Fis, fjas og fine folk i Ville Vesten
Velspilt og vakker, men for langdryg og sprikende westernparodi med Hollywoods A-liste foran kamera. 

Det var harde tider i den ville vesten. 
Ble du ikke drept av revolvermenn, klapperslanger eller smittsomme sykdommer, fantes det en million andre måter å dø på i en æra uten HR-avdeling og hjelm. 
Likevel har den veike sauebonden Albert blitt voksen uten å løsne skudd. 
Og etter at han på feigt vis prøver å snakke seg ut av en duell, mister han sin store kjærlighet, Louise. 
Den vakre Anna, hemmelig gift med den ondeste mannen i Ville Vesten, forbarmer seg over ham. 
Lærer ham å skyte og prøver å gjøre ham litt tøffere, slik at han kanskje kan vinne Louise tilbake. 

For mye og for langt 

Seth MacFarlane, mannen bak tv-serien "Family Guy og filmen "Ted" har en finger med i både manus, regi, produksjon og skuespill i en westernkomedie som gaper over det meste og spriker i alle retninger. 
Her får vi én del parodi (eller hyllest) til den klassiske westernfilmen, én del parodi av særegenhter i nåtiden sett fra westernæraen og omvendt, og én del modernisert westernfilm med skurker, skyting, spenning og romantikk. 
Litt av det meste, men trøttandes og lite engasjerende i lengden. 

Plottet er tynt som spikersuppe, i snaue to timer (altfor lenge!) får du servert sketsjer og gags og fisehumor og pornosjargong løselig bundet sammen med masse jabb og en slags rød tråd. 
Morsomt er det slett ikke alltid. 

Visuell nytelse 

På den positive siden er det mange herlige rollefigurer å engasjere seg i her, og med en stjernespekket rollebesetning er den svært så velspilt. 
Visuelt er den en nytelse. 
Et desidert høydepunkt er Alberts (MacFarlane) noiasekvens da han ble dopet i en indianerleir. 
Og de nærgående, glidende bildene i vakre, storslagne, westernklassiske Monument Valley er nesten verd kinobesøket alene. 
