Olympus PEN E-P1
Rett og slett et herlig unikt kamera. 

La det være sagt med en gang - Olympus PEN E-P1 er et fantastisk morsomt kamera som garantert vil få kjennere til å snu seg to ganger. 

Inspirert av det 50 år gamle PEN-kameraet er dette verdens minste systemkamera; kameraer der optikken kan byttes ut. 
Skjønt – PEN er ikke et speilreflekskamera, for her finnes det ingen speil. 
Det gjør at avstanden mellom objektivet og sensoren kan gjøres mindre, og dermed kan både kamerahus og objektiver lages mer kompakte enn hva tilfellet er for tradisjonelle speilreflekskameraer. 
Dog gjør også dette at kameraet mangler optisk søker, og at du derfor må ta til takke med å bruke LCD-skjermen på baksiden når du skal komponere bildene. 

Olympus PEN E-P1 er Olympus’ første kamera som implementerer Micro FourThirds-standarden, som de har utviklet sammen med Panasonic. 
Den nye standarden er kompatibel med den gamle FourThirds-standarden, på den måten at du kan bruke FourThirds-objektiver på de nye kameraene hvis du har en adapter (modellnavn MMF-1, ca 1000 kroner). 

Foreløpig er objektivutvalget i Micro FourThirds-serien noe begrenset, men vi har fått klare indikasjoner på at dette er et område der de to produsentene vil satse fremover. 

Solid kamerahus 

Selv om kameraet kanskje ser noe puslete ut på bildene, gir det umiddelbart et meget godt inntrykk når du holder det. 
Kameraet er tyngre enn det ser ut til og føles solid og godt i hånda, og selv om E-P1 ikke har noe skikkelig grep, er fremsiden påført et lærbelegg, som kombinert med et søkk til tommelen gjør at kameraet sitter godt i høyre hånd. 

Kvaliteten understrekes når man vrir på funksjonshjulet på toppen - hjulet er presist og gir passe med motstand. 
Utløserknappen føles like presis, med tydelig markering av at du har trykket den halvveis ned. 

På baksiden er det altså ingen optisk søker, men med LCD-skjermen på 3 tommer er det for så vidt ikke noe stort savn, siden autofokusen her er normalt rask og ikke like treg som live view på de fleste speilreflekskameraer pr. i dag. 
Dog er det litt vanskelig å se innholdet på skjermen dersom du får sterkt sollys inn fra siden. 

En fordel denne løsningen, er at du ser direkte på LCD-skjermen hvordan bildet vil bli seende ut om du endrer hvitbalanse eller eksponering, og det går også an å se flere små bilder av gangen som viser ulike innstillinger slik at du raskt kan velge det som passer best. 
Skulle du allikevel ønske en optisk søker, finnes også dette som ekstrautstyr (modellnavn VF-1), dog tilpasset 17mm pancake-objektivet. 

Med tanke på knapper, har Olympus-kameraet de fleste av de du trenger – piltastene fungerer som hurtigtaster til hvitbalanse, ISO, seriefoto etc. 
Innstillingshjulet øverst til høyre brukes for å stille blender- og lukkertid, eksponeringskompensasjon etc., samt til å zoome når du ser på bilder du har tatt. 
I tillegg finnes det en ring rundt piltastene som brukes for å skru opp og ned volumet når du spiller av filmklipp. 

Mangler blits 

En ting som imidlertid er et savn på PEN E-P1, er mangelen på innebygd blits, spesielt i motlyssituasjoner. 
Dette får du riktignok tak i som ekstrautstyr, modellnavn FL-14, men det koster deg 1600 kroner ekstra. 

Det finnes to ulike objektiver du kan få med i en kit-køsning når du kjøper PEN E-P1. 
Vi har testet kameraet med et 14-42mm f/3,5-5,6 (beskjæringsfaktor er 2, så «effektiv» brennvidde blir 28-84mm), og Olympus har i tillegg et 17mm f/2,8 pancake-objektiv for deg som virkelig vil ha en kompakt løsning. 
Konstruksjonsmessig synes vi også objektivet holder høy standard, selv om det er litt uvant å måtte sette det i en låst posisjon når det skal oppta så liten plass som mulig (må «låses opp» når du skal ta bilder). 

Kameraet er for øvrig tilgjengelig i hvit og sølv finish og objektivene i sølv og sort. 

