Ensomheten, tosomheten, tresomheten
163 sider. 
Kr. 249,- Cappelen 

Debutanten Hege Åsvang tar utgangspunkt i en stor og smertefull sorg der hovedpersonen Aggi ikke kan tilgi seg selv fordi hun ikke rakk frem til sin mors dødsleie. 
Hun bærer på skyld og angst også i ekteskapet, og når en barndomsvenninne dukker opp og tilfører mer retrospektiv uro, er kaoset komplett. 
Desperasjonen i den 35 år gamle nybakte moren er skildret rått og besnærende. 
Hennes gjallende kåte hulrom (inklusive hjertet) skaper en kraftig klang i teksten, men står også som kontrast til ganske så konstruerte og intetsigende «flatpakkede» sekvenser. 

Spenningsforholdet mellom to venninner, deres omsorg og deres maktkamp, er interessant, men ikke spesielt nyvinnende skrevet. 
Den indre logikken holder heller ikke helt i mål når hovedpersonen begir seg ut i de mest renpornografiske møtestedene på Internett. 
(Tittelen henspiller på tegnet for et smil.) 

Den unge mannen hun møter er i overkant grovmeislet, selv om han selvsagt ikke er ment å fremstå som noe annet enn en pappfigur - både i Aggis verden og for leseren. 
Det er kvinners lengsel og redsel for å bli forlatt, fordømt og forkvaklet dette handler om. 

Forfatteren drar dramaet langt mot slutten, men bokens siste del virker likevel noe slapp og forutsigbar. 
Slutten er nesten patetisk. 
Det er i oppbyggingen til krisen/klimaks, de indre spenningene og anslagene, at Åsvang viser sin styrke. 

MAY GRETHE LERUM 
