Ingen bombe
Det er ikke lenger noen nyhet at USA og Storbritannia ikke klarer å finne noen masseødeleggelsesvåpen i Irak. 

Men etter å ha vært vitner til Bush og Blairs lange og innbitte kamp for å overbevise verdensopinionen om eksistensen av disse våpnene, svirrer det fortsatt mange ubesvarte spørsmål i luften. 

I denne boken forteller den tidligere lederen for Iraks atomvåpenprogram sin versjon av historien. 
Jafar Dhia Jafar hevder at han fikk oppdraget med å utvikle atomvåpen etter at Israel bombet Iraks lovlige atomanlegg i 1980. 
Dette arbeidet pågikk helt til Golfkrigen, da anleggene ble påført ødeleggelser som gjorde det umulig å fortsette. 

Jafars hovedpoeng er at Irak snakket sant da de etter 1991 nektet for å ha våpnene, men han innrømmer åpent at de innledningsvis ikke spilte med åpne kort om sin egen fortid. 
Det tok tid før de ble samarbeidsvillige overfor det internasjonale samfunnet. 

Jafar finner like fullt grunn til å kritisere Det internasjonale atomenergibyrået (IAEA) for ikke å ha anstrengt seg for å renvaske Irak, og fremfører argumenter som virker berettiget. 

Boken gir et spennende og interessant innblikk i den lange perioden da Irak var et lukket samfunn, og kaster et etterlengtet lys over et av de mest omstridte internasjonale spørsmålene det siste tiåret. 

STEIN INGE JØRGENSEN 
