Filmanmeldelse:Keitete grøss 

Entusiasmen er stor, men skremselsfaktoren er lav i denne norske grøsseren som mangler gode grøss. 

﻿Regi: 
Astrid Thorvaldsen. 
Med: 
Jonas L. Hustad, Jenny Kaatz, Marte Ingvild Stordahl, Jørgen Hunstad, Asbjørn Halste. 
Grøsser. 
11 årsgrense. 

For all del; det finnes gode tilløp, de fleste sjangergrep er forsøkt tatt i bruk. 
Men all ungdommelig entusiasme til tross, spenningsnivået stikker ikke dypt nok, replikkene er i stiveste laget og det hele er nokså keitete anrettet. 

Filmen er et resultat av en masteroppgave blant studenter på film- og videoproduksjon ved NTNU i Trondheim. 
De kan sin grøsser/thriller-historie, og er rause med bruk av velkjente effekter og typetegninger. 

Lyd- og billedmessig er det stemning nok som holder til å trigge nervepulsen hos en tilskuer. 
Men det er intet i selve historien, eller fremføringen av den, som er egnet til å skremme fanden på flatmark. 

Norsk natur med skau og fjell egner seg ypperlig til grøsser-opplevelser på film. 
Det er vist i ymse skrekkfilmer. 
Vi har flust av overtro å ta av, mer enn nok til å lage dusinvis av skrekkfilmer, som for eksempel "Fritt vilt"-filmene, "Villmark" eller "Skjult". 

Utburd tar for seg myten om små barn som settes ut i skogen for å dø (kalt utburd). 
De gjenkjennes ved fæle skrik, og kan sette seg på ryggen til folk. 

Dette vil en forfatter in spe, Adrian, skrive en roman om. 
Sammen med fire venner er han på en hytte langt ute i skauen. 
Gradvis flettes fantasi og virkelighet seg sammen og utburde-vesenet trigger de involverte. 

Men en ytre nerve av lyd og bilde er ikke nok til å trigge tilskueren. 
Kjernen er at persongalleriet skal formidle krypende angst slik at man får seg noen velplasserte trøkker. 
Det skjer ikke her. 
Spillet er i flateste laget, og selve storyen ebber ut i en hendelse fra fortiden som virker vel søkt. 

Den faglige kompetansen på lyd og lys i mørket, inkludert musikken, gir bud om potensiale for de unge filmskaperne. 
