Lavmælt rop
Film fra Tsjad - ja , fra Afrika i det hele tatt - er ikke daglig kost på norske kinoer - men det er all grunn til å gi denne stillfarne eksplosjonen av en film en sjanse. 
Den behandler temaer som ære, familiebånd og selvrespekt og evner å se det små i det store kraftfullt, uten store ord. 
Bakteppet er den mangeårige borgerkrigen i landet, men krigen vises aldri direkte - vi hører den, og vi hører snakk om den. 

Det meste av handlingen foregår inne på et søvnig, avsondret hotell hvor den aldrende svømmemesteren Adam jobber som badevakt sammen med sin sønn. 
Truet av nedskjæringer og med et press om å overlate sønnen til regjeringsstyrkene gjør Adam et valg med store konsekvenser. 
Stemningene skifter nesten sømløst, og dramatikken smyger seg på oss. 
Fryktelig godt komponert - og effekten er skremmende: 
Når filmen nærmet seg klimaks gisper man nesten etter luft. 
Det hele løftes til store høyder av hovedrolleinnehaver Djaoro. 
Han er så viet til rollen at vi formelig ser bekymringsrynkene vokse fram i pannen hans. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
