Hvorfor være A4?
Med Audi A3 Sportsedan trenger du ikke A4. 

Liker du store ord, blandet med svulstige klisjeer og håpløse metaforer, er bilbrosjyrer som regel en gullgruve. 
Ethvert middelmådig produkt høres automatisk ut som noe Rolls-Royce har brukt 15 år på å konstruere, og det er ikke måte på hvor lykkelig livet ditt vil bli hvis du bare kjøper bilen i brosjyren. 

Voldsom presentasjon 

Idet jeg begynner å lese i den ekstremt tykke og gjennomførte brosjyren for Audi A3 Limousine (som det så voldsomt står på coveret), får jeg den samme følelsen idet det kommer en bilde av en mann og teksten: 
"Store hendelser kan anes før de inntreffer" 
Personlig tenker jeg på en tsunami, men det er neppe bilder av blødende og døende mennesker jeg vil finne på de neste sidene. 

Jeg blar om. 
"Førsteinntrykket sier alt. 
Den er bred. 
Den er dyp. 
Den er kompakt. 
Singelframe utstråler kraft. 
Luftinntakene og den markante spoilerkanten vitner om sportslige egenskaper. 
Audi A3 Limousine er ganske enkelt en fascinerende bil. 
" 

For en gangs skyld må jeg si meg enig med brosjyren. 
Den er en fascinerende bil med sportslige egenskaper, og er simpelthen en flott kjøreopplevelse fra A til Å. 
Både jeg og kollega Fred Magne var på lanseringen av bilen ifjor vår, men nå har jeg fått sjansen til å kjøre den på norsk jord. 
Vil den fortsatt føles like bra? 

Pris og utstyr 

Først en liten oppklaring om dette med navnet. 
A3 Sportsedan er basert på A3 Sportback som den deler akselavstand med, men den større hekken gjør den 15 cm lengre. 
Tyskerne kaller den A3 Limousine, men her på berget blir den solgt som Sportsedan, som jo også høres mer fornuftig ut. 
For å gjøre forvirringen total er det også enkelte som omtaler bilen som A3 Sportlimousine. 

Testbilen har en 1,4-liters TFSI bensinmotor COD (mer om det senere) på 140 hestekrefter og S tronic dobbelkløtsj-kasse. 
Den koster fra 325.000 kroner, og sentrallås med fjernbetjening, klimaautomatikk, midtarmlene, MMI radio, elektromekanisk parkeringsbrems og start-stopp system er standard. 

Modellen er tilgjengelig med tre utstyrsnivåer, og mitt eksemplar har det sportslige og dynamiske alternativet: Ambition. 
For 14.500 kroner får du da lekre 17-toms alufelger, 3-ekers sportsratt i skinn, sportsseter, et 15 millimeter senket sportsunderstell og tåkelys integrert i støtfangeren. 

Utenom dette er ekstrautstyret blant annet Audi parkeringssystem bak (5.000 kr), Cruise Control (3380 kr) Dab-radio (3750 kr), automatisk avblendbart innvendig speil (3070 kr), tilkoblingspakke med navi og blåtann-forberedelse (7140 kr), isbrehvit metallic lakk (8150 kr), Xenon plus lys (8960 kr) og lyspakke med innstegslys, leselys og belysning av fotrom (2630 kr). 
Totalt blir dette en sum på 393 430 kroner for bilen. 

Men ta med en nøytral person med litt kunnskap til bil. 
La ham vandre rundt bilen, sette seg inn den, ta på ting, føle materialkvaliteten, og la ham så gjette prisen. 
Dette føles nemlig som et langt dyrere og mer påkostet produkt enn de 400 000 kroner den koster, så noe snakk om så altfor mye penger for en sedan er jeg ikke med på. 

Lett å finne seg til rette 

Man finner seg umiddelbart til rette bak rattet. 
Alt er på plass (med et lysende unntak), hvor det skal være, og som vanlig med Audi er materialkvaliteten og motstanden i brytere og knapper aldeles førsteklasses. 
Men det som overrasker mest er sportssetene. 
Tidligere har jeg hatt tildels dårlige erfaringer med endel lignende seter, men jeg sitter aldeles utmerket i bilen. 

Opp fra dashbordet kommer en 11 millimeter tykk skjerm med krystallklar grafikk. 
Litt rart å tenke på hvor mye tyn Volvo fikk da de hadde en lignende løsning, dengang var det liksom kjipt med en infoskjerm som kom opp fra dashbordet, og nå har alle såkalte premium-biler det. 
Uansett er den enkel i bruk, og med et hjul på midtkonsollen scroller man gjennom ulike lister og menyer, som f.eks radiostasjon-listen. 

Til min store glede fant jeg radiokanaler jeg ikke visste fantes, og fikk for første gang på norsk radio høre Black Sabbaths mesterverk "Black Sabbath" fra 1970. 
Audi og VW er i bresjen for DAB-radio, og det er kanskje grunnen til at de gir fullstendig blaffen i CD. 

For her kommer det lysende unntaket på interiørfronten. 
Hvor skal man stikke inn CD-platen? 
De som har kjørt et par Audier de siste årene vet svaret, men det er fortsatt like irriterende. 
Du må nemlig strekke deg over til passasjersiden, åpne hanskerommet, bøye deg ned, og prøve å lirke inn platen i spilleren som står der. 

En manøver så trafikkfarlig at du enten må ha med passasjer som kan hjelpe deg, eller så må du bare høre på radio. 
Eventuelt stikke inn en CD-plate og aldri ta den ut derfra. 
Som 18-åring fikk jeg låne min mors Corolla, og der fungerte nesten ingen kassetter når det var kaldt. 
Unntatt det første albumet til Suicidal Tendencies. 
Så fra november til mai var det kun det som gjaldt i Corollaen. 
Med andre ord: 
En CD-plate kan sikkert holde lenge også i Audien, for du gidder ihvertfall ikke å knote med å skifte CDer dypt der inne i hanskerommet. 

