«Happy Death Day:»Ørten måter å dø på 

Skrekkfilmvarianten av «Groundhog Day». 

Egentlig er det snodig at ingen har blandet Groundhog Day-konseptet med skrekksjangeren før. 
Premisset åpner opp for å la hovedpersonen lide seg gjennom død og fordervelse igjen og igjen og igjen. 

Bill Murrays Phil i den klassiske Groundhog Day (1993) må leve samme dag om igjen til han lærer å bli et bedre menneske. 
Tom Cruise må sørge for at aliens ikke tar over jordkloden i den undervurderte Edge of Tomorrow (2014). 
I Happy Death Day må Tree (Jessica Rothe) finne ut hvem som dreper henne. 

Klassisk drittsekk-jente 

I god skrekkfilmstil dør stakkars Tree på de mest horrible måter når en ny dag truer. 
I starten synes vi egentlig ikke så synd på henne. 
Tree er den klassiske drittsekk-jenta i amerikanske ungdomsfilmer. 
Arrogant, ekkel og ganske ondskapsfull. 
I motsetning til den såkalte last girl i de gamle skrekkfilmene er ikke Tree dydig eller spesielt snill. 
Ifølge de uskrevne reglene til de gamle filmene hadde hun nok vært den første som strøk med idet morderen startet sitt drapstokt. 

Happy Death Day greier å underholde med nok variasjoner slik at ikke hver dag blir en eneste lang repetisjon. 
Til tider er den også ganske morsom, og Jessica Rothe er et hyggelig bekjentskap. 

Filmens største problem er at den er altfor pen og pyntelig. 
Det er ikke nok blod og gørr til å tilfredsstille de mest hardbarkede skrekkfilmfansen. 
Selv om Tree dør hver dag, er det knapt en bloddråpe i mils omkrets. 
Filmen fremstår som en sensurert utgave av Halloween (1978). 

Filmen har heller ikke nok skremmende scener som får deg til å ville krype sammen, lukke øynene og holde noen i hånden. 
Og hva er poenget da? 

Happy Death Day kan nok tilfredsstille tilskuere som egentlig ikke liker skrekkfilm, men vil du ha reale grøss, bør du velge noe annet. 
