John McLaughlin:«Thieves and Poets» 

Universal Music 

To av de mest markante gitarister i nyere jazzhistirie, begge nære samarbeidspartnere med Miles Davis, gir nå ut hvert sitt album med symfoniorkester. 

Dessverre uten at det legger vesentlig nye dimensjoner til deres musikk. 

McLaughlins «Thieves and Poets» byr på mye velklang og melodiøsitet i et romantisk tonespråk. 
Solister på fiolin, cello, pauke og klarinett bidrar med delikat fargelegging til McLaughlins akustiske gitar. 
Men den tredelte suiten, som skal illustrere McLaughlins musikalske reise, mangler narrativ styrke og bikker tidvis over i det pompøse. 
Platens beste del er fire standardlåter, vakkert og nært spilt sammen med fem andre gitarister. 

Komponisten Mark-Anthony Turnage har tatt utgangspunkt i et knippe Scofield-komposisjoner og orkestrert det for symfoniorkester, storband og en jazztrio med Peter Erskine, John Pattitucci og Scofield selv (derav tittelen SCORCHED). 

Her er det samtidsmusikalske preget sterkere, med flere fine orkestrale partier. 
Trioen gir også fine bidrag der de slipper til. 
Men det blir sjelden den helt store integrasjonen mellom det symfoniske uttrykket og de forskjellige tradisjonene trioen representerer. 

På sitt mest vellykkede er fusjonen i skumle «Deadzy» og avsluttende «Protocol», fremført med trøkk og humor. 
