Peace, love - og slapp reggae
I glatteste laget fra norskafrikanske Sampeace Brown. 

ALBUM: 
Sam George Udo.E., alias Sampeace Brown, har holdt på med musikk siden tenåra i Nigeria og har gitt ut en lang rekke album siden han kom til Norge på 80-tallet. 

Brown er blitt et bindeledd mellom norske og afrikanske artister, og albumet «Bridge of Hope» er en miks av reggae, soul, R&B;, funk/fusion og afro-pop med både norske og afrikanske musikere. 

Tøffe damer Marius Bergeland er sentral medspiller, tekniker, medprodusent og -arrangør. 
Dessuten har Brown to sterke kvinner ved sin side, koristene Vlatka G. (Vatla Grakalic) fra Zagreb i Kroatia og Oslo og norskafrikanske Lisa Kanteh - som begge også synger duetter med Brown. 
Harald Engen spiller gitar. 

Johnny Nash Albumet starter lovende med Sampeace Browns «Addicted Lover», en heftig reggaelåt med tøffe blåsere. 
«Peace-Udo» fortsetter i det samme sporet, mens albumets nostalgiske innslag er Johnny Nash-låta «Rock Me Baby» - her i en popreggae-versjon. 

Men Brown tilfører ikke stort, og låten blir ikke så mye mer enn et hyggelig gjenhør med rytmer som har fyllt dansegolvene i noen tiår. 

Snill og glatt Også Browns egne låter har et anstrøk av nostalgi, i den forstand at de er tuftet på velkjente toner som ikke akkurat utfordrer. 
Reggaelåtene faller litt mellom flere stoler fordi de blir for snille og glatte og mangler mye av den urkraften musikkformen kan utgjøre. 

Tekstene er dessuten i enkleste laget, og det er vanskelig å finne noe budskap mellom klisjeene. 

Anonym Sampeace Brown hyller også reggaemusikken i teksten til «Back To Mye Roots», men musikalsk blir den for anonym. 
I særklasse best er tittellåten, der også Henrik Berhane er hentet inn som arrangør. 
Den har fått et fiffig og spennende arrangement som mikser reggae, soul og R&B; på en vellykket måte. 
