Krigen raser videre
Norge er blant de nye krigernasjonene du møter i den glimrende og omfattende «Medieval II: 
Total War»-utvidelsen «Kingdoms». 

Det er fortsatt omtrent ett år til den lovende kronprinsen av «Total War»-imperiet, «Empire: Total War», kan erklære seg enehersker og beslaglegge fritiden til undersåtter over hele landet. 

I mellomtiden gjøres det et heltemodig forsøk på å skaffe nye klær til den sittende keiseren. 
Med fire omfattende kampanjer puster «Medieval II: 
Total War Kingdoms» nytt liv i en av nyere tids mest avhengighetsskapende spill. 

Stort mer enn sesongfriske antrekk får du dog ikke. 
«Medieval II: 
Total War Kingdoms» er nemlig svært tro mot den aldrende kongen og rikker ikke på en eneste liten spillmekanisme. 
Eller hvis jeg skal trekke kongemetaforen enda litt lengre: de har ikke så mye som klippet tåneglene hans. 

Nå gjør faktisk ikke det noe, for «Medieval II: 
Total War» var fra før av et særdeles godt spill. 
Det største ankepuktet var kanskje størrelsen på det enorme kartet og det vanvittige antall timer som krevdes for å erobre alt. 
Til tider føltes det som om det hadde gått fortere å erobre Europa i virkeligheten. 

Utvidelsespakken «Kingdoms» slår derfor et slag for de med jobb, skole og en familie de ønsker å beholde, og gir deg fire atskillig mindre tidkrevende kampanjer å bryne deg på. 
Iherdige tastatur-krigere trenger allikevel ikke frykte at det hele er over før det egentlig har begynt. 

På tross av redusert størrelse er nemlig ingen av de fire nye kampanjene noe du kan regne med å fullføre i løpet av en kveld eller tre. 

Kampanjene har blitt døpt «Crusades», «Teutonic», «Americas» og «Britannia». 
Som navnene delvis avslører, dreier det seg henholdsvis om korstoget mot Jersualem, konverteringen av Europas siste hedenske stat, erobringen av Amerika og kampen om de britiske øyer. 

Selv om spillmekanismen som nevnt er den samme, er de taktiske og strategiske utfordringene såpass ulike at «Kingdoms» byr på rikelig med variasjon. 
Dessuten er kampanjene proppfulle med historiske hendelser som kjapt kan snu opp ned på maktbalansen. 
For eksempel får Skottland vind i seilene når William Wallace dukker opp med sin bondehær, mens England raskt kan få problemer når en rekke byer og generaler gjør opprør. 
Disse hendelsene er akkompagnert av stemningsfulle kuttscener som gir kampanjene ekstra liv. 

Helst hadde jeg nok sett at man hadde gjort noe med selve hovedkampanjen også. 
Sjøslag glimrer for eksempel fortsatt med sitt fravær. 
Den kunstige intelligensen funker heller ikke knirkefritt, datamaskinen kan til tider gjøre særdeles merkverdige ting. 

Men for all del, det er snakk om en bunnsolid utvidelsespakke. 
Noe av det beste med «Medieval II: 
Total War Kingdoms» har jeg da også spart til slutt. 
En av de fem kongedømmene som kjemper om kontrollen over de britiske øyene er nemlig gode, gamle, barske Norge. 

Muligens er det litt politisk ukorrekt å si det, men det er særdeles morsomt å lede Kong Haakon og kongeriket Norge til storstilte seiere over de mer tradisjonelle britiske kongedømmene. 

Man må jo bare glise bredt når riksvåpenet flagrer i vinden over Westminster Hall og sendebudet ditt kan meddele den engelske kongen at «your boys took one hell of a beating». 

PS: 
Du må ha «Medieval II: 
Total War» installert for å spille denne utvidelsespakken. 

Her forklarer Creative Assembly hva som er nytt i Medieval II: 
Total War-utvidelsen Kingdoms. 
