Hiphopens udiskutable konge – også på scenen
Kendrick Lamar returnerte til Oslo med et live-show som befestet hans unike posisjon i rapgamet. 

KONSERT: 
Der fansen først satt trygt skjermet fra Oslo-kulda i sine respektive biler utenfor Telenor Arena, var det ikke mye som minnet om de alltid like trofaste solstrålene i Kendrick Lamars Los Angeles. 
En slags iskald norsk versjon av parkin’ lot pimpin, om du vil, med TDE sine «greatest hits» på bilstereoen og den siste klunken med medbrakt alkohol før man etterhvert måtte vende nesa mot køingen under frysepunktet. 

På seks år har rapperen gått fra undergrunnsfavoritt til kommersiell superstjerne og unison kritikeryndling, og mye har ikke minst forandret seg siden han gjestet Oslo for første gang i 2013. 
Allerede da et unikum, som likevel skulle vise seg å slå ut i blomst ytterligere med nyklassikeren «To Pimp a Butterfly» (2015) og fjorårets hyllede «Damn». 

Definerende utgivelser i en katalog som har tatt Kendrick fra Sentrum Scene til Øyafestivalen og nå gigantiske – Telenor Arena. 

Introdusert av Kung-Fu Kenny selv, etter at James Blake hadde forvirret den yngste halvdelen av publikum i en god halvtime, skulle fredagens konsert ikke overraskende bli en heftig opplevelse allerede fra første øyeblikk av. 
Åpnet av «DNA.» og «Element.» som fengslende aperitif. 

I ensom, hvitkledd majestet var budskapet tydelig allerede her. 
Aldri ydmyk om sin egen posisjon i rapgamet, tok Kendrick kongerollen med største selvfølgelighet. 
Flankert av et band gjemt unna publikums blikk, og et enkelt, men svært effektivt sceneshow av lys, skjermer, ild og underholdende videosekvenser. 

«King Kunta» skulle markere et nytt nivå, og sørget for at betonggulvet gynget fra første til siste rad, før moshpitene dukket spontant opp under «untitled 07 | 
2014 - 2016», og ledet inn i hans svært godt mottatte coverversjoner av Travis Scott’s «Goosebumps» og ScHoolboy Q-godbiten «Collard Greens». 

«Let’s party!» oppfordret Kendrick til sine over 21.000 fans. 
Og fest skulle det bli. 

Assistert av sin første store hit «Swimming Pools (Drank)» styrte han Telenor Arena som jeg enda ikke har sett noen gjøre tidligere. 
Uten unødvendige fillere. 
Uten bullshit. 
Kalkulert, men på ingen måte åpenbart. 

Med Rihanna som eneste «gjest» – om enn i virtuell versjon – ble «LOYALTY.» enda en av kveldens overganger fra radiofavoritter til Kendricks mer utfordrende, men for dette publikummet vel så elskede katalog. 

Forflyttet ned blant sine lojale følgere på en intim liten scene midt i lokalet, ble han så lyst opp som en frelser i hvitt lys under nedtonede «LUST.» og «Money Trees». 
En reise mellom stemninger – opp og ned uten å hverken kjede eller slite ut salen, enten det er massive og selvfølgelig høydepunkt som «m.A.A.d city» og «Bitch Don’t Kill My Vibe» eller behagelige avbrekk som «PRIDE.» og «LOVE.». 

I tillegg til hiphopens kanskje mest dynamiske og interessante karrierer på senere år, har Kendrick Lamar mestret kusten å levere et balansert og engasjerende liveshow uten antiklimaks. 

Da er det strengt tatt bare på sin plass å avrunde med breiale «Humble» og ikke minst «GOD.» – den velfortjent hyllesten til hovedpersonens egne, udiskutable suksesshistorie.​​ 
