Viktig og varm forestilling for barn
Kilden teaters dramatisering av den berømte boka "Den lille prinsen" er blitt vakkert og viktig teater som gjerne kan sendes ut til alle skoler i fylket. 

Publikum sitter inni noe som skal være et telt. 
Over lyser stjerner og planeter. 
Rundt veggene skjer det solnedganger i skiftende farger. 
De fleste sitter på gulvet. 
Skoene står igjen i garderoben ute i gangen. 
Inn kommer piloten med flyet godt festet rundt magen, propellen sviver, men flyet får problemer og må nødlande i en ørken. 
Piloten prøver å anrope tårnet men får ingen kontakt. 
Så sitter han der i sanden, fortvilet og ulykkelig, tørst og sulten etter hvert. 
Da dukker det opp en prins. 
Den lille prinsen. 
Han er kledt i lysegrønt, håpets farge. 
Han ber piloten tegne forskjellige ting, blant annet en sau. 
Piloten tegner en eske, og påstår at inni der er en sau. 
Prinsen er helt med. 

Lars Emil Nielsen spiller Den lille prinsen, og han gjør det rett og slett nydelig. 
Betagende. 
Dette er en rolle som kler ham, og han kler rollen. 
Det har noe med hans troskyldige blikk å gjøre, hans evne til å vise undring, til å veksle mellom det høystemte og det hverdagslige. 
Ulrik Waarli Grimstad er piloten, og under veis i den snaue timen spillet varer går han ut og inn i flere andre roller, overbevisende og med en god porsjon humor. 
På gitar lager Marius C. 
Karlsrud passende lydkulisser, og han går også inn i roller under veis, glir umerkelig ut av musikeren og inn i en rose, for eksempel. 

Barna blant publikum er hundre prosent med. 
De svarer villig på spørsmål, ikke alltid det forventede svar, men skuespillerne takler åpenbart også det uventede. 
De voksne humrer og smiler. 
Teaterversjonen av Antoine de Saint-Exupérys berømte bok fra 1943, dramatisert av og i regi av Endre Sannes Hadland er blitt en vakker og viktig liten forestilling som nå skal spilles noen ganger i Kilden før den sendes ut til alle barneskoler i fylket. 

Med den tanken i bakhodet sitter anmelderen som er bestefar til to førsteklassinger og blir både rørt og glad. 
For dette er teater som vil engasjere og glede, og som bringer noen visdomsord ut til by og bygd, til de unge håpefulle. 
Her løftes barnets fantasi og ofte tilsynelatende absurde tanker frem som verdifulle og riktige. 
De voksne får sitt pass påskrevet, i alle fall de som har glemt barnet i seg og som har sluttet å tenke med hjertet. 
Prinsen og piloten blir venner og viser hva vennskap betyr. 
Og det er en god moral. 
