Chuck Berry:Siste dans med rockens far 

38 år etter den forrige, skulle han gi ut sin neste plate. 
Det rakk han ikke. 

Chuck Berry: 
“Chuck” (Universal) 

Da “Rolling Stone “ i 2004 listet opp tidenes 500 beste sanger, var Chuck Berry representert med hele seks: 
“Johnny B. Goode” (7), “Maybellene” (18), “Roll Over Beethoven” (97), “Rock and Roll Music” (128), “Sweet little Sixteen” (272) og “Brown eyed handsome man” (374). 

I tillegg figurerte nevnte “Johnny B. Goode” i 2008 øverst på magasinets liste over historiens beste gitarlåter, i tillegg til å representere all jordisk rock for eventuelle romvesener som “Voyager” måtte nå. 

Han debuterte med singlen “Maybellene” i 1955, en av rockens første sanger. 
Den bygger på en western swing-låt framført av Bob Wills i 1938, og Berry ønsket å lage en bluesversjon. 
Eieren av plateselskapet Chess likte ikke ideen og mente at en hillbilly-sang framført av en svart artist ville selge bedre. 

Det er vanskelig å motsi Leonard Chess. 
Det ble solgt en million “Maybellene”-singler før året var omme, og sangen er i dag innlemmet i Grammy Hall of Fame. 
Berry var rett mann på rett sted, akkurat som Elvis Presley året før. 
Rocken var født. 

Mens Elvis forlot verden forholdsvis tidlig, var Chuck Berry 90 år da han døde 18. mars i år. 
Tre år tidligere hadde begynt arbeidet med et nytt album, det første med nye sanger siden “Rock it” i 1979. 
Dårlig helse satte en stopper for prosjektet i 2015, men med andres hjelp ble sangene likevel fullført. 

Både sønnen Charles Berry Jr. og barnebarnet Charles Berry III bidrar på gitar. 
Jimmy Marsala, Berrys bassist i 40 år, sørger for en tråd til fortiden. 
Robert Lohr spiller piano, mens Keith Robinson er trommis. 
Andre bidrag kommer fra Gary Clark Jr., Tom Morello og Nathaniel Rateliff. 
Berry hadde selv hånd om produksjonen. 

Han åpner med “Wonderful woman”, en sang han like gjerne kunne spilt inn for 60 år siden. 
Det er lett å se ham for seg i klassisk andegang over scenen, med gitaren i angrepsposisjon. 
Hans “duck walk” skal ha oppstått da han som barn med bøyde knær og rett rygg hentet en ball under bordet. 
Familien syntes det var morsomt, og han brukte dette da han opptrådte i New York for første gang. 

“Big boys” er i samme stil, bare enda et hakk mer drivende. 
En rockelåt så god som noen. 

Det er tid for en ballade, og “You got my head” kommer med saktegående New Orleans-piano og koring. 
Skrevet av J. Fred Coots og Haven Gillespie i 1938. 

Tony Joe Whites “3/4 time (Enchiladas)” er av det løsslupne slaget, fra samme mann som spilte inn Dave Bartholomews tøysesang “My ding-a-ling” i 1972, forøvrig Berrys eneste førsteplass i USA. 
Det var andre sanger som også gikk til topps, men bare på r&B-listen. 

“Darlin’” er en sang fra en aldrende far til sin datter. 
Darlin er hans eldste barn; Darlin Ingrid Berry-Clay. 
Her synger hun duett med faren. 

“Lady B. Goode” er selvsagt en vri på Johnny-sangen, mens pianoet er tilbake på “She still loves you”. 

“Jamaica moon” er en vri på hans “Havana moon” fra 1956, mens snakkesangen “Dutchman” er Berry som historieforteller. 
The Shakespeare of rock ‘n’ roll, som Bob Dylan har kalt ham. 

Snakkesyngingen fortsetter på “Eyes of man”, et siste ord på veien fra rockens gamle kjempe. 

Chuck Berry var gift med Themetta “Toddy” Suggs i nesten 70 år. 
Da det nye albumet ble varslet på hans 90-årsdag i oktober i fjor, tilegnet han platen til henne: 
Min kjære. 
Jeg blir gammel. 
Jeg har jobbet med denne platen lenge. 
Nå kan jeg henge opp skoene. 

Beste spor: 
“Wonderful woman”, “Big boys”, “Lady B. Goode”, “Dutchman”. 
