«Piken på toget»-oppfølger:Fullstendig forvirrende!: 
Bokanmeldelse: 
Paula Hawkins: 
«Ut i vannet» 

KRIM: 
Paula Hawkins er en glimrende forteller. 
Derfor er det synd at det glipper for henne i den nye romanen, som er både spennende og velskrevet – men fullstendig forvirrende. 

Hawkins’ internasjonale bestselger «Piken på toget» føyde seg inn i rekken av krimromaner med en upålitelig forteller, som fulgte i kjølvannet av Gillian Flynns originale megasuksess «Flink pike». 
I «Ut i vannet» velger Hawkins et helt annet grep. 
Det motet skal hun ha ros for. 
Dessverre er ikke grepet spesielt vellykket. 

Terningkast 5: Tom Egelands anmeldelse av «Piken på toget» 

Hun har nemlig skrevet en kollektivroman, der forfatteren skildrer en gruppe mennesker i stedet for noen ganske få hovedpersoner: 
Ikke mindre enn 11 bærende fortellerstemmer – mange påfallende like hverandre – gjorde at jeg fort mistet oversikten over hvem som var hvem. 
Til slutt bladde jeg like mye bakover som fremover – for å huske hvem de ulike personene var. 

Se bare på denne listen over viktige personer: Jules, Josh, Nickie, Lena, Mark, Louise, Erin, Helen, Sean, Anne, Libby, Danielle, Patrick, Lauren og Katie. 

Det er synd, for fortellingen er både spennende og fascinerende. 
Og med en herlig overraskende slutt. 

Lest? 
Anne B. Ragde skrev slutten på Berlinerpoplene i smertehelvete 

«Ut i vannet» handler om skjebnen til en gruppe kvinner i nord-engelske Beckford. 
Opp gjennom århundrene har en rekke kvinner tatt sitt eget liv – eller blitt myrdet – i en kulp under en klippe. 

I vår tid drukner tenåringen Katie og bestevenninnens mor Nel, som skriver bok om det fryktede stedet. 
Dette er fortellingens nav, og langsomt får vi innsikt i fortidens og nåtidens mysterier. 

Fått med deg? 
Denne norske forfatteren selger mest bøker i Tyskland nå 

«Ut i vannet» er først og fremst en krim, men den kan også leses som en kritisk kommentar om (kvinnesynet i) samfunnet vi lever i. 

Når du først har kommet deg gjennom starten med alle de forvirrende fortellerstemmene, blir romanen stadig mer intens. 

«Piken på toget» hadde et klart fokus og en fortellerstruktur som gjorde det enkelt å henge med – selv når den ene etter den fikk sitt sanne jeg avslørt. 
I «Ut i vannet» savner jeg denne dramaturgiske tydeligheten. 

Mer om bøker: 
Flere bokanmeldelser her 

På sitt beste fører Hawkins et godt og neddempet språk, stilsikkert ivaretatt av oversetter Inge Ulrik Gundersen. 
Hvis du klarer å bære over med mosaikken av ulike fortellerstemmer og perspektiver, vil du nok like boken. 
Selv ble jeg mer forvirret enn begeistret. 

Likevel vil det ikke overraske meg om den dukker opp på bestselgerlistene med det første. 

Anmeldt av: 
Tom Egeland 
