Kommode:Musikk som danser deg inn i høsten 

Eirik Glambek Bøes soloprosjekt byr på avslappet elektronikklek og fengende stemningsmusikk. 

Kings of Convenience er kjent for nedstrippet folkpop, behagelig musikk som har slått an i både inn- og utland. 
Når den ene halvparten av duoen, Eirik Glambek Bøe, nå lanserer soloprosjektet sitt, står fortsatt minimalismen sentralt, men denne gangen med et elektronisk uttrykk. 
Kommodes album er oppstemt på en døsig måte – fengende discopop preget av gode basslinjer, dempede gitarer, og myke synthakkorder. 

Låner bredt fra musikkhistorien 

Singelen «Captain of your sinking ship» kommer tidlig og er en bedagelig låt som svever rundt før refrenget setter inn. 
Bøes dype, nesten stønnende stemme er en viktig del av musikken, og glir pent inn i lydlandskapet, der stakkato synth styrer skuta. 

Det er noe nærmest nostalgisk over de drømmende taktene som fyller både denne sangen og skiven som helhet. 
Kommode låner bredt fra musikkhistorien og ender opp med en relativt tidløs sound. 
Likevel fremstår resultatet absolutt moderne. 

Analog dance music har en gjennomgående stemning og baserer seg rundt repetisjon og utforskning av lignende musikalske tema. 
Allikevel har albumet et godt spenn, hvor de fleste låtene har en egenart som utvider horisonten. 
Eksempelvis har vi den drivende instrumentalen «The ink in the great book of music», som bringer tankene over mot spacedisco som Lindstrøm, ispedd noen tropiske takter. 
Den er myk, men ekspansiv, og fokuserer på en repeterende groove som drar lytteren inn mens arrangementet langsomt åpner seg opp. 
En fin variasjon fra andre spor på platen som konsentrerer seg mer om vokalen. 

Like bra på trikken som på intime klubbgulv 

Også spartanske 
«I feel free», som kommer mot slutten av skiven, stikker seg ut. 
Den leker med messende softjazz, som gnager seg sakte inn i øret. 
En litt melankolsk låt, med varme blåseinstrumenter og en god rytme – i likhet med mye av materialet her, er den svært dansbar. 
Utover disse, finner man flere solide, småfunky poplåter, som burde fungere like bra i øretelefoner på trikken som på intime klubbgulv. 
Gjentagelse er et stikkord her, men med små variasjoner for hver runde, slik at lytteropplevelsen aldri blir statisk. 

Man merker at Bøe har satt sin flid i soloprosjektet. 
Kommode opererer med en gjennomført sound, hvor instrumenteringen setter rammen. 
Debuten holder seg i et avgrenset musikalsk område, men utforsker det grundig fra forskjellige vinkler. 
Låtene, som holder seg rundt tre minutter, kan ved første ørekast fremstå likere enn hva de faktisk er, og albumet kan kreve noen runder på strømmeappen før de virkelig setter seg. 
Når du først har kommet inn i det, er det veldig lett å bli hekta. 
