Filmanmeldelse:«Fifty Shades of Grey» 

«Fifty Shades of Grey» er plump, pornobasert og manipulativ. 
En riktig avansert drittfilm! 

«FIFTY SHADES OF GREY» USA 

REGI: 
Sam Taylor-Johnson. 
Aldersgrense: 
15 år 

MED: Jamie Dornan, Dakota Johnson, Luke Grimes, Jennifer Ehle, Rita Ora, Eloise Mumford, Marcia Gay Harden, Max Martini, Rachel Skarsten, Victor Rasuk, Callum Keith Rennie, Dylan Neal. 

Knapt et menneske i verden kan være i tvil om hva dette handler om: 
Den unge, jomfruelige gymnasiasten Anastasia møter den beinharde og steinrike forretningsmannen Christian Grey. 
Uheldigvis/muligens heldigvis for Anastasia: Mr. Grey – Sir – kan ikke virkelig nyte sex uten å påføre sin partner strenghet og ydmykelse – men aller helst smerte. 

Ok, bøkene fra E.L. 
James har åpenbart truffet et smertefullt godt punkt - det er solgt noe slikt som vel 100 millioner eksemplarer. 

Så må det vel være et upirret vakum hos mange, særlig kvinner, har vi forstått. 
Det kan så være. 
Men bøker er blitt film, og dette er filmen: 

Historien er tradisjonell porno. 
For så vidt uten den alt for eksplisitte sexen. 
Men ellers: 
Mektig mann søker – og får – en ung jomfru til dominans og eget bruk og forbruk. 
Det er en så tradisjonell mannefantasi, at man kan hyle fortvilet. 

For videre: 
Hun vet ikke at hun kan nyte dette. 
Men han har alt å lære bort. 
Og du og du: 
Egentlig liker hun det! 
Kanskje litt mindre enn ham. 
Men hun elsker ham jo så! 

Det er en hårfin grense her: 
Pirrende samlivskrydder må man bare være glad for. 
Beveger det seg over i sado-masochisme, så, vær så artig, bare dask i vei! 
Virkelige SM-ere vet jo at dette helt grunnleggende handler om samtykkende handlinger mellom likeverdige partnere. 
Men derfra å skulle filmpirre med mishandlende overgrep eller endog tortur, da beveger man seg fra krydder til menneskeforakt. 
Og denne filmen flørter med forakten. 

Sex er et spennende tema. 
Seksuelle spenningsskapere et tema for evig og høyst upolitisk korrekt utforskning. 

Men denne filmen er så skjematisk og fordomsfull og myteopphengt, at den vel må sies å gjøre like mye for seksuell frigjøring som «Hotel Cæsar» for norsk hotellnæring. 
Altså: 
Ingenting. 

Det er kostbart lagt opp, bevares. 
Det er dessuten en høyst nydusjet og pen Christian Grey i aksjon. 
Manerer har han også: 
Villa Lobos før forspill, Bach mellom samleiene, mer Debussy post-coitalt. 

Det hjelper ikke: 
Den «dragende» og «mystiske» og «superhotte» Christian Grey er en skulende og iskald istapp, stålblankt uinteressant. 

Det hefter mer interesse til henne, fordi hun får lov til å vise følelser. 
Det hender til og med hun smiler! 

Ekte porno forsøker aldri å skjule sine hensikter, sine handlinger og sin tørst etter å tjene penger på avansert sex. 

I motsetning til «Fifty Shades of Grey». 

JON SELÅS 

Norsk kinopremiere er fredag. 
