Moderne antikvitet
(Il buono, il brutto, il cattivo) Regi: Sergio Leone. 
Med Clint Eastwood, Lee Van Cleef, Eli Wallach. 
Italiensk nyutsendelse, fra 1966. 
Spaghetti-western - 15 år, egnet voksne. 

Morsomt og velkomment gjensyn med markant genre-klassiker. 

Det blir en underlig delt opplevelse å møte igjen Sergio Leones spaghetti-klassiker fra 1966. 

På den ene siden er det film med mange og store opplagte kvaliteter: 
Bildene er storslagne; samspillet mellom Leones billedverden og Ennio Morricones fantastiske musikk er alene verd billettpengene; det er meget interessant å møte filmens gjennomført amoralske univers, som foregriper filmhistorien med et par tiår, minst. 

Filmen ble totalforbudt i Norge i 1966. 
Det er enkelt å se hvorfor: 
Norge har en moralistisk sensurtradisjon. 
Noe av det man tradisjonelt slo hardt ned på, var den umotiverte vold - «underholdningsvolden». 
Og «Den gode, den onde og den grusomme» er «underholdningsvold». 

Det vil si, og det gjør filmen enda mer «problematisk», men interessant: 
Ingen av personene er utelukkende onde eller gode. 
Men de dreper og mishandler, tilsynelatende ureflektert. 
Og av og til kan visse æresbegreper eller en viss godhet skimtes. 

Det var denne filmen, sammen med de to foregående i Leones berømte «spaghettig-trilogi»: 
«For en neve dollars» og «For en neve dollars mer» som dannet grunnlaget for Clint Eastwoods karriere. 
Men faktum er at han her klart overskygges av Lee Van Cleef. 

De tre hovedpersonene er bare løselig knyttet sammen - innledningsvis. 
Men båndene styrkes etter hvert: 
De jakter på samme skatt. 
De blir delvis avhengig av hverandre, delvis vil de drepe hverandre. 

Også tiden de lever i, er totalt amoralsk: 
Det er under den amerikanske borgerkrigen. 
Og den unge statens unge menn slaktes ned. 
Slik sett reflekterer filmens univers en epoke på en tilforlatelig måte. 

Man skal likevel være varsom med å trekke linjene for langt - selv om mange har forsøkt. 
Filmen er først og fremst stort og bredt anlagt kommersiell underholdning, som likevel har dannet skole helt frem til vår tid. 

Filmens åpenbare svakhet som kommersiell underholdning i våre dager, er at den ikke sjelden virker treg og unødvendig utpenslet. 
De naive og billige spenningsgrep finnes det mange av! 
Mange vil se på klokken underveis! 

Likevel: 
«Den gode, den onde og den grusomme» er et fortsatt meget sebart epokegjørende filmverk som alle med en smule filminteresse bør få med seg. 
