No.4 med en knallsterk nummer to 

No. 
4 lager smart, sofistikert og fengende visepop av ypperste merke. 

Det er ingen tvil om at det lages mye god, ung og moderne visepop i Norge for tiden. 
Hør på NRK 
P1 noen timer i bilen en søndags ettermiddag, og artistene dukker opp en etter en. 
Personlig synes jeg likevel at mye kan bli vel likt, og lytter aktivt etter de unike i floraen. 

Det er der Oslo-trioen No. 4 dukker opp. 

Tekstlig skriver de hverdagslinjer som har evnen til å overraske, små treffere om livet, kjærligheten, familien og byen de kommer fra. 
Likevel er det musikalsk trioen for alvor skiller seg ut. 
Basisen er viser og lett popmusikk, ja, men det hele utføres med smittende kreativitet. 

Visepop av ypperste merke 

Hva nå er andre album ut fra No. 4, og treffer minst like godt som debuten Henda i været fra 2016. 
Den gangen var trioen Emilie Christensen, Ingeborg Marie Mohn og Julia Witek allerede erfarne sammen, de møttes på musikklinjen ved Foss videregående i Oslo, og hadde to år tidligere fått et lite gjennombrudd med reklamelåten «Lite og stort» for Widerøe. 

Siden sist har trioen også bidratt med vokal på «Halvveis rundt jorden» for deLillos, den beste låten derfra på årevis. 
Det kommer altså ikke som noen overraskelse at Hva nå byr på norskspråklig visepop av ypperste merke, selv om trioen selv uttrykte tvil om egne låtskriverferdigheter i et intervju på NRK sist søndag. 

Ingen fare, for det smarte og sofistikerte grepet om ord, melodiføring, harmonier og arrangement er akkurat det samme som man har hørt og likt før. 

Rik popmusikk 

Musikalsk varierer No. 4 også på dette albumet mellom helt nedpå viser og mer oppstemt popmusikk. 
Begge deler treffer, men sistnevnte aller best. 
For eksempel i andrelåten «Alexander B», den mest dansbare visen i norsk musikk på lenge, lenge. 

«Det her kan ikke være sunt, første gang på diskotek og jeg er svimmel, selv om det går sakte rundt» synger førstevokalist Emilie Christensen, og vi skjønner at dette handler om mer enn dans. 

Under drives melodien først frem av et spinkelt piano, som med bredere instrumentering og harmonier vokser til storslagen pop i refrenget, før det hele avsluttes med en aldeles nydelig saksofonsolo. 
Låten er ikke alene, men albumets beste eksempel på No. 4s evner til å skrive og spille rik popmusikk. 

De kan sin visepophistorie 

I motsatt ende står en sterk ballade som «Det finnes bare vi» (også brukt i TV 2-serien Søsken), og den like lystige som melankolske «Oslo forteller». 
En låt som viser at No. 4 kan sin visepophistorie, samtidig som de søker etter å gjøre ting litt annerledes. 

«Jeg finner roen der, alle andre er, der det finnes flere mennesker enn det finnes trær. 
Lyden av trafikk, er lyden av musikk, jeg hører hjemme her» synger Emilie Christensen, og treffer enhver osloborger rett hjem. 

Så hva nå? 
No. 4 har laget et andrealbum som fortjener å nå lyttere langt utenfor hovedstadens grenser. 

No. 
4 spiller på Sentrum Scene i Oslo 8. desember. 
