Et kjempeløft for Åge
Superprodusent Vestrheim rydder opp. 

LÅT: 
«Kanskje Åge nå er såpass i siget at han burde overlate produsentstolen til yngre krefter, og slik bygge på den nivåhevingen som har vært antydet de siste årene. 
Kåre Vestrheim, er du ledig?», spurte denne anmelder retorisk i forbindelse med Åge Aleksandersens 2008-album «Katalysator». 

Det er vel høflig å si takk når ønsket nå faktisk innfris, men det er også en udelt glede å høre Kåre Vestrheim skru Åge-soundet med noe av det samme bombastiske kraftrockanslaget som Brendan O'Brien - på godt og vondt - har tilført Bruce Springsteens 2000-tallsalbum. 

Dømt ut i fra denne førstesingelen, vinner Åge veldig mye på å slippe til yngre krefter bak miksepulten. 

Åges kroniske soundproblem - også post-revitalisering og låtskrivermessig rehabilitering - har vært en litt sedat, gammelmodig trønderrockgrunnstilling, en smårølpete «dans-på-lokalet»-tilnærming i kombinasjon med ballader på autopilot. 

Alt dette er borte her: 
«Medvind» er virkelig medvindspreget, en rumlende, temposterk rocker med flott dynamikk i både lydbilde og arrangement. 

Vi får en tett og intens vegg av lyd, et dypt drønn fra bass og trommer. 

Samtidig er alt dette utført uten at flere av Åges tradisjonelle signaturgrep som låtskriver og sanger dekkes til. 

Slik sett noe av en prestasjon dette her, å forløse Åges urkvaliteter og oppgradere og modernisere en folkekjær, men litt sliten musikalsk estetikk. 

Det viktigste er at Åge her fortsetter en god låtskrivertrend - ujålete, folkelig rockunderholdning, bare at det låter mye bedre enn før. 
