Filmanmeldelse «Rivalene»:– En heftig klisjé 

«Rivalene» hemmes av et stereotypisk plott og persongalleri. 

Drama 

«Rivalene» 

Danmark. 
Aldersgrense 12 år. 
Regi: 
Charlotte Sieling. 
Med: 
Søren Malling, Ane Dahl Torp, Jakob Oftebro 

En nevrotisk men genial kunstner, en nemesis-aktig sønn, en vakker kone og en farlig elskerinne. 
«Rivalene» er en gresk tragedie i full utfoldelse, men er dessverre så karikert at selv antikkens publikum ville ha rynket litt på nesen. 

Man skulle kanskje tro at Charlotte Sieling, som både har regissert og skrevet manuset til «Rivalene», i hvert fall ville lekt seg litt med de klisjéfylte motsetningene som utgjør konfliktene og persongalleriet i filmen hennes. 
For eksempel kunne hun latt filmens hovedperson Simon (Søren Malling) være en litt mindre parodisk utgave av den forslitte kunstnermyten – altså litt mindre forstyrret, alkoholisert og destruktiv. 

Oftebro aktuell: 
Disse seriene kan du glede deg til i høst 

Alternativt kunne hun latt Simons 28 år gamle sønn Casper – for øvrig glitrende spilt av en dansktalende Jakob Oftebro – vært en litt mindre opplagt utfordrer til farens posisjon. 
I det minste kunne hun latt filmens to kvinnelige hovedpersoner, hvorav den ene spilles av Ane Dahl Torp i rollen som Simons vakre men forsmådde kone, opptre som noe annet enn et rent seksuelt objekt, hvis eneste «personlighetstrekk» er å skamme seg over å eldes og å ikke ha barn. 

Mesteparten av «Rivalene» foregår blant stillaser, lerreter, rødvin og desginmøbler, i det pulserende atelieret til Simon. 
Filmen begynner med at Casper, som aldri har møtt sin verdenskjente kunstnerfar dukker opp for å bo hos ham. 
Selv om Casper er full av forakt og motstand overfor faren som forlot ham da han var barn, har han selv skaffet seg en lysende karriere gjennom å tapetsere byens bygninger ulovlig, som den myteomspunne gatekunstneren «The Ghost». 

Få minutter inn i filmen har man allerede sett blikkene som sendes mellom Casper og Simons elskerinne Lai. 
Man har også skjønt at Ane Dahl Torps rollefigur Darling trenger mer stimuli enn hun får. 
Resten av filmen er en oppvisning i hvordan alt man forventer at skal skje, skjer. 

Når «Rivalene» kommer skjevt ut fra hoppet, hjelper det ikke at rollebesetningen og skuespillerprestasjonene tilsier en kjempesuksess. 
Både psykologisk og innlevelsesmessig gjør Oftebro, Dahl Torp og Malling nemlig svært troverdige figurer. 
Det er bare synd at filmen gir dem så lite å spille på. 
