Klippen er tilbake
Hver gang jeg ser Sylvester Stallone, blir jeg litt rørt. 

Det skyldes antakelig at Rocky-skikkelsen introduserte en annerledes filmhelt; en naiv, familienær, varm og sta mann som bare bokset for å vise hvor mye juling en arbeiderklasse-helt kan tåle. 

Den nye filmen er enkel og rørende og fylt av den samme fattigstolte livsfilosofien: 
Poenget er ikke hvor mange slag du kan gi, men hvor mange du tåler. 
Rocky er blitt en mann på mer enn femti år, og han stiller til oppvisningsboksing mot en ung afroamerikaner og verdensmester. 

Hvis en aldrende italiensk gamp hadde banka en ung afris, ville filmen fått en sjenerende etnokulturell slagside som kunne ha drept den. 
Det problemet har de løst på et vis. 
Bare se. 
