Galne dyr ut av sitt Afrika
Madagaskar-dyrene som skulle vært fra Afrika, er her igjen med en anarkistisk festkomedie om møtet med Europa, det franske politi, den falne Putin-tiger og utrolige, deilige ting å se på. 
Animasjon på sitt beste. 

«Madagaskar 3 – Full rulle i Europa»: 
USA. 
2012. 
1 time, 33minutter. 
5 år. 
Regi: 
Erik Darnell, Tom McGrath, Conrad Vernon. 
Med norskeeller amerikanske stemmer. 

Nå er de her igjen, de siste anarkistene i Angelasoverstyrte Merkelisme, de siste opprømte, ubesindige og overfølsommeregelbryterne og deres overspente pelsdyr-panteisme. 
Dyrene iMadagaskar-filmene har ikke nasjonalitet, og de hører ikke hjemme verken iKlappeland eller på Bakkeland. 
Deres tragikomiske skjebne er sånn: 
Egentligeafrikanere som ble født i utlendighet i en dyrehage langt fra alt som skullegitt dem identitet. 

Da de forsøkte på usponsa retur til landet der de skullevært født i (den første filmen), oppdaget de urbane tammingene at hjemstavn erdet stedet du bor, ikke der du skulle ha bodd. 
De var nyorkere, slik halveVesten ble det bare ved å lese om New York, de var halvgale, sentimentaleimprovisatører i det egentlig ankerlause limbo der de fleste befinner seg. 

Nuvel. 
Hopp over den innledningen du nettopp leste, for«Madagaskar 3» er mest en fyrrig og frekk fantakomedie om å flykte fraøvrigheta og like det. 
Løva, flodhesten,sebraen og sjiraffen sitter først fast i Afrika mens de pønkete harry-apene harreist med historiens paramilitære pingviner til Monte Carlo. 
Løva osv. 
vil hjemtil New York. 
De vil i dyrehage, og Monte Carlo fortoner seg som en sakligomvei. 

Aper og pingviner krasjer hotellrom i Monaco, og dyrene iAfrika ankommer akutt sammen med den psykotiske surikatkongen, så før du vetordet av det blir innvandrerne ofre for forfølgelse. 

Det er fordi en høyeffektiv, kvinnelig versjon av inspektørClouseau gjør sitt andpustne inntog i historien: 
Kaptein Dubois har MiaGundersens r-er og bryster, og i en nesten svimmelt minneverdig animasjonsscenevekker hun sine gendarmer fra sjukemelding ved å synge Frankrikes egentligenasjonalsang «Je ne regrette rien» (Edit Piaf). 
Dama er en klassiker. 

Dyra haiker med et svimeslått sirkus. 
Slik får vi møte denreduserte, russiske tigeren. 
Han er fallen kjempe med sjølbildet til den naknePutin, men evnen er der ikke lenger. 
Bitter og antatt bortglemt sitter han i ethjørne og er gårsdagens sensasjon. 
OK. 
Så forelsker de fleste seg, og det pleierå være ei plage for andre enn deltakerne, men når kjærlighetens overmot førertil at løver svever og sebraer flyr, da funker også romantikken. 
Sirkuset blirlevende igjen. 

Jeg røper ikke annet enn at de kommer til New York dyrehage,men Dubois følger etter, og hun er en moderne Uma som kan mer enn sin Larousse."Madagaskar 3" er en film der de banker dame, og det er helt ålreit. 
Som jeg sa: 
Uansvarlig anarkistisk, men farts— og fargefråtsende som entreåring på Dropsen, om en femtiåring i taxfreeen, som et aldersbredt politisk seminar. 
Nesten. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
