Plateanmeldelse:Skadedyr: 
«Musikk!» 

Musikkbarnehage for viderekomne, med unik meloditeft. 

ALBUM: 
JAZZ 

Skadedyr 

«Musikk!» 

(Hubro) 

Denne dusinstore, eh, leddyrgruppen har ikke bare et fantastisk bandnavn. 
Kjernemedlemmer og grunnleggere Hans Hulbækmo, Anja Lauvdal, Heida Mobeck og Lars Ove Fossheim utgjorde sammen med Ingrid Helene Håvik en gang et band som het Your Headlights Are On. 

Håvik gikk videre til det som for øyeblikket er duoen Highasakite. 
Resten starten en hel hærskare av band. 
Medlemmene her er like mye med i band som Moskus, Broen, Atomic, Ósk og Skrap. 

Det er ikke akkurat like husholdningsnære navn som den tidligere vokalistens deres. 
Og før man innbiller seg at resultatet kan minne om melankolsk synthbasert indiepop: 
Det er så feil som det går an å komme. 
Her er til tider så merkelige ting som foregår at man kan bli usikker på om det er en lydkollasj basert på ideen om «instrumentene er alene hjemme og roter». 

Det er i alle fall noe av kjernen: 
Å utforske hvordan lyd blir til musikk, hvordan det vokser fra absolutt ingenting til noe som egentlig høres ut som en ombygd versjon av «The Kid from Red Bank» - dere vet den låten som definerer sommermorgenen på NRKs Reiseradioen. 

Selvsagt er det ikke det. 
Men ideen om å la musikken styre seg selv og låtene vokse i sin egen introversjon, gjør at dette sitter mye tettere og mykere enn det først kan virke som. 
Spesielt i den stemningsvare og ullmyke «Hage om kvelden», som på sitt eget vis både summerer og konkluderer like brått som den har begynt. 
Men på veien fram vokser det flotte og sterke låter som setter seg. 
Spesielt Hulbækmos og Øystein Aarnes Viks trommetalenter trekker helheten i en villet retning av kontrollert stemningsfylt ornamentert kaos. 

Selvsagt kommer dette ut på det bittelille (i antall ansatte) norske plateselskapet Hubro. 
De fortsetter å gi ut briljante, nytenkende og smått merkelige utgivelser. 

Her har de laget noe som forenklet kan kalles musikalsk kimchi. 
Det er ikke alltid man vet hvilken lyd som kommer først. 

Ei heller hvor mye man tåler i lengden. 
Derimot utvikler det seg usannsynlig godt. 
Som en, for å fortsette å holde oss i det kulinariske, en slags lydlig, ulydig umami - altså den femte smak ved siden av surt, søtt, salt og bittert. 
Det er en god smak. 

BESTE LÅT: 
«Hage om kvelden» 
