Anmeldelse:«Joy» 

Et overfladisk blikk på en karriere som fortjener et dypdykk. 

FILM: 
Regissør David O. Russell var bråkebøtta blant amerikanske regissører. 
Så fikk han øynene opp for sin egen og andres sårbarhet og begynte å lage sjangerfilmer drevet frem av understrømmer av nerver og forfengelighet. 
Gjennom boksefilmen «The Fighter», den romantiske komedien «Silver Linings Playbook» og gangsterfantasien «American Hustle» festet han et godt grep rundt det som er igjen av et kinopublikum interessert i oppegående, men lett tilgjengelige voksenfilmer. 

«Joy» er et skritt tilbake, til noe glattere og grunnere, og pussig nok til noe mer amatørmessig. 
Det er noe av en ublandet heltinnedyrking fra en mann som er på sitt beste når han lar det heroiske blande seg med vingling, impulsivitet og middels dømmekraft. 

Innbitt og frustrert «Joy» er basert på livet til Joy Mangano presset, fraskilt mamma som slo seg opp som oppfinner ved å selge forbedrede husholdningsprodukter gjennom Tv-Shop. 
Det er genuint fascinerende å få et innblikk i hva som driver suksess og nederlag i dette pastellfargede parallelluniverset, og Russell er dyktig i skildringen av både innbittheten, frustrasjonen og frykten for å bli manipulert til de som har med seg en god idé, men har få andre ressurser. 

For enkel Men «Joy» blir for enkel. 
Triumfen til sist er for knusende. 
Komedien er for kunstig. 
Såpeoperaen som Joys soveromsbundne mor følger slavisk med på, som er en historie i historien, er parodisk inntil det ungdomsskoleaktig overtydelige. 
Jennifer Lawrence er en skuespiller som lykkes i å virke nedpå og dagligdags enten hun redder verden i «The Hunger Games» eller vrir opp opper i «Joy», men tittelrollen er ingen utfordring for henne. 
Russell er god på å få åpne, elskelige rolletolkninger ut av stjernene som hengir seg til ham, igjen og igjen. 
Men går også Bradley Cooper og Robert de Niro for halv maskin. 

Det er som ingen klarer å interessere seg nok for det som virkelig er interessant: 
De tusen problemene som står i kø for den som bygger opp en bedrift, fra skjemaene de misforstår til slektningene som krever en del av kaka. 
Sånt bør det lages flere filmer om. 