Se video av Olympus PEN E-P1: 

Kunstfiltre og andre funksjoner 

Av funksjonene i PEN-kameraet er kunstfilterne de mest morsomme. 
Her kan du velge blant seks ulike filtre, deriblant «nøkkelhull» (som gir vignettering og litt «retro» farger), «kornet film» som lager sort/hvitt-bilder med høy kontrast og røff støy, «popkunst» med sterke farger etc. 

Disse er morsomme å leke seg med, og heldigvis går det an å ta bilder i RAW+JPEG der kun sistnevnte blir påført det aktuelle filteret. 
Filtrene kan også brukes når du filmer (E-P1 kan filme med 720p oppløsning), men da blir bildefrekvensen redusert. 
Det gjør den for øvrig også på skjermen når du komponerer bildet hvis du bruker filterne. 
I tillegg har kameraet 19 sceneinnstillinger for ulike motivtyper. 

Kameret gjenkjenner også ansikter, og dersom du zoomer inn på et bilde der kameret har oppdaget ansikt, sentreres zoomingen mot ett av ansiktene. 
I tillegg roteres bildet du ser på 90 grader dersom du holder kameraet på høykant, slik at det fyller hele skjermen. 

E-P1 har også bildestabilisering på bildebrikken som fungerer med alle objektiver, samt innebygd rensing av bildebrikken. 

Velger du å fokusere manuelt, kan skjermen zoomes 7x og 10x slik at det blir rettere å treffe riktig, og kameraet kan dobbelteksponere slik at det første bildet legges oppå det andre. 
Bracketing kan gjøres både med tanke på eksponering (±1EV, 3 bilder), hvitbalanse og ISO. 
Det finnes også redigeringsmuligheter i kameraet, blant annet fjerning av røde øyne, oppjustering av skyggepartier etc. 
Under ser du et eksempel på bruk av sistnevnte: 

Filming i 720p 

Som nevnt har Olympus-kameraet også mulighet for å filme med 720p-oppløsning (1280x720), 30 bilder pr sekund i Motion JPEG-format. 
Denne funksjonen har ingen dedikert knapp, men er et eget valg på funksjonshjulet på toppen av kameraet. 
Du kan ta stillbilder mens du filmer, og det er også mulig å ha kameraet på kontinuerlig fokusering; dog går dette vesentlig tregere enn ved vanlig autofokus. 
Når du beveger kameraet fra lys til mørke endres eksponeringen deretter, men det tar flere sekunder, og derfor blir filmingen også på dette kameraet en ekstrafunksjon som på ingen måte kan erstatte videokameraet ditt. 

Maksimal lengde på filmklipp er 7 minutter (= 2GB) og lyden tas opp i stereo (16-bit PCM Wav, 44,1KHz), og kameraet har også HDMI-utgang for direkte visning på HDTV. 

Brukervennlighet 

Normalt pleier vi å rose Olympus for å ha brukervennlige kameraer - PEN-kameraet er jevnt over greit å bruke, selv om mangelen på optisk søker gjør at skjermen både må vise det levende bildet og alle innstillingene. 
Det gjør at det kreves noen ekstra tastetrykk her og der - noen av menyvalgene er lett tilgjengelig i en kolonne til høyre dersom du trykker på OK-knappen, andre fra hurtigtaster, mens noen igjen (f.eks. lysmåling) må stilles på i menysystemet. 

Det velkjente rutenettet som gir deg rask til de aller fleste funksjoner er imidlertid implementert, men litt skjult der du først må trykke på OK-knappen (for å få frem høyre kolonne) og deretter info-knappen, noe du neppe finner ut av med mindre du leser manualen fra perm til perm. 
Her savner vi en dedikert knapp, eller at rutenettet i det minste er en del av de ulike visningsmodiene på info-knappen. 

Menyvalgene er også forklart med i overkant korte stikkord, f.eks. B. Innst., PRI.INNST. med verdi «nei» etc. 
Vi savner en innebygd hjelpefunksjon for å skjønne hva sistnevnte er, for eksempel. 
I tillegg er det ikke så lett å se at ett av hovedvalgene har 9 undervalg når bare seks av dem vises i venstre kolonne. 
Andre småting vi stusser over, er for eksempel at det sirkulære hjulet rundt piltastene ikke brukes for å bla i bilder i avspillingsmodus, men til å justere lyden opp og ned med tanke på avspilling av filmklipp. 

