En hjerteknuser av en blikkboks «Wall-E»
HANDLER OM: 
En hardtarbeidende liten blikkboksrobot ved navn Wall-E, hygger seg så godt han kan på en jordklode tom for mennesker. 
Ur-gamle filmer, en lighter, en kakerlakk og småskrot, er ting han hygger seg med når han ikke bygger skyskrapere av alt skrotet som omgir ham. 
En dag lander et romfartøy; ut stiger en vakker, hvit robot ved navn Eva. 
Wall-E går nesten amok i ren kjærlighetsrus, og legger ut på en ferd lysår unna, for å være sammen med damen. 
Der venter en degenerert, lat og fet utgave av menneskeheten, pluss roboter med skumle hensikter. 

DOM: 
Man kan falle pladask for det aller meste gjennom animasjonens vidunderlige verden. 
I fjor var det rottene i «Rottatouille». 
I år er det en blikkboks som smelter våre hjerter; en liten gravemaskinaktig robot som knapt kan si noe annet enn «Eva». 
Det er dristig gjort å la så mye av en film være nærmest dialogfri, men Andrew Stanton (mannen bak «Oppdrag Nemo») og Pixar studios evner å fordreie våre hoder gjennom en historie som er spennende, morsom og original. 
Vesle Wall-E er utstyrt med store verdier; heltemot og omsorg. 
I sin sanseløse forelskelse er han en E.T med James Bonds skarphet og enhver actionhelts hardtslående neve. 
Helt til å spise opp! 

«Wall-E» er også et korrekt politisk angrep på overflodssamfunnet generelt, og det amerikanske spesielt. 
Sparkene er krasse og klare, her skal en ung generasjon få inn med teskjeer hva forsøpling, forurensing og overforbruk kan føre til. 
Det hele godt pakket inn i animajsonskunst av høy klasse. 
Samt em dose rørende robotromantikk. 
