Ut-av-kroppen-opplevelse
Det blir for lite «Lucy» og for mye himmel med diamanter. 

FILM: 
Luc Besson får lykkelig utløp for to av sine favorittfetisjer i «Lucy»: 
Kosmiske perspektiver på mennesket og hva det er i stand til gjennom litt mild manipulering, og atletiske, våpenføre kvinner som meier ned mafiøse krapyl. 

Det kan være en kul kombinasjon, og i begynnelsen er det nettopp dét. 
Morgan Freemans fløyelsstemme underviser om evolusjon og det potensialet som ennå ligger uutforsket i mennesket. 
Samtidig vikler partyjenta Lucy (Scarlett Johansson) seg inn i de grumsete gjøremålene til mafiaen i Taipei, og tvinges til å smugle et mystisk dop som er sydd inn i magen hennes. 

Skjelver og spyr 

Det er nesten oppsiktsvekkende hvor lite Besson glosser over hva det vil si å plutselig være fanget av virkelig farlige folk. 
Johansson skjelver og spyr og trygler, og skaper en uggen nærhet til kinoseerne utenfor filmduken. 
Men snart skal filmen sette fotbladene i ryggen på publikum og skyve seg langt vekk fra dem. 

For snart gjør en ulykke at Lucy og dopet kommer i nærkontakt, og gjør at hun kan anvende en større del av hjernekapasiteten enn andre. 
Grenser som alle mennesker har, finnes ikke lenger for henne. 
Plutselig er det hun som er den farlige. 

Gjennom en serie trefninger der hun plutselig tenker raskere og bedre enn overmakten, er det fremdeles gøy å følge med på. 
Men det virker ikke som om Besson har noen mer sofistikert om hva han skal gjøre med dette utgangspunktet, annet enn å gi på med mer av alt. 

Pompøs 

Det blir stadig mer pompøst teknobabbel, stadig mer drønnende soundtrack, stadig flere Harry Potter-aktige lysstråler som skyter fra fingertupper, stadig flere kroppslige transformasjoner som mest av alt ligner overdimensjonerte Windows-skjermsparere, stadig flere wannabe-Kubrick-forflytninger i tid og rom, stadig flere over-toppen-skytescener. 
Det blir stadig mer himmel med diamanter og stadig mindre Lucy. 

Det en sørgelig endestasjon for en film som i sine første kapitler utmerket seg nettopp med sin interesse for det redde og møkkete og jordiske. 
