Her er Norges svar på Beyoncé
Deilig sjangermiks fra Beady Belle. 

ALBUM: 
Det er nesten umulig å vite hvor Beady Belle «hopper». 
Beate Slettevoll Lech & Co. har vært innom mange sjangrer, med jazz som en basis - gjerne mikset med pop, elektronika og en liten dose blues - og nå mye soul og litt funk og moderne R&B;, med vekt på rhythm! 
Ingen ting skal være uprøvd! 

Norge har ingen Beyoncé, Lauryn Hill eller Alicia Keys, men Beady Belle er med dette albumet på god vei til å lande en posisjon som en ener innen en sjanger som ikke har altfor stor utbredelse her i landet. 
Bandet står også på spranget til en europaturné med start i Berlin 28. april. 

Og - det er noe unorsk over musikken hennes, som har snev av inspirasjonskilder som Stevie Wonder, Marvin Gaye og Raphael Saadiq i seg. 
De nærmeste referansene denne anmelder kan komme på her hjemme i farten er artister og band som D'Sound og Noora Noor. 

Imponerende 

«Dedication» er virkelig dedikert hele veien. 
Sammen med musikerne David Wallumrød (som briljerer på diverse tangenter, som vanlig), Bjørn Sæther (trommer), Marius Reksjø (bass - mye bass), Martin Windstad (perkusjon) og Bjørn Charles Dreyer (el-sitar) har hun begått et album som er imponerende på alle måter. 

Skjørt og sterkt 

Den heftige backcup-sangen står den britiske trioen LaSharVu (LaDonna Harley Peters, Sharlene Hector og Vula Malinga) for. 
De skal etter sigende ha sunget for både Alicia Keys, Adele og Madonna m.fl., og er viktige for å skape det spesielle soundet som kjennetegner dette albumet. 

Men det er Lechs vokal som er den store biten i godteposen her. 
Den er både skjør og sterk. 
Hun fraserer som en jazzsanger som får boltre seg i en større musikalsk andedam. 

Veksler 

Det er et voldsomt driv fra start, men storheten og flyten i disse låtene kommer først fram i låt nummer to, soulorienterte «Out of Orbit». 
- med sitaren som stemningsskaper. 

«Traces» har dette fenomenale drivet igjen, mens «Hold Your Breath» er en deilig «smyger». 
Sånn veksler det mellom tungt og lett til den nydelige - og milde - soul-låten «My Religion», den funky opptempolåten «Last Drop Of Blood» og den avsluttende soulperlen «Can I Smile?» - med Wallumrød i en hovedrolle ved siden av Lech. 

Og ja, «Dedication» er et album å smile av - og til. 
