Petter Næss sin påskeparodi
"Into the white" beveger seg så langt over latter-grensen og inn i det ufrivillig vittige at det føles ufattelig at ingen oppdaget det før filmen ble sendt ut til folk. 

"Into the white": 
Norsk svensk actiondrama. 
2012.Halvannen time. 
11 år. 
Regi: 
Petter Næss. 
Med: 
Florian Lukas, Rupert Grint,David Kross, Stig Henrik Hoff. 

Ok. 
Quiz-time. 
Hva tror du skjer hvis tre tyske soldater ogto engelske må såvidt overleve sammen fordi de to flyene til begge antakeligstøtte på luftens Bermuda-triangel og ramla ned på samme sted? 
Tror du de blirvenner til slutt? 
Tror du det viser at det kan bli fred på jorden? 
Nettopp.Resten er kjedeligere enn Spotify på papir. 

Tre nedskutte tyskere stavrer seg gjennom snøstormen til noesom likner ei enkel turistforeningshytte på Hardangervidda. 
På tross av athytta har ovn og mat, regner tyskerne med at de kommer til å dø der oppe, sidendet verken finne støvlekrem eller karve til surkålen. 
Det blir ikke bedre da togretne engelskmenn kommer innom og forlanger oppvartning avGenève-konvensjonen. 
Guttene spiser kokt mose, som nå kalles super-mat, og hardet fint og sitcom-kranglete seg imellom. 

Det skjer ingenting. 
Du får ingen følelse av krig. 
Gjengener som en motvillig nachspiel-bønsj i en slitt blokkleilighet på Saksamarkå. 
Samtalen utvikler seg enten til uforståelig aggresjon eller studiodebatt utenhan med det grå håret, og når en tysker og en brite står og holder taket sammenfordi den ene var dum og fjerna bærebjelken, da sier engelskmanneninkvisitorisk: 
"Hvorfor er det så viktig for deg å ha kontrollen heletida?" 
Tyskeren blir på gråten og betror seg: 
"Jeg er en elendigpilot. 
Jeg har ramla ned en haug med ganger." 
Monty Python! 
Det er MontyPython. 
