Jamiroquai:«Dynamite» 

(Sony BMG) 

For ti år siden var Jamiroquais oppdaterte hybrid av syttitallets disco og funk en frisk nyskapning, som sendte alt fra Stevie Wonder-fans til house-fantaster ut på dansegulvet i skjønn forening. 
Med vekslende hell har briten gjentatt resepten flere ganger, men det er ingen tvil om at konseptet nå bærer preg av slitasje. 
Med et par unntak («Starchild» og vestkyst-flørten «Talullah») inneholder ikke «Dynamite» gode nok låter til at det blir spennende en gang til. 
Kay har gjort lydbildet ytterligere skurrete og «underground» - på «Love Blind» skaper han en lite vellykket dance-utgave av Prodigy - men altfor store deler av platen blir likelydende i sin rytmiske monotoni når den mangler kvalitetene til å skille sporene fra hverandre. 
