Ingen overraskelse
Dette er analfabetenes «Gjenforeningen», laget med et innadvendt jåleri som minner om de bevegelsene usikre mennesker gjør når de skal imponere seg sjøl i badespeilet. 

Halvgode skuespillere som med uforståelig innlevelse repeterer det amerikanske angst-ritualet: 
Nå er jeg voksen og må gifte meg. 
Umoden hetsdyrkere. 
Utviklingssvindlere. 
Feige tjuefemåringer vogger vaktsomt ut av barnehagen med sko i størrelse 45. 
Ekteskapsskrekken er en patetisk ting fra amerikansk folklore. 

Et par skal gifte seg, og vennene samles noen år etter college. 
En likner en barnegangster fra «Bugsy Malone». 
Den lyse jenta ser så ubesluttsom ut at ansiktet er fullt av semikoloner. 
Den mørke, glin sende svanejenta er en ungdomslesbisk melankoliker, han med rosa skjorte og stråhatt kommer fra Thailand, brura hemmes av klær som likner en sløra tvangstrøye for privilegerte. 
Regissøren har anstrengt seg for at disse folka skulle få artige personligheter, men til og med det utredigerte liket Kevin Costner var bedre i «Gjenforeningen». 
