David Corley:Kom sent, men godt 

Det tok 53 år å få ut den første platen, men bare tre år på den neste. 

David Corley: 
"Zero moon" (Wolfe Island/Border) 

David Corley vokste opp på en hesteranch i Layfayette i Indiania. 
Mer eller mindre motvillig lærte han å spille piano, men det tok mange år med reising og småjobber på kryss og tvers av USA før han nærmet seg et studio. 

Først som 53-åring ga han ut debutalbumet "Available light", som av en eller annen grunn slo spesielt godt an i Nederland, Italia og Irland. 
Et alvorlig hjerteattakk på scenen senere, fulgte han opp med en ep i fjor og nå er album nummer to ute. 

Corley er solid plassert i singer/songwriter-tradisjonen. 
Han har en stemme som lyder passe slitt og røff, på grensen til Tom Waits i avslutningen "Burning chrome". 

Pianoet er på plass i introen "Visions" og ikke minst i såre "Never say your name". 

Dette er musikk du kan godt spille høyt, men den funker like godt midt på natten med volumknappen nesten avskrudd. 

Beste spor: 
"Never say your name", "Zero moon", "Down with the universe" 
