Plateanmeldelse:Calvin Harris - «Motion» 

Klein Calvin. 

Verdens best betalte DJ to år på rad, men det er over seks år siden Calvin Harris slapp sjarmbomber som «Acceptable In The 80s» og «Dance Wiv Me». 

De siste tre har han holdt seg til den ene oppskriften - halvtrist vokal med klapp på hver takt som leder til et klimaks med smittende harry synthriff. 
Effektivt singelvis, men enerverende på plate. 

På tross av tittelen på hans fjerde album, «Motion», beveger skotten seg sjelden fra denne malen. 
Autopilot-idioti. 

Enda tristere er det at potensielt gode poplåter, strødd med gjester som Ellie Goulding, Gwen Stefani og Haim, blir strippet for all varme og identitet. 

Unntakene er «Blame» med John Newman, 303-emuleringen i «Slow Acid», samt «Dollar Signs» med herlige Tinashe, et sexy og feelgood unntak om man klarer å ignorere det utgåtte brekket som kopierer Martin Garrix og utallige andre EDM-spor fra det siste året. 

Forandring er nok ikke det første på huskelisten når man sitter på toppen, men Harris må finne tilbake lekenheten som skilte ham fra røkla. 
Uten glimt i blikket, duger DJ-helten ikke. 

BESTE LÅT: 
«Slow Acid» 
