Lukter hest
«Jakten på Berlusconi» har et ålreit plott og en harry sans for humor 

FILM: 
Leter du etter en velegnet arena for å samle en håndfull lurvet lede og berede grunnen for en alle-lurer-alle-komedie av det virkelig folkelige slaget? 
Det har åpenbart regissør og manusforfatter Ole Endresen gjort - og han har funnet sin tumleplass på Bjerke travbane, der mulighetene for manipulering og doping av mennesker, dyr og gevinster, er tallrike. 

Hestedop 

Travkusken Bjartes (Edward Schülteiss) stjerne er dalende. 
Kona (Veslemøy Mørkrid), som mer opptatt av både sex og shopping enn ham, har satt husholdningen i gjeld til en finsk torpedoduo med god hukommelse og begrenset tålmodighet. 
Bjartes plan for å komme seg ut av uføret er å dope Berlusconi, premiehesten til bransjekaksen Malte (Bjørn Floberg), og cashe inn ved å sette penger på løpets nest beste hest. 

Dette utarter seg så klart til en mølje som inkluderer en lokal, lyssky duo (Arthur Berning og Jon Øigarden), Økokrims ufortrødne representanter (Henriette Steenstrup og Morten Ramm), som mer henrykte over å etterforske en virkelig bortføringssak, og et berg av en ekspolitimann som bare går under navnet Dyret (Atle Antonsen). 

Som småkjeltingsforviklingsfilm er «Jakten på Berlusconi» et helt ålreit håndverk. 
Den skaper og løser problemer med stødigere hånd enn «Kong Curling», som samme gjeng stod bak. 
Men som komedie har den problemer. 
De ganske harry, løpende vitsene har ikke direkte blendende komiske poenger. 

Uutnyttet potensial 

Kjensgjerninger er sjelden så morsomme, det er måten de turneres på, timingen og uttrykket, som skaper punchen. 
Det å bemerke et titalls ganger at Steenstrups frakk får henne til å ligne på Colombo, eller å la Bjartes kone nærmest voldta ham, om og om igjen, føles verken friskt eller vittig. 

Jon Øigarden har gjort psykopatgreia si før. 

Faktisk blir det Bernings nølende sidekick, som ikke helt får til å være mannlig eskorte, som til sist gir komedien et slags hjerte, midt i et knippe lovende komedieskikkelser som Endresen liksom ikke helt vet hva han skal bruke til. 
