Knall-Stärk
(Sweet Recordings / Sonet) 

Noen ganger er ett enslig ord tilstrekkelig: 
Vakkert! 

Sakte, men sikkert har Einar Stokke Fadnes bygd opp sitt Jim Stärk - nå en trio - til melodisk perfeksjon, og nærmere enn denne tredjeplaten er det vanskelig å komme. 
Jim Stärk startet året sterkt som de store Alarmprisvinnerne, og de kan få Spellemann i kveld, men trioen kommer garantert til å holde navnet sitt varmt ut året. 

Tenk gjerne videre på den amerikanske vestkysten som fjorårets ypperlige «Mornings Songs EP» bar bud om. 
Tenk videre på James Taylor og Jackson Browne når du lukker øynene og hører Einar Stokke Fadnes' usedvanlig varme stemme. 
Tenk deg et akustisk og organisk lydbilde lunere enn et Sankthansbål, delikat krydret med Rhodes, vibrafon, håndklapp, nydelige harmonier og forsiktig stryk og blås. 
Tenk deg lekne, slentrende melodier som får deg til å lengte sårt med et vemodig smil rundt munnen ... 

Alt dette er her. 
Det starter for alvor med låt nummer tre, «Don Stop», med sjarmerende ekko av Leo Sayers eviggrønne «When I Need You». 
Så kommer fjorårets store sommerhit, «Morning Song», deretter serveres den like solide singlen av året, «The Word That Makes You Sing», før Jim Stärk på ny utforsker et hvitt soul-landskap i «How To Get Around». 

Da må det da være slutt? 
Åneida. 
Jim Stärk går rett på «Do It Right», som Steely Dan ville ha vært fryktelig stolt av, mens den nye singlen, «Going Down That Lonely Road» - som urfremføres på Spellemannshowet i kveld - høres ut som en syttitallballade av Elton John med Poco eller Eagles som backingband. 
Da må det være lov å avslutte hele platen med «No Flowers», som i arrangement og harmonisk struktur ikke er annet enn en av Crosby, Stills, Nash & Youngs vakreste sanger ... 

Og dermed er vi tilbake til kjernen - vakkert. 
Det eneste rette ordet for Jim Stärk denne gangen. 
