Bukkene Bruse avslører skoletrollet
De tre nyskapte bukkene sørger for litt ekstra kiling i magen hos dem som grugleder seg til skolestart. 

Bukkene Bruse aner ikke uråd til tross for stavemåten i brevet fra skolen: 
«BOKENE BRUSE MÅ BYNE PÅ SKOLEN HILSN NY REKTOR». 
Eldstemann er da også den eneste av dem som kan lese. 

Men både barn som leser selv, og barn det blir lest høyt for, vil nok forstå at det er noe mistenkelig på gang. 
Av sted må de: 
«Alle må gå på skolen nå for tida, forklarte den største bukken.» 
Dermed er nerven på plass i denne tredje bildeboken i serien som så genialt flytter de tre bukkene fra eventyret og inn i barns moderne hverdag. 

Illustratør Gry Moursunds barnlige streker har sjelden passet bedre. 
Blant annet tar hun oss med inn på skolebussen i en uventet vri der du først ser hvem som fyller setene når du holder boken på høykant. 

Her er mange rare og spennende dyr å bli kjent med – omtrent like overveldende mangfoldige som i virkelighetens førsteklasse. 
Den liksom-keitete bruken av fargestifter og tusj imiterer barns egen tegnestil. 
Det gir fortellingen et uhøytidelig preg. 
Samtidig får det en underliggjørende effekt som oppfordrer til å dvele ved scenene. 
Er haren virkelig pyntet med tversoversløyfe? 
Anden med matroslue – er det Donald? 
Gruer bamsen seg? 

Det er dessuten noe opprørsk i å fylle slike velkomponerte collager med figurer i en så anti-pen stil. 
Jeg aner et budskap som skapt for skolestart: 
Alle er bra nok som de er. 

Skilt i bildene bidrar til skolestemningen ved å gi ferske lesere anledning til å stave ord som «MELKEBARTEN SKOLE» og «GLEMMEKASSE». 

I skolegården stiger spenningen når noen eldre elever sprer rykter om hvor forferdelig den nye rektoren er. 
Og sannelig er det skrekkblandet fryd over hvordan de tre bukkene Bruse – helt uten å mene det – forbryter seg og blir sendt til rektor: 
«Hvem er det som banker på mi dør?» 

Trollet har så langt i serien laget trøbbel på badeland og på gamlehjem, og boken gir en overbevisende forklaring på hvordan han har havnet på skolen: 
«– Det er så vanskelig å få tak i gode skoleledere om dagen, sa kontormannen. 
– Han var eneste søker.» 

Moursund bidrar sterkt til å gjøre konfrontasjonen bak døren høydramatisk, men hvor blir det av heltegjerningen fra eventyret? 
I stedet for at bukkene overvinner trollet, rammes det av en selvforskyldt ulykke. 
Den er riktig nok både oppfinnsom og kjempekomisk. 
Så når Rørvik lar bukkene Bruse feires som helter også denne gangen, tviler jeg ikke på at leserne vil juble med. 

Samtidig er det som om forfatteren leker med vår tids overdrevne kjendisdyrkelse. 
De to tidligere bøkene i serien er nemlig solgt i rekordstore 330.000 eksemplarer. 
I barnehager landet rundt har bukkene kjendisstatus; festlige sitater fra bøkene har til og med funnet veien inn i barnas lek. 
Da behøver man faktisk ikke utrette stort mer enn å vise bukkeskjegget og klemme til med noen treffsikre replikker. 
