Bokanmeldelse:Jo Nesbø: 
«Mere blod» 

Melankolsk spenning. 

Språklig overskudd og fortellerglede preger den andre boken i Jo Nesbøs kriminelle sjangerlek. 

En mann som kaller seg Ulf er på rømmen. 
Stedet er Finnmark, året er 1977 og Ulf har et stort problem. 
Han forsøker å flykte fra en uoppgjort narkogjeld og en enorm sorg, men mest av alt flykter han fra seg selv. 
I bagasjen har han en stor pengesum, og i hælene har han noen som er ute etter både penger og hevn. 

Av alle steder havner Ulf i læstadianermiljøet i Finnmark, midt blant hemmelighetsfulle kvinner og underfundige samer. 
Han søker tilflukt i en hytte, men selvsagt klarer han hverken å unnslippe forfølgerne eller lokalbefolkningens nysgjerrighet. 
Det er duket for menneskejakt på vidda. 

Miljøet er altså et annet enn i vårens Nesbøbok «Blod på snø», men tidskoloritten er den samme og flere av bakgrunnskarakterene kjenner vi også igjen. 
Blant andre fiskehandleren som egentlig er en av Oslos store narkobaroner. 

Jo Nesbø holder seg i utgangspunktet innenfor den tradisjonelle, hardkokte krimlitteraturens sjangerkrav. 
Slik er det få, om noen, overraskende vendinger i selve den ytre handlingen. 
Men det er Nesbøs språklige overskudd som virkelig løfter denne boken. 
Både småmorsomme personskildringer, fine landskapsbilder og andre formuleringer tyder på at forfatteren har moret seg under skrivingen. 
Et sted skriver han for eksempel om en person at han hadde «rulleblad som en østtysk dissenter». 
Artig, og ikke minst tidstypisk formulert. 

Men heller ikke i denne boken styrer Nesbø helt klar av i overkant mye sentimentalitet, særlig i skildringene av forholdet mellom menn og kvinner. 
Og han kunne nok ha dempet de bibelske referansene noe, det blir vel mye synd og svik, fordervelse og tilgivelse, selv om vi befinner oss blant læstadianere. 

Likevel: spenningen bygger seg opp på sikkert vis, og bokens avslutning gir bokstavelig talt håp om en fortsettelse. 

Årets to «annerledes» bøker fra Jo Nesbø kan vise seg å være et positivt litterært sidesprang som vil gi ny energi og motivasjon til forfatterens mest forpliktende forhold. 
Nemlig det til Harry Hole. 
