Popteft til tusen på danceparty i sirkusteltet
Cashmere 
Cat ga Øya-publikumet akkurat det de ville ha – en forløsende fest. 

Det er ikke uten grunn at bransjefolk i utlandet nevner Cashmere Cat med en gang jeg sier jeg er fra Norge. 

29-årige Magnus August Høiberg har allerede markert seg i årevis som popgigantenes gode produsentvenn, men samtidig funnet en gyllen middelvei mellom pop og det brede elektronikalandskapet – og har en finurlig evne til å dykke dypt ned i undergrunnen parallelt med samarbeid med tenåringsidoler som Selena Gomez eller Ariana Grande, tilsynelatende med tonnevis av kred i begge leirer. 

For å gi en idé om hvor mye kan det nevnes at han produsert for Kanye West – perfeksjonisten selv. 
At han ikke snakkes om fullt så mye her til lands, skyldes nok at han bruker minimalt av tid på å snakke om seg selv. 

Minimalistisk start 

Det starter minimalistisk med «Night night», vekselvis med nydelige strykerpartier og svevende eteriske vokaler. 
Jubelen bryter løs til EDM-beats og store drops, så glir det inn i melodiske «Mirror maru», før en sekvens hule trommebeats, og et langsomt oppbyggende angrep av lyd som blir til låten «Pearls». 

En ny sømløs overgang til «9 (After Coachella)» – lange deilige vokallinjer og så housepartystemning med uidentifiserbare klappelyder. 
Der er denne popteften, altså. 

Danceparty til siste slutt 

Live er han en introvert figur, men den langhårede mannen er karismatisk på en mystisk vis likevel der han så vidt skimtes dypt konsentrert foran miksebordet, omhyllet i rosa røyk og med hvite strobelys slående ut bak ham. 

Det er lite å spore av det showete publikumsfrieriet andre DJ-er med hans status ofte viser foran et publikum. 
Hans eneste kontakt til publikumet skjer når han hopper opp på bordet for å filme dem. 

Men Cashmere Cats stoiske ro fungerer vel så bra på sitt vis, dessuten er han ofte dansende bak bordet sitt. 

Musikken får lede showet – og et danceparty blir det sirkusteltet, helt til siste slutt. 

Kunne blitt særere 

Det er tydelig at Øyapublikummet har fått med seg hans unike posisjon i musikkverdenen; selv om ikoniske Pixies spiller på Amfiet er Sirkusteltet godt fylt opp. 

Som på albumet 9 skrur han kjente vokaler til det ugjenkjennelige, og han har nok å ta av som sagt. 
Det gjør det hele mer dynamisk enn man kanskje skulle tro. 
I «Wild love» får The Weeknds vokal en omgang i miksen, mens Selena Gomez sin «Trust nobody» og Ariana Grandes «Quit» kjøres rett på sak. 

Han kunne med fordel dratt det hele i en særere retning, men det trygge fungerte som bare det i dag. 
