Markens slitsomme grøde
Bondelivet er ikke så romantisk og sjarmerende som enkelte vil ha det til. 

Mitt liv som bonde begynner en vakker vårdag for en knapp uke siden. 
Lite vet jeg om landbruk og husdyrhold, men utstyrt med vannkanne, en liten jordflekk og en beskjeden startkapital er jeg klar til å gyve løs på utfordringene bondelivet bringer med seg. 

Det viser seg for øvrig fort at det ikke er så lett å få jorden til å flomme over av landbruksprodukter, men soppturer i skogen og skattesamling på stranda er innbringende nok til å holde mitt lille foretak gående gjennom våren trass mang en feilslått nepeavling. 

Bondelivet er et godt utgangspunkt for et annerledes actioneventyr. 
«Harvest Moon: 
Magical Melody» kom opprinnelig ut til GameCube i USA for to år siden, og kommer i disse dager ut til Wii her i Europa. 

Gjennom hver av de små bondedagene skal du jobbe med daglig styr og stell på gården, forhåpentligvis gjøre bruket til en lønnsom forretning og eventuelt jobbe med å bli akseptert av lokalmiljøet. 

Dessverre er kontrollsystemet for klønete, og spillet blir dermed ekstra vanskelig - på feil premisser. 
Alt for ofte ender du opp med å vanne grusveien med vann som var ment på potetene eller plukke opp gjerdestolper når du egentlig var ute etter en saftig fluesopp. 

Med alskens gårdsaktiviteter, fra fisking og såing til matlaging og vedhugging er det dessuten synd man ikke kan ta i bruk et kontrollsystem à la det vi så i «Zack & Wiki», hvor du faktisk har følelsen av å utføre aktivitetene man ser på skjermen. 

Når sommeren kommer har jeg omsider begynt å forstå sammenhengen mellom feilslått avling, uttørkede grønnsaksvekster og mangel på vanning. 
Dagene går derfor med til å vanne planter til jeg faller sammen på bakken av utmattelse som en sliten potetsekk. 

Slitet gir heldigvis uttelling og jeg kan med hardt opptjente penger etter hvert bygge et hønsehus i bakgården. 
Anskaffelsen av husdyr føles som en stor milepæl og drømmen om storranchen virker med ett litt nærmere. 

I «Harvest Moon: 
Magical Melody» har du tilgang på kyr, sauer, høns og hester, etter at du har utvidet gården din med dyrehus. 
Dyrene kan brukes til å produsere melk, egg og ull, eller til husdyroppdrett som et alternativ til grønnsaksdyrking. 

I løpet av året holdes også landsbyarrangementer som fyrverkeriaftener og hesteløp hvor du kan delta med dine stolte hingster. 
Dessverre er det ikke store underholdningsverdien i arrangementene, og de ender opp med å fremstå som tåpelige unnskyldninger for å stykke opp årstidene i litt mindre lange bulker av hverdagsliv. 

Mot slutten av høsten har jeg omsider klart å bygge meg opp nok kapital til å investere i et nytt landområde med en liten låve i utkanten av landsbyen. 
Verken Klukk, Pip eller Kvakk har begynt å legge gullegg, så jeg innser at jeg må sikte strategi dersom jeg skal ha forhåpninger om å nå målet om rikdom og lykke i nærmeste fremtid. 

Med en nyinnkjøpt ku, et par sauer og en majonesmaskin møter jeg vinter, snø og kulde med godt mot. 

Det er her jeg begynner å innse hvor mye overbærenhet «Harvest Moon: 
Magical Melody» faktisk fordrer: ekstremt langdryge filmsekvenser hvor spillfigurene på merkelig vis mimer det de ønsker å si med et fårete smil om munnen, for så etterpå å gjenta seg selv med ord begynner å tære på tålmodigheten. 

Bonderomantikken er heller ikke lenger å få øye på mellom det klønete kontrollsystemet og de grusomt repeterende oppgavene som gjør hver dag lik den forrige. 

Vinteren kommer over natta og tar knekken på de siste gulrøttene som aldri rakk å modnes. 
Fokus dreier fra jord og mark mot dyr som skal fores daglig, egg som skal høstes, kyr som skal melkes og sauer som skal klippes. 

Vinteren er lang, dagene ensformige og jeg tenker: «pokker, som jeg er glad i bylivet!» 

Den herlige følelsen du får når du våkner opp om morgenen til en nyklekket kylling og bugnende avling, veier rett og slett ikke opp for alle feilene man må holde ut med i «Harvest Moon: 
Magical Melody». 

I akkurat dette tilfellet er det ikke gøy på landet. 
