Dra gjerne til Lille Herbern.Men ikke for matens skyld 

Robinson & Fredag kommer gjerne tilbake, men vil nok nøye seg med vin og utsikt neste gang. 

- Her begynner restaurantopplevelsen lenge før du kan lukte maten, sa Robinson entusiastisk da den bitte lille ferja ankom Bygdøy for å hente restaurantgjester over til øya Lille Herbern. 

Ferjeturen må være en av landets korteste, med bare 30 meter, men ga likevel en deilig følelse av sommer og ferietid utenfor bykjernen. 

Da de var vel installert på et bord ved vannkanten, dukket en blid kelner raskt opp med vann og meny - og et par minutter seinere kunne Robinson og Fredag nippe til et glass prosecco mens de betraktet en andefamilie på svømmetur. 

- Atmosfæren kunne ikke vært noe særlig bedre. 
Dette må være en av byens hyggeligste sommerrestauranter, mente Fredag. 

Det var bare et hvitt stakittgjerde mellom bordet og fjorden. 
En meter unna bordet duppet tangen i vannskorpa, idet en kanopadler gled forbi. 

Robinson bestemte seg kjapt for speketallerken etterfulgt av Grønlandsreker med loff og tre dippsauser, mens Fredag gikk for rekecocktail og Jospergrillede baby back ribs. 

Allerede derfra begynte måltidet å gå litt utforbakke. 

- Dere har bestilt fra to kjøkken som ikke er samkjørte - altså fra utegrillen og inne. 
Jeg vet ikke om dere fikk beskjed om at det kan bli en utfordring? spurte kelneren og antydet at hun slett ikke kunne ta ansvaret hvis rettene dukket opp hulter til bulter. 

Robinson og Fredag bestemte seg for å ta sjansen likevel. 

- Det må være mulig å samordne dette uten å plage gjestene med utfordringen - særlig når den ene hovedretten er noe så enkelt som reker og loff, sa Fredag lavt da kelneren hadde hentet et par glass med Riesling og forsvunnet igjen. 

Og da forrettene ankom, sank stemningen ytterligere. 

- Spesielt spennende er det ikke, sa Robinson og kikket ned på noen få skiver salami, prosciutto, oliven, flatbrød og knekkebrød. 

- Hvordan var rekecocktailen? 

- Raus porsjon, men litt kjedelig. 
Mangler piff, synes jeg. 
Her er både rødløk og granateple, men likevel smaker det overraskende anonymt, svarte Fredag. 
Til tross for kelnerens bekymring, ankom de to hovedrettene samtidig. 
Robinsons reker kom i en papirpose, ved siden av en mindre papirpose med baguettebiter. 

- Vær så god. 
Reker med tre dipper, sa servitøren. 

- Hva slags dipper er det, spurte Robinson interessert. 

- Det må jeg sjekke med kjøkkenet, innrømmet kelneren, som noen minutter seinere kunne opplyse at det var dillmajones, rognkrem og majones med ramsløk og sitron. 

Dippene ga rekene litt særpreg, og særlig ramsløkmajonesen var en super match. 
Men i posen lå det bare sju små baguettebiter. 
Altfor lite, mente Robinson, som umiddelbart ba om en ekstra pose. 

Fredag var heller ikke imponert over sin hovedrett. 

- Kjøttet og sausen er god, men de grillede potetene er litt slappe og salaten er gørr kjedelig. 

- Men jeg kjenner at dette likevel er et måltid jeg gjerne vil at skal vare så lenge som mulig. 
Å sitte her i sola og drikke Riesling, spise reker og se utover sjøen, har en kvalitet som går langt utenpå nivået på maten, mente Robinson. 

Dessertene bidro til å forlenge tiden, selv om heller ikke de var noe kulinarisk høydepunkt. 

- Jeg anbefaler sjokolademoussen. 
Den er veldig god. 
Det eneste er at det er litt lite, sa kelneren ærlig. 

Robinson lot seg friste, og sa seg enig med kelneren etterpå: 
Godt, men ikke en spesielt raus porsjon. 

- Jeg kommer gjerne tilbake en solskinnsdag, sa Fredag da desserten var fortært og det var på tide å ta den lille ferja tilbake. 

- Men da går vi for noen glass vin i stedet for full middag. 
Så kan vi heller konsentrere oss om å nyte utsikten. 

Velg en tag for type anmeldelse! 
En av disse: 
