En usedvanlig vakker og sanselig film om homofil kjærlighet på den engelske landsbygda
Men «God’s Own Country» er langt mer enn en kjærlighetshistorie. 

FILM: 
«God’s Own Country» er en utsøkt taktil og sanselig film. 
I sin spillefilmdebut filmer Francis Lee den værbitte engelske landsbygda så tett og intimt at man nærmest kan føle vinden, steinene og saueulla mot huden, og kjenne lukta av kumøkk og gammel svette feste seg i neseborene. 
Og forankringen i dette levende, krevende landskapet – fysisk så vel som emosjonelt – gjør at fortellingen om odelsgutten John og gårdsgutten Gheorghe føles langt mer presserende enn kjærlighetshistorier på film pleier å gjøre i 2017. 

Bygd 
Det hjelper naturligvis at hovedrolleinnehaver Josh O’Connor synker inn i rollen som John Saxby med hud og hår. 
Langt ute på bygda i Yorkshire der ingen skulle tru at nokon noensinne ville finne det bryet verdt å komme ut av skapet, er noenogtjueårgamle John i ferd med å utvikle seg til en gammel særing: 
Om dagen er han sin uføre fars høyre (og venstre) hånd på gården, og om kvelden drikker han seg snydens på den lokale puben i håp om å snuble inn i en one-night stand. 

Når faren ansetter den rumenske arbeideren Gheorghe (Alex Secareanu) for å hjelpe til med fødselen av et nytt kull sauer, begynner imidlertid Johns verdensbilde å slå sprekker. 
Gheorghe finner seg ikke i Johns nedlatende, rasistiske bemerkninger, og han aksepterer heller ikke at livet som homofil bonde er ensbetydende med ensomhet, alkoholisme og selvfornektelse. 

Bøyg 
Det som gjør «God’s Own Country» særlig interessant er at den dramatiske spenningen ikke ligger i konflikten mellom en homofil mann og et homofobt lokalsamfunn, men inne i hovedpersonens egen psyke. 
Johns verste fiende er den verden han selv har konstruert – en verden der hans prinsippfaste beslutning om å drive familiegården videre ikke er forenlig med et fullverdig liv. 

Dermed blir «God’s Own Country» noe langt mer enn en homofil kjærlighetshistorie – noe langt mer enn en kjærlighetshistorie punktum – nemlig en film om det mest slitesterke temaet av dem alle: menneskelig erkjennelse. 
