Step up 2: The Streets
Mindre snakk, mer dans. 

”Step up 2: The Streets” feirer hip-hop-kulturen anno 2008, og burde blitt en fest. 
Dessverre får feiringen en vond bismak, fordi manuset er skrevet av amatører. 

Regissør Jon Chu lykkes godt når han skildrer pulserende hip hop-battles, men mislykkes miserabelt når historien rundt skal fortelles. 

”Step up 2 the streets” blir derfor en, mildt sagt, blandet fornøyelse. 
Figurene burde holdt kjeft og latt dansen tale for seg. 

Konkurrerer i dans 

Andie (Briana Evigan) får valget mellom å begynne på en danseskole i Baltimore eller flytte til tanta i Texas. 
Hun velger Maryland School of the Arts, men mister samtidig plassen i crewet ”410”. 

Den nye skolekameraten Chase (Robert Hoffman) overtaler henne til å samle en gjeng til et nytt crew som kan konkurrere mot ”410” i den årlige konkurransen ”The Streets”. 

Bringer arven videre 

Filmen er en oppfølger til ”Step up” fra 2006 som gikk rett på DVD i Norge. 
Hovedpersonen derifra, Tyler Gage (Channing Tatum), er med innledningsvis for å bringe arven videre til Andie, som ikke var med i eneren. 

Denne overgangen virker nok en smule konstruert, hvilket den også er. 
Men den legger opp til en enkel historie som burde fungert som ramme for dansen og musikken. 

Glimrende dans, dårlig dialog 

Filmen lever når musikken dundrer og dansen tar pusten fra oss. 
Da er den tidvis glimrende. 
Men så dør den brutalt hver gang noen snakker for å føre handlingen videre. 
Mye av dialogen er så ufattelig dårlig at jeg nesten biter fingrene av meg i kinosalen. 

Ikke engang et øyeblikks selvinnsikt hjelper når Andie sier hun føler det som om hun er med i en episode av en såpeserie. 
Det er en fornærmelse mot såpeserier! 

God koreografi, tøft lydspor 

”Step up 2: The Streets” har heldigvis flere gode sekvenser med godt koreografert hip hop-dansing, og et tøft lydspor med musikk av blant andre Missy Elliot, Busta Rhymes, Timbaland, Ludacris og Lil Jon. 

Den avsluttende sekvensen er en skikkelig oppvisning som bør få stemninga opp flere hakk. 
Men alt som ikke er dans i ”Step Up 2: The Streets” får handlingen i ”Beat Street” til å virke som ”There will be blood” 
