Grått trekantdrama
Toril Hjartåker Hauge: 
«Den lange vegen til likeglede» 173 sider Kr. 
299,- 

Uengasjerende roman om tre studiekamerater som ikke burde møttes igjen. 

Samlaget Toril Hjartåker Hauges annen roman handler om Frøydis, Jan og Arnvid, som treffes igjen etter å ha vært fra hverandre noen år. 
Trioen møtte hverandre første gang på en kollokviegruppe på Universitetet i Bergen - tre unge studenter så selvhøytidelige i sine filosofiske utlegninger om den frie eller ufrie viljen som bare ferske humaniorastudenter kan være. 

Ikke uventet forelsket begge guttene seg i den tilsynelatende lite oppsiktsvekkende Frøydis, som foretrakk Jan fremfor Arnvid. 
Denne fortidsfortellingen avdekkes litt etter litt, gjennom tilbakeblikk - nåtidshistorien handler om en reise de tre gamle vennene av vanskelig forståelige årsaker har bestemt seg for å foreta sammen til Berlin. 
Turens mål er en konsert med et band de likte som unge. 
I Berlin kommer imidlertid konserten i skyggen av både drama og død. 
Det har vært åpenbart fra bokens første side at Tysklands-turen var en dårlig idé. 

Problemet med «Den lange vegen til likeglede» er ikke at den er utpreget dårlig skrevet eller komponert. 
I så måte er den slett ikke verre enn gjennomsnittet. 
Det er snarere at romanen har noe grunnleggende uengasjerende og grått ved seg. 

Historien om de irriterende bergensstudentene lider dessuten under å være for pratsom og omstendelig og bruker altfor lang tid på å komme i gang. 
Med mulig unntak av Frøydis, som i sin drikkfeldighet og uro absolutt har noe ved seg, er hovedpersonene utydelige og lite interessante. 
Selv om det blir noe bedre etter hvert, forsvinner aldri følelsen av at å komme seg gjennom «Den lange vegen til likeglede» er et pliktløp. 
