Game of Thrones sesong 7: Krigen nærmer seg
Ed Sheeran synger, Daenerys Targaryen kommer hjem, og folket forbereder seg på krig. 
Game of Thrones plasserer brikkene på brettet i sin nest siste sesong. 

En av årsakene til at Game of Thrones er blitt en massiv suksess langt utenfor sitt opprinnelige fantasy-publikum, er seriens evne til å lage smart, fengende underholdning av sleip politikk og knallharde familiefeider. 

Vi befinner oss i fantasiriket Westeros og omegn, men hovedpersonene konspirerer, driver renkespill og planlegger som i en hvilken som helst episode av West Wing eller 80-talls såpeopera. 
Et smart Falcon Crest med lobbyister og drager? 
Gjerne! 

Nå som Game of Thrones nærmer seg slutten og vi er i gang med sesong 7, nærmer det seg det endelige oppgjøret: resultatet av sviket, snikmordene og de episke familiefeidene, med en forfrossen hær av døde, nihilistiske krigere som kommer stadig nærmere. 

Det brygger opp til Krig med stor K i Westeros. 

Forgiftet vin og leirbålserenade 

Det betyr at brikkene skal plasseres på brettet, og som vanlig med sesongåpning blir vi med på rundreise til de viktigste aktørene: 
Arya Stark dreper alle mennene til Walder Frey etter å ha lurt dem til å drikke forgiftet vin. 

Jon Snow er både mer bekymret og bestemt enn noensinne der han planlegger forsvaret av Muren i nord. 
Lord Baelish sniker rundt Sansa Stark. 
De dødes hær går sakte og mange mot Muren. 
Sam sorterer bøker og tømmer toaletter i biblioteket i Oldtown. 

Sandor Clegane forutser 
De dødes hærs fremmarsj når han stirrer i flammene. 
Piratkongen Euron Greyjoy smisker med Cersei Lannister og gjør narr av broren Jamie. 
Ed Sheeran sitter rundt bålet i skogen og synger sin siste single. 
Vent, hva? 
Jo, riktig. 
Game of Thrones har hatt gjesteopptredener fra musikere tidligere, med både Coldplay og Mastodon som statister, men Ed Sheerans leirbålserenade er et nytt nivå av kjendiseri for serien. 
Det tilfører ikke Game of Thrones mer enn et øyeblikks lett komikk, noe det neppe blir mye av i de neste seks episodene som utgjør sesongen. 

Når Game of Thrones er så bra at Tyrion Lannister er stille 

Ed Sheerans lille trudelutt blir da også fort glemt når Daenerys Targaryen omsider gjør sin entré i episodens siste scene. 
Sammen med Tyrion Lannister ankommer hun Dragonstone, stedet hun ble født mens en brutal storm herjet den svarte sjøen som omgir slottet. 

Scenen er så nydelig filmet som bare Game of Thrones kan gjør det, og til og med den vanligvis så rappkjeftede Tyrion Lannister holder klokelig munn mens Daenerys går gjennom port etter port frem til hun når tronerommet. 

Denne første episoden Game of Thrones’ syvende sesong er stødig laget og ryddig presentert, og oppnår effektivt det den skal: minne oss om hvem som er hovedpersonene, gi karakterene motivasjon, og forberede seeren på krig, ødeleggelse og den ultimate kampen om jerntronen for de syv rikene. 

Etter den lett sjokkerende åpningen hvor Arya Stark på Mission: 
Impossible-vis gestalter Waldon Frey for å drepe alle mennene hans, føles det helt riktig at sesongen begynner uten noen store slag eller gigantiske scener. 

Blodbadet som var avslutningen på sesong 6, med den legendariske episoden «The Battle of the Bastards» som høydepunkt, sitter fremdeles friskt i minnet, og er nok også et frempek til hva som skal skje i denne og den neste, avsluttende sesongen av Game of Thrones. 

Daenerys Targaryen oppsummerer perfekt hele episoden med tre ord mens hun ser ut over det støvdekkede kartbordet i The Chamber of the Painted Table, hvor hele Westeroos ligger på et bord som et tredimensjonalt kart: 
«shall we begin?». 

Ja, la oss gjøre det. 
