Stormannsgalskapen tar overhånd for Kaizers
Storslagent, men enerverende sistereis fra folkekjært band. 

ALBUM: 
De er aktive på tampen av sin foreløpige karriere, folkekjære Kaizers Orchestra. 

I underkant av to år etter første akt går sceneteppet opp for avslutningen av deres mest ambisiøse prosjekt noensinne, trilogien «Violeta Violeta». 

Den romantiske tragedien om den dysfunksjonelle familien Violeta, Kenneth og Beatrice, har så langt gitt bandet flere av deres største hits gjennom låter som «Hjerteknuser», «Tusen dråper regn», «Drøm videre Violeta» og «Støv og sand». 

Men det er et langt fra like tilgjengelig uttrykk som serveres ved finalen. 

«Vol. 
I» var tradisjonell sjangerblandende Balkan-Kaizers. 
«Vol. II» var en mer streit rockutgave av bandet. 
Som om ikke trilogi-prosjektet var ambisiøst nok, er tredje installasjon en pompøs sigøynermusikal. 

Hele sju av ti låter er mer enn seks minutter lange, og de åpenbart stormannsgale jærbuene backes av Stavanger Symfoniorkester stort sett hele veien. 

De orkestrale arrangementene er effektfulle og kler musikken godt. 

Resultatet er storslagent, men kvalitativt varierende og tidvis veldig enerverende. 

Musikken følger dramaturgien i historien, best eksemplifisert gjennom de orientalske tonene på «Markedet bestemmer», hvor den begavede Violeta forsøkes solgt på markedet i Pakistan. 

Selv om denne platen, mer enn de to foregående, bør betraktes som et helhetlig verk, er nevnte låt høydepunktet sammen med singelen «Siste dans». 

Helheten avslører likevel tydelig at Janove Ottesen og hans spellemenn har tatt seg mer enn tusen dråper regn over hodet. 
