Kunsten å overleve
Kjærlighet i pre-apokalypsens tid. 

Ja visst er det mulig å lage en original og morsom film om arbeidsledighet og klimakatastrofer. 
Se bare her. 

Ungdommens usikre fremtid ligger som en uttalt understrøm i denne kjærlighetshistorien, som er ganske ulik de fleste kjærlighetshistorier du har sett. 

Undergangsfølelsen er mest uttalt hos Madeleine (Adele Haenel). 
En mer beinhard attityde skal du lete lenge etter. 
Madeleine bare vet at katastrofen kommer, i en eller annen form. 
Så det er bare å forberede seg. 
Om det så betyr å drikke rå makrell som «smoothie». 

Forsvaret tilbyr en slags redning. 
I form av utdannelse og jobb, men også i den tøffe kunsten å overleve. 

Madeleine melder seg på et to ukers rekruttkurs. 
Hun får selskap av Arnaud (Kévin Azaïs), en jevngammel snekker som trekkes mot den vakre og bryske jenten. 
Vi snakker ikke søt musikk, for Madeleine handler det også her mer om energisk aggresjon, noe filmens lydspor understreker. 

«De kjempende» begynner mildt, som en lekkert fotografert, leken og vittig fortelling om to vidt forskjellige ungdommer i en sommerskimrende småby i Sør-Frankrike. 
Et voldsomt regnvær og en løpsk brann peker mot Madeleines undergangsfantasier så vel som det kommende, mørkere lendet i filmens siste akt. 
Men på den andre siden: 
Både styrtregn og brann er vanlige sommerfenomener. 

Fra rekruttkursets komikk snevrer filmen seg gradvis inn til et naturskjønt og enda mer lekkert fotografert kammerspill, før de to som leker overlevelsesleken i skogen innhentes av virkelighetens farer; deres egen, private apokalypse, om du vil. 

Til å være Thomas Cailleys langfilmdebut, er «De kjempende» usedvanlig stilsikker. 
Ikke bare er den billedskjønn å se på, og velspilt. 
Som drama greier den å ta en smilende, ubesværet rusletur innom den romantiske komedien. 
Samtidig bærer den med seg en metaforisk dybde som er åpenbar uten å bli overtydelig og gravalvorlig, og som uttrykkes i slående bilder. 
To frosne kyllinger i en mikrobølgeovn. 
Aske som faller som snø. 
Diskusjonen om skogbrannen skyldes en sneip eller en økologisk fundert selvantennelse. 

I tillegg kommer den særegne kjemien mellom Madeleine og Arnaud. 
Og det vilt befriende ved Madeleine, som skikkelse. 
