Brunt og godt
Årets påskedigg? 
Det er sprø og frekk humorkrim generøst krydret med Poirot, promp, pils og filmreferanser. 

TV: 
Energisk hopping på lik. 
Bælming av voksenbrus. 
Passelig splatting av blod, litt knarke- og gangstamoro, en frekk variant av Harry Hole og en slags Poirot. 
Det er klart at når Morten Ramm og John Brungot, to av "Torsdag kveld fra Nydalens" største sønner, byr på mini-krim med absurde utfall i alle retninger, så får du ikke noe som passer best for de som liker miss Marple. 

Du får voksenmoro som, fra tid til annen, blodspruter av overskudd, referanser og ufine festligheter. 
Her har noen hatt det moro underveis i produksjonen, dét synes. 

Kort og godt 
Det var jul da TV2 slo til første gang og ga oss en sesongtilpasset miniserie med korte daglige episoder. 
«The julekalender» het det da, og alle løp rundt og sa «bob bob bob». 
Nå er det påske, og med seks ti minutters-episoder av «Toget» foran oss, står vi i fare for at alle vil løpe rundt og kalle en pils for «en liten bjørnunge». 
Selve storyen er riktig tradisjonell: 
Et tog er på vei fra Oslo til Bergen. 
Ombord sitter to etterforskere på vei hjem og på ferie. 
Plutselig blir toget tatt av ras. 
Når strømmen kommer tilbake, viser det seg at to av passasjerene er myrdet. 
Hvem, mon tro, står bak udåden? 

Etterforskerne er Kenneth Berg, en riktig fyllevrøvlete variant av Harry Hole/Varg Veum, kledelig innpakket i Morten Ramms skikkelse. 
Brungot gir oss en riktig så nerdete, asosial liten fjert av en Poirot-beundrende etterforsker ved navn Sean Henry Holmes (mulig han skal minne mest om Sherlock, men Poirot er mer nærliggende). 

Tidvis hysterisk 
De to humoristene utfyller hverandre godt og ser ut til å ha fått frie tøyler. 
Ramm er frekk og grov, Brungot ivaretar krimfølelsen og forankrer handlingsforløpet. 

De to mistenker og fornærmer og sine medpassasjerer etter tur. 
Se opp for harsellering med alt fra kortvokste til overvektige. 
Politisk korrekt? 
Naj. 
Moro? Ja. 

Morsomme referanser til andre filmer funker godt, som innslag i stil fra asiatiske filmer som Jackie Chan-filmer. 
Kanskje aller festligst er en sekvens fra Childs Play - uten at vi vil spoile det lille som er av handling. 
Alt vi kan si er: 
Morderisk Chucky-dukke komplett med creepy latter - og blodige sekvenser. 

Produksjonsselskapet Feelgood skal ha for at de har fått mye ut av lite. 
Dette ser dyrere ut enn vi mistenker at budsjettet har vært. 
Vignetten er lekker, med sexy musikk fra Vidar Busk. 

Det er ingen hemmelighet at produksjonen er sponset, vi får klar beskjed om produktplassering. 
Med all spisingen av snacks underveis, må man trygt kunne si at «Toget» inneholder spor av nøtter. 
Det skjemmer heldigvis ikke. 

Fra tid til annen er dialogen vel stiv, seig og hakkete. 
Ikke alle skuespillerprestasjoner står til laud, for å si det slik. 
Men produksjonen har en følelse over seg av å være et overskuddstiltak med mye energi, så det ser vi gjennom fingrene med. 

Alt i alt? 
Moro for oss som vil ha litt kvikk moro i påska uten sukkersmak. 
