Tone Hødnebøs dikt er klare høydepunkter fra bokåret 2016
Hennes første diktsamling på åtte år er oppløftende - og litt trist. 

Tone Hødnebø er en kresen produsent. 
Årets diktsamling er den første på åtte år og den sjette siden debuten med «Larm» i 1989. 

Dikterskapet hennes er skarpt og smalt i beste forstand, og det er konsistent: 
Hødnebø er som før den poetiske forskeren som tar verden inn, snur om på elementene, på retning og rekkefølge, og skaper ny forståelse. 

Hun framstår som enormt belest og er en døråpner for leseren, som etter å ha lest «Nytte og utførte gjerninger» kjenner seg opplyst og oppløftet, og litt trist. 

Følelser og fysikk 

«Jeg var åtte år og begynte å skrive», skriver Hødnebø på første side, og videre: «jeg ble den piken/ jeg forlot og aldri kom/ tilbake til.» 
Linjene bærer i seg flere av samlingens temaer. 
Det handler om tid, om det som er og var og kunne ha vært, om skriveliv og kvinneliv. 

Som alltid er Hødnebøs univers rikt på intertekstualitet, på referanser til litteratur, film og musikk. 
Disse første linjene kan være en hilsen til Sapfo, den greske oldtidslyrikeren. 
Ellers trekkes gjerne slektskapet til Emily Dickinson fram, som Hødnebø har gjendiktet i «Skitne lille hjerte» (1995). 

Hødnebøs begrepsverden er vid og spenningsfylt: 
Mytologi og naturvitenskap, det menneskelige og teknologiske, fortid og fremtid, lys og mørke, sant og falskt, orden og kaos, er motpoler som undersøkes, forsøkes vendt eller vrengt: 

«hvordan vender jeg det mørke mot lyset», spør Hødnebø, og senere: 
«Time etter time et mønster/ for å holde kaoset borte/ eller holde ut en orden./ 
For hver maske er det en ny maske,/ men hvordan få vrangsiden ut/ og hvor langt inn i mørket/ er det som er tapt for alltid?» 

Omsnudd 

I diktet «Inversjoner» (invers betyr omvendt) lister hun på matematisk vis opp konklusjoner av forskningen. 
Slike formvariasjoner i samlingen er fine brudd. 
Hødnebø er klok og morsom i oppramsingen. 
Nr 13 lyder: 
«Det du ser og erfarer er det du elsker og mister.» 
Nr 23: 
«Vurder om du er et menneske eller en maskin.» 
Nr 24: 
«For å få vite noe må jeg rydde plass til tvilen.» 

Dette siste er essensielt for en gransker av poesiens språk og muligheter, av erfaring og erindring. 

Også på et makroplan utforsker Hødnebø det omvendte og vrengte. 
Boka er delt i tre deler, der siste del i stor grad gjentar linjer fra samlingens første. 
Slike gjentakelser kan brukes for å skape en sirkulær helhet, men her illustrerer de heller den hødnebøske metode og fascinasjon for det omrokerte og snudde. 
For hva kommer egentlig først – av følelse og tanke, språk og erfaring, fortid og fremtid? 

I tredje del snur Hødnebø om på kronologien og teller ned fra dikt 17 til 1. 
Slike om-vendinger holder leseren lys våken. 

Makt 

Makt i skrift og språk er et tema i samlingen, samt makten i samfunnets strukturer, patriarkalsk makt. 
I flere av diktene trekker Hødnebø frem historiske kvinneskikkelser – Hypatia, Emmy Noether, Ada Lovelace – matematikere med bedrøvelig eller tragisk endelikt. 
Eminente forskere som ble fortiet, fortrengt, drept. 
Denne bevisstgjøringen gjør leseren trist. 

Samtidig er «Nytte og utførte gjerninger» er bok som pirrer nysgjerrigheten og vitebegjæret. 
Diktene er komplekse og krever en del av mottakeren, men oppleves som klare høydepunkter på tampen av bokåret 2016. 
