Maskinen har sjel
Röyksopp: 
Junior 

Teknofreaks! 
Særinger som sender sine egne stemmer gjennom effekter og instrumenter når de intervjues! 
De bare leiker med oss! 

Ja, Röyksopp vil gjerne leike – det høres ut som de veiver med en laserpistol og har et helt kor som brøler at de er ”ready for it!”. 
Og skal du forsøke å skru fra hverandre komponentene, har du en stor jobb foran deg. 
Det ligger mye lykke i detaljene her. 
Men det minste vi kan vente av disse to, er jo smart produksjon. 
Hele sjangeren er bygget på å gni popen inn ved hjelp av alle tilgjengelige elektroniske triks. 

Men Norges, kanskje, beste elektropopingeniører går heldigvis lenger. 
En ting er at de kjører beinhardt teknoritt med Karin Dreijer-Andersson (The Knife, Fever Ray). 
De tør også å mose hele Norges englestemme, Anneli Drecker, gjennom den forhatte effekten autotune. 
Stygt - vakkert – stygt - vakkert. 

Løsning og avløsning gir følelsen av at alt faller på plass. 
De lar maskinene regjere et kaldt rom, for å la Robyns stemme ta kontrollen akkurat når det trengs. 
For å gi noen eksempler på når Brundtland og Berge lar motet og teften styre. 

Det finnes partier her som kunne overraska ennå mer. 
Men i tillegg til alt det andre ei fin elektropopplate bør være, er Junior dialektisk: 
Menneskets utvikling mot et mål fornemmes. 
Og det målet er et bedre sted enn der vi er i dag. 
