Er dette det norske svaret på «Anvil»?
Hovedpersonen i «The Rocka» har fortsatt ikke gitt opp rockedrømmen. 

FILM: 
Hans Bastian Berg er langt inne i midtlivskrisa og sier opp jobben i Graceland Film Company for å erobre verden med bandet Bang Bang. 
Kompanjong Robert Næss, som regisserte den «The Office»-inspirerte TV-serien «Arkivet» på TV3, får beskjed om å følge ham for å dokumentere «comebacket». 

Med artistnavnet Big B Thunders legger antihelten ut på ei velkjent løypa for å spore opp gamle bandkompiser, men bare én av dem stiller, trommisen Thor, som har rukket å få enda større mage enn Big B siden «forrige comeback», som var på en golfturnering i 1997. 

Amatører 

44-åringen oppsøker også barndomstraktene i Groruddalen for å finne tilbake til «the sound of Lindeberg». 
Denne anmelder har selv passert førti og fikk trukket visdomstennene i kjelleren på Lindebergsenteret, så alt burde ligge til rette for en viss identifikasjon med Big B. 

Men i stedet for å balansere mellom sår nostalgi og uunngåelig ironi, er «The Rocka» blitt bortimot rein ironi. 
Alt det kleine som oppstår på ferden mot et nitrist comeback, føles nesten aldri ekte, noe som skyldes at alle som spiller i filmen er amatører. 
De dårlige og middels gode skuespillere. 
En liksom-dokumentar behøver gode skuespillere. 
En grei regel. 

Forsiktig 

Når vi gapskratter av «Klovn» og Ricky Gervais på sitt beste, skyldes det godt skuespill og enda bedre manus. 
«The Rocka» trenger et manus som tar sjanser, som tøyer grensene mer enn man har våget å gjøre her. 
Det er svært langt mellom de friske, originale påfunnene. 
Alt går som ventet, med nølende forsiktighet. 

«The Rocka» er en av disse liksom-dokumentarene (rock-mockumentary) som ville vært så mye mer rørende hvis den var ekte, à la «Anvil! The Story of Anvil». 
Filmen har noen gode øyeblikk, men burde hatt mange flere. 
Man aner at det ligger en sårhet i bunn som handler om brustne drømmer og tapt ungdom, men håndverket er ikke godt nok. 
