Bokanmeldelse:Monika Fagerholm: 
«Lola oppned» 

Monika Fagerholms «Lola oppned» kan leses som en lek med krimsjangerens klisjeer - eller som en litterær roman som effektfullt låner noen av thrillerens særtrekk. 

Roman 
En leken og annerledes litterær krim. 
Eller? 
475 sider Kr. 399,- Oktober 

To drap i 1994 finner sin løsning i 2011. 
En ung mann og en tenåringsjente blir funnet myrdet i den søvnige småbyen Flatnäs ved den finske kysten. 
Mange mistenkes, men saken løses ikke. 

Først 17 år senere får drapene sin oppklaring - karakteristisk nok i et stort middagsselskap. 

Boken er full av spennende, uvanlige og sterke litterære figurer - ja, faktisk for full. 
Som leser blar man stadig tilbake til det tre sider lange persongalleriet. 

Hver og en er romanens figurer glimrende skildret. 
Men de er så mange at det blir som å lese en gammel russisk roman - litt forvirrende. 

Bokens store, udiskutable styrke er Monika Fagerholms språk - oversatt av Kyrre Haugen Bakke. 
Forfatteren leker seg - både språklig og dramaturgisk - med stor eleganse. 

En blanding av løssluppen og tilsynelatende impulsiv bevissthetsstrøm og presise - tidvis avslørende og drepende - observasjoner og skildringer. 
Talespråk og poesi om hverandre. 
I sum: stor litteratur. 

Det intense språket og de hyppige sceneskiftene krever sin leser. 
Til gjengjeld får vi tålmodige vår belønning: 
Dette er en herlig roman. 

Selv om boken åpner med to drap og følger de involverte og etterforskningen slik sjangerkonvensjonene krever, nøler jeg med å kalle romanen krim. 
En thriller-pastisj? 
En høylitterær krim? 
Ikke vet jeg, og ikke betyr det noe. 

Vil du lese noe veldig annerledes, byr Fagerholm på en spennende litterær opplevelse. 
