Tina-boken:Fremragende journalistikk! 

BOKANMELDELSE: 
Fremragende journalistikk om kalde spor og forspilte muligheter. 

Erlend Frafjord: 
Da Tina ble drept – en kriminaldokumentar. 
Gyldendal. 

Mens drap på menn, uansett alder, ofte får navn etter åstedet, metoden som ble brukt eller omstendigheter rundt forbrytelsen, blir overfallsdrap på unge kvinner som oftest knyttet til offerets fornavn. 
Identifikasjonen med offeret er sterkere når hun er ung og vakker, og interessen mer intens enn når menn eller eldre blir drept. 
Ofrene blir Birgitte, Trude og Tina for allmennheten. 

Av de drøyt 30 uoppklarte norske drapene siden 1995, er det ingen som fortsatt vekker like stor offentlig interesse som de tre der offeret var unge kvinner: 
Birgitte Tengs i 1995, Trude Espås i 1996 og Tina Jørgensen i 2000. 

I Stavanger-området har spekulasjonene aldri lagt seg om hvem som drepte Tina Jørgensen natt til 24. september 2000, og senere dumpet liket i en kum ved Bore kirke. 
Selv mennesker uten annen kunnskap enn den de har fått gjennom media, har hatt sterke oppfatninger om skyldspørsmålet. 
Det har i overveldende grad rammet Tinas kjæreste, som en tid også var siktet for drapet. 

Oppsiktsvekkende 

Etter Erlend Frafjords nitide og oppsiktsvekkende dokumentasjon av hvilke alternative forklaringer som finnes, vil debatten på ingen måte legge seg. 
Den som ventet et oppkok av en gammel sak, uten særlig nye opplysninger, vil bli overrasket – ikke minst over at mange av disse opplysningene ikke er kjent tidligere. 

Erlend Frafjord har lang erfaring som undersøkende journalist. 
Som grunnlegger av det ambisiøse magasinet Plot har han også bidratt til å utvikle den dokumentariske reportasje på norsk. 
Og det er det denne boken er; en lang journalistisk dokumentar uten sterke litterære ambisjoner. 
Språket er nøkternt og direkte, adjektivene er få, de faktiske opplysningene mange. 

Frir ikke til følelser 

Frafjord unngår systematisk alle frierier til følelsene. 
Han tegner et kort portrett av Tina Jørgensen som henter troverdighet også fra familiens åpenhet og ærlighet. 
Men det er ikke Tinas unge liv som er temaet hans, det er alt som skjedde etter at hun døde. 

Med revisorens presisjon tar Frafjord for seg stadium etter stadium i etterforskningen. 
Han demonstrerer hvordan politiet gjorde valg som svekket mulighetene for oppklaring. 
De ventet altfor lenge før de behandlet meldingen om at Tina Jørgensen var forsvunnet som en mulig forbrytelse, de låste seg til mistanken om at kjæresten var skyldig, og – med en av bokens virkelig hårreisende avsløringer – de destruerte mye av bevismaterialet i saken, inkludert biologiske spor som kunne vært analysert på ny etterhvert som både DNA-teknologien og andre metoder utvikler seg. 

Kritikken av politiets arbeid er tydelig, men likevel lavmælt. 
Frafjord lener seg på de faktiske opplysningene, han trenger ikke bruke så store ord når han trekker sine konklusjoner. 

Tre mistenkte 

For konkludere gjør han. 
Han viser at det var minst tre menn i Stavanger sentrum og nær Tina Jørgensen den fatale kvelden, som alle burde vært etterforsket mye grundigere enn de ble. 
Én av dem var en av Nordens fremste seksualforbrytere, med en hang til å slå kvinner nøyaktig slik Tina Jørgensen ble slått ihjel. 

Systematisk, nesten som i en katalog, går Frafjord gjennom de ulike fasene i saken, sporene som viste seg å være feilspor, og de som aldri ble fulgt til endes. 
Spesielt kritisk er han mot lagdommer Steinar Trovåg, som var involvert både i Birgitte-saken og Tina-saken. 
Når han beskriver hvordan Trovåg gir en av de mistenkte for drapet på Tina Jørgensen strafferabatt for en serie voldtekter fordi mannen var nyskilt og det var synd på ham, merker man et kriminalpolitisk engasjement som ellers holdes i tømme. 

Åpne spørsmål 

Ofte velger Frafjord det åpne spørsmålet, og det er mange av dem. 
Ett er om samme gjerningsmann kan ha drept både Tina Jørgensen og Birgitte Tengs? 
Svaret er ikke åpenbart, det er sammenfall på mer enn én måte mellom de to uoppklarte drapene. 
Andre muligheter står også fortsatt åpne, 17 år senere. 
Med denne boken har Erlend Frafjord sørget for at den såkalte Cold Case-gruppen i Kripos nok vil merke trykket fra en offentlighet som vil ha et endelig svar på hva som skjedde på Grasholmen den fatale kvelden. 
