Sakprosa:Den russiske gåta i 2017-versjon 

Ein ung Russlands-kjennar dreg på oppdagingsferd i eit Russland han ikkje lenger kjenner igjen. 

Bernhard L. Mohr: 

Hvorfor stemmer russerne på Putin? 

255 sider 

Cappelen Damm 

I 2006 vart 28-åringen Bernhard L. Mohr sendt av Schibsted til Russland. 
Det norske mediekonsernet ville satsa på bydelsaviser i Moskva og St. Petersburg. 
Mohr kom inn i eit miljø av unge, moderne og velutdanna russarar – den første etter-sovjetiske generasjonen – som han i stor grad delte verdiar og haldningar med. 

Etter finanskrisa, då annonsemarknaden svikta, trekte Schibsted seg ut av Russland. 
Mohr hadde framleis sporadisk kontakt med sine gamle venner og kollegaer på Skype og Facebook, og i 2014 begynte det å dukka opp nye tonar frå fleire av dei. 
Nå var dei blitt Putin-tilhengarar og Russlands-patriotar, dei hylla annekteringa av Krim og fordømte USA og Vesten. 

Mohr undra seg: 
«Hva hadde skjedd med livsanskuelsen til dem som for ti år siden jublet over å få jobbe i et vestlig selskap tuftet på liberale og demokratiske verdier?» 
Og han måtte innrømma: 
«Jeg har (…) levd tett på Russland hele mitt voksne liv, men forstår ikke lenger hvordan russerne tenker.» 

Å tru på Russland 

Mohr bestemte seg for å finna ut av det. 
Han reiste tilbake til Russland og oppsøkte dei gamle kjenningane sine, hadde djupe samtalar med dei og observerte korleis dei levde. 
Resultatet er blitt eit svært innsiktsfullt og oppdatert portrett av den urbane middelklassen i Putins Russland, med sin særeigne kombinasjon av moderne, kosmopolitisk livsstil og tilbakeskodande, nasjonalistisk ideologi. 

Forfattaren får stadfesta at mange har skifta meining, både om Putin og Russlands plass i verda. 
Der dei tidlegare var kritiske til Putins autoritære stil, meiner dei nå at Russland treng ein sterk leiar som blir frykta og respektert. 
Det er ikkje berre i USA at folk fell for statsmenn som lovar å gjera landet deira stort igjen. 
Som eit av intervjuobjekta seier: 
«Når du går ut av oppgangen din og ser at det er mørkt, kaldt og skittent ute, er det fint å tro på Russland som noe stort og viktig.» 

Det er også ei historie om det vestlege idealet som svikta. 
Mange oppfattar Vesten som hyklersk, dei viser til Kosovo, Irak og Libya, og trur USA og EU er ute etter å svekka og isolera Russland. 
Og når fedrelandet er under press frå ytre fiendar, sluttar ein som kjent rekkene, sjølv om ein ser at det er mykje å kritisera på heimebane. 

Mohr har forståing for ein del av dette. 
«Hvor flinke er vi egentlig til å forstå Russland på Russlands premisser,» spør han. 
I det heile legg han for dagen ei prisverdig open og nysgjerrig haldning, utan dermed å gi avkall på si grunnfesta tru på det vestlege, liberale samfunnet. 
På den måten blir samtalane og diskusjonane både ærlege og til å få forstand av. 

Mykje å tapa 

Mohr får også godt fram korleis mentaliteten i det nye Russland heng saman med at folk har fått det betre. 
Særleg i dei store byane kan middelklassen dyrka ein livsstil som ikkje er særleg forskjellig frå Vesten. 
Dermed har dei også mykje å tapa på å utfordra makta. 
«Indre emigrasjon» er ein gammal russisk strategi for å overleva når det ikkje synest å vera noko alternativ til dagens styre. 
Ein teier om det kontroversielle og konsentrerer seg om dei nære ting. 
Mange lever greitt med det. 

Samfunnskritikken har også sine lommer i media og kulturliv der frustrasjon, opposisjonell tenking og nye impulsar kan få luft. 
Musikk og litteratur krysser landegrensene. 
Russarane kan reisa, og gjer det gjerne. 
Dagens Russland er ikkje totalitært som Sovjetunionen. 
Knapt nokon av Mohr sine intervjuobjekt vegra seg mot å stå fram med fullt namn. 

I eit land der over 80 prosent av folket støttar opp om Putin, er det vanskeleg å tru på store og raske endringar. 
Mohr endar opp med å setja sin lit til neste generasjon, som han meiner vil vera meir kritiske og fryktlause. 
«På et eller annet tidspunkt vil det skje noe som gjør at revolusjonsiver og idealisme fortrenger forsiktighet og pragmatisme,» trur han. 

Kanskje, kanskje ikkje. 
Om det russiske framtida er det dristig å spå. 
Men Bernhard L. Mohr har i alle fall gitt oss ein framifrå vegvisar til Russland av i dag. 
Fyldige kjeldetilvisingar og ei lang litteraturliste er til hjelp for den som vil gå endå djupare. 
