Tarmsleng i villmarken
En mye bedre film enn «Kill Buljo» fra Altas svarteste filmfår. 
Men millionene har kostet, også. 

HANDLER OM: 
En gjeng medisinerstudenter drar på påsketur til villeste Finnmark. 
Vel plassert på hytta blir de presentert stedets uhyggelige legende: 
En bataljon beinharde, sadistiske nazi-soldater forsvant under krigens siste vinter. 
Og de kan vekkes til live... 

DOM: 
Og levende blir de jommen! 
Tro det eller ei! 
Fortsatt vilt sadistiske, tarmrivende, bitende, surklende og halvråtne (malapropos: blant skuespillerne finner vi Andreas Gallefoss) tar de for seg av det delikate ungkjøttet der det lar seg bespise (og det er de fleste steder, for eksempel som post-coital dessert på en utedass). 

Det er så vilt, så til tider utspekulert, så vakkert og effektivt fotografert, at man stundevis må bite seg i sin (kanskje manglende) arm. 

Dette er rendyrket sjangerfilm, pisket fram av ekte entusiaster. 
Gjennombruddssplatteren «Kill Buljo» ble laget for tilnærmet null i budsjett. 
Men til gjengjeld et overskudd og en profesjonelt anrettet, overveldende amatørsjarm. 

Nå er budsjettet på visstnok 14 millioner. 
Det synes godt og det er utnyttet godt - på enkelte områder. 

Men noe har gått tapt. 
Riktignok gjør kjendisjentene seg bra (Ane Dahl Torp dog som en minimal forrett). 
Men skal jeg være helt ærlig - og det bør man jo - virker det som de økte budsjetters mulighet har bremset noe på det uunværlige, umiddelbare sjarmen. 
Og humoren også, for den saks skyld. 
De forløsende kommentarer og situasjoner i dette infernoet av gørr, blod og råtnende kroppsvæsker, kommer for sent og for lite tydelig. 
(Det hjelper heller ikke på noe vis at lyden - norsk films for tiden største problem - igjen ikke er god nok.) 
De større budsjetters forbannelse i denne sammenheng, er altså at man tilgir langt mindre slendrian i detaljene. 

Men, for all del: 
Mange, mange vil le seg skakke, gyse sånn passelig og få noen etterlengtede hjerteklapp av denne filmen. 

Den kommer til å bli vinterens ungdomshit i Norge! 
