Argentinske uhyrligheter
Israelsk regissør har laget en lavmælt og fin film om forbrytelser som ble utført av militærdiktaturen i Argentina. 

Sangen i mitt hjerte 

(Das Liedin mir) Regi: Florian Cossen. 
Med: 
Jessica Schwarz, Michael Gwisdek, RafaelFerro, Beatriz Spelzini, Carlos Portaluppi. 
Argentina/Tyskland. 
1 time34 minutter. 
Aldersgrense: 
Tillatt for alle. 
Egnethet: Ungdom/voksen. 

Det er tid for oppgjør med forbrytelser begått undermilitærdikaturet i Argentina i årene 1976-83. 
En altfor langtrukken film blevist på filmfestivalen i Berlin sist vinter, men her kommer en mer vellykket,laget ut ifra et tysk perspektiv. 

"Sangen i mitt hjerte" er spillefilmdebuten tilden israelskfødte Florian Micoud Cossen som med sitt usentimentale, lavmælteformspråk har kommet heldig fra det. 

Det som de siste årene er gravet fram om uhyrligheter begåttmot politisk bevisste argentinere under militærregimet, kan nemlig lett fristetil å spille ut sterke følelser i et for voldsomt uttrykk. 
Det slet «Premien»(El Premio) av Paula Markovitch med, vist i Berlin. 

For å få fullt utbytte av Cossens film er det verdt å kjennetil en type rettssaker som det siste tiåret har funnet sted i Argentina. 
Påtiltalebenken har gjerningsmenn sittet som kidnappet venstreradikale menneskersspedbarn slik at de kunne oppdras i militær høyreånd. 

Moderne DNA-teknologi har ført til at 105 unge argentinerenå vet at de ikke er ektefødte barn av foreldre de vokste opp hos, men i stedetble adoptert etter å være stjålet som babyer. 

Senest søndag trykket den tyske avisen Die Welt artikkelen"Min far drepte mine foreldre" som skildret den brutale historien tilVictoria Montenegro, en nå 35 år gammel kvinne. 
Hun forteller at det hun troddevar hennes biologiske far, faktisk var oberstløytnanten som torturerte og toklivet av foreldrenes hennes før han stjal deres 13 dager gamle spedbarn, gahenne navnet María Sol og oppdro henne i en politisk høyreorientert ideologi. 

Slik er bakteppet til Cossens film, likevel uten at jeg harrøpet handlingen, for han har en annen vri. 
Hovedpersonen Maria Falkenmeyer fraTyskland strander i Buenos Aires ganske tilfeldig fordi hun rystes av enunderlig hendelse: 
Hvorfor gjenkjenner og gripes hun av en spansk barnesang,hun som jo slett ikke kan språket? 

Jeg aner ikke om regissøren som er født i Tel Aviv, men haret delvis tyskklingende navn og har laget filmen i Tyskland, har en personligerfaring som kan ligne Marias historie. 
Iallfall handler det om at et menneskemotvillig oppdager at det hadde en annen familie som liten, hørte andre sanger,snakket et annet språk, var elsket av helt andre mennesker. 

Og hvordan skal man forholde seg hvis sannheten om ensfamilie avdekker en forbrytelse? 
Kan man elske en far som har løyet grovt? 
— Jeg vil ikke spørre min farhva han gjorde under diktaturet for å unngå å måtte hate ham for det, sier enpolitimann i filmen. 

Victoria i Welt-artikkelen fordømte forbrytelsen hennesfalske far begikk, men besøkte ham likevel jevnlig i fengselet der han sonetdommen fram til sin død i 2003. 
Hva Maria Falkenmeyer i Cossens film gjør når sannheten gåropp får henne, bør dere selv finne ut. 
Gode skuespillere, dempet regi og enfinslepen dramaturgisk oppbygning til klimaks gjør det hele severdig. 
