The Killing of a Sacred Deer
Surrealistisk drama fra virkelighetens randsone. 

Den greske regissøren Yorgos Lanthimos følger opp besynderlige The Lobster med en minst like merkelig film. 
The Killing of a Sacred 
Deer er et surrealistisk drama fra virkelighetens randsone, med iskalde emosjoner og bisarre problemstillinger. 

Det handler om en hjertekirurgs vennskap med en ungdom som plutselig tar en dramatisk vending. 
Innenfor denne historiens rammer må hovedfigurene ta moralske valg med avgjørende konsekvenser. 

Mørk humor og en bisarr utvikling gjør The Killing of a Sacred Deer til en særegen og besnærende opplevelse, som er alt annet enn et publikumsfrieri. 

Et knallhardt ultimatum 

Hjertekirurgen Steven (Colin Farrell) har jevnlige møter med 16-åringen Martin (Barry Keoghan). 
I begynnelsen virker opplegget både merkelig og uavklart, men etter hvert får man vite i små drypp hvordan de kjenner hverandre, hvorfor de møtes og hvorfor Steven gir Martin både penger og gaver. 

Senere tar vennskapet en vending som involverer kona Anna (Nicole Kidman) og barna Kim (Raffey Cassidy) og Bob (Sunny Suljic). 
Ekteparet blir nødt til å ta stilling til et knallhardt ultimatum, og står overfor et umulig valg. 

Filmen starter med et nærbilde av et bankende hjerte, som for å signalisere at her skal det handle om blod, liv og død i bokstavelig forstand. 
Scenen avløses av en triviell samtale om klokkereimer. 

Stemningen settes effektivt med dialog som er nesten strippet for følelser. 
Figurene underspilles kraftig med vilje, med et merkbart fravær av både glede, sinne og sorg. 

Dette gir persongalleriet i The Killing of a Sacred Deer et dehumanisert preg som gjør at publikum kan spørre seg om disse menneskene egentlig fortjener sine privilegerte liv, eller om handlingens utvikling er fortjent. 

Definitivt annerledes 

Akkurat hva som skjer i filmen, skal du få oppdage selv. 
Figurene blir altså stilt overfor et dilemma som er enkelt nok å forstå, selv om det er avhengig av et mystisk plottelement med litt mer fantasifulle røtter. 

Yorgos Lanthimos behandler dette som en helt naturlig del av historien, uten noen ekstra virkemidler. 
Man går god for innholdet fordi filmens univers virker å ligge litt til venstre for vårt eget, men samtidig nært nok til at vi gjenkjenner menneskelige egenskaper, relasjoner og reaksjoner. 

Filmens tittel og innhold er inspirert av den greske tragedien Ifigeneia av Euripides, med dødelig offer som et sentralt tema, noe Yorgos Lanthimos og med-manusforfatter Efthymis Filippou har overført til et amerikansk miljø, men med skuespillere fra Irland, England og Australia i de viktigste rollene. 

Colin Farrell og Nicole Kidman spiller stort i roller som krever at man spiller smått. 
I Lanthimos sitt univers er det ikke plass til store fakter. 

Det gjelder også Barry Keoghans rolle som Martin, som fremstår både som skurk og offer i den sentrale problemstillingen. 
Han er ikke ond, bare en ung mann med rettferdighetssans. 
Hans aksjoner er uforklarlige, men forståelige innenfor historiens merkverdige rammeverk. 

The Killing of a Sacred 
Deer er en definitivt annerledes film, som bekrefter inntrykket av Yorgos Lanthimos som en av Europas mest spennende regissører akkurat nå. 
