Manic Street Preachers:Det er håp for menneskeheten 

Her er det ikke snakk om å spare på kruttet. 
Åpningen er knallsterk. 

Manic Street Preachers: 
"Resistance is futile" (Sony) 

Manic Street Preachers er best når de stiger til værs. 
Det gjør de til gagns på åpningen av sitt 13. studioalbum, "People give in". 

En mektig sang, selv om den starter depressivt: 

People get tired 

People get old 

People get forgotten 

People get sold 

Etter jordnære vers eksploderer Manic-patenterte kraftrefreng, og i løpet av snaue fire minutter ender sangen i et mer positivt leie. 
Vi har fortsatt folk som break down og give in, men også som move on, can cope og stay strong. 
Det er håp for menneskeheten. 
Av og til trenger vi å bli minnet på det. 

Samtidig har alt sin ende. 
Plateomslaget er et foto av en av de siste samuraier, på en tid da sverdsvingerne var utkonkurrert av skytevåpen. 
All motstand er nytteløs, resistance is futile. 
Bassist Nicky Wire sier at han liker melankolien i bildet, men legger til at tittelen har en dobbel mening: 
All motstand mot musikken er nytteløs. 

Trioen fra Wales har likevel sine skarpe kritikere. 
Liker du ikke den pompøse retningen som James Dean Bradfield, Sean Moore og Wire har tatt bandet i, liker du neppe plate nummer 13 heller. 

ansett fortsetter de som de begynte på platen. 
"International blue " er en sterk låt, inspirert av den franske maleren Yves Klein (1928-1962). 
Han døde av et hjerteattakk bare 34 år gammel, men sangen er en jublende feiring av arven han etterlot. 

Som tekstforfatter Wire sier det: 
Albumet konsentrerer seg om ting som gjør at livet føles litt bedre. 

Teksten til "Distant colours" er skrevet av Bradfield og går i en mørkere retning. 
Han skjønner ikke hva som skjer i politikken i sitt hjemlige Storbritannia og i USA: 
I no longer know my left from my right. 

"Vivian" er om den amerikanske fotografen Vivian Maier (1926-2009). 
I løpet av 40 år tok hun mer enn 150.000 bilder, først av fremst av folk og bygninger hun observerte på sine gatevandringer etter arbeidsdagen som barnepleier. 

You work these streets 

with a camera round your neck 

It's your weapon of choice 

It's your ultimate defence 

"Vivian" følger Manic-malen, mens "Dylan & Caitlin" kan forveksles med en Elton-låt. 
Sangen er en duett med Catherine Anne Davies, kjent som The Anchoress. 

Teksten handler om det turbulente ekteskapet til forfatterparet Dylan og Caitlin Thomas. 
Forholdet var preget av alkohol og utroskap, men de holdt likevel sammen til Dylan Thomas døde 39 år gammel i 1953. 
Caitlin døde i 1994, 80 år gammel. 

"Liverpool revisited" er en energisk kampsang, eller rettere sagt en hyllest av den lange og bitre kampen som innbyggere i Liverpool førte mot styresmakter og politi etter at 96 fotballfans døde under en cupkamp i 1989. 
Først i 2012 ble det konkludert med at ingen Liverpool-tilhengere var ansvarlig og at myndighetene hadde forsøkt å skjule fakta. 

Istedenfor et hardt angrep på løgnene til politiet, styresmaktene og avisen "The Sun", velger Wire se på hva folk i Liverpool utrettet: 
There is courage, there is pride. 
You can see it in your eyes. 

Resten av albumet blir en nedtur etter denne styrkedemonstrasjonen, men første halvdel er blant det beste Manic Street Preachers har levert. 

Beste spor: 
"People give in", "International blue", "Distant colours", "Dylan & Caitlin", "Liverpool revisited". 
