Vi anmelder ti litterære julehefter - kun ett av dem får sekser
Her er innholdet overraskende og friskt. 

I år er det 200 år siden det første norske juleheftet ble utgitt. 
Det het «Julegave eller en liden samling af udvalgte Selskabs- og Drikkeviser ved norske Forfattere» og ble utgitt i Drammen. 

Siden har tradisjonen med julehefter bare økt i omfang. 
I nesten hundre år dreide det seg bare om litterære hefter. 
I 1911 kom den første tegneserien, som handlet om Knoll og Tott. 
De er fortsatt på banen, sammen med rundt 50 kolleger fra seriekunstens verden. 

Noveller og opplysning 

Det nye de seinere åra er at det stadig kommer flere hefter der innholdet først og fremst er skriftlig. 
Denne tradisjonen lå lenge død, men i 2015 kom en ny utgave av «Juleroser», som kom fra 1881 til 1944, før det ble nedlagt. 
Herborg Kråkevik er redaktør for bladet, som nå kommer ut for tredje år på rad. 

Siden har markedets lov trådt inn for full kraft: 
Der det fins en mulig fortjeneste, er det også en vilje til å hente den inn. 
Minst ti av årets julehefter er skriftlige julehefter, og de er mer eller mindre forseggjort. 

Kjente forfattere 

Juleheftene fra gamle dager inneholdt alt fra et kristent budskap til humor og underholdning, fra ren folkeopplysning til nyskrevne noveller av gullalderens store forfattere; Bjønstjerne Bjørnson, Alexander Kielland, Jonas Lie, Henrik Ibsen og Knut Hamsun. 
Eller Gabriel Scott, Vilhelm Krag, Sigrid Undset og Mikkjel Fønhus. 

Kjente kunstnere, som Erik Werenskjold, Hans Gude, Nikolai Astrup og en rekke andre bidro til å illustrere artiklene eller som attraksjoner i egne kunstbilag. 
Heftene kunne ofte være knyttet til foreninger eller veldedige organisasjoner. 

Gamle julehefter har antikvarisk verdi. 
De er høyere priset jo eldre de er. 
I sin julekatalog har for eksempel det tradisjonsrike Norlis Antikvariat til salgs en del hefter, fra «Julaften på landet» til «Norske hjem», fra «Nordmanns Forbundets Julehefte» til et med tittelen «Jolesveinar og grøderiksgudar». 
Et hefte er utgitt av Norsk Lokomotivmandsforbund og er notert med «omslagstegning av fyrbøteraspirant Iversen». 

Varierende priser 

Det dyreste av heftene er «Norske Hjem Julen 1918» med novellen «Sagaen om Tallvoll’n og datter hans» av Johan Falkberget, til 800 kroner. 
«Et kornbånd til jul» fra 1869 koster 650 kroner, og «Jul i bygden» fra 1923 med bidrag av Sigrid Undset, Marie Hamsun og Kristofer Uppdal går for 700 kroner. 
På den andre siden kan du få fire omtrent hundre år gamle utgaver av «Juleroser», to av «Julestemning» og tre av «Julaften» innbundet i én bok, men dels mangelfulle og slitte, for til sammen 450 kroner. 

Du kan også få tak i «Juleromantikk 1947», med en lettkledt dame med pakker, pyntet juletre og gjennomsiktig neglisje på forsida, eller «Sportmanden 1950» med Hjallis på coveret, iført turndrakt og djevellue. 
På «Husmorbladets jul 1945» finner du en kone som er ute med grøt til nissen, og på Blåkors Julehilsen 1959 kommer far hjem iført hatt og frakk, omfavnet av jublende barn og en blid kone, sannsynligvis i glede over at han er edru. 

Ikke noe av dette er avskrekkende dyrt. 
De virkelig høye prisene finner du først hvis du ser etter tegneserier. 

Hva så med de nye, litterære juleheftene? 
De varierer ganske sterkt i forhold til hvor mye arbeid som ligger bak. 
Både tekster og illustrasjoner er gjennomgående greie, men de varierer fra lettvinte antologier til magasiner som er grundig gjennomtenkte og som har et nytt og friskt innhold. 

«Juleroser» ruler 

Mest givende er fortsatt «Juleroser». 
Her er innholdet overraskende og friskt, som når Suzanne Brøgger skriver om Karen Blixen eller Alf van der Hagen om Bach og Luther. 
Geir Gulliksen forteller om å være julenisse og Bjørn Ivar Fyksen om «A Bæssmor: Budeia Prøysen gjorde til helgen». 
Blant mye annet. 

Bladet leveres dessuten med en «kunstmappe», altså bilder som kan tas ut av bladet, rammes inn og henges på veggen, motiver av Håkon Bleken, Lisa Aisato og Håvard Vikhagen. 
Nydelig. 

I samme stil er for så vidt «Hellig jul», som legger stor vekt på julas religiøse innhold. 
Men også her fins eksklusive innslag, av alle fra Sigrid Undset til Sigurd Falkenberg Mikkelsen, det hele vakker pakket inn i bilder som gløder av jul. 

Øl i alle kanaler 

I en helt annen sjanger er en fargerik nyskapning av året, «Det store juleheftet om juleøl». 
Det er rimeligvis for spesielt interesserte, men er skrevet med stor entusiasme og kyndig alvor av ølhunden Espen Smith. 
Han konsentrerer seg om det verdslige, mat og drikke. 

Han byr dessuten på en julekalender der leseren får forslag til 24 ølsorter som lar seg skaffe, med en alkoholprosent som spenner fra null til ti. 
En hver dag, så er det jul. 

Man kunne tro at Smith er inspirert av Dusteforbundets Darwin P. Erlandsen som foreslo noe lignende, men da med helflasker akevitt. 
Erlandsen endte med å gå tilbake til polet og klage, ettersom kalender tok slutt midt i adventstida. 

Langt fra allfarvei 

«Jul i Norge» handler om juleferingen, skrevet i folkeopplysningens tegn (det gis også ut egne spesialhefter for Bergen og Trondheim). 
Litt tungt å fordøye, og hvem har skrevet artiklene? 
Her fins så vidt jeg kan se bare én byline. 

Litt teksttungt er også «Jul der ingen skulle tru at nokon kunne bu» av Oddgeir Bruaset, som sprer sin entusiasme over stadig å oppdage nye utilgjengelige plasser i vår grisgrendte nasjon, der folk klorer seg fast. 
Alt stoffet er flunkende nytt, ikke hentet fra verken TV-program eller tidligere julebøker av Bruaset. 

«Magisk jul» forteller om «Tradisjoner, myter og overtro fra vikingtid til i dag» og er nesten mer en bok enn et hefte. 
Nok et slag for folkeopplysning med detaljer og fortellinger fra julas arsenal av både hedensk og kristent innhold. 

Tre hefter, «Prøysens jul», «Juleminner» og «Julehefte 2017» er rene opptrykk av tekster som har stått på trykk før, uten kommentarer eller artikler som setter fortellingene, sangene og så videre i noen sammenheng. 
De fungerer ellers greit til opplesning. 

Nisse-klisjeer 

«Juleminner» kan nesten ses på som en teaser til Anne Bull-Gundersens fire klassiske antologier med juleeventyr og fortellinger, bøker som står fjellstøtt i julebokhylla. 

«Nissens jul» er fylt fra ende til annen med klisjeer i tekst og bilder. 
Ikke engang ungene lar seg tenne av disse fantasiløse advents-«eventyrene». 
