Wesley Stace:Vellykket samarbeid 

Wesley Stace er ikke lenger John Wesley Harding. 
Til gjengjeld er The Jayhawks med. 

Wesley Stace: 
"Wesley Stace’s John Wesley Harding" (Yep Roc/Border) 

Wesley Stace er oppkalt etter John Wesley, grunnleggeren av metodist-kirken. 
Han holdt en av sine siste prekener nær Hastings, byen der Stace ble født to århundrer senere. 
Da Stace begynte å opptre som artist, var det under navnet John Wesley Harding. 
Det er tittelen på et album fra 1967, der Bob Dylan ga revolvermannen John Wesley Hardin en ekstra g. 

Mye handler altså om navn for Wesley Stace, som på forrige album tok i bruk dåpsnavnet. 
At han kaller det nye for "Wesley Stace’s John Wesley Harding" er et ønske om å samle trådene, pluss et nikk til Jeff Lynne's ELO. 

På plateomslaget sitter han med "Here comes the groom" fra 1990. 
Den gang hadde han med seg Pete Thomas og Bruce Thomas fra Elvis Costellos backingband The Attractions. 

Denne gang er han ikke noe dårligere. 
I studio har han fått med seg selveste The Jayhawks. 
Mark Olson er ikke lenger med, så bandet består nå av Gary Louris, Marc Perlman, Tim O’Reagan og Karen Grotberg. 
De har også et prosjekt på gang med Kinks-sjefen Ray Davies, som kommer med albumet "Americana" 21. april. 
Stace-platen gir trolig et brukbart bilde av lydbildet der. 

Mens Davis-platen er spilt inn i London, har Stace besøkt Jayhawks på deres hjemmebane i Minneapolis. 
Platen er produsert av Stace og Louris, og samarbeidet startet da Stace gikk på en Jayhawks-konsert. 
Han tenkte at "Don’t turn me loose", sunget av Greenfield & Cook i 1972, måtte være en perfekt sang for dem. 
Det syntes også Jayhawks at var en god idé. 

Det endte med at de gikk i studio sammen og spilte inn 12 kutt. 
Dette er stort sett ubrukte sanger Stace har hatt liggende, og som han mente kunne passe Jayhawks. 
Eller Wezhawks, som de kalte det. 

De åpner med "I don’t wanna rock 'n roll", à la en Elvis Costello-ballade. 
Den gamle Dylan-referansen til tross, så har alltid Stace lignet mer på Costello. 
Kanskje fordi både Stace og Costello så opp til Abba lenge før andre hippe mennesker fant på å gjøre det samme. 
Det er slett ikke umulig å forestille seg Abba framføre "You're a song", i hvert fall hvis du skreller vekk countrykompet. 

Jayhawks-harmoniene kommer til sin rett på "Better tell no one your dreams", en sang som Nick Lowe kunne sunget for noen år siden. 

"How you fall" har et orgel liggende i bunn, mens "For me and you" rocker mykt med en tekst om offentlig krangel. 
Selv om han har fire romaner bak seg, har innholdet i sangene neppe vært det viktigste for Stace denne gang. 
Det har handlet mer om samspillet med Jayhawks. 

Samtidig tar han med oppvekstsangen "Hastings Pier", der han spilte bingo, hadde ferie fra kostskolen, nesten druknet, traff studenter fra andre land og opplevde Rolling Stones, The Who og Syd Barretts siste konsert. 

In October 2010 someone torched the pier 

and 
I watched it burn like Halloween 

melting my computer screen 

When the smoke cleared it had almost disappeard 

beaten by the wind and rain for one hundred years 

Som en trøst, kan Wikipedia fortelle oss at selv om nesten alt brant opp, var de gamle støpejernsfundmentene fortsatt solide. 
27. april i fjor ble promenadebryggen gjenåpnet. 

"Audience of one", "Don’t turn me loose" og "The wilderness years" ligger alle rundt to et halvt minutt. 
Sistnevnte handler om løsrivelse fra kirken og er én av to sanger skrevet for platen. 
Den andre er stillferdige "What you want belongs to you". 

"Remember me" kommer med koring og en liten gitarsolo, før Stace avslutter med "Let's evaporate" skrevet sammen med Chas Cronk fra The Strawbs. 

Beste spor: 
"I don’t wanna rock 'n roll", "Better tell no one your dreams", "Hastings Pier", "Remember me" 
