Fort ute av hukommelsen
Mislykket drama som finner frem hukommelsestapet fra nederste skuff 

Leo (Channing Tatum) er lykkelig gift med kunstneren Paige (Rachel McAdams) helt til de blir utsatt for en bilulykke. 
Paige havner i koma, og når hun våkner kan hun ikke huske de siste årene av livet sitt. 
Hun husker ikke mannen sin Leo eller at hun er kunstner bosatt i Chicago. 
Paige kan derimot huske eks-forloveden Jeremy og alt som skjedde før hun traff Leo. 

"Livet handler om små øyeblikk og hvordan de forandrer oss for evig", kommer det fra Leo, hovedpersonen i det romantiske dramaet «Elsk meg igjen». 
Han er ikke redd for å komme med dyptpløyende livsvisdom, som om han var en mannlig utgave av Meredith Grey i «Grey's Anatomy». 
"Elsk meg igjen" er en film proppet full av klisjeer og dårlig skuespill. 
Rachel McAdams, som tidligere har spilt i gode romantiske komedier som «Midnight in Paris», «Morning Glory» og «The Wedding Crashers», gjør riktignok en grei nok jobb som Paige. 
Verre er det med hennes motspiller Channing Tatum og resten av skuespillerne. 
Tatum er direkte kjedelig og har svært lite å spille på, Jessica Lange driver overspill som moren til Paige, og birollegalleriet er stort sett platt og uinteressant. 

Det verste med "Elsk meg igjen" er likevel at det nesten ikke skjer noe. 
Paige kommer ut av sykehuset og vil prøve å leve med personen hun blir fortalt er hennes ektemann, i håp om at hukommelsen skal komme tilbake. 
Men de siste årene forblir vekke fra Paiges hukommelse – uansett hva Leo foretar seg. 
Paige velger å tilbringe mer tid med sin overklassefamilie, personene hun i det minste kan huske. 
Hun har på et tidspunkt brutt med dem, men med sitt hukommelsestap vet hun ikke hvorfor. 
Leo på sin side finner ut at hvis han ikke kan få Paige til å huske ham, da må han få Paige til å elske ham på nytt. 

Hukommelsestap og folk som ligger i koma er yndede dramaturgiske grep for manusforfattere. 
Og det kan bli ganske morsomt, som i «50 First Dates» med Adam Sandler og Drew Barrymore. 
Manuset til «Elsk meg igjen» virker å være skrevet om både to og fem ganger, filmen fremstår som en reserveløsning hvor ikke noe av det som kunne vært interessante historielinjer blir utforsket skikkelig. 
«Men hva om du en dag våknet opp og ikke kunne huske noen av disse øyeblikkene som var ditt liv?«», spør voice-overen til Leo. 
Jeg kan i hvert fall forsikre ham om at denne filmen snart er slettet fra min hukommelse. 

Er du enig med anmelderen? 
Si din mening her: 
