Bjørn Hellfuck:«Innforjævlig» 

(Universal) 

Ikke forjævlig nok. 

Undertegnede vokste opp i en by der den avdøde svenske «raggar»-kronikøren Eddie Meduza nærmest var for en heimstaddikter å regne. 
Så evnen til å hisse meg opp av Bergens Bjørn Hellfucks tull og ball, besitter jeg ikke. 
Snarere er problemet at «Innforjævlig» ikke er tullete nok. 
Analsex slutter å være oppsiktsvekkende etter å ha figurert i nesten alle de 16 sangene. 
Tekstene er korte og lettvinte, fulle av gjentagelser og halvhjertede rim. 
Hva verre er: 
Hellfuck viser ingen tegn til å more seg, og har ikke noe talent for det absurde. 
Vel bekomme, studenter. 
Personlig søker jeg meg tilbake til Meduzas «episke», overskuddspregede «Den runkende spårvagnchauffören». 
Alt var bedre før, hva? 

BESTE LÅT: 
«Eg knulte en» 
