Lyden av melankoli
Melankoli er gleden ved å være trist, sa Victor Hugo engang. 

Det følte nok også Schubert da han engang sa at han ikke kjente til musikk som var munter. 
Men kanskje noen og enhver av oss har blitt melankolikere fordi våre mødre sang så uendelige vakre og melankolske godnattsanger da vi var små. 

På denne cd-en er både Gjendines bådnlåt (spor 6) og Bånsull (12) slike sanger. 
Til Gjendines bådnlåt har Jon Balke laget et nydelig forspill av svingende, himmelske klanger før Berit Nordbakken Solsets klare og lyse sopran bryter forsiktig gjennom med Sove nu. 
Nydelig er også hennes fremførelse av Dowlands Sorrow stay (spor 2). 
Her heter det på slutten: 
But down, down, down, down I fall. 
Det er ikke noe dramatisk her, heller ikke noe tragisk. 
Kanskje var det i de baner den tyske dikteren Friedrich Hölderlin tenkte da han skrev om å falle oppover! 

Også ellers er titlene talende på denne cd-en: Anthony Holbornes The image of melancholy, Dowlands Flow, my tears, Buxtehudes Klag-Lied, William Byrds Ye sacred muses osv. 
Gripende vakker er Joj Mati (Å mor, kjær mor på slovakisk), sunget av Milos Valent (spor 10) som er bratsjist i Barokksolistene og også har arrangert sangen. 
Også de to brudemarsjene har et melankolsk skjær over seg. 

De 20 stykkene er dels sanger (med akkompagnement), dels orkesterstykker. 
Disse siste spiller Barokksolistene med en karakteristisk dvelende og fyldig tone. 
Jon Balkes bruk av orgel og soundscape i tre av sangene og et par forspill er blitt kritisert fordi det grenser til det søtladne. 
Slik er det ikke for meg. 
Noen ganger går arrangementene over i det sentimentale. 
Men disse Images of Melancholy tåler også det sentimentale, for det er aldri noe som det dveles ved. 
Snarere har det noe flyktig over seg. 