Det er en grunn til at jeg brukte mye tid på dette med CD-spilleren, for ellers er det ingenting å sette fingeren på inni Audien. 
Hele kupeen er rett og slett et førsteklasses sted å være, og når i tillegg fjæringen er imponerende bra også på dårlige grusveier, og støynivået forbilledlig bra på allslags vei, så blir totalinntrykket aldeles glimrende. 

To ess i ermet 

Men det stopper ikke der. 
For bilen har to gigantiske ess i ermet. 
Det ene er 1,4 TFSI motoren med COD. 
Sistnevnte har ingenting med torsk å gjøre, men står for Cylinder On Demand. 
Altså: 
Hvis du vil ha sylindre, får du det hvis du ber om det. 

Konseptet ble prøvd av Cadillac på 80-tallet, og medfører rett og slett at bilens motor kutter ut et visst antall sylindre på lave turtall, og ved moderat belastning. 
I Audiens tilfelle gjelder dette to sylindre, og det hele skjer så sømløst at du aldri merker noe som helst. 
Dette medfører et riktig så hyggelig forbruk også, med 0,47 l/mil som oppgitt blandet forbruk sammen med S tronic-kassen. 

Men hvis du så bare trykker inn gassen litt, så får du alle fire sylindrene og deres 140 hester. 
Her kommer samspillet mellom S tronic-kassen og motoren virkelig til sin rett. 
For sjelden har jeg kjent en så lynrask symbiose mellom motor og girkasse i en bil av denne type. 
Det minste lille push på gasspedalen medfører en øyeblikkelig reaksjon fra girkassens side, og gjør at forbikjøringer blir en lek. 

Det finnes også et Sport-modus hvor man skyver girspaken over til høyre. 
Da girer ikke kassen før rødmerkingen på 6.000 omdreininger, morsomt på bane, men neppe noe du blir å bruke så mye i hverdagen. 
Sannheten er at bilens karakter er mer enn sportslig nok i vanlig D-modus. 
0-100 går unna på 8,4 sekunder, men det føles faktisk en god del raskere. 

Motor og girkasse er altså de to store essene ved denne bilen, og verdige terningkast 6. 
Har du en venn som er skeptisk til dobbelkløtsj-kasser, la han eller henne ta seg en prøvetur i denne bilen, og de vil være overbeviste. 
Det føler jeg meg overbevist om. 

Men en supereffektiv kombinasjon av motor og girkasse er ikke mye verdt, uten et skikkelig understell, og heller ikke der blir jeg skuffet. 
Nå er det ikke noe grensesprengende nytt, men det fungerer. 
MacPherson-oppheng foran er ikke akkurat Formel 1, men på de aller fleste biler fungerer det mer enn bra nok hvis det er gjort skikkelig. 
Det er det her, og i kombinasjon med 1,5 cm senking får bilen et sportslig uttrykk uten at det blir for stivt og stumpete. 

For akkurat det kan være en vanskelig balansegang, dette mellom sportslig og underholdende på svingete asfaltveier, samtidig som du ikke skal bli ristet ihjel på en humpete norsk grusvei. 
Her har A3 Sportsedan ingen problemer i så måte. 

Adaptiv Cruise Control hjelper deg å holde nøyaktig avstand til bilen foran, og virker i hastigheter opp mot 150 km/t ifølge fabrikanten. 
Det virket ihvertfall forbilledlig i lovlige norske hastigheter. 

Hva med plassen? 

Det store minuset ved bilen for mange, og det som gjør at den ikke kommer til å selge så mye, er at den er en sedan. 
Dette er en biltype som ikke lenger treffer det norske folk, og plasshensyn brukes ofte som et argument. 
Men det skal sies at to voksne personer sitter helt greit der bak, og et bagasjerom på 425 liter er da heller ikke et dårlig tall, selv om det er litt trangt å laste inn ting. 

Ved å slå ned det ene baksetet fikk jeg inn golfsettet mitt, en golftralle og fortsatt satt minstemann trygt forankret i sitt barnesete. 
Men med to barn hadde det hele stilt seg litt vanskeligere... 
For ikke å snakke om hvis man har barnevogn, og man kan jo heller ikke pakke i høyden. 

På grunn av en sedans begrensninger med plass, vil mange rygge unna, og det er egentlig veldig synd. 
A3 Sportsedan er nemlig en flott bil, og jeg har ikke engang nevnt designet, som i mine øyne er både lekkert og elegant. 
Kanskje de som vurderer biler i Golf-klassen burde ta en titt opp? 

Audi A3 Sportsedan fortjener nemlig flere kjøpere enn den får, og den er så bra at man lurer på hvorfor noen vil gå for et A4-liv med bilens storebror. 
Vil du ha andre motoriseringer kan du gå for 1,8 TFSI, 1,6 TDI eller 2,0 TDI. 
Disse kan også leveres i kombinasjon med quattro-firehjulstrekk. 

Tekniske data: 

Audi A3 Sportsedan 1,4 TFSI COD S tronic Ambition Motor: R4, 1.395 ccm Effekt: 140 hk Moment: 250 Nm/1500 Forbruk:0,47 l/mil CO2: 109 g/km 0-100: 8,4 sek Toppfart: 217 km/t Lengde: 
446 cm Bredde: 180 cm Høyde: 142 cm Vekt: 1.250 kg Bagasjerom: 
425 liter 
