Like bra etter 20 år
Hellbillies er gråstein, fururøtter og elvekulper. 
De er essensen av utkant-Norge, og de har brøytet veien for et utall andre grupper siden de debuterte på plate for 20 år siden. 

Slik de kalte album nummer ni for "Niende", er nummer 13 kalt for "Tretten". 
Da regner gjengen fra Ål i Hallingdal også med konserteralbum og samleplate. 
Tar vi bare med studioalbum, er de framme ved det tiende. 

Stilmessig har de ikke forandret seg så voldsomt med årene, selv om rocken har fortrengt noe av countryen. 
De åpner på tradisjonelt vis med The Band-pregede "Reise i lag med deg", men leker allerede i neste kutt med den psykedeliske delen av rocken i "Pille med bråk". 

Deretter tar de en bråvending og gir oss skikkelig klinasballade. 
"Kom te meg" er som skapt for nattradioens plateønsker, der programlederen hvisker fram hilsener tynget av savn skapt av lange avstander: 

Tankadn vandre over dala og fjell 

særleg som no imot kveld 

For du æ so langt burte 

med du æ i mitt sinn 

og der inne æ're 

du som alltid vinn 

Det er omtrent bare Hellbillies som kan svømme i en slik søtsuppe uten at de drukner i den. 
Det er noe med dialekten, noe med instrumenteringen, noe med den utilgjorte framføringen. 
Det høres ut som om de mener de synger, om det er aldri så klisjétungt. 

Så girer de opp på nytt med "Maset", om den rastløse letingen etter stedet der gresset er grønnest. 

De første klimpretonene på "Poker" gir meg lyst til å spille Led Zeppelins "Stairway to Heaven", men sangen tar kjapt en annen retning når orgelet faller inn. 
Tekstmessig går det heller ikke i retning av himmelen; ikke så lenge man setter seg ned for å spille poker med djevelen. 
En opplevelse noen av oss deler med Aslaug Haugen og Arne Moslåtten. 

"Rop farvel" handler om børs og grådighet, et obligatorisk emne for countrysangere med sosial samvittighet. 
Hellbillies synger om pengefolkene som overtar mens politikere tier stille og folkestyret faller. 
Ikke akkurat noe kontroversielt synspunkt i 2012. 

I "Drøyme om deg" nærmer de seg salige The Band igjen, og det er der Hellbillies egentlig hører hjemme. 
Det er som når man reiser vekk fra hjemplassen på leting etter lykken; tingene faller helst på plass når du vender hjem igjen. 

"Leita natt og dag" er en rocker med et svakt ekko av Stones, der gitar og orgel slåss om plassen. 
Sangen stammer fra amerikanske Stephen Bruton, Kris Kristoffersons gitarist som døde i 2009. 
Det blir enda tyngre takter i "Det ingen andre ser", i det minste i introen. 
Igjen er orgelet hjertelig til stede, og det er ikke så rart at Hellbillies mer eller mindre har inkludert tangentspiller Lars Christian Narum i bandet. 
Han har samtidig sitt eget søskenband Narum å ta hånd om, men er med på bandbildene og nevnes som medlem i omslaget – med en blank linke mellom de andre navnene og Lars Christians. 

Konsertvennlige "Tiger i bur" er tiende og siste kutt. 
En flott avslutning på en bunnsolid plate. 

Beste spor: 
"Reise i lag med deg", "Kom te meg", "Drøyme om deg", "Tiger i bur". 
