Litt virkeligere
Sør-Afrika-filmer er også en drama-genre, og de skuer ofte tilbake i en unødvendig begeistring for eget engasjement. 

Man trengte ikke hovedfag i statsvitenskap for å være motstander av apartheid og de hvite sørafrikanernes bandestyre. 
Hele verden var det. 
FN boikotta alle som ikke boikotta Sør-Afrika. 

Derfor kan filmen om arbeidsformannen som blir ANC-aktivist virke sørgelig overflødig, akkurat som IRA-dramaet «Vinden som ryster kornet». 
De som har rett gjør alt rett, og de som hadde feil, driter seg ut hele tida. 

Den som likevel insisterer på at «Catch a fire» er en verdifull beskrivelse av virkeligheten, kan konsentrere seg om torturist-rollen til Tim Robbins og bruke filmen til undring over alle de som tjener idiotenes statsmakt sjøl om de må skjønne at de ikke bare forgriper seg på allmenn moral, men dessuten helt sikkert taper. 
Verden er overraskende full av idioter som tror at vold er en vaksine mot rettferdighet. 
