IPADTEST bare plate
Lokale artister klarer brasene når «Statsraad Lehmkuhl» feirer 100 år. 

«The Bergen Wave Goes Sailing» er en gavepakke av sjantier og maritime sanger fra byens musikkmiljø til «Statsraad Lehmkuhl» i anledning skipets 100-årsjubileum. 
Som konsept klarer albumet aldri å sette sjøbein, men mange nok artister utfordrer seg selv og sjangeren nok til at albumet gir godfølelsen man kan få av å seile på slør. 

Variasjonen er det ikke noe å si på: Pogo Pops gjør en herlig energisk boogierockversjon av «Leaving of Liverpool» (hvorfor bandet aldri slo seg på mer pønkete takter er komplett uforståelig); 
Magnet føler i fjæren med en rustikk tolkning av «They Call The Wind Mariah»; metalbandet Enslaved finner tilbake til vikingrøttene sine med «Ægirs armar»; Kakkmaddafakka funkler på Ivar Medaas’ 
«Dar kjem dampen» — takket være deres talent og at de vet å snu sine begrensninger til en styrke. 

Sjantiens forbannelse er at den er strengt regelbundet. 
Først og fremst måtte rytmen være tilpasset arbeidet, slik at et slitent mannskap kunne yte maksimalt i situasjonen. 
Dernest bør melodilinjene være forutsigbare nok til at lytteren dekoder sangen fort, samtidig som tonerekkene må inneholde noen små overraskelser som gjør at den tåler gjenhør. 
Å tolke berømte sjantier på nytt er derfor en krevende oppgave, men de aller fleste artistene kommer fra det med æren i behold: 
Casiokids’ kjølige elektrotilnærming til Erik Byes 
«Så lenge skuta kan gå» er henrivende; Thea Hjelmelands insisterende vokal gjør «The Cry of a Man» til noe skjønt og forstyrrende på samme tid; Fjorden Baby! går berserk i arven etter Boney M med det som sannsynligvis er tidenes mest forskrudde versjon av «Leave Her, Johnny». 

Som et helhetlig prosjekt er ikke «The Bergen Wave …» særlig potent; til det er det for sprikende og har for mange anonyme låter. 
Men gaven bør likevel falle i smak; dette er artister som gir av hele seg. 
