Gåten Orderud:Setter drapene i enda grellere lys | 
Anmeldt av Asbjørn Slettemark 

Kan Øystein Milli og NRK finne nye opplysninger i Orderud-saken? 
«Gåten Orderud» graver i en av norgeshistoriens mest kjente drapssaker. 

I slutten av første episode av NRKs nye dokumentarserie Gåten Orderud trekker Per Orderuds advokat Cato Schiøtz paralleller til det uløste drapet på Olof Palme. 
Schiøtz’ klient er nettopp dømt til 21 år for å ha drept sin far, mor og søster, og advokaten drar frem Palme når han annonserer at «siste ord i denne saken er ikke sagt». 

Orderud-saken er ikke akkurat det nasjonale traumet Palme-saken ble for våre naboer, men to tiår senere er saken fremdeles så mystisk, omtalt og betent at historien er moden for fem–seks timer dokumentarserie i beste sendetid på rikskringkastingen. 

Trippeldrap, fire arrestert 

Gåten Orderud begynner med en kronologisk gjennomgang av drapene og den umiddelbare etterforskningen. 
Natt til pinseaften 1999 ble Kristian og Marie Orderud skutt og drept i sitt hjem i Sørum, sammen med datteren Anne Orderud Paust. 

Noen uker senere ble sønnen Per Orderud og kona Veronica Orderud arrestert sammen med hennes halvsøster Kristin Kirkemo og kjæresten Lars Grønnerød arrestert. 
De ble senere dømt for medvirkning til titteldrapet. 

Unike videoopptak fra åstedet setter saken i et enda grellere lys 

Journalist Øystein Milli jobbet med saken for Romerikes Blad og senere VG, og han er en stødig guide gjennom sakskomplekset. 
Programlederen er kunnskapsrik, tar aldri for mye plass og er fremdeles åpenbart nysgjerrig på hendelsene, og sammen med et godt utvalg av kilder – blant annet Veronica Orderud – presenteres saken ryddig og tydelig. 

Det trengs, for her er et vell av detaljer som er lette å overse. 
Samtidig får vi sakens mest kjente elementer – de etter hvert ikoniske arrestasjonsfotoene, familiebildene fra gården og selvsagt den oransje ullsokken. 

For Orderud-saken har virkelig alt, på et slikt nivå at dokumentarskaperne aldri trenger å ty til sjokkerende virkemidler for å presentere elementene. 

Det hele er en dyp tragedie, med familiedrama, arveoppgjør, søksmål, narkotika, gjemte våpen, falske underskrifter, løgn og – i sentrum for det hele – tre sjokkerende brutale drap. 

I løpet av de to første episodene kommer det ikke frem opplysninger som ikke har vært kjent, men videoopptakene fra åstedet og ankerettssaken setter saken i et enda grellere lys. 

Befriende lite insisterende på skyldspørsmålet 

Spesielt åstedsopptakene, hvor tre VHS-kassetter med politiets egne opptak fra timene etter likene ble funnet, er hard kost. 
Opptakene gir et dramatisk bilde av brutaliteten som faktisk foregikk i kårboligen, men man sitter også igjen med inntrykk av at Gåten Orderud-skaperne la bånd på seg da bildene ble klippet inn i dokumentaren. 
Det oppleves ikke som grafsete eller spekulativt. 

Dokumentaren bruker også fine dronebilder fra Sørum-området og enkle illustrasjonsgrep der det trengs, og miksen med nyhetsklipp fra tiden etter drapet og nye intervjuer gjør at det er enkelt å følge med. 

I motsetning til andre nyere krimdokumentarer virker Gåten Orderud mindre interessert i å dømme noen for enhver pris. 
Den er mer interessert i å presentere, og det er befriende at serien er så lite insisterende på skyldspørsmålet. 

Siste ord ikke sagt 

Det er dog noen ting som skurrer. 
Gåten Orderud hopper av og til fort og langt i kronologien, blant annet rett fra arrestasjoner til rettssak to år senere. 
Dette gir inntrykk av at dokumentarskaperne sparer opplysninger for å gi dem større effekt senere. 

Jeg antar at dette er for at førsteepisoden skal bli en ouverture for elementene som senere skal presenteres utførlig, men det sparker ben på rytmen. 

Seriens siste episoder er da heller ikke ferdiglaget, siden produsentene håper at de første episodene skal føre til tips eller utvikling i saken. 
Cato Schiøtz’ noe pompøse ord fra tidlig på 2000-tallet klinger overraskende nok bedre i dag enn da. 
Siste ord i Orderud-saken er fremdeles ikke sagt. 

Anmeldelsen er basert på de to første episodene. 
