Ikke akkurat en «snill pike»
Nyanserikt portrett av en intelligent og egenrådig kvinne. 

Forfatteren Knut Hamsun var en omstridt skikkelse både i sin levetid og etter sin død, og ved jevne mellomrom kommer nylesninger av forfatterskapet eller mannen. 

Mindre interesse har det vært for hans forfatterkone Marie. 
I «Kjærlighet og mørke» foretar journalist, forsker og forfatter Anne Hege Simonsen på mange måter et nybrottsarbeid. 

Hun justerer både bildet Marie har skapt av seg selv i sine to erindringsbøker, og måten hun er blitt fremstilt på i ulike biografier. 

Marie Hamsun var nazist og medlem av Nasjonal Samling under krigen, og hun angret seg aldri. 

Forfatteren fremstiller Marie Hamsun og hennes liv med blikk for talende episoder som sier mye om Maries personlighet. 

Ved hjelp av et vell med kildemateriale, spesielt den omfattende brevsamlingen Marie Hamsun etterlot seg, klarer forfatteren å gjøre mange av valgene hennes mer forståelig for leseren. 

«I kjærlighet og mørke» fremstår Marie verken som engel, offer eller demon. 
Hun var åpenbart en intelligent og egenrådig kvinne. 

Hun var glad i store følelser, noe som kommer spesielt godt til uttrykk i det ville og heftige ekteskapet med den 22 år eldre forfatteren (og hustyrannen) Knut Hamsun. 

Simonsen fører en lett og elegant penn, og en mindre god forfatter kunne fort ha fremstått som bestyrtet på Maries vegne i ekteskapet med den eiesyke Knut. 

Simonsen har valgt å fremstille Knuts voldsomme sjalusi og vedvarende nykker i en kledelig uærbødig tone. 

På Hamarøy lå Marie gravid og kvalm til sengs da Knut skulle ta farvel før han reiste av gårde for å skrive slik han pleide, og Simonsen skriver: 

«Hun ga ham venstre hånd for å slippe å røre seg, noe han oppfattet som en grenseløs fornærmelse. 

Det skulle mer til enn et brev eller to for å rette opp dette, så da hun kom seg på beina igjen, reiste hun etter ham til Ellingsens pensjonat på Sortland. 
Det var storm på Vestfjorden, men gjensynet var varmt og godt, han bar henne mer eller mindre i land.» 

Knuts skiftende temperament og sjalusi er en gjennomgangsmelodi i beskrivelsen av ekteskapet. 

Men boken får også frem at Marie selv ikke var helt fremmed for denne «lett antennelige demonen». 
Forkjærlighet for heftige følelser fremstår som et personlighetstrekk hos Marie, uten at boken underslår at hun var prisgitt en krevende ektemann. 

Knut har en dominerende plass i «Kjærlighet og mørke», men boken forteller også om Maries liv før han kom på banen. 

Etter en omflakkende oppvekst med konkursrammet far og ni yngre søsken, tok Marie artium og arbeidet som lærerinne. 
Hun var utdannet og kunne forsørge seg selv da hun møtte Knut som 27-åring. 

I flere år livnærte hun seg som skuespiller, og bodde sammen med skuespiller Dore Lavik fra Eksingedalen uten å være gift. 

Til sin bergenske venn Johan Køhler Olsen skrev Hamsun dette om deres første møte: 
«Du kan sikkert se paa denne min Skønskrift at jeg netop er hjemvendt fra Byen, fordrukket, forhoret og – giv Akt!- forelsket. 
Fan søkke mig, jeg har aldri været ute for værre!» 

I «Kjærlighet og mørke» trer Marie Hamsun frem som en oppvakt og egenrådig skikkelse. 
Noen «snill pike» var hun aldri. 
