Juleklassikere som bakgrunnsstøy
Eggum gir noe mening til ny lansering av Nergaards julealbum 

Finnes det en vanskeligere sjanger enn juleplater? 
Det er litt dumdristig å forsøke lage ny musikk til en høytid som er så forbundet med tradisjoner. 
Hva skal vel ikke til for å danke ut sanger som i mange juler har fått oss i den rette, høye stemning? 
Ny sanger, selvsagt, som griper oss, men vi er ikke så åpne for slikt i adventen. 
Er det rart de fleste artister satser på kjente sanger på julealbumene? 

Silje Nergaard fulgte den oppskriften i 2010, med Joni Mitchells «River» og Bing Crosbys «Is Christmas Only A Tree» som relative høydepunkt. 
Nergaards lyse jazzstemme er alltid likende, men mangler koloritt og tyngde nok til å gjøre juleklassikerne til annet enn sesongriktig bakgrunnsstøy. 
Det beste som kan sies om denne nyutgivelsen, er at hun i hvert fall ikke kommer med enda en middelmådig juleplate, siden det altså er den samme. 

To nye sanger går i samme spor som de andre. 
Det at Karin Krog synger på en av dem, er selvsagt noe å få med seg, men det er ikke bemerkelsesverdig på annen måte enn at den unge og den gamle stemmen utligner heller enn løfter hverandre. 

En tredje sang står det større respekt av, siden den er et helhjertet forsøk på å lage en ny julesang av betydning. 
«En liten klem» er en duett med tekstens forfatter Jan Eggum og handler om et møte mellom familien og dens utstøtte medlem. 
Det er en fin fortelling med et litt likegyldig refreng. 
Den greier ikke balansegangen mellom det sødmefulle og det opphøyde, som julescenariet stiller så vanskelige krav til, og tipper over i det første. 
