Burde gi seg
R. 
Kelly følger opp «Black Panties» med sitt trettende album «The Buffet». 
Det store spørsmålet — er han like opptatt av å synge om sex, eller slipper vi unna denne gangen? 
Svaret kommer raskt med introduksjonen «The Poem» og den påfølgende låten «Poetic Sex». 
Håpet slukner. 
Hva er denne trangen til å fortelle om sine egne ferdigheter i senga? 
Det må da finnes bedre temaer som opptar en snart 50-år gammel mann? 

Etter flere låter i samme dur, vender R. Kelly plutselig om og leverer en duo med datteren Aruurayé. 
En mer malplassert låt skal man lete lenge etter. 
«Wanna Be There» er også ubeskrivelig kjedelig og blir fulgt opp med en like deprimerende «All My Fault». 

En av de mer spennende sporene på denne plata er «Switch Up». 
Dessverre høres det ut som en Kendrick Lamar-kopi, uten å kunne måle seg med dagens største talent. 

R. 
Kelly har ironisk nok kalt plata «The Buffet» på grunn av alle de forskjellige sjangerkombinasjonene her - soul, r&b, hiphop og pop. 
Men selv om en buffet kan bestå av mange gode enkeltelementer, blir som regel resultatet en tallerken med alt for mye og svært dårlige kombinasjoner. 
Kanskje på tide å legge opp dersom du ikke har noe bedre å komme med, R. Kelly? 
