Kodak EasyShare V570
Kodaks nye hjertebarn har både vidvinkel og zoomobjektiv. 
Vi har knipset bilder! 

Kodak har lenge hatt for vane å lage gode kameraer, men det er først og fremst i USA de har vært markedsledende hva salg angår. 
Kodak har lenge satt brukervennligheten i fokus, med gode programvareløsninger for å dele bilder med andre, og så sent som rett før jul stiftet vi bekjentskap med V550 som vi belønnet med en femmer på terningen. 

Å kalle V570 en oppfølger blir litt feilaktig 
 designet er annerledes, og det er ikke snakk om at V570 er ment som en oppgradering av V550. 
Det som imidlertid er oppsiktsvekkende, er at kameraet har to objektiver. 
Ett vanlig med 3x zoom (39-117mm ), og et vidvinkelobjektiv som står fast på 23mm. 
Vi synes det blir litt feilaktig å oppgi 5x optisk zoom på dette kameraet (selv om 117 / 23 er cirka lik fem) når det ikke finnes noen mellomting mellom 23mm og 39mm. 

Uansett: 
23 mm vidvinkel på et lommekamera er særdeles uvanlig, og gir kameraet bruksområder man tidligere måtte langt opp i prisklassene for å få dekket. 

Som forventet er vidvinkelobjektivet mer lyssterkt med blenderåpning på f/2.8, mot f/3.9-f/4.4 for zoomobjektivet, og det er i svakeste laget. 
Forskjellene i blenderåpning merkes godt ved innendørs foto; generelt sett er bildene tatt med zoomobjektivet mer uklare og mer støyete enn vidvinkelbildene, fordi kameraet må kompensere med høyere ISO og lengre lukkertider. 

Solid kamera 

Førsteinntrykket er solid 
 kameraet er veldig firkantet (ingen fancy grep eller buede kanter), LCD-skjermen stor og knappene i solid metall. 
På toppen av kameraet finner vi, i tillegg til utløser- og av og på-knapp, tre knapper til; en for å bytte mellom helautomatikk og forhåndsprogrammer (portrett, nattbilder etc.), en for å sette kameraet i filmmodus (640x480, 30 bilder pr. sekund) og en for å åpne favorittbildene. 
Du kan nemlig flagge de bildene du er mest fornøyd med som favoritter, og du kan dessuten huke av bilder du ønsker å skrive ut eller sende pr. epost når du kommer hjem, så sørger den medfølgende programvaren for å oppfylle nettopp det når du setter kameraet i krybba. 

LCD-skjermen er på 2,5 tommer og byr på 230.000 piksler, akkurat som sin forgjenger. 
Den er lyssterk og har god innsynsvinkel, men blir grumsete i dårlig lys (enkelte kameraer velger heller å sette ned bildeoppfriskningsraten). 

I tillegg til navigasjonsspak og zoom-kontroll på høyresiden, finner vi fem knapper på venstre side som er tilordnet blits, sletting, meny, bildevisning og deling av bilder. 
Vi synes det tar litt tid å venne seg til at knappene er merket med delete og review i stedet for en søppelkasse og en play-knapp som de fleste andre kameraer. 

En egen knapp bringer frem hovedmenyen, som legger seg halvgjennomsiktig over resten av bakgrunnen. 
Her ligger menyvalgene på en lang rekke, uten noe særlig gruppering og grafikk, som vi likte godt med Olympus Mju 700. 
Ved siden av styring av hvitbalanse, følsomhet (ISO), lysforhold etc., vil den kreative også sette pris på å kunne styre lukkertiden helt opp til åtte sekunder. 

Ultra-vid 

Veksling mellom objektivene fungerer smertefritt. 
Zoom reguleres som vanlig med en kontroll øverst til høyre bak på kameraet (som godt kunne ha vært litt større!), og ved å zoome en ekstra gang ut, aktiveres vidvinkelobjektivet. 
Den prosessen tar bare et tidel eller to, men ved videoopptak blir lyden merkelig nok kuttet et drøyt halvsekund ved skifting av objektiv. 

