Skrivingens stille virkning
Forfatter: 
Marguerite Duras 

Oversatt og med etterord av Silje Aa. 
Fagerlund 

Sjanger: 
Essay 

Forlag: 
Transfer 

100-årsjubileet for den franske forfatteren og filmregissøren Marguerite Duras feires med den lille grønne boken «Å skrive», utgitt på Transfer forlag. 

Duras skrev dette på sine eldre dager, da hun bodde alene i et stort hus, og tekstene sirkler i stor grad rundt dette huset, som er hennes skriverom og eksistens, ensomhet og berikelse. 
Her får skriften fritt pusterom med alt det innebærer av krigsminner, politisk aggresjon, mykt savn og begjær. 
Det handler om tidligere bøker og tider, men også om øyeblikket og alt det rommer, samt det nesten umulige: hvorfor man skriver, hva det betyr, hva det er. 
Skrivingen bringer Duras nær verden, men nærheten krever isolasjon, og det er ensomt, iblant farlig. 
Det er: 
«en pris å betale for å ha våget å tre frem og skrike». 

I og mellom linjene finnes vakre meningsbøyninger — ordene buer seg uventet og endrer alt, blåser alt utover. 
Stadig sneies det borti noe nesten uhåndterlig stort, som likevel finner en plass og aksept. 
Det er, som oversetter Fagerlund skriver i sitt levende etterord, «som om hun har en så stor åpenhet for […] livets sammensatthet - en stor fortrolighet med at alt finnes ». 
Dette er den fineste boken jeg har lest om å skrive. 
