Dette er sci-fi på høyt nivå
Intens og vellaget. 

|||FILM: 
Mennesket, den høyest utviklede arten av pattedyret, får plutselig besøk av en flygende tallerken. 
Den henger der, over Johannesburg, uten å bevege på seg. 
Ingen kommer ut, ingen kommer inn. 
Helt til mennesket kobler til skjærebrenneren og finner en koloni av utsultede vesener fra en annen planet i baugen på skipet. 

Lovløshet 
Er det liv der ute? 
Spørsmålet om det finnes annet intelligent liv i verdensrommet er like naturlig å stille som spørsmålet om meningen med livet. 
Men frykten for det ukjente utfordrer stadig nysgjerrigheten. 
For hva gjør vi med de ukjente når de kommer? 

Når vi ikke forstår dem? 
Når kulturen er annerledes enn vår? 
«District 9» gir det selvfølgelige svaret. 
Vi samler dem i en flyktningleir, bygger en mur rundt, og lar lovløsheten råde. 
Hva skal vi med dem, de andre, når de ikke har teknologi som gir oss nyvinninger? 

Originalt 
Med dokumentarisk stil har sørafrikanske Neill Blomkamp laget en av de bedre science fiction-filmene på lang tid. 
Filmen er en allegori på gettoisering og apartheid, men også en snerten, fartsfylt og oppslukende science fiction-fabel. 

Stilistisk går tankene til Danny Boyles «28 dager seinere», for også Neill Blomkamp skyter film på lavt budsjett, med originalitet som våpen. 

Mørk slapstick 
Vi følger Wikus Van De Merwe (Sharlto Copley) gjennom linsene på et dokumentarfilmcrew. 
De Merwe er nyutnevnt leder for en gruppe som har fått i oppdrag å eskortere de fremmede ut av byen, til en teltleir 20 mil utenfor allfarvei. 

Filmens første halvtime har noe «The Office»-aktig over seg. 
Humoren er sentral, vi ler av «rekene», som de utenomjordiske kalles, og flirer av Van 
De Merwes manglende selvinnsikt og evne til å reflektere. 
Det hele er preget av mørk slapstick, filmet med håndholdt kamera, krydret med overbevisende spesialeffekter. 

Symbol 
Så snur det. 
Van De Merwe svelger ved et uhell en mystisk væske, og sakte, men sikkert, og i beste «The Fly»-stil, blir han en av de fremmede. 
Med det snur også fokuset i filmen. 
Actionnivået stiger, skuddsalvene fyres av oftere og b-filmestetikken, i form av splattervold, spiller en viktigere rolle. 

Samtidig ivaretas det humane aspektet. 
De Merwe blir symbolet på mannen som slåss på de utstøttes side. 

Mens moderskipet kaller sin kaptein hjem, ved hjelp av en Star Treck-beam, og musikken griper tak i deg, ikler De Merwe en robotrustning à la det beste fra «Transformers», lader sitt utenomjordiske våpen og går til kamp mot ignoransen. 
