Drømmende og melankolsk - og norsk
Sterk debut fra folkrocktrio. 

ALBUM: 
Bandet med det poetiske navnet The Secret Sound Of Dreamwalkers debuterer med et smakfullt album spekket med vellyd. 
Låtskriver og vokalist/gitarist/fløytist Kristine Marie Aasvang, produsent Thomas Bergsten (gitarer/synth/saksofon/bass) og Alexander Lindbäck (trommer/tablas/miks) utgjør den helnorske trioen. 

Lydbildet og stilen er derimot unorsk - og får deg til å tenke på særlig britisk folkrock, anført av Sandy Denny (1947-1978), Linda Thompson og artister som «trip hop-overløper» Beth Gibbons og amerikanske fenomener som Judee Sill og Mazzy Star. 

Drømmende 

Det er, som navnet antyder, noe drømmende over The Secret Sound Of Dreamwalkers. 
Melankolien ligger under hele veien. 

For det meste er det tilbakelent og mykt, men trioen går heller ikke av veien for å blåse ut - som i «My Heart Will Never Be The Same Again». 

Her glir trioen over i psykedelia på tampen, mens «Whiskey Song» er en, i utgangspunktet, mild countrylåt (den eneste på albumet) som tekstlig utvikler seg til en ganske voldelig affære - med en morsom punchline. 

Lydkunst 

Aasvang fra Nesodden er ikke et helt ubeskrevet blad. 
Hun har jobbet med lydkunst, hun har vært korist for blant andre Torgeir Waldemar og Unnveig Aas og hun er i likhet med Bergsten med i bandet The Harvey Steel Show. 
Det er på høy tid at hun får spille en slags hovedrolle - ikke til forkleinelse for de to medmusikerne. 

Bergsten har vært innom flere band og Lindbäck har ved siden av å være «platedirektør» og medlem av Robert Græsberg & Foreningen, bakgrunn fra blant andre St. Thomas, American Suitcase og som innstepper i Jayhawks, bandet til Grant-Lee Phillips og Sister Rain. 

Kunstbakgrunn 

Bergsten og Aasvang har også kunstbakgrunn. 
Aasvang har en master i billedkunst (og har selvfølgelig designet coveret), men med stemme som kunstuttrykk som et hovedprosjekt i tillegg til bildende kunst. 

Og - stemmen er opplagt et hovedinstrument her. 
Hør på «My War», og bli overbevist. 
Det er som om musikken fanger vokalen og kjæler med den og krydrer den med fine detaljer - om det er en rufsete eller en «smygende» elgitar, tablaen som byr på en smak av India/Pakistan i nydelige «Beautiful Blue» eller den maskuline koringen på ett av mange høydepunkter, «Breaking Bad». 
