Norsk Nobel-seier
Årets fredspris gikk til arbeid mot kjemiske våpen. 
Det var ikke all verdens kjemi å spore i hyllestkonserten heller - unntatt da osloguttene i Envy inntok scenen. 

KONSERT: 
Nobel Peace Prize Concert 2013 STED: 
Oslo Spektrum PUBLIKUM: ca. 5000 

Kveldens store spenningsmoment var selvfølgelig hva Morrissey kom til å foreta seg, men luften i den ballongen sev sakte ut i stedet for å eksplodere. 

Han sa ingenting, gjorde middelalderrocken sin greit - sang en ny låt, en coverlåt og sin siste store hit, som er snart ti år gammel. 

Gamle hits er som kjent noe man får rikelig av på Nobelkonserten. 
I år var intet unntak. 
Gamle Mary J. Blige-låter, gamle Timbuktu-låter, gamle James Blunt-låter. 

Sistnevnte er den erketypiske Nobel-artisten: 
Hadde en diger slager for åtte år siden, og har en ny plate å promotere. 
Så da spiller han den gamle hiten («You're Beautiful») og singelen fra det nye albumet («Bonfire Heart»). 

Det er dvaskt og følerisk, og Claire Danes' forsøk på å legitimere Blunts tilstedeværelse med hans militærbakgrunn er kveldens første genuint kleine øyeblikk. 

Enda kleinere blir det når briten dukker opp for annen gang, for å skape andektig stemning med den ikke spesielt utholdelige «antikrigssangen» «No Bravery», alene ved pianoet. 

Kveldens unge britiske innslag, Jake Bugg (19), legger på sin side inn en solid søknad om å bli en ny James Blunt, for hva dét er verdt. 

Da er det mer grunn til å applaudere konsertens aller yngste, svenske Zara Larsson (15), som åpner ballet i fin dramatisk stil med den Rihanna-inspirerte strykerballaden «Uncover». 

Som alltid er Nobelkonserten en oppvisning i hummer og kanari. 
I sistnevnte kategori stiller svenske Timbuktu, først med den evinnelige «Alla vill till himmelen men ingen vill dö», før han får med seg Vinni på den gampete ikke-slageren «Let The Monkey Out». 

Man tar seg i å savne sommerfuglsangen; den kom i det minste for under to år siden. 
«I don't know why», som de synger mot slutten der. 

Når kvoten for utdatert ræl definitivt er oppbrukt skjer det noe smått magisk. 
Nobel treffer spikeren på hodet når årets ikke-vestlige innslag er syriske Omar Souleyman, som ikke bare kommer fra landet der fredsprisvinneren har mest å gjøre nå om dagen - hans ljomende, herlig syntetiske dabke-musikk er også midt i crossoversvevet akkurat nå. 

Kveldens største opptur kommer likevel hånd i hånd med patriotisme, i form av hovedstadens egne Envy. 

Nicolay Sereba og Vincent Dery har i år har vist seg så kapable på finpolert urban pop at de passer inn hvor som helst. 
Også her, hvor de skaper genuint Spektrum-kok med «In Your Arms» og «Am I Wrong». 
En opptreden som kan åpne enda flere dører for dem, fortjent i så fall. 

Finalen blir akkurat så svulstig som forventet; når man allerede har hentet inn Mary J. Blige blir selvfølgelig fristelsen for stor til å unngå å be henne om å gjøre sin karaokeversjon av U2s «One». 

Salens dresskledde publikum veiver med sponsorbillettene sine som best de kan, mens kveldens artister samles på scenen for å svaie med. 

Alle unntatt Morrissey. 
Så kom ikke her og si at han ikke vet når det er best å holde kjeft. 

Onsdag kveld var det duket for årets Nobelkonsert i Oslo Spektrum. 
Det var 15 år gamle Zara Larzzon som i år hadde æren av å åpne Nobelkonserten - med låten «Uncover». 

Lederen for Den norske nobelkomité, Thorbjørn Jagland, har rapgruppen Envy som favoritt under nobelkonserten. 

I Norge har debatten om Morrisseys uttalelse etter 22. juli blusset opp igjen i forbindelse med Nobels fredspriskonsert. 
På pressekonferansen ber artist James Blunt om å tilgi og gå videre. 
