Guri malla, så kjedelig
Guri Schankes platedrøm er fort glemt. 

ALBUM: 
Jeg er sikkert ikke den eneste som tenker: Jøss, har ikke du gitt ut plate før? 
Men, dette er altså albumet Guri Scanke har drømt om å gi ut i 30 år. 

Det er en ganske søt drøm, men den er fort glemt. 

Gode krefter, men... 
Stylisten har gjort en god jobb, for det er mange fine bilder i coveret. 
Men Schanke er ellers et godt eksempel på at det ikke hjelper stort å ha gode krefter på laget om ikke produksjonen, arrangementene og låtmaterialet sitter. 

Musikerne holder i lange baner og låtene er i utgangspunktet greie nok - om hun hadde lagt noe i dem og gjort noe med dem. 
I stedet formidler Schancke sangene som en litt sliten maskin, småaffektert og av og til nærmere resitasjon enn sang - som i Marius Müllers «Engel» og Anne Grete Preus' «Elsker jeg deg». 

Kjedelig produksjon 
Det som i utgangspunktet er gode låter, ellers signert Magnus Grønneberg, Finn Kalvik, Guris sanglærer Radka Toneff / Kari Iveland og Michael McDonald / Kari Iveland, mister all futten i en kjedelig produksjon (Kim Edvard Bergseth). 

Nyskrevne «Takk» (Runar Andersen) og «Sjanseløs» (Elin Nygaard) er preget av floskler og banaliteter, og med unntak av albumets lille lyspunkt, «Et øyeblikk» (Bergseth / Hanne Sørvaag), blir de nye sangene like anonyme som coverlåtene. 
Ikke en gang tekstforfatter Jan Eggum er seg sjøl lik i nyskrevne «Kjærlighet som kommer» - mens Schanke underlig nok fraserer som Eggums egen eks, Kaia Huuse. 

Og - nesten alle låtene har samme, dempede tempo. 
Hvor er up tempo-låtene som skal vekke oss? 

Kammerjazz 
Men det skal de ha, brødrene Per og Hans Mathisen leverer fint bass- og gitarspill gjennom hele produksjonen og gir sammen med trompeter Ole Jørn Myklebust en touch av kammerjazz. 

Gjengen bak 
«Ut av mitt hjerte» har åpenbart prøvd å lage en pen plate som kanskje til og med skal ha avslappende effekt. 
Men takke meg til Showbiz-Guri. 
