En glad gutt
Raury jubler seg gjennom sin debut-ep. 

EP: 
Det er kanskje livskraften. 
Den ungdommelige gleden over å lage musikk som gir sytten i sjangergrenser, de livsbejaende korene på låta «God's Whisper», den nedstrippede gitaren, de følsomme låtene, de åpenbare få-hele-salen-til-å-synge-med-frieriene, som gjør at det har vært vanskelig å legge fra seg ep-en til den atten år gamle Georgia-gutten Raury Tullis. 

Eller kanskje det er det at han klarer å kombinere sounden til artister jeg liker (André 3000, Lauryn Hill, Frank Ocean, The Roots) med artister jeg slett ikke har et godt forhold til (Ben Harper, Wyclef Jean. 
Maroon 5). 

«Indigo Child—EP» består av seks låter fra miksteipen med samme navn som Raury, som har samarbeidet med blant andre Joey Bada$$ og SBTRKT tidligere, slapp i fjor høst. 

Greit, noen ganger tipper det bitte litt over i Pink Floydsk (!) overmot, som på den «November Rain»-aktig gitarrunkende «Seven Suns». 
Men hei, det er vel bare normalt når man er atten, er det ikke? 
