Man kan alltid stole på The Bronx
Plate nummer fire er fylt til randen med lidenskap og melodi uten at den på noe tidspunkt fremstår som sentimental eller formatert. 

ALBUM: 
Det er godt å vite at man alltid kan stole på The Bronx. 
Gjengen har så langt ikke laget en eneste middelmådig plate. 
Det gjør de heller ikke på nummer fire. 

«The Unholy Hand» vipper deg av stolen lenge før den har kommet til refrenget. 
«Are you the anti-christ or the holy ghost? 
Do you wanna die or just come real close?» 
Rene ord for pengene som alltid når Matt Caughthran byr på seg selv. 

The Bronx´ pattenterte punk er like slagkraftig som den er unik. 
Den er fylt til randen med lidenskap og melodi uten at den på noe tidspunkt fremstår som sentimental eller formatert. 

Det handler kun om et brennende hjerte for intens musikk som sier noe ærlig om hverdagen og verden vi lever i. 
Kall det gjerne autensitet. 

Låtmessig er «IV» hakket mer dynamisk enn tidligere — det flere nyanser her, men det er fortsatt beinhard, rocka og energimettet punk som er peileren. 
