Kurts store dag før den store dagen
Jordnær musikalsk festkveld fra en ekte kjuagutt. 

— Hei venner. 
For ti år siden sto eg på audition borte i gaten. 
Det forandret livet mitt. 
Takket være dokkar står eg no her. 

Utsolgt plen med nærmere 7000 mennesker. 
Brann har gruset Ålesund og været holder seg noenlunde bra. 
Kurt Nilsen på hjemmebane fikser det som verken Stevie Wonder, Paul Simon, Simple Minds eller Patti Smith klarte. 
Få bergenserne til å fylle Bergenhus sammen med et assortert utvalg gjester og kompiser fra sine ti år som artist. 
Men alle gjestene til tross – dette er Kurts store kveld. 

Han sparker det hele i gang med Fenrik Lanes «Hate How You Say Goodbye», riktignok uten gamlebandet, og følger opp med «Reality Kicks». 

— Ka sier dokkar? 
To – null. 
Enkelt. 
Eg bare sier dokkar. 
Dette blir en gledens aften, kommer det fra en overveldet Kurt. 

Ingen tvil om at publikum koser seg gløgg. 
Ekstatisk kan det vel ikke kalles, men så er heller ikke Kurt Nilsen den som noensinne har stått for de store eksessene eller utskeielsene. 
En bergensk kjuagutt av det jordnære slaget. 

Det er tid for gjester. 
Først ut er Venke Knutson som gjør «Stars Go Blue» sammen med Kurt. 
Bare kassegitar og piano sørger for en varm, nedstrippet duett med to stemmer som virkelig kler hverandre. 
Norges rockegudfar kaller Kurt Nilsen neste gjest og vi får «Lost Higway» med Åge Aleksandersen og Kurt. 
Så overtar Åge hovedrollen og har fått med seg Sambandets gitarist Skjalg Raaen. 
«Levva Livet» svinger som juling med fem gitarister i heftig samspill og noen tusen stemmer synger med. 
Stemning er bare fornavnet. 

— Eg skal vedde på at det var mange som var på Stadion i kveld og koste seg. 
Eg tror det e mange som e enig med meg at vi e inne i en god periode. 
Og låten med samme tittel settes i gang. 
Sørstatsrock på norsk med glitrende gitardueller. 

Bandet Kurt Nilsen har med seg denne kvelden består av noen av landets beste musikere. 
Hyperstødige Lars «Tittan» Folkvord på bass, Bjørn Sæter bak trommene og Eirik Sortland på keyboards. 
For ikke å snakke om de to gitaristene. 
Både Tommy Kristiansen og Truls Hval fikk rikelig plass til å boltre seg på, og sørget for å heve det musikalske nivået til å være et tiårsjubileum verdig. 

Kveldens konsert ble også filmet for TV2, og dukker sikkert opp på skjermen om ikke lenge. 

Årets vinner av Idol, Siri Vølstad Jensen, blir behørig presentert og får en duett med Idoldommer Kurt. 
Tom Pettys «I Won’t Back Down» blir etterfulgt av en ellevill utgave av «I Got A Woman» med Stian Blipp og Allejandro Fuentes i hovedrollene. 
Årets nummer to i Idol, Eirik Søfteland, gjør Beatleslåten «Back In The USSR». 
Kanskje ikke kveldens største musikalske begivenhet, men trivelig nok. 

Til slutt kommer selvfølgelig Kurt Nilsen store gjennombruddslåt fra ti år tilbake, «She’s So High». 
En noe annerledes utgave enn vi har vært vant til uten at det legger noen stor demper på allsangen. 

-Det mange som spør meg. 
Skal du ikke flytte til Oslo. 
Ikkje faen, skriker Kurt til publikums store begeistring og følger opp med sin hyllest til hjembyen «My Hometown» sammen med Magnus Grønneberg. 
Til slutt «It’s A Beautiful Day». 
De første regndråpene er begynt å falle, men likevel. 
Det har vært en trivelig kveld. 

Enig med vår anmelder? 
Syng ut her. 
