Ylvis-anmeldelse:Lenge leve galskapen 

Oslo Spektrum klokken 21.45 fredag kveld: 
Ylvis has left the building. 
Kanskje like greit. 

Konsert: 
Ylvis - «The Expensive Jacket Tour» 
Sted: 
Oslo Spektrum Publikum: 8500 (utsolgt) Lattermuskulaturen hadde fått sitt, taktfoten likeså. 
Reven hadde satt punktum. 
Og hjernen var egentlig like sanse-sandblåst som Ylvis-brødrenes konto trolig er for overskudd i dag. 
For her ble det ikke spart på noe. 

Bård og Vegard Ylvisåker har genuine talenter både i musikk og komikk. 
Ingen andre kan kombinere dette til et arenashow med overlekkert lys- og lydshow - tilsatt en god porsjon pyro - som det som ble utbrodert i Oslo Spektrum fredag kveld. 

Blandingen av klossete skolerevy, genial parodikk, høyironisk vidd og rytmisk trøkk er sjelden, norsk vare. 
Om det noensinne har vært noe lignende. 

Dizzie Tunes? 
Særlig. 

Ylvis-brødrene omfavner arena-klisjéene varmt. 
De slipper unna med det, så lenge de i utgangspunktet er komikere. 
Åpningen er full Spinal Tap - de heises saaakte ned fra taket og blir saaakte avkledd før innledningen «Pressure». 

De snakker engelsk og flørter med publikum, de teller ned til konsertstart på identisk vis som Justin Bieber gjorde og de trekker opp fan-Julie fra salen under en tander versjon av «You Raise Me Up» med innlagt toghorn i tinnitus-styrke. 

For å nevne noe. 

Brødrene er noe rustne i fremførelsen av den lille katalogen sin (som holder akkurat til en halvannen time), men tar det igjen i sjarm, intensitet og seriøs gjøgling. 
Det er gjenkjennelsen av sangene og sketsjene fra duoens tv-show som får publikum til å tenne. 

Men selv om deler av showet drives mekanisk frem («Stonehenge» ble en gedigen nedtur), holder høydepunktene skyhøyt nivå. 

Som Kraftwerk-parodien i «Tissemann» - helt enkelt genial. 
Som skiltstøtte-sangen til Averøy, der blant andre Einar Lunde, Linni Meister, Venke Knutson, Hanne Sørvaag, Glam og Gaute Grøtta Grav dukker opp i koret også på Spektrum-scenen. 

Som det grafiske, groteske slo-mo-drapet i «Pie Jesu». 
Som Magnus Devolds sarte kornett på «Careless Whisper». 

Men aller mest den overraskende seansen der lillebror Bjarte Ylvisåker heises opp fra scene-kjelleren via en lem og synger «I Will Never Be A Star» på liksom-sårt vis, der han beskriver de to rasshølene av noen storebrødre som aldri spurte om han ville være med i familiens humortrupp. 

En klassisk Ylvis-låt i EDM-/pop-genren, og dæven som Bjarte også synger! 

Det er galskap fra ende til annen, men det er morsom galskap, sunn galskap og ikke minst ufarlig galskap. 
Med andre ord, til å bli gal - unnskyld, glad av! 

Ylvis-brødrene vant i kategorien «Årets hit» under Spellemannutdelingen i Stavanger lørdag kveld. 
