Som å være på laboratoriet til en gal professor
Tusmørke med fargesprakende progheksebrygg. 

ALBUM: 
De synger om kniven i kurven og Tøyens hemmelighet, fjernsyn i farver og andre ukonvensjonelle temaer. 
Konseptet denne gangen er - kort fortalt - løst basert på at lyset reflekteres i objekter, og ideen om å kunne se historien baklengs om man finner en måte å bevege seg fortere enn lysets hastighet. 

Det må kunne klassifiseres som passende tankegods når man spiller prog av den gamle skolen. 
Da er ikke den rette linje en farbar vei, noe Tusmørke selvsagt omfavner for det det er verdt. 
Allikevel - det er noe pussig fengende over gjengens snirklete og lett absurde låtunivers. 
Noe de også har bevist på tidligere utgivelser. 
«Ekebergkongen» fra to år tilbake står fremdeles fjellstøtt som et av norsk progrocks fineste øyeblikk. 

«Fjernsyn i farver» gir deg en følelse av å være på laboratoriet til en gal professor på tidlig 70-tall. 
Det bobler og knatrer i gamle synther mens bandet formidler sine apokalyptiske visjoner. 

«3001» er en dramatisk beretning om menneskehetens kollaps, tonesatt med knurrende hammond-orgel og en hardarbeidende fuzzbass. 
«Death Czar» er noe sjeldent som en Tusmørke-låt med engelsk tekst. 
Musikalsk sender den tankene ut på ørkenvandring med sine duvende melodilinjer og suggererende perk-bruk. 

Den avsluttende maratonlåten «Tøyens hemmelighet» forener prog og psykedelia med halsbrekkende funk og megetsigende tekstlinjer som «Den som tar en tur til Tøyen finner ganske raskt Botanisk hage / der bak gjerdet gror det urter som både kan drepe og behage (...) 
Det er så store ting å finne i naturens gifter». 

En ting er sikkert, og det er at det er aldri grått og trist i Tusmørkes hjerneutvidende og fargesterke sfære. 
Skien-gjengen både fenger og underholder på sitt utradisjonelle vis. 

Musikken deres er utfordrende og umiddelbar på samme tid, noe det hysteriske tittelkuttet er et lysende eksempel på. 
