Dustete barne-råskap
Den nyer versjonen av "Conan the barbarian" er enkel som en barnefilm, men til gjengjeld rå og sadistisk langt utenfor det romantiske eller spennende. 

"Conan the barbarian": 
Amerikansk fantasy. 
2011. 
1time, 53 minutter. 
15 år. 
Regi:Marcus Nispel. 
Med: 
Jason Momoa, Roise McGowan, Stephen Lang, Rachel Nichols. 

Det særeste ved vår tids Conan-film er at du blir sittendeog lure på hvorfor du likte den opprinnelige med Arnold Schwarzenegger. 
Var detbare fordi vhs-en hadde kommet og satt alle sensurens fanger fri? 
Var Arnoldskroppsbygde uskyld så utrolig sjarmerende at han kunne ha spilt hva som helst?"Conan" kom i 1982 og var eksotisk. 
Da skulle menn fremdeles være kvisttynneog interessante. 
Nå er det ikke sånn. 
Nå løfter sognepresten vekter og ser utsom en sverdfør barbar. 

Marcus Nispels Conan-film fra 2011 er bare tragisk rå ogvoldelig. 
Den har ingen fantasy-sjarm, men slakter i vei som om mennesker varjulemat. 
Guttungen som spiller Conan som barn er faktisk bedre ennhovedrolle-innehaveren Jason Momoa, men mannen fra Hawaii har større bryster.Rose McGowan har Lady Gaga-oppsyn og ser egentlig ut som ei goth-dame fra OsloVest som forsøker å bli P3-programleder for siden å kunne vise fram eggstokkenei Trekant. 
Stephen Lang spiller Khalar Zym (som ikke godtas i wordfeud), og haner egentlig eldre enn Bjørndalen, så det er pinlig når han banker densteroidiotiske ungdommen Conan. 
Her finnes også ei hellig dame som er jomfru ikkebare nedentil, men også oventil der mimikken skulle holdt til. 
Filmen minnerlitt om "Prinsen av Persia", men uten Jake Gyllenhaal og utenklatre-elegansen — dette ser mer ut som byggmester på stillas. 

Men verst er sadismen som gjør en opplagt barnefilm til noesom voksne vil se beskjemma bort fra. 
