Feelgood-pop i skyggen av Trump
Han tar ikke like lett på det som musikken får oss til å tro. 

Rayland Baxter: 
"Wide awake" (ATO/Border) 

Rayland Baxter forsøker å balansere sommerlett 70-tallspop med tunge 2018-tema som skyting og global oppvarming. 
Det kunne gått veldig galt, men melodiene er sterke nok til at han kommer fra det. 

Tema er veivalg; velger vi å gjøre godt eller ondt, å fortelle sannheten eller å lyve? 
Trump kaster lange skygger, og heller ikke Baxter er upåvirket i åpningen "Strange American dream". 

Han debuterte for seks år siden med "Feathers & fishhooks" og fulgte opp med "Imaginary man" i 2015. 
Denne gang har han valgt å forlate Nashville til fordel for låtskriving i Kentucky og studioarbeid i California. 

Han er sønn av Bucky Baxter, steelgitarist for Bob Dylan på 90-tallet. 
Faren er med, i likhet med Erick Slick (Dr. Dog), Nick Bockrath (Cage The Elephant), Aaron Embry (Elliott Smith, Brian Eno) og produsent Butch Walker. 

Til tider blir det noe overlesset, som i "Everything to me", men det er nok av fine sanger her. 

Beste spor: 
"Strange American dream", "79 shiny revolvers", "Without me", "Hey Larocco". 
