Musikkanmeldelse Ketil Bjørnstad og Anneli Drecker - «A Suite of Poems»:Romfølelser 

Svanesanger fra hotellrom og andre etasjer. 

ALBUM: 
JAZZ Ketil Bjørnstad og Anneli Drecker «A Suite of Poems» (ECM/Universal) 

Hotellrom er små, for det meste sterile og låsbare båser man må omfavne for å overleve. 
Rom de de fleste av oss kun trenger å forholde seg til i ferier og, med unntak av det sporadiske seminaret, sjelden eller aldri i jobbsammenheng. 

De fleste artister er ikke på jobb før de er på hotellrommet. 
De lever «et hjem for oss, et hjem for deg»-illusjonen til fulle. 
De må bli venn med nye omgivelser flere ganger i uken, og kjenne på hvordan tiden og rommet endrer seg rundt én. 

Det er utgangspunktet for denne utgivelsen, som forener tre store norske kunstnere. 
Handelsreisende i små, ensomme historier, ført i pennen på engelsk av Lars Saabye Christensen. 
Sendt fra 12 forskjellige hotellrom over hele kloden. 
Noen av dem finnes ikke lenger. 
Ingen av dem er norske. 
Samtlige er tonesatt og klanglagt av Ketil Bjørnstad, og bundet sammen av Anneli Dreckers alltid like overnaturlige vokal. 

Hotellene brer seg fra København til Melbourne, fra Hamburg til Hong Kong. 
Og er innom Paris to ganger. 
Lyrikeren Saabye Christensen kommer nærmest når han finner en form for ro i det siste Paris-besøket. 
Komponisten Bjørnstad er mest alene når han avslutter uten tekst i Schloss Elmau i Bayern. 

Som for øvrig er det tretten sporet på innspillingen, kanskje som en forlengelse av enkelte hotellers angst for 13. etasje, altså at man ikke har mer enn tolv tekster. 

Den ultimate hotellrom-teksten er muligens Leonard Cohens «Chelsea Hotel #2». 
Den handler like mye om å være noe så Jon Fosse-aktig som å være alene i hverandre, som om de mer non-chalante direkte beskrivelsene av konkrete aktiviteter. 
Det er ingen slike konkrete hendelser her, selv om diktene er små tidslommer på sitt eget vis. 
Hva har for eksempel skjedd før innsjekkingen på The Grand i Krakow? 
Hvorfor foretrekkes små rom i Hong Kong? 

Saabye Christensens ord høres først mer fremmede ut når de er skrevet på engelsk. 
Selv om et annet språk ikke helt klarer ikke å skjule Frogner-lyrikeren i tekstene. 
Anneli Drecker gir dem en varme og innlevelse som bare hun kan, og gir disse minimalistisk arrangerte pianostykkene. 

Slik hun tidligere har samarbeidet med Bjørnstad da de for eksempel ga John Donne melodi på bestillingsverket «Grace» i 2001. 

«A Suite of Poems» er en stille og vennlig plate. 
Den gjør nesten ingenting ut av seg umiddelbart, men siger sakte men sikkert inn i en. 
Litt på samme måte som et hotellopphold over lengre tid setter sitt eget preg. 
Men også fordi det føles både som begynnelsen og slutten på en reise. 

BESTE LÅT: 
«Kempinski, Berlin» 
