Krukken på Vågsallmenningen er et friskt forsøk, men den fungerer ikke
Magne Furuholmen er ikke bare musiker, men også en kjent kunstner. 
I Bergen kan du se ett av hans verk, som var omstridt allerede før avdukningen. 

For 14 år siden ble en av Magne Furuholmens krukker avduket i Bergen sentrum. 
Krukken ble laget i forbindelse med renoveringen av Vågsallmenningen. 
Bergen kommune hadde brukt til sammen 19 millioner kroner på å renovere området, hvor Furuholmens krukke var en del av det kunstneriske bidraget. 
Krukken er omtrent fire meter høy, og den skal både gløde og gi fra seg damp. 

I tillegg skal det også komme musikk ut av den, selv om jeg personlig, i løpet av de siste 14 årene, aldri har hørt noe til det. 
Med krukken følger det også en blå flislagt vannrenne signert keramiker Kari Aasen. 

Krukken har fått mye oppmerksomhet. 
Først og fremst på grunn av Furuholmens bakgrunn fra bandet a-ha, men også på grunn av et saftig søksmål mot Bergen kommune som kom kort tid før avdukingen. 

Saksøker var firmaet som leverte fundamentet til krukken, hvor de mente at Bergen kommune hadde lurt seg unna regningen på to av tre fundament. 
I den opprinnelige kontrakten til firmaet, hadde kommunen ved en feiltagelse skrevet tre i stedet for én. 
Glippen ble rettet opp og partene inngikk en ny muntlig avtale. 
Dette skal firmaet ha glemt og opprettet en sak mot kommunen. 
Bergen kommune ble frifunnet. 

Det at Furuholmen var en kunstner fra andre siden av fjellet, falt ikke i god jord blant flere kunst- og kulturaktører i Bergen. 
I et innlegg i BT fra 2002 skriver Elin Nedreaas fra Galleri s.e at man heller burde la lokale kunstnere i Bergen få utsmykke byen: 
«Vi har mange høyt kvalifiserte kunstnere, som kunne gjøre jobben på et høyere kunstnerisk nivå enn det vi ser på Vågsallmenningen i dag.» 
Dette måtte stoppes, mente hun. 

Men krukken ble ikke stoppet. 
En desemberdag i 2003 kunne Furuholmen avduke krukken på Vågsallmenningen. 
Vi må heller ikke glemme at kunstneren Furuholmen har lang erfaring fra musikkbransjen. 
Og musikkbransjen lager ikke bare kunst, den lager også show. 
Da får en også kunst deretter, hvor krukken med sine flere funksjoner fungerer som et høyst eksperimentelt bidrag til offentlig utsmykning. 

Jeg synes det er friskt av Furuholmen å eksperimentere med ulike medium i ett og samme format – en krukke er plutselig ikke bare en krukke. 
Men jeg er usikker på om akkurat dette verket er en suksess. 
Jeg har aldri opplevd noe til disse ekstra funksjonene som lysglimt, damp og musikk. 
Det ender mer opp med å bli «det snåle barnet» til Kjell Nupens krukke ved Storetveitvannet lenger sør i Bergen. 

Med et hint av mindreverdighetskomplekser og dysfunksjonalitet. 
