Sporadisk om Havanna
Når dager føles som år. 

«7 dager i Havanna» består av syv mindre fortellinger som alle foregår i Cubas hovedstad. 
Laurent Cantet, Benicio Del Toro, Julio Medem, Elia Suleiman, Juan Carlos Tabío, Pablo Trapero og Gaspar Noé er inne på regissørsiden. 
Hver historie blir fortalt av en ny regissør, og temaene spenner fra kjærlighet til eksorsisme – alle med sitt personlige preg satt av regissøren. 

Det burde med andre ord være mye å ta av når det gjelder «7 dager i Havanna» . 
Oddsen ligger jo på filmens side om at i hvert fall én av de kortere historiene skal falle i smak. 
Slik er det altså ikke. 
Hver og en av historiene ier overfladiske, og det totale resultatet er en klisjéfylt og usammenhengende film satt til en eksotisk og vakker by. 
Den røde tråden mellom de separate fortellingene er, til tross for tapre forsøk, totalt fraværende. 

Det som skuffer meg mest er at ingen av regissørene er i nærheten av å komme under huden til byen. 
Ingen har våget å være samfunnskritiske og skildre de faktiske tilstandene i byen. 
Det eneste filmen presterer å komme med er sporadiske og ikke minst overfladiske skildringer av turister og cubanere. 
Den eventuelle kjernen hos disse karakterene er ikke-eksisterende – det eneste inntrykket jeg sitter igjen med er at i Cuba liker de å drikke rom, masse rom, intimdansing og Jomfru Maria. 

Selv om det teoretisk sett skjer mye i denne filmen, føles det ut som om det ikke er noen fortgang i det hele tatt. 
Jeg tenker at syv dager i Havanna kanskje er litt mye. 
Hva med å heller ta seg en langhelg? 
Jeg vil tro det skulle vært nok. 
For akkurat her føles syv dager ut som syv år. 

Til tross for alt jeg har nevnt over kan jeg forstå underholdningsverdien enkelte vil finne i «7 dager i havanna». 
Filmen er tidvis sjarmerende, sexy og underholdende. 
De beste spøkene er de subtile, spesielt under Elia Suleimans tid på lerretet. 
Omgivelsene er vakre og de latinske rytmene frister. 
«7 dager i Havanna» er et ambisiøst prosjekt som kan ha hatt mye potensial til å bli en rettferdig og fangende skildring av Cuba, men dessverre leverer den ikke. 
