Totalt åpenbare litterære mangler og svært problematiske sider
Uten helt å forstå det selv, stiller boka til «Ex on the Beach»-deltaker Henrik Elvejord Borg spørsmål ved produsentenes etikk. 

Det føles som evigheter siden årtusenskiftet, da kultforfatteren Stig Larsson rystet svensk offentlighet med nyskapende virkelighetslitteratur og Christer Falck vant Robinson-ekspedisjonen med spektakulære drittsekkfakter. 
Dette var starten på bølgen av selvbiografisk fiksjon og reality-tv som skulle skylle over oss de neste tiåra. 

«Text on the Beach» er skrevet av Ex on the Beach-deltaker Henrik Elvejord Borg. 
Deltakeren i høstens drøyeste realityserie skriver bok om oppholdet, og holder fram Knausgård som et av sine litterære forbilder. 
Kan man med dette si at virkelighetslitteraturen og reality-tv endelig har fusjonert? 

Møtereferat 

De første hundre sidene av boka framstår mer som et møtereferat fra seriens produksjonsbyrå, enn en litterær tekst. 
Borg bruker mye tid på å kretse rundt hvilken bok dette skal bli, hvordan den vil bli mottatt. 
Forfatteren ramser opp litterære forbilder og bøker, men er ute av stand til å etablere en egen litterær stil eller dybde til stoffet han skriver om. 

«Jeg vil bli en av de råeste forfatterne Norge har sett. 
Jeg har sett alle episoder av serien Californication utallige ganger, og Hank Moody har vært min store inspirasjon.» 

Naiviteten og overflatiskheten rundt forfatterdrømmen er forbløffende. 
Bakgrunnen til jeg-fortelleren forblir lite avklart. 
Hvem er Borg? 
Halvveis i boka melder likevel et annet alvor seg, forfatteren skriver: 

«Jeg har nemlig bipolar lidelse. 
Det siste halvåret har vært brutalt. 
Kokainavhengighet, enormt promiskuøs atferd og ødeleggelse av mye av forstanden. 
Hyppig kontakt med fastlege og psykiater med fire måneders lang sykemelding.» 

Om ikke dette er en snedig litterær iscenesettelse, er det altså forhistorien til en av de unge menneskene man caster til tv-serien Ex on the Beach. 
I siste halvdel av «Text on the beach» følger man skildringene fra et menneske med klare tegn på psykiske problemer, uten at produsentene bryter inn av den grunn, ifølge boka. 
De oppfordrer han heller til å bli værende, gi gass. 

Problematiske sider 

«Jeg tok henne med inn i dusjen og hamret løs på henne … 
Jeg ville ejakulere ut alle de mørke tankene. 
Bare jeg fikk fylt denne barmen med sæden min, ville alle problemer fordufte. 
Det var det jeg tenkte. 
På grunn av dette ble det vanskeligere å komme. 
Presset ble større. 
Orgasmen skulle redde meg fra undergrunnen.» 

I borderline-tilstanden mellom normalitet og sykdom får vi noen glimt av jeg-fortelleren og reality-deltakerens sårbarhet. 
Bortsett fra dette er boka trist lesning på flere nivå. 
Hvem sender såpass sårbart menneske inn i en ruspreget, psykisk krevende tv-produksjon? 
Og hvilket forlag (Kagge!) gir ut ei bok, som selv en mindre begavet redaktør lett vil se har totalt åpenbare litterære mangler og såpass problematiske etiske sider ved seg? 

Uten helt å forstå det selv, stiller «Text on the Beach» spørsmål rundt etikken til tv-produsenten bak den aktuelle serien, og til anstendigheten til forlaget som har gitt ut denne boka. 
