Boka rammer som et missil
Dronenes missiler har et mål: mennesker. 
Har du noen gang lurt på hvordan det er å stå på bakken under dem og høre summingen? 

Det summer droner på himmelen. 
Av og til skyter de missiler mot husene. 
Du aner ikke hvor de vil ramme neste gang. 
Under frykten og tilløpene til kaos som råder, skal du forsøke å opprettholde litt normalitet. 
Og du skal beskytte familien din. 

Det er ikke den første krigen du husker. 
Og du vet det ikke blir den siste heller. 
Velkommen til Atef Abu Saifs verden. 
Han skildrer situasjonen i Gaza under krigen i 2014. 

Med tilbakeblikk til tidligere kriger. 

Som leser kan man med fordel huske på at det er sivilbefolkning også på den andre siden av grensemuren mot Gaza som lever i frykt for Qassam-rakettene som kommer derfra. 
Det vil være bra med en beretning også fra israelsk sivilbefolknings perspektiv. 

Boka til Atef Abu Saif er imidlertid veldig god her. 

Tilsynelatende handler boka om krig. 
Men når man leser og tenker etter, ser man at krigshandlingene bare er en ramme for å skildre noe mer allmennmenneskelig. 
Han skriver om frykt og håp, om hva som underkuer oss og hva som gir lyst til å leve videre. 
Han skriver om måltidsfellesskapet med familien, samtaler i skyggen av trær mellom gode venner. 
Og ja, selvsagt, om frykten og summingen fra israelske droner som plutselig kan sende et missil i din retning. 

Det er en politisk bok, dette. 
Men den har mye mer å by på enn politikk. 

Man leser og tenker at nei, det er ikke «palestinere» som løper omkring og er redde der nede på bakken. 
Det er mennesker. 
Unge og gamle, noen foreldre. 
Noen som har provosert og truet nabolandet, ganske mange som ikke har gjort det. 

Nettopp derfor rammer boka hardt som et missil. 
Les den. 
Men ikke en kveld du leter etter en koselig og underholdende tekst. 
