Film:Ekkelt og kjedelig juleblodbad 

Det er absolutt ingenting med «Juleblod» som vekker andre følelser enn kjedsomhet, irritasjon og vemmelse. 

Juleblod 

Sjanger: Grøsser, komedie, skrekk, thriller. 
Nasjonalitet: 
Norge 2017. 
Regi: 
Reinert Kiil. 
Skuespillere: Stig Henrik Hoff, Sondre Krogtoft Larsen, Truls Svendsen, Marte Sæteren, Jørgen Langhelle, Julia Schacht, Frank Kjosås, Thomas Felberg, Sigmund Sæverud, Haddy Jallow, Karoline Stemre. 
Lengde: 
1 time 44 min. 
Aldersgrense: 15 år. 

Ikke forvent julestemning av årets første julefilm på kino. 
Men det kan hende du vil tenke på alt som må gjøres før jul. 
For dette blir kjedelig! 
Finnmarkingen Reinert Kiil har fra før laget rape-revenge filmen «Hora» og liksom-bakomfilmen «Inside the Whore». 
Med «Juleblod» holder han seg til ekstrem sjangerfilm, og har fått med seg et imponerende knippe norske skuespillere i mikroroller til å pryde plakaten. 

Men ikke la deg lure av kjendisfaktoren. 
Bortsett fra noen scener som for alltid vil bli husket for ekkelheten, holder ikke «Juleblod» løftene om verken komedie eller grøss. 

Parodi eller splatter? 

En ond julenisse har i årevis gått rundt julaften og drept folk med øks. 
Han blir tatt, men så rømmer han fra fangenskapet rett før jul. 
Mens to hjelpeløse politifolk sitter i Oslo og klør seg i hodet, samles en jentegjeng til mimrefest og julefeiring i 32 minus i Honningsvåg. 
Skal «Juleblod» være en parodi ala «Scream»-filmene? 
I så fall er det for altfor dårlig og altfor sent. 
Uansett viser det seg raskt at verken sammenheng eller spenningskurve fins. 

Spekulativ vemmelse 

Alt er fyllmasse og banale nødløsninger opp mot det som er filmens egentlige mål: 
Å sjokkere med noen få, utvalgte scener som filmgjengen helt sikkert har hatt mye internmoro både med å finne på og å spille inn: en motbydelig og spekulativ obduksjonscene, en ekkel voldtektsscene og en kjip og vemmelig sexscene. 

Resten er bare dusteri, fæl dialog, en malplassert lydmiks og blod. 
Masse, masse blod etter julenissens formålsløse herjinger. 

Her finnes ikke noe å engasjere seg i. 
Kjedsomheten siger på. 

Og når du kjeder deg, faller alle forsøk på humor til jorden. 
Alle forsøk på skrekk blir banale. 
Men når du har sett «Juleblod», vet du i det minste hva ekte kinolidelse er. 
