Lett underholdning forkledd som høyverdig kunst
«The Party» er en forbilledlig fokusert og kompakt farse i filmformat. 

FILM: 
Det starter med et bank på døren, en gråtende kvinne og en ladet pistol rettet mot publikum. 
Deretter spoler regissør Sally Potter tiden tilbake: 
Politikeren Janet (Kristin Scott Thomas) har nylig blitt utnevnt til skyggeminister med ansvar for helse, og har samlet sine nærmeste for å feire. 
Lite vet hun at de gode nyhetene raskt skal begraves under et skred av dystre avsløringer. 

Kammerspill Først erklærer ektemannen Bill (Timothy Spall) at han har blitt diagnostisert med en dødelig sykdom og bare har måneder igjen å leve. 
Dette skaper både sorg og hodebry for den nyutnevnte skyggeministeren, hvis fanesak er det offentlige helsevesenet, og blir startskuddet for en mildt sagt begivenhetsrik kveld. 

«The Party» er et kammerspill med sju skuespillere og én location, og rollefigurene (Patricia Clarkson, Bruno Ganz, Cherry Jones, Emily Mortimer, Cillian Murphy) stormer inn og ut av rommene i et imponerende tempo. 
Med en spilletid på en drøy time, er «The Party» en forbilledlig fokusert underholdningsfilm, og etter hvert som avsløringene hoper seg opp, blir den gradvis mer komisk. 

Farse Både den teatralske strukturen og det elegante svart-hvitt-fotoet bidrar til å gi filmen et skinn av høykultur og respektabilitet, men dette er bare smakfull staffasje rundt en klassisk farse. 
Og godt er det: 
Som Roman Polanskis «Carnage» er «The Party» et kompakt og velspilt stykke lett underholdning som viser at teater – eller, som i dette tilfellet, noe til forveksling likt – kan fungere aldeles ypperlig på kinolerretet. 
