46 kvinner deler fødselhistorier
46 kvinner deler sine fødselhistorier. 
Blant dem flere sørlandskvinner. 

Ideen er så enkel at den er genial. 
Å få kvinner til å fortelle om sine fødsler. 
Menn forteller andre menn om deres opplevelser i militæret. 
Og kvinner forteller hverandre om fødslene sine, forteller Fuglehaug. 

Og det er jo en sannhet i det? 
De fleste av oss husker detaljer (også de uvesentlige) fra våre egne fødsler. 
Og en fødselhistorie har gjerne «alt» - en historie med klassisk oppbygging – en helt skal gjennom noe, det kommer et stort hinder, og så går det som regel bra. 

Fuglehaug har møtt kvinner fra Sørlandet til Svalbard og lar dem snakke om deres fødsler. 
Her er de som fødte rett etter krigens slutt, de som fødte 22. juli, de som fødte stående i et fly, i et helikopter, på ei ferje, på sitt eget bad eller i baksetet på en Lada med svigermor. 
Vi får også høre om taxiturene som har flere passasjerer på slutten enn på begynnelsen. 
Det er de som aldri rakk å komme frem til sykehuset. 

Og dette er ikke langtekkelige greier, om lang ventetid, om rier, om detaljer som kan være kjedelige rett og slett. 
Dette er rett på sak. 
Og man får et inntrykk av at dette er sterke kvinner. 

Vi treffer 46 kvinner, flere av dem er sørlandskvinner. 
Først ut er Helene Langmyr i Gjerstad. 
Hun forteller om da hun fødte midt i en snøstorm. 
Ambulansen kom, men barnet ville ut - fort - og de rakk ikke fram til sykehuset. 
I utkjøringsfeltet , mens snøen lavet ned, kom babyen i ambulansen, og hennes egen far tok imot babyen. 
Heldigvis var faren også ambulansearbeider. 

Pernille Vea fra Birkenes fødte sitt barn i Kirkenes. 
Barnet var stort, over fem kilo. 
Og barnet ble født på det spesielle tidspunktet 09.09 klokka 09.09. 

Randi Fuglehaug forteller at ideen til boka kom da hun spurte sin 93 år gamle bestemor om hennes fødsler. 
Og da rant ordene ut av henne. 
Og det er ikke rart. 
Det er et av de mest minnerike tidspunktene for mange kvinner, som sitter i resten av livet. 

Bokas styrke er den nøkterne beskrivelsen av fødslene, hvordan kvinnene forteller rett fram hvordan det var. 
Dette er en feel good-bok. 
Men det ligger likevel politiske undertoner her, om at det er for få fødetilbud for de som bor i utkantstrøk. 
Men dette skrives elegant mellom linjene. 
