- Britneys «Euro Dance»-flørt ender opp uten klimaks
Er dette Britney Spears dårligste album? 

(Dagbladet): 
De 15 minuttene Britney Spears ble spådd i rampelyset etter «..Baby One More Time» har med tiden blitt til imponerende 15 år. 
Fullstappet av nok ekstreme opp- og nedturer til å være selve lærebokeksempelet på den stereotypiske Hollywood-sjebnen. 

Og enten navnet får deg til å tenke på hennes formidable salgssuksesser eller kaotiske privatliv, vil de fleste av oss alltid ha et eller annet slags forhold til den nå 31 år gamle sangerinnen fra småbyen Kentwood i Louisiana. 

- Nådeløs pause 
Likevel er det nok dessverre fortsatt det notoriske sammenbruddet som jevnt over preger hennes ettermæle, noe hun mer eller mindre forgjeves har forsøkt å gjøre noe med siden «Blackout». 
Den over tre år lange pausen mellom «Circus» og hennes seneste albumforsøk, «Femme Fatale» skulle rent kommersielt sett vise seg å bli nådeløs. 

Det musikalske var heller ikke så mye skryte av, til tross for den populære singelen "Till The World Ends". 
Hennes siste topp3-låt på egenhånd, og begynnelsen på EDM-flørten som dominerer det nye albumet, «Britney Jean». 

Tonen ble satt allerede i september med førstesingelen "Work Bitch", et samarbeid med will.I.am (mannen bak fjorårets Britney-gjestede suksess «Scream & Shout») og svenskene Sebastian Ingrosso (Swedish House Mafia) og Otto Knows. 
Produsenter som hver for seg har bygget opp sterke karrierer med relativt lettvint musikk for massene, men denne gangen ikke helt klarte å knekke hitkoden. 

- Svakt album 
Det mislykkede forsøket på å gjenopplive frekke Britney «It's Britney, Bitch» Spears, ga heller ikke spesielt store forventninger til albumet, som utvilsomt er et av hennes svakeste. 

«Britney Jean» åpnes av søvnige «Alien» - hvor Britney nærmest høres uinteressert ut - før nevnte «Work Bitch» og den platte andresingelen/powerballaden «Perfume» styrer vei mot et midtparti bestående av David Guetta/will.I.am-orkestrerte partylåter man forventer å høre fra en DJ som fokuserer mer på å veive hendene i været enn å faktisk mikse musikk. 

T.I. - bedre kjent som rapperen som aldri sier nei til noen ekstra kroner - dukker meningsløst opp på «Tik Tik Boom», og selv om Britney glimter til på «Body Ache» og Diplo-produserte «Passenger», går tankene hele tiden til de langt mer solide og selvstendige låtene hun har bygget karrieren sin med. 

Til slutt er det den nærmest karaokeaktige søsterduetten «Chillin' With You» og sistesporet «Don't Cry» som setter et kjedelig punktum for et unødvendig album uten spesielt andre fordeler enn at det kun er ti spor-langt. 
