Finnes det et liv etter Jason Bourne?
Radarpar ruller en smultring. 

|||FILM: 
Kameraføringen er like heseblesende. 
Slåssescenene er minst like desorienterende. 

Matt Damon er fortsatt alene mot røkla, og røkla er fortsatt like uoversiktlig organisert. 
Forskjellen på «Green Zone» og trilogien om spesialagenten «Jason Bourne», er at britiske Paul Greengrass (som regisserte de to siste, «The Bourne Supremacy» og «The Bourne Ultimatum»), denne gang ikke har foredlet en serie klassiske flyplassromaner, men latt seg inspirere av virkeligheten. 

Det operative ordet her er «inspirere av». 

Våpenkappløp«Green Zone» — kallenavnet på den internasjonale sonen av Bagdad — handler om jakten på irakiske masseødeleggelsesvåpen (fra nå av: MØV), samt spillet på myndighetsnivå før, under og etter at den jakten startet. 

Tre personer (for å begynne et sted) står i sentrum: 
Krigsreporteren (spilt av «The Wire»-ansiktet Amy Ryan, i en rolle inspirert av New York Times-journalisten Judith Miller, som skrev de første artiklene hvor anonyme amerikanske statskilder «bekreftet» eksistensen av et MØV-program), militæroffiseren (Matt Damon) som får fnatt av å bare «rulle smultringer» (hans uttrykk for å returnere tomhendt fra MØV-søk) og bestemmer seg for å komme til bunns i saken, og Pentagon-agenten (Greg Kinnear) som forsøker å dekke den til. 

BanaliserendeKinnear spilte siamesisk tvilling av Matt Damon i crazykomedien «Stuck On You», her er han hans diametrale motpart, men det er uheldigvis fortsatt et skjær av komikk over ham — han er typen som avviser kritikk fra omgivelsene ved å sukke «det er akkurat derfor man mister tilliten til CIA, de stiller spørsmål ved alt». 

Og ikke at man alltid må gjøre det, men målt opp mot definitive Irak-portretter som tv-serien «Generation Kill» og søndagens Oscar-hamstrer «Hurt Locker», er det egentlig noe lett banaliserende og tegneserieaktig over resten av «Green Zone» også. 

Matt Damon sier i filmens presseskriv, er styrken til Paul Greengrass at «når ingen virkelig vet hva som kommer til å skje, skaper han bare et vakkert kaos som, hvis fanget riktig, føles så virkelig.» 

Det operative ordet her er «hvis». 
