Plateanmeldelse:Miley Cyrus – «Younger Now» 

Døll country. 

ALBUM: 
COUNTRYPOP 

Miley Cyrus 

«Younger Now» 

Det var jo gøy så lenge det varte – den tidligere barnestjernen som eksperimenterte i hytt og pine med både image og uttrykk. 

Fra fjortispopfenomenet Hannah Montana til urbanleking i «Bangerz» (2013) og deretter til den tidvis betagende psykedeliaen i gratisplaten «Her Dead Petz» (2015). 

Les også: 
Angrer på nakenstuntet 

Det har vært en reise gjennom nakenhet, lange tunger, narkotika og en moderne popperle («Wrecking Ball»), samt noe kynisk utnyttelse av hip hop-troper. 

Kritikerne som har anklaget Miley for å appropriere svart kultur for personlig gevinst – med rapping, twerking, gyldne grills og dreads – ser ut til å ha et poeng når det viser seg at det hele bare var en lett erstattelig fase. 

Sjekk: 
Legger om livsstilen og flytter på landet 

Hun har nå vasket av seg syndene og funnet veien hjem igjen, til den kritthvite countryen i pappa Billy Rays fotspor. 

Ikke helt helhjertet, må man legge til. 
Sammen med produsent Oren Yoel koker hun sammen en skive med i overkant snill og stereotypisk landlig americana. 

Tittelsporet og duetten med gudmoren Dolly Parton («Rainbowland») er tendensiøs country på sitt mest forglemmelige, i selskap med «A Week Without You» og «I Would Die For You». 

Riktignok treffer hun en genuin følelse av hjemkomst på legningslekende «She’s Not Him», nestenhypnotiske «Malibu» og den trampende «Bad Mood», der man nærmest hører sandkornene sprette ut av høyttaleren. 

Kunne trengt leksjon 

Platen låter pent hele veien gjennom, med bare noen få tegn til overproduksjon, men den er nærmest blottet for alt hun har opparbeidet seg av edge de siste fem årene. 
Sangtekstene er som skrevet på teflon. 

Det hadde gjort seg med en leksjon eller tre fra Kacey Musgraves, et ferskt og ungt eksempel på at det er fullt mulig å lage vakker country med «bad ass»-lyrikk. 

Miley har uttalt at en av grunnene til at hun tar på seg den kontroversløse countryskjorten er at hun vil snakke til konservative amerikanere. 

Demokraten Cyrus hadde nok lyktes bedre med snikliberaliseringen via en plate man har lyst til å høre mer enn én gang. 

BESTE LÅT: 
«Bad Mood» 

SANDEEP SINGH 
