Mamma i fengsel
Man skal bare bomme litt, før det som skulle være en skarpskåren human touch-thriller blir temmelig gjennomsnittlig. 

En mor anklages for mord og får livstid. 
Far, en litteraturlærer, tar hånd om den åtte år gamle sønnen - og blir besatt av tanken på å få kona ut av fengsel. 

Dette er en thriller med kjente og dyktige folk som faktisk på mange måter er helt OK. 
Bortsett fra at den er litt for usannsynlig, litt for lite overbevisende i rollenes utvikling, litt for naiv, litt for lang. 

Det tar en del tid før man oppdager svakhetene. 
De er ikke åpenbare. 
Men når man begynner så smått å kjede seg, når irritasjonen blir merkbar; da er det tid for å granske. 

Og det som skjer er at siden dette er en «menneskelig» thriller, er rollenes utvikling av helt avgjørende betydning. 
Denne gangen handler det om hvordan Russell Crowes skikkelse skal gå fra en grei og forelsket lærer i cordfløyel, til en kynisk og smart og detaljorientert inn- og utbryter-konge. 
Det er her filmen bommer en smule. 
Det blir rett og slett ikke troverdig nok. 
Han fomler avgårde alt for lenge før han - nokså overraskende - får alt på stell. 

Og de utlagte små fintene til publikum virker bare avsporende: 
Kanskje var mamma likevel morder? 
Kanskje kan hun frikjennes til slutt? 
Kanskje kan læreren finne varme hos en annen (i dette tilfellet: skjønne Olivia Wilde fra TV-serien «House»)? 

Kort sagt: 
Her er mye bortkastet talent på en litt for sløv og løselig og mispass thriller, som lett kunne bitt adskillig bedre fra seg. 
