Bokanmeldelse:John Grisham: 
«Prosessen» 

Med en imponerende portefølje av toppthrillere under armen er det forståelig at han innimellom føler trang til å ta en pust i bakken og «dra en kjapp en». 

Men slikt kan være farlig selv for stortalentet. 
I «Prosessen» er spenningsaspektet tonet noe ned til fordel for innslag av humor og satire. 

Til salt i maten 

Oscar Finley og Wally Figg, partnere i det ubetydelige (for å si det mildt) advokatfirmaet Finley&Figg, er tegnet med en godmodig ironi som grenser til parodien. 
Disse to figurene som tjener til salt i maten på skilsmissesaker og utrykninger til bilkollisjoner, får en vakker dag ferten av noe større: 
Noen i bekjentskapskretsen dør etter å ha brukt et kolesteroldempende middel. 

Nøyere undersøkelser bringer for dagen at det står dårlig til med andre brukere av Krayoxx-preparatet også. 
Kan det være at milliardselskapet Varrick Labs har sendt ut et medikament på markedet uten å sjekke bivirkningene? 
Kan det ligge an til et gigantforlik med millionbonus for advokatfirmaet som representerer de skadelidende brukerne? 
Har Oscar og Wally endelig fått den virkelig store fisken på kroken? 

Grishams styrke som forfatter er hans gode kjennskap til jussen. 
Hans største suksesser («Firmaets mann» og så videre.) handler alle om mektige interessekonflikter, misligholdt rettspraksis og store penger. 

I denne boken bruker han sin kunnskap til å fortelle om den møysommelige oppbyggingen av en erstatningssak mot den mektige legemiddelindustrien, en farseaktig rettssak og en like eventyrlig som usannsynlig løsning. 

Mylder av karikerte figurer 

Grisham er fremdeles en dyktig forfatter, og historien inneholder noen lyspunkter i form av uventede vendinger og godt formulerte poenger, men konsentrasjonen glipper i juridisk flisespikking og mylderet av karikerte figurer. 
I lengden blir det for langdrygt og forutsigelig. 

Boken er oversatt av Truls Holst Kopperud. 
