Saktegående, storpolitisk renkespill
«Wolf Hall» viser et utsnitt av sentrale hendelser i britenes historie, fortalt gjennom kong Henrik VIIIs smarte rådgiver. 
Det er elegant og smakfullt utført, og man risikerer til og med å lære noe. 

Wolf Hall 

Britisk dramaserie i sju deler, produsert av BBC 

Hele sesongen slippes på NRK TV fredag 21. desember 

Det er noen år siden moderkanalen BBC slapp dramaserien «Wolf Hall», basert på Hilary Mantels prisvinnende bøker. 
Endelig kan også norske tv-serier glede seg over denne godbiten, som ikke blir sendt lineært, men som legges ut i sin helhet på NRKs strømmetjeneste NRK TV. 

Først av alt: 
Hvis man ikke har engelsk historie fra 1500-tallet friskt i minnet, kan det lønne seg å lese noen setninger om Henrik VIII på internettet før man setter i gang. 
Dette er nemlig en serie som på mange måter tar for gitt at man kjenner historien om Tudor-dynastiet, og den kan derfor oppfattes som litt tung å komme inn i hvis man ikke har lest seg litt opp. 

Seriens hovedperson er advokaten Thomas Cromwell, en mann som kom fra enkle kår, men ble en sentral person i maktspillet rundt kong Henrik VIIIs hoff. 
Når handlingen i denne serien starter, prøver kongen å få annullert det første av sine i alt seks ekteskap, fordi hans kone gjennom 20 år ikke har lyktes med å føde en sønn. 
Paven i Roma nekter imidlertid å annullere ekteskapet, og dette blir opptakten til Englands løsrivelse fra den katolske kirken, starten på reformasjonen og tanken om statsoverhoder som regjerer på vegne av Gud. 

«Wolf Hall» handler med andre ord om dramatiske ting, og det er ikke alle som får beholde hodene sine. 
Likevel fortelles historiene på en udramatisk, usentimental og ganske saktegående måte, hvor de hverdagslige samtalene får mer plass en de store nøkkelhendelsene. 
Etter hvert forstår man imidlertid at de tilsynelatende hverdagslige tingene er av stor betydning når det intrikate puslespillet skal legges. 
Glimrende skuespillerprestasjoner og fantastiske kostymer og kulisser gjør dette til en fryd å se på, og innholdet står på ingen måte tilbake for formen. 
