Lavmælt perle
«Still Life» er en liten film om triste skjebner som gjør sterkt inntrykk. 

FILM: John May har en makaber jobb. 
Han går ofte i begravelser og sitter aleine i kirka. 
Presten holder tale, skrevet av John. 
Deretter går John tilbake til kontoret, tar et fotografi ut av den dødes mappe og legger det i en konvolutt som han tar med hjem. 
Case closed. 
Så går han løs på alle de andre uløste sakene. 

John jobber for bydelsadministrasjonen i en mindre velstående del av London. 
Når en ensligboende dør og det ikke finnes pårørende å kontakte, undersøker John leiligheten. 
Han er på utkikk etter spor blant eiendelene som kan lede ham i retning av venner eller pårørende, slik at han slipper å gå aleine i begravelsen. 

Denne triste tematikken er de siste åra blitt mye omtalt her hjemme, gjennom bestselgende bøker og prisbelønte avisreportasjer om enkeltskjebner. 
Finnes det noe mer bunnløst bedrøvelig enn å forlate denne jord uten at noen bryr seg? 

Velkomponert 

«Still Life» er skrevet og regissert av Uberto Pasolini, en italiensk greve, slektning av Luchino Visconti og tidligere aksjemekler, mest kjent for å ha produsert «The Full Monty» i 1997. 
«Still Life» er hans andre forsøk i registolen og jeg synes han kommer svært godt fra det. 

Filmen er en subtil svart komedie, med enkelte klisjeer og en mengde fine detaljer. 
Pasolinis manus er velkomponert, med en rekke små scener og bagateller jeg gjerne skulle beskrevet, men som du vil ha stor glede av å oppdage når du småhumrer deg gjennom filmen. 

Bortkastet tid 

Eddie Marsan, kjent fra mindre roller i en lang rekke storfilmer, har det rette ansiktet for å formidle Johns pliktfølelse og tilbakeholdenhet. 
John har daglige vaner og et sosialt liv som tilsier at han kommer til å lide samme skjebne som sine «klienter», et inntrykk som forsterkes når jobben hans skal effektiviseres bort. 
Han bruker for mye tid på de døde, sier den nye sjefen. 

Den ensomme, tilknappede Johns livsoppgave er å skape forsoning og gi mening til «mislykkede» liv. 
Når han endelig treffer en kvinne (Joanne Froggatt, best kjent som Anna Bates i «Downton Abbey»), fortjener han hele verden som heiagjeng. 
