Bryter overflaten
Norges aller beste liveband slynges ut av undergrunnen med et vraltende, vrengende riffmonster av en singel. 

Jeg har elsket duoen Simen Følstad Nilsen/Tobias Ørnes Andersen helt siden jeg hørte genistreken "Mechajackson" på Urørt, og siden den gang i 2014 har bandet penslet ut sin overrumplende, fengende og hypertekniske instrumental-rock bredere og bedre, i takt med at de har blitt mitt absolutt foretrukne norske konsertband. 
I tillegg til at medlemmene på "fritiden" har sluttet seg til henholdsvis Honningbarna og Shining har Aiming For Enrike fått vokse fritt, og nå er de endelig på vei til å bli like morsomme på plate som på scenen. 

Ikke at de har vært dårlige på de foregående to albumene heller, men "Marion Jones", første singel fra det kommende Las Napalmas, pløyer ny grunn. 
Muligens skal produsent Erlend Mokkelbost (Killl, Montée, JR Ewing+++) tillegges noe av æren, i alle fall låter det kledelig dyrere, tydeligere og mer oppbiffet enn før. 
Inn mellom all vellyden finner man altså en eksplosiv kjerne av riff, rytmikk og melodi som snor seg gjennom disse deilige tre minuttene, forhåpentlig oppkalt etter den dopingdømte amerikanske sprinteren. 

❤️ Elsker ❤️ 

Her har vi et band som har en helt egen måte å tenke melodier på. 
Det er forfriskende vanskelig å sjangerplassere, et sted mellom jazz, støyrock og japanskinspirert spillmusikk à la Anamanaguchi, og dét å få dette til å låte såpass velregissert og stramt er en bragd. 
I tillegg åpner den seg opp mer for hver lytt. 

? 
Elsker ikke ? 

At bandet nærmest ufrivillig blir stemplet som "vanskelig". 
Dette er en ganerenser av en låt, som mange bør elske. 
