Bokanmeldelse:Adriana Trigiani: 
«En ny begynnelse» 

Italiensk-amerikanske Adriana Trigiani synger bokstavelig talt Italias pris i denne rike emigrantromanen. 
Sidene dufter av urter, blomster, parfyme og mat. 

Roman 610 s. 299 kr. Schibsted 

Vi ser for oss de vakre italienske alpene, kirkene, vakre farger og sko- og syarbeider. 
Det damper av hardt arbeid og ærefrykt for alle sliterne som likevel maktet å skape og leve anstendige liv. 

Trigiani skriver vakkert og sterkt om katolske nonner, men vender tommelen ned for katolske prester. 
Og vi leser om opera. 
En husmor beregner koketid etter hvor lang tid det tar å synge «Panis Angelicus». 

Bikker det over? 
Farlig nært, men Trigiani henter inn boken sin med å veve inn mye sorg, tapsopplevelser, krig, sykdom og død. 
Men figurene klarer sine livs tyngste løft fordi de har opplevd kjærlighet og er marinert i en rik kultur. 

Romanen er Trigianis brev til gamlelandet med sine besteforeldres kjærlighetshistorie som en av bærebjelkene. 
Hun beskriver Alpene slik at vi hører bekken klukke, fugler synge og vi ser blomstene nikke. 

Ciro og Enza fra Bergamo-traktene tvinges til Amerika og mulighetene der. 

Han og broren er foreldreløse og vokser opp i et kloster. 
Enza er fantastisk dyktig eldstedatter og en kunstner med synåla. 
Nonnene skaffer Ciro læreplass i et skomakerverksted, etter at han har overrasket presten med buksa nede i kirken. 

Enza havner i en tekstilfabrikk i New Jersey, men avanserer etter hvert til skattet syerske på Metropolitan-operaen, der hun får jobbe med selveste Caruso. 

Etter mange år i USA møtes de to alpeitalienerne igjen og må bestemme seg for om de skal satse på hverandre. 

Her får du en dramatisk fargerik og varm feelgood-roman om kjærlighet og skjønnhet. 

Grei oversettelse av Tiril Broch Aakre, men minus for slapp og sliten boktittel. 
