Bokanmeldelse:Orlando Figes: 
«Hilsen ved midnatt» 

Tre gamle kofferter, tusenvis av brev og en eventyrlig kjærlighetshistorie. 
For et materiale! 

Sakprosa 328 sider 389 kr. Cappelen Damm 

Historikeren Orlando Figes fikk ved en tilfeldighet tilgang til en enestående brevveksling da han i 2007 besøkte Moskva-kontoret til menneskerettighetsorganisasjonen Memorial. 
Det tok to år å transkribere brevene mellom Svetlana og Lev Misjtsjenko, mens han satt i fangenskap i Gulag-leiren i Petsjora, helt nord i Russland, ved Barentshavet. 

Han hadde dratt til fronten i 1941 og var ved verdenskrigens slutt fange i Leipzig. 
Han flyktet, ble fanget av russerne og dømte til døden for landssvik, senket til ti år i arbeidsleir. 
Lev satt åtte år og fire måneder i Petsjora, og de 1500 brevene mellom studentkjæresten Svetlana og Lev fra 1946 til 1954 er helt enestående lesning. 

De gir innsyn både i trange tider i Stalin-tidens Moskva, men mest av alt innblikk i hverdagslivet i en hard arbeidsleir og de røffe forholdene langt nord, med lite mat og hardt arbeid. 
Fascinerende er det å lese om de flytende grensene mellom de som var fengslet i industrisonen rundt trelastsamvirket i Petsjora og den store bosetningen av såkalt frie arbeidere - de som var sluppet ut av fangenskap, men som ble boende i området og fortsatte arbeidet. 

Dermed er brevene usensurerte, det var så mange som kunne postlegge brevene utenfor arbeidsleirene. 

Svetlana og Lev var ikke gift, men klarte å styrke sin kjærlighet gjennom modige og ærlige brev. 
Stort inntrykk gjør Svetlanas farefulle reiser fra Moskva til Petsjora i håp om å få noen stjålne timer og netter sammen. 

En bok som gjør inntrykk, dette, men som også krever tid og ro til å fordøye de omfattende utdragene fra brevene. 
Figes binder historien rundt sammen på glimrende vis. 

Oversatt av Eivind Lilleskjæret. 
