Great News’ debutplate er berusende
Bergensbandet er både fengende og komplekse på debutplaten. 

Bergens musikkmiljø har en helt vanvittig evne til å reformere seg, og hver kyndige musiker fungerer som en brikke som kan falle sammen i uendelig mange konstellasjoner. 
The Megaphonic Thrifts medlemmer kan spores til en hel rekke andre band som nyter stor suksess, for eksempel. 

Enda et eksempel på dette er Great News. 
Bandet består av Ole Kristian Einarsen, som blant annet har vært med i verdensmusikkbandet Forza. 
Kim Åge Furuhaug er en nomadetrommis som har spilt med alt fra Casiokids til Electric Eye og Lars Vaular. 
Og plommen i egget, Even Kjelsby, finner her sin havn som vokalist i trioen. 

Selve produksjonen har i følge bandet vært en formende opplevelse, det er et lappeteppe de har stelt i stand helt på egenhånd. 
Å realisere det har på en måte vært å realisere seg selv, en måte å gi fingeren til det å la seg hindre av å ikke ha nok penger, feil utstyr eller mangel derpå – å hoppe i det fordi inget annet gir mening. 
Sammen har de stått for alle låter, innspilling og produksjon. 

Resultatet er komplekst og mangefasettert – samtidig som det er svært umiddelbart. 
Great News balanserer på en sofistikert måte mellom nåtid og fortid. 
Bandet har en fot plantet i åttitallets eklektiske rock, og tankene sendes til band som New Order og til og med The Police, spesielt på låten «Make Me Feel». 
2000-tallets tidlige indiehelter er også tilstede - tenk på band som The Strokes og The Kooks. 

«Secrets» er et av platens unektelige høydepunkt, hvor Kjelsby kanskje best får demonstrert sine evner som vokalist. 
Hans stemme kan være både kjølig distansert og medrivende, og den har en til dels hypnotiserende egenskap. 
Den havner liksom et sted mellom favoritter som Arne Håkon Tjelle fra bergenske Bloody Beach og Soft Ride, og svenske The Embassys Fredrik Lindson. 

Det er på platens andre halvdel Great News best får vist frem sitt spesielle detaljefokus. 
Rundt hvert et hjørne på en låt dukker det opp uventede vendinger; de introduserer plutselig nye riff og melodier, og lar hver av musikerne få sin tid til å skinne. 
Dette gir låtene tekstur så de nesten er til å ta og føle på. 
«Told» er en slik låt som forblir uforglemmelig; et sted mellom det fengende og uforuroligende. 

Great News er ikke redde for å leke med det cheesy og nostalgiske, som på den dypt melankolske «Untouchable», et sted mellom begravelsesmarsj og rockballade. 
De er en annen form for pompøs på «Love Her», en sjarmerende og ukomplisert kjærlighetslåt med dype indierøtter, som en serenade til det lettbeinte. 

Det relativt typiske, «den klassiske rockelåten», er et gjeldende motiv på «Wonderfault». 
Den dukker opp i flere versjoner, kanskje i størst grad på «You’re Mine», som med sin lettere naive synth trollbinder lytteren. 
Den fremkaller gåsehud når Kjelsby hvisker «You’re mine, you’re mine, you’re mine» om og om igjen i mikrofonen, som det perfekte bilde på forelskelsens besettelse og eiersyke. 
«It’s Easy» er et annet eksempel på fenomenet; langsomt og gradvis oppbygget, med en stillferdig selvsikkerhet i alt fra den tunge basslinje til trommenes bestemte rytme. 
Når det hele forløser seg i et behagelig kaos av bongotrommer og elektrisk gitar er det inget sted man heller vil være. 

«Wonderfault» er som lagd for tung rotasjon; den er berusende catchy og likevel fylt av kompleksiteter som får en til å stoppe opp og tenke. 

«Wondervault» er ute 16.2. 
