Tam Miley med countryhatten på
Miley Cyrus går til countrypop-røttene, og mye av fascinasjonen forsvinner på veien. 

Miley Cyrus (snart 25 år) er et fantastisk fascinerende popkulturelt fenomen. 
Barnestjernen fra TV-serien Hannah Montana som ble popstjerne, så skandaleprinsesse, til slutt helt avkledd, sist hørt på plate for to år siden i et psykedelisk poplandskap med Wayne Coyne fra The Flaming Lips. 
En utrolig ferd, alt dokumentert i tabloidpressen, så klart. 

Med Younger Now skriver Cyrus et nytt kapittel om seg selv. 
Ikke helt som i Bob Dylans legendariske ta-avstand-til-sitt-gamle-jeg-strofe «I was so much older then, I´m younger than that now», selv om albumtittelen må være lånt derfra. 

Fans av hennes mange pophits vil i alle fall få seg en overraskelse her. 

Dette er den ekte Miley 

«Feels like I just woke up, like all this time I've been asleep. 
Even though it's not who I am, I'm not afraid of who I used to be». 

Slik går de første strofene på det åpnende tittelkuttet, en overraskende dempet poplåt. 
Denne nye versjonen av Miley Cyrus skal altså være den ekte, som nå har våknet fra alt det tidligere surret, selv om Miley står for den hun en gang utga seg for å være. 
I kommersielt øyemed, får vi vel anta. 

Hvordan høres så den nye Miley ut? 
Som en tradisjonell voksenmusiker som spiller en nokså anonym blanding av amerikansk FM-pop og lett country. 
Ah, litt trist at det skulle ende slik. 

Låtene mangler klo 

Ikke at man nødvendigvis tar seg i å savne den Miley som hang «twerkende» rundt Robin Thicke, for all del. 
Det er en tid for alt. 
Men disse «voksen nå»-låtene, skapt sammen med fast musikalsk partner Oren Yoel, mangler det meste av spenning, klo og originalitet. 

«Kjedelig» er liksom ikke et ord som har vært naturlig å bruke om Miley Cyrus noen gang, før nå. 

Unntakene er noen ekte og gode poplåter, som det litt pompøse tittelkuttet, den snikende fengende popdrømmen om «Malibu» og ikke minst den flotte countryballaden «Miss you so much». 

Fader ut i kjedsomhet 

Verre blir det når hun stumper av gårde i «Thinkin» og «Bad Mood» midtveis. 
To låter som ligner mest på noe den nå plateaktuelle countrypopstjernen Shania Twain kunne snust på – men droppet. 
Nevnes her må også den syltynne countrysaken «Rainbowland», sunget sammen med heltinne og gudmor Dolly Parton. 

All ære til en tekst om at det amerikanske lederskapet bør akseptere et fritt og likestilt, regnbuefarget samfunn – hei der, Donald Trump – men noen burde gått et par runder til med denne demoen før den ble sluppet på plate. 

I sum blir Younger Now et gjennomført album som starter ganske bra, men som fader ut i det kjedsommelige med fler og fler rolige og anonyme låter. 
Det burde vært mulig å bli «voksen» uten å bli tam samtidig. 
