Rett i grøfta
Et gigantisk markedsføringsapparat trygler deg om å kjøpe «Driv3r». 
En 600 kroner dyr betaversjon. 

Ville du ha akseptert at lyden i «Ringenes Herre»-filmene falt ut av og til? 
Ville det vært greit å gå på konsert hvis mikrofonen til sangeren ikke fungerte? 
Eller at det manglet 50 sider i en bok du var dypt begravet i? 
Eller hva om det manglet knapper i den nye olabuksa di? 

Nei? 
I så fall bør du ligge langt unna «Driv3r». 

Jeg vet, jeg vet - det kan være vanskelig. 
Vi snakker tross alt om et av årets mest hypede og etterlengtede spill, et spill som for tiden markedsføres tungt overalt. 

Dessuten har spillet Michael Madsen, Ving Rhames, Michelle Rodriguez, Mickey Rourke og Iggy Pop i hovedrollene og en råtøff produksjon i beste Hollywood-stil. 

Og ikke minst snakker vi om oppfølgeren til det grensesprengende «Driver» og det populære «Driver 2» - millionselgere begge to. 
Fanskaren er allerede på plass, altså. 

Senere har «Grand Theft Auto III» og dens oppfølger «Vice City» gjort spillere tørste på mer bilkjøring i store byer. 
Og med sitt forgylte, polerte ytre fremstår «Driv3r» som et spill man bare må kjøpe. 

Vær så snill, la være. 

For å si det så kort og brutalt som mulig: 
«Driv3r» er det mest uferdige spillet jeg har spilt noen sinne. 
Det kryr av «bugs» og spillelementer som ser ut til å ha måneder med utvikling igjen før de kan sies å være OK. 
Spesielt i oppdragene hvor du er til fots. 

Historien er intetsigende, og flyten i spillet blir oppstykket av utallige omstarter, ofte på grunn av dårlig spilldesign mer enn manglende ferdigheter. 

Selv det å kjøre fritt rundt i de tre gigantiske byene, Miami, Nice og Istanbul, fremstår fort som en heller meningsløs aktivitet. 

Alt fra uferdige elementer til finpuss og justeringer, ting som sørger for å knytte de forskjellige elementene sammen til en fungerende helhet, mangler. 

Og da hjelper det ikke stort at selve bilkontrollen er bra og at du kan havne i noen ganske spektakulære situasjoner. 
Vil du ha et bra bilspill, er det veldig mange bedre alternativer der ute. 

Med «Driv3r» demonstrerer Atari en bunnløs mangel på respekt for spillere. 
Når man bruker 600 kroner på et spill, bør man forvente at det i alle fall er nesten ferdig. 
At det ikke har for mange feil og mangler. 

De viser også en kynisk respektløshet for Reflections, utviklerne av spillet, som jeg ser for meg tilbringe sommeren i gruppeterapi. 
De kan bedre enn dette, mye bedre. 
Det er som om Munch måtte gi fra seg «Skrik» før han fikk malt den tyngende himmelen. 

Noen vil nok synes terningkast én er for strengt, og det kan jeg til en viss grad forstå. 
Legger man godviljen til og tilgir de verste manglene og feilene, kan man fort ende opp med å småkose seg. 
Og det finnes mange spill på markedet som i sum er dårligere, hvis jeg skal prøve å være så objektiv som mulig. 

Men det at Atari velger å presse denne betaversjonen av «Driv3r» ut på markedet er, for meg, utrolig provoserende. 
Så provoserende at jeg aldri klarte å kose meg med noe som helst i spillet. 

Det verste av alt er at det utvilsomt ligger et glimrende spill på lur her. 
Dette kunne ha vært en fantastisk spillopplevelse i ferdig tilstand, og så får vi i steden denne flaue opplevelsen. 

Atari er naturligvis klar over at spillet ikke er ferdig. 
Men så har markedsføringsapparatet allerede startet, budsjetter skal nås, det blir for dyrt å utsette spillet noen måneder til - hva vet jeg. 
De lukker uansett øynene og satser på at vi spillere ikke vet bedre, at vi synes det er OK å kjøpe et spill som så opplagt ikke er ferdig. 

Jeg aksepterer det bare ikke. 
Og det bør ikke du heller. 
