Fascinerende, grotesk uhygge i nye «Suspiria»
Mer grotesk, mer okkult, mer begripelig, men mindre skrekkelig. 
Nye «Suspiria» er kanskje en hyllest til, men ingen nyinnspilling av skrekklassikeren fra 1977. 

Suspiria 

Sjanger: 
Grøsser. 
Nasjonalitet: USA 2018. 
Regi: Luca Guadagnino. 
Manus: 
Dario Argento, Daria Nicolodi, David Kajganich. 
Skuespillere: 
Dakota Johnson, Tilda Swinton, Chloë Grace Moretz, Jessica Harper, Mia Goth. 
Lengde: 
2 timer 29 min. 
Aldersgrense: 15 år. 
Kinopremiere: 23. november. 

«Suspiria» er nok en flott og fascinerende film fra Luca Guadagnino, som i fjor sto bak den romantiske sensasjonen, «Call me by your name». 
Men å kalle hans versjon for en nyinnspilling av Dario Argentos skrekklassiker med samme navn fra 1977, blir feil. 
Heldigvis. 

For egentlig er bare grunnhistorien, 70-tallsepoken og de surrealistiske elementene er hentet fra originalen, som skapte skrekk og ubehag med sin sterke fargepalett, lyssetting og ikke minst skjærende, dominerende musikkspor. 

Falsk trygghet 

Guadagninos «Susperia» går i motsatt retning: gråbrun vinterfargepalett og en mer realistisk og grotesk form. 
Uhyggen er mer av den ulmende enn hoppende typen. 
Thom Yorkes behagelige og nydelige musikk er minimalistisk porsjonert ut, og gir en (falsk) følelse av trygghet og harmoni. 

Og - ikke minst - historien om den unge amerikanske Susie som kommer til dansekompaniet i Berlin og fornemmer de onde kreftene som ulmer under overflaten, har fått godt med kjøtt på bena. 
Den står mye stødigere på egne ben. 

Samtidig har nye «Suspiria» lagt på seg en snau time, noe som også skyldes at både det pågående dramaet i samtiden med Baader-Meinhof-flykapring, Berlin-mur og dårlig krigssamvittighet. 
Nødvendig? 
Tja. 
Særlig sidesporet med Dr. Klemperer virker litt som en påklistret gimmick (Tilda Swinton er helt ugjenkjennelig som den gamle mannen). 

Hyllest til originalen 

Men her er mye å nyte. 
Rollebesetningen, for eksempel. 
Stramme, kjølige Tilda Swinton er som skapt for rollen som danselæreren Madame Blanc. 
Og Dakota Johnson utstråler den perfekte miksen mellom naivitet og autoritet til å bære rollen som Susie helt i mål. 
Dansescenene, som denne gangen ikke er klassisk ballett, er også fascinerende. 

Som en ekstra liten hyllest til originalfilmen, har Jessica Harper, som spilte Susie i 1977, fått en liten rolle også i nye «Suspiria». 
