Kvalmende morsom børs-hedonisme
Tre timer går som en fornøyelig røyk i selskap med aksje-ulven Jordan Belfort, i Leonardo DiCaprios skikkelse. 

Teambuilding i aksjemeglerfirmaet Stratton Oakmont betød for eksempel innleide horer og dvergkasting på blink. 
Eller en tur på sjefens 170 fots luksusyacht med så mye kokain på kjøpet du bare orket. 
Og de ansatte elsket sjefen sin, Jordan Belfort (Leonardo DiCaprio) for det. 
Og for millionene de tjente i provisjoner ved å pushe stadig nye, tvilsomme aksjetransaksjoner på godtroende kunder. 

Meningsløs kynisme 

Moralsk forarget nå? 
Selvsagt! 
Men det er ikke den følelsen regissør Martin Scorsese og Leonardo DiCaprio går for i den på alle måter ekstravagante storfilmen "The wolf of Wall Street" (TWOWS). 
For vi skal først og fremst underholdes og kvalmes (to sider av samme sak her) av det ville livet som leves ut, bare fordi aksjeselgerne har råd og lyst. 
Deretter gapskratte av dem når de er teite, sleipe og rusa. 
Og så med et sukk konstatere hvor kynisk og meningsløs kapitalismen og materialismen kan være. 

Basert på Jordan Belforts bestselgende selvbiografi, ligger synsvinkelen stramt hos aksjemegleren selv. 
Leonardo DiCaprio tar den helt ut som Belfort, og viser et hittil ukjent komisk talent. 
Her framstår han – på godt og vondt – som det hedonistiske og kreative selgergeniet han var. 
Allerede tidlig i 20-årene øynet han sjansen til startet børskarusellen igjen etter krakket i 1987. 
Nyrik og overveldet unte han seg alt livet har å by på i bisarre mengder og varianter: 
Biler, klokker, vakre kvinner, narkotika, luksusyacht, herregård og helikopter. 
De vanlige tingene når man stolt skal vise at man har lykkes i det de tror "alle" drømmer om: å bli uanstendig søkkrik. 
Og selv da FBI pustet ham i nakken, fortsatte festen. 

Lurer seg innpå 

Belfort framstiller seg selv som en helt med skurketrekk, en som bare utnyttet de mulighetene systemet åpnet for, en som tok stor risiko, vant noen og tapte noen. 
Man kan argumentere for at både systemkritikken og den enkeltes personlige ansvar er ofret for underholdning og komikk i TWOWS. 
Men en typisk Scorsese-film om emnet hadde bare appellert til "menigheten". 
Her lurer Scorsese seg innpå, smart og morsomt. 
Med glimrende skuespillere i alle biroller, og med en rekke filmatiske finesser som løfter TWOWS opp fra den tradisjonelle følelsen av Hollywood-storfilm. 
