Hardbarket rally-simulasjon
Richard Burns er midlertidig ute av rally-sirkuset. 
På spillfronten er han derimot fremdeles en ener. 

OK, glem terningkastet i denne anmeldelsen. 
Jeg har tidligere snakket varmt om «Rallisport Challenge 2», «WRC 3» og «Colin McRae Rally 04», og når jeg nå snart gjør det samme om «Richard Burns Rally» kan det være naturlig å tenke det er direkte sammenlignbart. 
Rally er rally liksom, tenker du. 

Nei, det er ikke det. 

Alle rallyspill av nyere dato har dreid seg om arkadeorientert bånn gass-racing. 
Selv «Colin McRae Rally 04», som har vært det mest realistiske rallyspillet av de nyeste titlene på markedet, er forholdsvis enkelt å lære seg. 

Det kan man på ingen måte si om «Richard Burns Rally». 
Etter timesvis med kjøring i dette ferske rallyspillet hadde jeg ennå til gode å holde bilen på veien gjennom et helt løp. 
Eller å få en god tid, for den saks skyld. 

Vi snakker om et hyperrealistisk bilspill hvor simulasjon av virkelighetens rallybiler er det eneste som betyr noe. 
Du kommer ingen vei med bånn gass-mentalitet, og må i tillegg forholde deg til alle de etablerte rallyteknikkene. 
Fra «scandinavian flick» til under- og overstyring. 

I tillegg må du ta hensyn til at de forskjellige delene i bilen er sårbare, uvettig kjøring kan føre til at alt fra manglende turbotilførsel til punkteringer, ødelagt gir og motorstans. 
For å nevne noe av det du kommer til å rive deg i håret over. 

Det er såpass fintfølende på kjøreteknikk at du neppe kommer noen vei uten et skikkelig ratt og tilhørende pedaler. 
Fortrinnsvis Logitechs glimrende ratt, som også skal være på vei til Xbox. 

Er du skikkelig seriøs, bør du også vurdere en racingstol. 
De er laget for spill som dette. 

Bilene føles riktignok litt for lette på veien, baneutvalget er litt labert (36 baner fordelt på seks land), lastetidene er fryktelig lange og grafikken er litt «grumsete», noe som innimellom gjør det vanskelig å få et klart overblikk over diverse ujevnheter i veibanen. 

Men ingen av delene kommer i veien for det utviklerne forsøker å oppnå: 
Det mest realistiske rallyspillet på markedet. 

I sum betyr det at jeg står ovenfor et lite dilemma. 
Jeg er i utgangspunktet tilhenger av at spill først og fremst prøver å være morsomme å spille. 
Jeg elsker fartsfølelsen, veiunderlaget og banedesignet i de andre spillene i genren. 

Det er bare drevne rallysjåfører som kan overføre kunnskap til «Richard Burns Rally», de færreste av oss har rast rundt i skogen med en 300 hestekrefters rallybil. 
Pendling til jobben er ikke det samme, og derfor snakker vi om mangfoldige timers hard jobbing før ting begynner å sitte. 

Jeg er fortsatt utrolig dårlig i dette spillet, og har nok mange timer igjen før jeg begynner å skjønne greia for alvor. 
Den medfølgende rallyskolen forklarer alle prinsippene, uten at det hjelper umiddelbart. 

Når - eller hvis - jeg blir ganske flink, mistenker jeg derimot at det blir nesten like morsomt som et tre full av aper på lystgass. 
Simulasjonen fungerer nemlig så det griner, følelsen av å gradvis få kontroll over bilene i «Richard Burns Rally» kan bare beskrives som berusende. 

Inntil videre er jeg altså litt usikker på hva jeg foretrekker. 
Den useriøse og morsomme villmannskjøringen i «WRC 3» og «Rallisport Challenge 2» eller den nådeløse simulasjonen i «Richard Burns Rally». 

Men uansett hva man foretrekker er det umulig å ikke respektere det bortimot maniske håndverket som ligger bak dette beistet av et spill. 

En helt spesiell opplevelse for de spesielt interesserte. 

PS! 
Spillet er også ute på Xbox, mens Gamecube-versjonen er kansellert. 
PC-versjon kommer til høsten. 
