Bokanmeldelse:Olivier Bourdeaut «Mens vi venter på Bojangles» 

Hva er rett og hva er galt - hvordan kan et barn lære det? 
Vanligvis hjemme. 
Men ikke i den lille eventyrlige romanen «Mens vi venter på Bojangles » - der finnes ingen grenser. 

Her vokser en liten gutt opp, i kjærlighet og voldsomme skiftninger i et kaotisk hjem. 
Gutten er hovedfortelleren og skildrer vekselvist naivt og veslevoksent hvordan han kastes rundt i foreldrenes voksenliv med livsløgner, livsbedrag – som i en virvelvind. 
Hvordan kan en gutt forstå alle skrønene han omgis av? 

Moren får et nytt navn av faren hver dag, faren dikter historier. 
Det meste skjer i en vidunderlig stor leilighet i Paris, som fylles med gjester, paraplydrinker, latter, med erotikk i alle værelser. 
Foreldrene danser alltid, morgen, midt på dagen og om kvelden, og helst til vinylplaten med Nina Simone, «Mr. Bojangles». 
Omgangskretsen er passe luguber, og hjemmet huser også frøken Overflødig - en afrikansk trane som hakker løs på leilighetens crazy innretning. 

Til barna: 
Fem boktips for barn i alle aldre 

«Mens vi venter på Bojangles» tok Frankrike med storm i fjor, like feiende inn i offentligheten som den ukjente forfatteren Olivier Bourdeaut erobret bestselgerlistene. 
Det er ingen litteratur i Nobelpris-klasse dette, men en burlesk og underfundig og underholdende roman, i sin tidvis hektiske prosa, tidvis såre prosa. 

Fikk du med deg? 
10 perfekte sommerbøker 

Boken er raffinert bygget opp med guttens betraktninger og små dialoger. 
Språket i boken er skingrende muntert, med megetsigende observasjoner, når gutten er fortelleren. 
Som når gutten forteller på skolen om sitt eksentriske hjemmeliv, og ingen som tror ham, verken lærerinne eller medelever. 
«Jeg løy på retten hjemme og på vrangen på skolen ». 
Foreldrene tar gutten ut av skolen i protest mot skolens krav og gir ham «en fin førtidspensjonisttilværelse ». 
De har et hav av ideer til hjemmeundervisningen, kler på ham klær og smykker og lærer ham å telle ned til han står i undertøyet. 
Om kvelden leser gutten høyt fortellingene de diktet om dagen, eller klassikerne 

Fofatterflukt: 
Vigmostad og Bjørkes største krimforfattere forlater forlaget 

Hva familien lever av? 
Luft og kjærlighet og drømmer. 
Faren skriver på en roman som forleggeren sier mangler hode og hale, og tekstbiter fra romanen er farens fortellerstemme - som kaster et oppklarende lys og gir perspektiver på sønnens erfaringer. 
Faren driver bilverksteder som ikke går godt. 
En dag dukker skattevesenet opp og krever inn en formue – og leiligheten må selges. 
Innen det er mor blitt gal – hysterisk, bipolar – hun innlegges, blir det selvsagte midtpunkt i galehuset. 
Og de to, den vidløftige faren og den syke moren, iverksetter en redningsoperasjon for å «gi sø nnen vår en avslutning som kunne måle seg med fortellingen… 
og skjemme bort sø nnen…en siste gang. 
» Dermed bortføres moren fra sykehuset, og de tre legger ut på en flukt. 

Maja Lunde: 
Selger bøker for to millioner i uka 

Denne velopplagte og fargerrike romanen ble altså brakdebuten til den 35 år gamle Olivier Bourdeaut i 2016. 
Solgt i over 300 000 eksemplarer, oversatt til en rekke språk. 
Nå på norsk, oversatt vivast av Agnete Øye, kledelig til denne elegante boken. 
Egentlig en bagatell av en bok, som man enten liker eller ikke liker, og som med sine ulike fortellernivåer også rommer normalitet og ender i et livsens alvor, for sønnen. 

Anmeldt av: 
Guri Hjeltnes 
