Arakataka:Herlig mat til hyggelige priser 

Og gratis underholdning fra kjøkkenet. 

- Så lunt og hyggelig det er her, sa Robinson. 

Robinson og Fredag hadde fått det siste vindusbordet, de hadde blitt tatt imot av blide kelnere og de jordfargede, varme lokalene var svøpt i levende lys. 

- Vi tar dagens fireretter, sa Fredag før Robinson i det hele tatt hadde åpnet den nordisk-inspirerte menyen. 

Oase i sentrum Arakataka ligger som en oase blant kebabsjapper og vietnamesiske restauranter i Mariboesgate, et steinkast fra Torggata og med utsikt til hovedstadens musikkstue Rockefeller. 

- Et strøk med skikkelig bakgårdssjarm, mente Fredag. 

Robinson nappet til seg vinkartet og pekte raskt på en Montrachet - bare navnet kan få lommeboka til å grøsse - men prisen var hyggelige (tross alt) 795 kroner. 

- Oi, den var nydelig, sa Fredag. 

Kjøkkensjef-show Noen få meter unna løp fire-fem kokker rundt på det åpne kjøkkenet, i midten sto kjøkkensjefen. 
Han pekte og kommanderte, ga hver eneste tallerken et lite løft med den stilfulle selvtillit bare kjøkkensjefer har. 

- Ingen lekestue der, sa Fredag og himlet diskret med øynene. 

- Jeg hører ikke hva han sier, men han er jo en nådeløs dommer, han sier fra til kokkene når han er misfornøyd. 

- Bra, da vet jeg at jeg er i trygge hender, sa Robinson og forsynte seg med en munnfull rykende ferskt rugbrød med pisket smør. 

Syltet skate var første rett. 
Den så litt blass ut, men synet kan bedra. 

- For en smaksbombe som ligger i bunnen her, sa Fredag og dunket skjea ned i pepperroten i bunnen av tallerkenen. 

Mellomretten var også fisk - lysing med sortkål og løk. 
Pent dandert. 

Stekt kål 
- Tenk at stekt kål kan være så godt, sa Robinson. 

- Godt stekt, ja, min er faktisk litt svidd, sa Fredag og rynket på nesa. 
Men måtte si seg enig i at fisken var mør og smakfull. 

Ute stoppet folk stadig opp for å kikke på menyen ved døra. 
De fleste gikk videre. 

- Tror du de egentlig er på jakt etter noe rimeligere, spurte Robinson? 

- Godt mulig, mente Fredag. 
- Men det er jo nok av gode og rimeligere spisesteder i nærheten. 

Villam fra Sollund var hovedretten. 
Den skrek etter et godt glass rødvin. 
Og der insisterte kelneren på at matparet skulle prøve et glass fra Midtøsten. 

- Den er litt spesiell, sa kelnerne og skjenket i en liten prøvesmak. 

Fredag rynket på nesa. 

Byttet vinen 
- Den smaker gjær, sa Robinson. 

Kelneren lovet at den ville smake bedre til lammet, men det hjalp ikke. 
Kelneren tok det som en mann og kom tilbake med to glass kraftig italiensk isteden. 

Der kom lammet. 

- For en smak, sa Fredag. 

- Ja, men er det ikke fryktelig mye fett på det, spurte Robinson. 

Vonde stoler Fredag mente at det er sånn villam skal være, mye fett og mye smak. 
Vel, mente Robinson, det var i overkant mye fett og lite kjøtt, og la dessuten merke til at Fredag hadde vært heldigere med sin tallerken. 

Robinson hadde en ting til på hjertet: 

- Jeg har kviet meg litt for å si det for det er så hyggelig her, men stolene er grusomme. 

Fredag måtte kvele en latter. 

- Ja, de er elegante, men gode er de ikke. 

Med bare desserten igjen på menyen, besluttet matparet å utvide fireretteren til en femretter, med ost. 

Robinson ville ha Sauternes til osten, men det fantes ikke. 

Nydelig ost Kelneren kom i stedet med en gylden Riesling. 

- Jeg visste ikke at det fantes så tung Riesling, sa Robinson og nikket fornøyd. 

Ostene lå på en lekkert dandert trefjøl, smakte nydelig og var en hel liten reise i seg selv. 
Siste skvetten av montracheten gikk med på turen. 

Da regningen kom, stusset Fredag. 

- Har de glemt noe? 

Robinson tok en sjekk. 
- Nei, alt står her. 

- Da er det valuta for pengene, sa Fredag. 
2500 kroner for fem retter med så god vin, det skal du lete lenge etter her i byen. 

- Enig, sa Robinson. 
- I tillegg fikk vi gratis underholdning fra kjøkkenet. 

Velg en tag for type anmeldelse! 
En av disse: 
