Sommerkveld i biffens tegn
Er man kjøttsulten og lysten på en mør biff, er Slakter Sørensen sannsynligvis et fornuftig valg. 
Servitørene er hyggelige, men kunnskapsnivået er varierende. 

KRISTIANSAND: 
— Jeg er spent om de virkelig satser på spennende kjøttprodusenter og lokale råvarer slik hjemmesiden antyder , sa Estragon etter at de hadde fått anvist et hyggelig bord innerst i lokalet. 
Reklamelogoen til Gilde svarte for seg selv. 
- Det hadde i alle fall vært interessant om de hadde skiltet med spesifikke kjøttferaser som for eksempel charolais eller limousin, som er en del av Gildes sortiment, mente Rosmarin og leste seg gjennom menyen som bestod av fire forretter, ni hovedretter og fire desserter. 
Det går naturlig nok mye i kjøtt hos Slakter Sørensen, og hovedrettvalget falt på to biffvarianter. 
Den sympatiske servitøren kunne med overbevisning anbefale churrascosteak, en argentinsk gauchobiff. 
Med norsk storfekjøtt på menyen (utelukkende fra overnevnte monopolprodusent) er vel det å betrakte som en litt forfinet benevning på grillet entrecôte. 
Estragon lot seg uansett lokke. 
Rosmarin bestilte ‘Biffhusets Tournedos’, som er grillet indrefilet, servert med béarnaisesaus, sauterte grønnsaker og fløtegratinerte poteter. 
Argentineren var i selskap med båtpoteter, coleslaw og chimichurrisaus. 
Det siste er en argentinsk klassiker, ofte som følge til grillet kjøtt, og er en kald persille- og hvitløksbasert urtesaus ispedd sterke kryddere og olivenolje. 
- Denne er vår signaturrett om sommeren , kunne servitøren opplyse om mens han også tok forrettbestillingen på sørlandsk fiskesuppe og andebrystrullade. 

Slakter Sørensen er en del av Mat & Uteliv, og interiøret følger opp i samme gjennomførte stil som på Makrellen. 
Ulikt selvfølgelig, men med en tydelig tanke rundt konsept, tema og utforming. 

Forrettene ble servert, og brødet som landet sammen med fiskesuppa er verdt å stoppe opp ved. 
Fersk focaccia med Kviteseidsmør løftet nivået umiddelbart. 
Sørensens fiskesuppe trengte drahjelp fra brødfatet, for den var ikke all verden å skryte av. 
Lite smak og lavt saltinnhold gjorde sitt til at Rosmarins forrett bare ble én av mange sørlandske fiskesupper i rekken. 
Pluss for ferske blåskjell, men rekene synes å lide under høye innkjøpspriser og var enten lakebaserte eller varmebehandlet alt for lenge. 
— Etter kroppsspråket ditt å dømme, tror jeg at jeg var mer heldig med min andebrystrullade , sa Estragon mens han langet innpå urtedressing og frisk timian som passet utmerket. 
Dette var en fin variant og godt valg for en sommerlig meny på torget. 
Rosmarin og Estragon delte en pale ale til forrettene. 
En noe uortodoks mat og drikke-kombinasjon som ikke servitøren skal lastes for. 
Ølet passet godt til andebrystet, mens suppa i større grad skrek etter hvitvin. 
Få glassalternativer på drikkekartet gjør imidlertid det valget komplisert. 

Fra bordet innerst i lokalet var det god oversikt, og Estragon kunne tydelig registrere at også Slakter Sørensen benytter seg av til dels unge og som oftest da uerfarne servitører. 
I dette tilfellet meget unge. 
- Det er lett å skjønne at det er lønnsutgifter å spare, men det er en kvalitetspris å betale. 
Selv om alle involverte kelnere på testernes bord denne kvelden var smilet selv, og noen i staben er erfarne, blir kunnskapsnivået for lavt på sommervikarene når man skal ha en helaften med mye penger i potten. 

Det er ikke så ofte Estragon og Rosmarin gir seg biffverdenen i vold. 
Det er så mye annet på mathimmelen som er verdt å prøve. 
Men i kveld sto hovedrettene i biffens tegn. 
Og det gjorde ingenting, skulle det vise seg. 
Noe overfylte tallerkener med salater og coleslaw sto ikke i veien for at smaken var meget god. 
Både Estragons entrecôte og indrefileten til Rosmarin holdt kvalitativt høyt nivå, både hva smak og mørhet angikk. 
Chimichurrisausen som rammet inn entrecôten ga et deilig anslag av sterke smaker, samtidig som kjøttets egenart ble beholdt. 
Rosmarins indrefilet var mør og smakfull. 
Hun hadde likevel sitt kritiske blikk på plass: 
- Jeg hadde nok foretrukket en béarnaise med mer syre i bunn. 
Den er fløyelsmyk, men mangler sting. 
De sauterte grønnsakene var mer på det jevne, og hun savnet knasende sprø asparges eller liknende. 
Rosmarin lot de røde dråper av den californiske Woodbridge Zinfandel rulle rundt i glasset. 
Den dyp røde vinen, hadde innslag av pepper og krydderier. 
- Leverer de på desserter her, er dette i øvre sjiktet her i byen, hvisket Rosmarin. 
Den mektige porsjonen av fløtegratinerte poteter hindret ikke ønsket om en søt avslutning. 

Svaret kom på bordet noe senere. 
‘New York Cheesecake’ og ‘Sjokoladefristelse’ ble anbrakt bordet. 
Rosmarin gjøv løs på kaken, mens Estragon smilte seg gjennom glasset med sjokoladekrem, toppet med bringebærpuré. 
- Vanskeligere enn dette trenger det ikke å være for å gi et hjemmelaget og ekte preg på dessertmenyen, mente Estragon som alltid har vært svak for den syrlige bringebærsmaken i kombinasjon med sjokolade. 
Den amerikanske ostekaken med egg i kremen var mektig, men veldig god. 

Med unntak av en noe kjedelig fiskesuppe, innfridde Slakter Sørensen og er et friskt restaurantpust, strategisk plassert midt på torget. 
For de kjøtthungrige er dette et godt alternativ. 
Prisene er ikke avskrekkende. 
1600 kroner for tre retter og vin er forsvarlig. 
