TV-anmeldelse «13 Reasons Why», sesong 2: Grunnløs oppfølger
Det finnes, så vidt, én grunn til at denne serien fortsetter. 

13 Reasons Why Amerikansk dramaserie i 13 deler Med: 
Dylan Minnette, Katherine Langford Christian Navarro, Alisha Boe Premiere på Netflix fredag 18. mai. 
Hele sesongen tilgjengelig på Netflix nå. 

Fjorårets «sjokk»-serie var, med få unntak, en både god og vond skildring av livet på videregående. 
Den brukte elementer fra kvaliteter som både «Angela», «Gilmore Girls» og «Friday Night Lights», og beskrev oppturer og nedturer, klønete forsøk og bevisste overgrep på kløktig vis. 
Med unntak av at fortelleren, Hannah Baker, hadde tatt livet av seg i det serien startet. 

Fortellergrepet med hennes 13 kassetter som hver for seg fortalte om én person som var delaktig i denne tragiske konklusjonen, var både en original og spennende måte å fremlegge en slik historie på. 
Fortellingen som ble mer og mer forstyrrende og grusomt, etter hvert som man nærmet seg konklusjonen, var samtidig ikke problematiserende nok. 
Man fikk en tilfredsstillende slutt, som ikke ba om å bli fulgt opp. 
(Ikke minst fordi boken den var basert på, også avsluttet på samme vis.) 

De største mysteriene med sesong 2 er følgelig om man klarer å fortelle dette like spennende, friskt og tydelig, og hvordan man skal bevare Katherine Langford (som spiller Hannah) i serien. 
Svaret på det første er dessverre et rungende nei. 
Svaret på det andre er enda mer håpløst: 
Som et hendig spøkelse som kun finnes i Clay Jensen (Dylan Minnette) sitt sinn. 
Det er muligens et tegn på noe dypere, men samtidig tomt tøv. 

Så må det sies at nettopp Minnette balanserer rollen imponerende, der han jobber med et fortsatt hemmelighold for egne foreldre (slik man for så vidt skal gjøre når man er i tenårene) og faktisk jobbe for sin forståelse av sannheten. 

Sannheten er et begrep også denne sesongen behandler flere ganger. 
Her prøver man mer å forsvare sin egen eksistens. 
Dette gjør manus ved å la altfor mange av rollene gjenta variasjoner av «det finnes flere sannheter/virkeligheter/sider». 

Episodene veies mot hverandre gjennom vitneprovene i rettssaken som skal å avdekke om skolen eller noen har gjort noe som har bidratt til Hannahs tragiske konklusjon. 
Det gir muligheten til nye flashback, med andre vinkler og alternative versjoner. 

Det burde vært drivende spennende. 
Det føles mer som ekstramateriale for dem som ikke var klare for å slippe universet. 
Netflix har nok en gang gjort et godt arbeid med å bygge trygghet rundt selve historien, med enda tydelige advarsler og bakgrunnsstoff for dem som kjenner noen eller føler selv at de kjenner på tilsvarende selvdestruktive følelser som blant annet Hannah. 

Det finnes enkeltøyeblikk og enkeltepisoder som ikke er så verst her. 
Dessverre er ikke helheten i nærheten av samme kvalitet. 
«13 seasons why» føles mest av alt som et stort spørsmålstegn, og følelsen av å bli lurt. 
For det føles som det bare er én eneste grunn til at denne sagaen fortsetter. 

Jeg tror du skjønner hvilken. 
