I skyggen av en «genial» mann
Glenn Close er fabelaktig i rollen som en like fabelaktig forfatterkone i «The Wife». 

The Wife 

Sjanger: 
Drama 

Skuespillere: 
Glenn Close, Jonathan Pryce, Christian Slater, Max Irons 

Regi: 
Björn Runge 

Nasjonalitet: USA, Sverige, England 

Lengde: 1 t. 40 min. 

Produksjonsår: 2018 

Aldersgrense: 6 år 

Bak enhver vellykket mann står en kvinne, heter det i klisjeen. 
Den har antakelig ikke oppstått uten grunn. 
Hvor ofte ser vi ikke bare den vellykkede forretningsmannen, investoren, kunstneren eller idrettskjendisen, og glemmer hvor mye arbeid det potensielt kan medføre for eventuelle bedre halvdeler når man ofrer nær sagt alle sine våkne timer for jobben? 

Handlingen i denne filmen starter idet den godt voksne forfatteren Joe Castleman (Jonathan Pryce) får den gledelig beskjeden om at han er årets mottaker av Nobelprisen i litteratur. 
Kona Joan (Glenn Close) deler gleden hans, i en nesten rørende barnslig feiring, men snart kommer den ubestemmelige fornemmelsen av at noe ikke er helt i orden smygende. 

Den forsterker seg etter hvert som paret og deres passiv-aggressive, voksne sønn (Max Irons) setter kursen mot et vinterkaldt Stockholm for å motta prisen. 
Handlingen utspiller seg tidlig på 90-tallet, men i denne historien er det lite som tyder på at Sverige har blitt et av verdens mest likestilte land ennå. 
Det er så vidt velkomstkomiteen til Nobel-folkene gidder hilse på Joan, og hun får greie på at de legger til rette for skjønnhetsbehandlinger og shopping for konene. 
Mens mennene holder på med de kjedelige, viktige tingene, altså. 

Men Joan er ingen liten lerkefugl som lar seg begeistre av tanken på denne typen aktiviteter. 
Hun framstår som svært veltalende og reflektert, noe som også er grunnlaget i denne historiens store paradoks: 
Hvorfor i alle dager orker hun å leve sammen med og ta seg av denne egoistiske, usympatiske mannen? 

Regissør Björn Runge gir en del svar på dette, men overlater også mye usagt. 
Svarene og tvilen kunne antakelig ikke blitt formulert på noen bedre måte enn gjennom Glenn Closes strålende skuespill. 
Hun gir verdighet til en kvinne som lar seg utnytte og som er fullt klar over det. 
Det er sårt og provoserende, men også egnet til ettertanke. 
