Morrissey:Herre uten hemninger 

Han lovpriser Israel, men er ikke like glad i Bergen. 

Morrissey: 
"Low in high scholl" (BMG) 

Det er fint at det skjer mye i en sang, men alt skjer på én gang i åpningskuttet "My love I'd do anything for you" på Morisseys soloalbum nummer 11. 
Elefantlydene er best. 

I "I wish you loney" lister han opp ting som kan sende deg i graven: lydighet til monarkiet, kjærlighetssorg og heroin. 
Dessuten dukker den gamle dyreverneren opp: 
I wish you loney, like the last tracked humpback whale chased by gunships from Bergen. 

"Jackey's only happy when she's up on the stage" slutter ikke i tide, men "Home is a question mark" minner oss på at mannen står bak noen av de fineste sangene i rocken. 
Han dynger på, men kveler ikke sangen. 

Joe Chiccarelli er produsent, som han var på "World peace is none of your business" for tre år siden. 
"Spent the day in bed" er også en lettfordøyelig låt, med lyst synthkomp. 
Budskapet om å ta en dag i senga er derimot så som så. 

Sju og et halvt minutt lange "I bury the living" er omtrent sju minutter for lang og har et forvirret budskap om at ansvaret for en krig ligger hos soldatene. 
"In you lap" åpner med den arabiske våren og diktatorers fall, før den setter seg fast i klaviaturet. 

Vi får mer fra samme geografiske område i tangoen "The girl from Tel Aviv who wouldn't kneel". 

"All the young people must fall in love" er pop med et ukontroversielt budskap; Presidenter kommer og presidenter går, men kjærligheten består. 

Han sender popfølelsen i retning Midtøsten på "When you open your legs": It’s 4am and once again I’m asked to leave this club in Tel Aviv. 

"Who will protect us from the police" er en politifiendtlig sang der han roper "Venezuela" på slutten. 
Tolk det som du vil. 

Han avslutter med hyllesten "Israel". 
Kontroversielt nok, men ikke mer enn man regner med fra den tidligere The Smiths-sangeren. 

Beste spor: 
"Home is a question mark", "All the young people must fall in love". 