Ytelse 

Jevnt over er PEN E-P1 greit å bruke ytelsesmessig. 
Autofokusen er normalt rask i godt lys, men sliter litt med å finne fokus i innendørs kveldsbelysning. 
Oppstarten, der kameraet bruker et drøyt sekund før det er klart til dyst, er en forsinkelse du neppe vil irritere deg over. 

Seriefotografering går imidlertid ikke like kjapt unna - kameraet klarer unna 3 bilder i sekundet de første 12 bildene, men deretter avtar farten, og kameraet klokket inn på 23 bilder på 10 sekunder. 
I tillegg er batterilevetiden kun på 300 bilder (og dette uten blits), som for så vidt er forståelig siden kameraet mangler optisk søker. 

Men - det gjør kameraet mindre reisevennlig, som jo akkurat er det store fortrinnet til et kamera med denne størrelsen. 
Riktignok kan du kjøpe et batteri eller to ekstra, men dog ... 

Bildekvalitet 

Selv om mye er endret fra FourThirds til Micro FourThirds, er bildebrikken den samme som før. 
Denne er i 4:3-format (derav navnet), den er litt mindre enn APS-C-sensorene som sitter i andre speilreflekskamera i denne prisklassen, som tidligere har gitt Olympus litt mer støy på høye ISO-verdier og litt mindre dynamisk omfang. 
Fordelen med FourThirds-systemet er imidlertid at skarpheten er god ut i hjørnene, at kromatisk feilbrytning praktisk talt er fraværende og at vignetteringen er svært lav. 

Vi ble imponerte over støynivået på Olympus PEN. 
Bildene holder høy kvalitet til og med ISO 1600, mens ISO 3200 ikke blir fullt så fint, selv om vi også her har sett verre. 
Positivt er det også at det er lite støy i fargenkanalene. 

Bildene fra kameraet har også god skarphet, og de nevnte optiske fordelene blir understreket der vi knapt kan finne kromatisk feilbrytning (dog ser vi at den forhåndsinstilte oppskarpingen er litt i overkant) eller vignettering. 

En ting som dog ikke er optimalt, er den automatiske hvitbalansen i vanlig innendørsbelysning. 
Der blir bildene i overkant gule, men heldigvis er det lett å bytte til riktig hvitbalanse og se allerede i forhåndsvisningen hvilken av dem som er rett. 
Det er også mulig å tilegne funksjonsknappen ett-trykks-hvitbalansering, der du holder knappen inne, sikter på noe fargenøytralt og trykker ned utløserknappen. 

Konklusjon 

På mange måter er Olympus PEN E-P1 ett av det morsomste kameraene vi har testet på lenge. 
Sjelden har et kamera fått mer oppmerksomhet av folk som har vært på besøk eller som man har møtt på på knipsetur, og sjelden har vi gruet oss mer til å returnere et kamera. 

Den kompakte designen gjør kameraet godt egnet for deg som skal på tur (det kan dog være kjekt å kjøpe et ekstra batteri) og kamerahuset er solid konstruert, noe som også gjenspeiles i knapper og brytere. 
På tross av størrelsen er kameraet godt å holde, og savnet av en optisk søker er ikke så veldig stort på grunn av en god skjerm, selv om den ikke er tilstrekkelig i sterkt sollys. 
Vi skulle også helst ha sett at kameraet hadde innebygd blits. 

Visse andre kompromisser er gjort - autofokusen er ikke blant de raskeste (spesielt i dårlig lys, der også mangel på blits er et savn), seriefotograferingen holder bare koken i 4 sekunder med 3 bilder pr sekund og batterilevetid på bare 300 bilder er i minste laget. 
I tillegg er det enkelte ting ved menystruktur og brukervennlighet vi setter fingeren på, men ikke så graverende at du ikke venner deg til det. 

At kameraet kan filme i 720p er en kjekk bonus, men som på så mange andre systemkameraer med denne funksjonaliteten, er det noe begrenset hva automatikken klarer å få til med tanke på fokusering og lysmåling, som begrenser bruksområdet noe. 

Bildekvaliteten er på høyde med andre kameraer i dette segmentet, og kvaliteten på det medfølgende kit-objektivet er høy. 
Vi synes prislappen på rundt 7.000 kroner i de billigste nettbutikkene er i overkant, men vil allikevel anbefale kameraet til deg som er ute etter et kamera som er kompakt, morsomt og som gir litt ekstra fotoglede enn de fleste andre kameraer. 

For det skal Olympus ha – dette er noe av det mest spennende på kamerafronten på lang tid. 
