Scarlett som barnepike
Scarlett Johansson er anvendelig til mye. 
Som nysgjerrig barnepike i New York-fiffen, er hun mumlende middelmådig. 

HANDLER OM: 
Annie er 21, flink, ferdig med skolen, men grunnleggende usikker på fremtiden. 
Nærmest tilfeldig ramler hun inn i en jobb som «nanny» (barnepike m utvidede plikter) i en iskald og søkkrik New York-familie, der det synes som bare familiens seksårige sønn - til nå - har overlevd som sunt individ. 
Annie er beskjeden og lettskremt. 
Men hennes anlegg og interesse for antropologiske studier, gjør at hun bestemmer seg for å ta en «studieår» blant de «rike & ulykkelige». 
DOM: 
Ja, ja - det er mye parodi her. 
Men nok en kjerne av villet alvor, om rike, bortskjemte, overfladiske, grunnrike og søkk uinteressante amerikanere. 
Men alt er som forventet - helt som forventet: 
Annie har hjertelaget, Annie har visdommen, Annie har kjærligheten. 
Spørsmålet blir bare når hennes store innsikt skal skylle inn som livsfrelse over de hjerteløse idiotene. 
Og: 
Joda, det kommer. 
Scarlett Johansson er et litt for uinteressant, mumlende offer alt for lenge. 
Laura Linney er mer effektiv som husmoren: 
En istapp. 
Men også et tydelig offer. 
Som oftest interessante Paul Giamatti, er bare en klisje som familiefar og pengeskaffer. 
Sangeren Alicia Keys var jo nylig i Oslo som Nobel-artist. 
Her spiller hun del livsglade, men ellers nokså ubetydelige, Annie-venninnen. 

Alt i alt: 
Helt gjennomsnittlig, middels interessant, middels gjennomført, middels moralsk, middels god. 
Og litt sentimental. 
