Stor fortellerkunst!
Enda en film som beviser Clint Eastwoods stilling som en av vår tids aller største filmregissører. 

HANDLER OM: 
Christine Collins (Angelina Jolie) er en ung alenemor, som i 1928 i Los Angeles opplever foreldres verste mareritt: 
Hennes barn forsvinner. 
Hun går selvfølgelig til politiet. 
Saken får stor oppmerksomhet. 
Og politiet setter tilsynelatende alle ressurser inn på å løse mysteriet. 
Det mener de da også de lykkes med: 
De finner en gutt, og påstår det er Christines sønn. 

Det er det altså ikke. 
Men alle protester fra Christine ikke bare mislykkes; de vendes mot henne av et gjennomkorrupt og maktfullkomment lokalstyre, som fremfor alt vil beholde sin makt og sin plettfrie fasade. 

Men Christine er urokkelig. 
Og snart er motkrefter i gang, krefter som skulle komme til å forandre Los Angeles for fremtiden. 

Historien er forankret i en virkelig hendelse. 

DOM: 
«Changeling» er rett og slett fantastisk god historiefortelling. 
Stilen er stort sett nedkortet, nøktern og registrerende - når den da ikke eksploderer i små, vanvittige følelsesvulkaner. 

Det er lite fakter og lite utenpåklistret dramatikk. 
Til gjengjeld er det et gjennomstrømmende sinne og tøylet følelsesliv, som virker desto kraftigere når det beskriver filmens dyptliggende og voldsomme emosjonelle utfordringer. 
Og bare så det er sagt: 
Når Eastwood har behov for å fremstille rendyrket skrekk i det tilhørende kriminalmysteriet, gjør han det skarpere og mer effektivt enn kanskje noen andre. 

Clint Eastwood er en aldrende mann. 
Og en gigantisk regissør i fortsatt utvikling. 
Denne gangen legger han til side en del av den «normale» filmdramaturgi, og hengir sin fortellerform helt og fullt til den historien han vil fortelle. 

Det kan gi en litt fremmed følelse her og der. 
Men som effektiv filmkrønike er dette noe nær uovertruffent. 
