Like solide som imiterte marmorsøyler av plastikk
Joe Cocker sliter med elendige låter. 

|||ALBUM: 
Joe Cocker (66) gir seg sannelig ikke så lett. 

På den forrige plata, «Hymn for my Soul» (2007), tolket han kjente låter på sin egen måte, godt hjulpet av en finstemt musiker som Greg Leisz. 
Det var jo slik Cocker i og for seg startet sin karriere, med «With a Little Help from my Friends». 

Her er materialet nytt, dels spesialskrevet, blant andre av arrangør og produsent Mark Serletic. 

Likevel virker alt kjent. 
Hvorfor? 

Fordi de imiterer en slags pompøs, patetisk 80-talls stil, en form for kraftballader, svulmende backet og ispedd ytterst banale gitarsoloer og fylt med romklang, kor og voldsomme refrenger som Cocker kan lene seg mot. 

Men de er like solide som imiterte marmorsøyler av plastikk. 

Det eneste imponerende er hvor alvorlig Cocker klarer å ta de klisjéfylte tekstene. 
Det høres faktisk ut som om han tror på dem. 

Det er godt gjort. 
