«En affære» er en stilig film om upassende, seksuell spenning mellom lærer og elev
En ulovlig, men spennende affære. 

Det er sjelden man ser en film hvor man hele veien håper på at ting skal gå galt for hovedpersonen, at hun ikke skal oppnå målet sitt, at hun ikke skal få den hun er forelsket i – eller rettere sagt er besatt av. 

I «En affære» følte jeg det derimot akkurat slik. 
Det er forfriskende å se en kvinnelig rolle på skjermen som gjør ting hun vet er galt, som hun ikke burde gjøre. 
Det fungerer godt, og skaper spenning – også seksuell. 

Den tidligere turneren Anita (Andrea Bræin Hovig) får jobb som gymlærer på en videregående skole, og legger snart merke til 16 år gamle Markus (Tarjei Sandvik Moe, kjent fra «Skam»). 
Han er selvsikker, og flørter åpenbart med henne. 
Dette blir starten på et forbudt, seksuelt forhold mellom lærer og elev. 

Det er ingen tvil om at forholdet er upassende, direkte galt. 
Anita vet det selv, konstaterer at «dette er så usmart», men stopper ikke Markus’ tilnærminger av den grunn. 

Stemningen er satt fra start, og skrus enda mer til underveis. 
For det som begynner som en elevs besettelse, blir snudd om. 
Anita leder an, vil ha mer, uansett hvilke konsekvenser det måtte få. 
Denne tvisten gjør at det føles enda mer upassende enn i starten, da Markus var initiativtaker. 
Nå er spørsmålet nøyaktig hvor galt og langt dette vil gå. 

Både Sandvik Moe og Bræin Hovig spiller den ulovlige tiltrekningen godt og troverdig, samtidig som den gir en uggen følelse. 
Bræin Hovig viser seg som en sterk hovedrolleinnehaver, og får tydelig frem Anitas utvikling, fra fnisete til desperat, fra valg som er upassende til helt uforståelige handlinger. 

Sandvik 
Moe har allerede vist i «Skam» at han er god på seksuell spenning, men får her frem at han har mer å by på enn rollen som Isak. 

Filmen er satt til et finere strøk i Oslo, og spiller også på hvor mye fasade betyr. 
Det hintes kraftig til at Anita ikke er den eneste som gir inn for sine forbudte lyster. 
Det passer godt at dette forblir hint, og ikke gjøres eksplisitt. 

Anita virker ikke helt som hun når opp til det glansbildet ektemannen hennes, og de andre rundt dem, fremstiller seg som. 
Det er kanskje en del av grunnen til at Anita nyter bekreftelsen fra noen så mye yngre enn seg selv, men det blir likevel aldri fremstilt som en unnskyldning for det hun gjør. 

«En affære» klarer altså å være en stilig og engasjerende film, selv om den omhandler et svært ustilig, uakseptabelt forhold. 
