. 
Geir Pollen har gitt nytt liv til et av Nordens største krigsdrama. 

Den store nordiske krigen (1700–1721) gikk mot slutten da den svenske generalen Carl Gustaf Armfeldt krysset grensen til Trøndelag med 10.000 mann. 

Felttoget var nok et utslag av kong Karl 12.s stormannsgalskap, da han ikke kunne forsone seg med at den svenske storhetstiden var over. 
Soldatene manglet både klær og forsyninger til å takle oppdraget, og aller verst gikk retretten da hele 3000 frøs i hjel i grensefjellene mellom Sør-Trøndelag og Sverige. 

Dramaet minnes fortsatt blant lokalbefolkningen i regionen, som i det årlige Røros-spelet Elden. 

Geir Pollen er kjent som kritikerrost skjønnlitterær forfatter, men i denne boken viser han et formidabelt talent som formidler av historisk materiale. 
Tro mot fakta, og like bestemt på å skrive en gnistrende god fortelling. 

Som tittelen antyder er det soldatenes liv det dveles ved. 
Offiserene opptrer også, men da i første rekke som forvaltere av undersåttenes skjebne. 
Kildene er naturligvis sparsomme når man anlegger et slikt blikk på historien, da soldatene knapt skrev brev eller dagbøker, og ingenting heller er bevart. 

Men Pollen har satt sammen et puslespill av indirekte kilder, som puster liv i fotfolkets opplevelser. 

Han skriver også utførlig om hvordan bøndene i Trøndelag og Jämtland led under hærens bevegelser. 

I begynnelsen betalte de for seg, da de forsøkte å tilfredsstille sitt enorme behov for matvarer. 
Mot slutten av felttoget stjal de alt de kom over, og bygninger ble brent ned for å gi et øyeblikks varme. 
Faktisk var det enda flere trøndere enn svenske soldater, som direkte eller indirekte omkom under krigsmanøvrene. 

Geir Pollens fortelling er helstøpt og solid. 
Han er dessuten særdeles elegant i omgang med historiens hvite flekker. 

Da Trondheimskommandant Budde, sent om natten, alene på soverommet, fikk lest ilmeldingen om at svenskekongen var død og faren over, spør Pollen: 

«Brast han ut i latter, eller fyltes øynene hans av takknemlige tårer? 
Hamret han nevene i bordet i yrskap, eller foldet han hendene og takket sin Gud? 
Raste han ut av soverommet, iført bare nattskjorten og ropte at folk måtte våkne, eller steg han innbitt-verdig og hjulpet av sin kammertjener inn i generalsuniformen?» 

Her skulle vi gjerne fortsatt referatet, for spekulasjonene fortsetter, men les heller boken i sin helhet! 
