Harry var en opprører
Warner-brødrene har sendt ut hele Dirty Harry-serien i en litt corny boks med politiskilt og PR-nips, men det skal ikke skremme noen. 

I 1971 var lufta over San Francisco så rein at du kunne ha rensa fargeskrin i den; bildene fra storbyen med brua er som en eksosfri dag i Lysefjorden. 
En langdistansemorder har badende jente i kikkerten. 
Bang bang, mannen er seriemorder som vil ta liv inntil han får 100.000 dollar. 
Egentlig ikke stort, men året var som nevnt 1971, og et rekkehus kostet 25.000 kroner i innskudd. 

LES OGSÅ: 

LES OGSÅ: 

Clint Eastwood dukker opp med halvlangt køntrihår og en beskjeden tweedjakke. 
Han er frekk i kjeften mot borgermesteren som en motvillig sommerskolestudent, og så kommer bankranet der Harry sier det store til Albert Popwell: 
Do you feel lucky, punk? 

«Dirty Harry» er en skjønn film i dag fordi den egentlig er politisk korrekt. 
Dette var antiheltenes tiår, og Harry er en egenrådig opprører mot det etablerte pyse-byråkratiet som aldri klarer å skape et trygt samfunn for folk. 
I 1971 var alle mennesker nordmenn, så de ble forskrekka dersom man sjikanerte voldsforbrytere. 
«Dirty Harry» var kriminologisk ufin. 

Filmen har ikke egentlig noen stor handling, men er en slags Harry-parade. 
Harry blir tatt for kikking, Harry banker en selvmorder. 
Seriemorderen er sørgelig uinteressant inntil han kidnapper en fjortenåring. 
Da sauser det seg til. 
