Dabbefugler i Sallans dal
Dypt deprimerende animasjonskomedie om døden som truer alle skapninger og pingviner som danser manisk på hard snø. 

"Happy feet 2" er en paradoksal tittel på denneoppfølgeren om de musikalske pingvinenes litt TV2-aktige danseliv i isødet. 

Ikke bare later de til å ha sekteriske adferdsmønstre somgir deg den urolige Sarons Dal-fornemmelsen av gospelglad ensformighet. 
Så vidtjeg kan huske var de i den forrige filmen uniformt opptatt av synging, og såkom det en stepper. 
Denne gang er det sånn at alle dabber taktfast somtregolv-avhengige irer. 
Men Erik kan ikke. 

Det er selvsagt synd, men faktisk av de små ting. 
Formeteorologiens tabloid-sallan flytter isfjell sånn at alle stenges inne. 
Ogikke bare det: 
Dyrelivet fortoner seg som en konstant og logiskdødsangst-orgie. 
Sentralt i denne ubarmhjertige skildringen av håpløshet stårde to løgnas-krillene som ganske enkelt kommer til å bli spist fordi krill bareer mat. 
De er totally ferka. 

Handlingen er springende og syngende, men det opptrer enhusflidsjaman, og det dukker opp en lundefugl og gir små keiser-pingvinger denideen at de skal fly. 

Filmen er tillatt for alle, men jeg ville ikke ha tatt medde minste. 