Under ser du et eksempel på hvor mye mer du får med i bildet når du bruker vidvinkelobjektivet. 
Legg forresten merke til at hvitbalansering ikke fungerer optimalt - de to bildene får hvert sitt stikk, mens snøen jo egentlig burde være hvit i begge tilfeller. 

Vi har en liten innvending mot plassering av blitsen  den finner vi helt oppe i hjørnet, og vi har opplevd flere ganger at vi har ødelagt blitseffekten med en pekefinger når vi har tatt bilder på høykant. 
Der gjelder det å passe seg! 
Det gjør det også når du tar bilder med vidvinkel der en liten finger over kanten kan ende opp på siden av bildet som blir tatt. 

Kameraet bruker SD-kort som er beskyttet med et deksel på siden av kameraet. 
Rett under finner vi en inngang for strømadapter, og kameraet kan derfor lades direkte uten bruk av krybbe 
 det liker vi, selv om vi helst hadde sett at det hadde vært et beskyttende deksel foran denne inngangen. 
I underkant finner vi feste til stativ og en port som tres på krybba for overføring av bilder. 
Krybba kan også brukes til å lade batteriet, men det er ikke mulig å overføre bilder via krybba uten å ha koblet til strømledningen. 

Bildekvalitet 

Kameraet tar de beste bildene med vidvinkelobjektivet, og det er først og fremst dette som gjør kameraet interessant. 
Zoomobjektivet blir rett og slett for lyssvakt, og å ta bilder inne i kveldsbelysning resulterer i svært støyfylte bilder; særlig i de områdene av bildet som ikke blir optimalt opplyst av blitsen. 

Flere av lommekameraene vi har testet i det siste sliter med snøen og det fine været; noe vi beklageligvis/heldigvis ikke vil få mulighet til å teste året rundt. 
Den blir også for Kodak V570 særdeles overeksponert, og det finnes lite eller ingen nyanser i de lyseste partiene. 
Nesten samtlige av innebildene vi tok på en solskinnsdag resulterte i kritthvite vinduer! 

Vi ser også en sterk lilla kromatisk feilbrytning i høykontrastområdene (sjekk vinduskarmen til høyre), men til gjengjeld er terskelen ganske høy før feilbrytningen finner sted. 

Følgende montasje er en sammenligning av bilder tatt med ulike ISO-verdier (med zoomobjektivet): 

Som det fremgår av bildene, er støynivået som forventet akseptabelt på de laveste nivåene 64 og 100, men allerede på 200 kommer støvet for fullt. 
Merk at kameraet har støtte for ISO opp til 800; dog bare med 1.8 megapikslers oppløsning, så det har vi valgt å utelate denne i sammenligningen. 

Makromodusen klarer å fokusere på motiver 5 cm unna, som er helt greit i denne klassen. 
Den dekker et område på snaue 5 x 3 cm. 

Ytelse 

Ytelsesmessig er kameraet over middels raskt  autofokusen er meget rask når lyset er tilstrekkelig (vidvinkelobjektivet er ferdig fokusert) og får hjelp av en rød hjelpelampe i dårlig lys. 
Bufferet er derimot lite, og kameraet bruker lang tid på utføre lagring. 
Våre vanlige målinger gir oss følgende tabell: 

For å fylle bufferet på raskeste måte, kan kameraet ta bilder i såkalt burst mode. 
Da klarer det fire bilder på to sekunder uten blits, og det er ikke så veldig mye å skryte av. 

Konklusjon 

Kodak V570 er et middels godt kamera hva billedkvalitet angår, men innehar en mulighet ingen andre kameraer på denne størrelsen kan skilte med, nemlig seriøs vidvinkel (23mm). 
Dette løses ved å ha to objektiver plassert over hverandre, og byttingen mellom dem skjer på en smertefri og sømløs måte. 

Ulempen er at de små objektivene er lyssvake, og det resulterer igjen i mye støy ved innendørsfotografering i dårlig lys. 
Vidvinkel er uten tvil kjekt å ha, særlig for en eiendomsmegler, men vi setter imidlertid spørsmålstegn ved om dette er nok til å rettferdiggjøre at kameraet er en tusenlapp dyrere enn flere av sine åpenbare konkurrenter. 
