Spillanmeldelse:«Vancouver 2010» 

Offisielle OL-spill har ikke tradisjon for å tilby de helt store spillopplevelsene. 
Og «Vancouver 2010» klarer ikke å snu trenden. 

Blant noen av øvelsene man kan delta i er bob, utfor, hurtigbaneløp og hopp. 
Her virker det som om utviklerne Eurocom har valgt å satse på sikre øvelser som er fartsfylte og intense. 
Dette gjør utvalget noe begrenset, og de fleste øvelsene er veldig like hverandre. 

For eksempel er skicross og snowboardcross helt like om man ser bort fra at man har staver som man kan bruke i starten på skicross. 
Det samme kan sies om aking, bob og skeleton. 

Den eneste øvelsen som skiller seg fra de andre er hopp, som byr på det ene lille høydepunktet. 
Dessverre er denne gleden over når man har fått timingen på plass og bunner bakken hver gang. 

Savnet etter vinteridretter som ikke går ut på å kjøre raskest ned en fjellside er for min del ganske stort. 
For eksempel er curling en idrett jeg er overbevist om at passer inn i minispillformen. 

For ikke å snakke om isdans og kunstløp. 
Det finnes tonnevis med minispill som går ut på å trykke knappekombinasjoner, og disse hadde vært et reelt alternativ til å veie opp for de adrenalinfylte fartsidrettene som tilbys. 

Grafikken i «Vancouver 2010» er derimot meget bra, og spillet leverer en grei fartsfølelse i det man dundrer nedover bakkene. 
Muligheten til å kjøre de fleste øvelsene i førsteperson bidrar også til å heve denne opplevelsen, selv om man aldri helt får noe sug i magen av den grunn. 

Utviklerne prøver å gi litt mer dybde med å tilby en «Challenge Mode». 
Her blir du gitt en utfordring innenfor en av grenene som du må klare for å låse opp nye utfordringer. 

Disse utfordringene kan gå ut på å nå en viss hastighet i akebakken eller å komme innenfor en viss lengde i hoppbakken. 
Dette er ikke spesielt underholdene, og den eneste grunnen til å ta utfordringene er muligheten til å få enkle «trophies» eller «achievements». 

Skal man summere «Vancouver 2010» skuffer det på de fleste punkter. 
Grafikkmotoren spillet kjører er bra nok, og muligheten for onlinerankinger er veldig fin. 

Men når det eneste som tilbys er fartsdisipliner som er alt for like hverandre spiller det liten rolle. 
Dybden og gjennspillbarheten er så og si fraværende. 

Dette er et spill man blir lei av i løpet av en kveld, uansett hvor mange venner man har å spille med. 
