Blodig alvor på sledesporet
Bob Dylan leverer en umiddelbar klassiker innen julemusikken. 

||| 

JULEALBUM: 
Bob Dylan kan i prinsippet få gjøre hva han vil for meg. 
Tålmodigheten er bortimot ubegrenset, så lenge han ikke dummer seg ut nevneverdig. 

Så har da også den aldrende Dylan hatt en egen evne til å gjøre de pussigste ting og få det til å se ut som gjennomtenkte genistreker, for eksempel reklamefilmen for undertøyskjeden Victoria's Secret. 

En ren juleplate med standardrepertoar hører også til den slags påfunn som vil bære eller briste i møte med Dylan. 
Det er enten/eller, ingen mellomting. 
Genialt eller dritt, dine ører avgjør. 

Snømannen Kalle 

Aldri har det vel passet bedre at Bob Dylans produsentalterego Jack Frost - «Snømannen Kalle» - er kreditert på omslaget. 
Og Frost har full kontroll: 
Samtlige kryss på juleplatekontrollskjemaet kan krysses av i tur og orden. 
Hvilket i seg selv er beroligende for de som måtte ha fryktet for en Dylan som skulle snu opp ned på juleplatenes uhyre konservative og fastlåste verdensorden. 

«Christmas In The Heart» er snarere en dypt, dypt nostalgisk juleplate, med et bevisst og avklart forhold til sjangerens kitschaspekt. 

Aldri direkte ironisk — selv ikke det herlige bildet av en julelettkledd Betty Page inni omslaget framstår som spesielt tongue-in-cheek - heller mer sprudlende, inspirert og stolt over å spille seg inn i en tradisjon som i utgangspunktet preges av stramme stil- og repertoarkrav. 

Fyller opp strømpa 

Albumet er slik sett pliktoppfyllende inntil det fanatiske. 
Men det er også et raust album, hvor strømpa fylles til randen med godsaker. 

Låtutvalg veksler mellom «det-blir-ikke-ordentlig-jul-uten»-selvfølgeligheter som «Winter Wonderland», «Little Drummer Boy» og «Have Yourself A Merry Little Christmas» og åpenbaringer med en mer obskur forhistorie. 

Samtidig er det en lekenhet og et humør her som minner mer om et barns frydefulle tradisjonsomfavnelse enn den gammelmanns-sentimentaliteten man like gjerne kunne pakket en slik plate inn i. 

Mer enn en kuriositet 
Det blir også umiddelbart klart at denne juleplata gjør krav på en «ordentlig» plass i Dylan-diskografien. 
Det er blodig julealvor, og altså på ingen måte den kuriositeten man kanskje hadde forventet. 
Snarere bør dette betraktes som en juleversjon av det prosjektet Dylan har holdt på med på sine seneste plater, hvor han har gravd dypt i førrocktradisjoner (tidlig country, blues, swing, doo-wop osv.) og synliggjort de dypeste røttene i sin egen musikk. 

Bandet er i all hovedsak det samme som spilte på overskuddsalbumet «Together Through Life», og det er et band som har både dybde, tyngde og sving nok til å løfte dette prosjektet til å bli noe mer enn et trivelig veldedighetsopplegg til inntekt for Verdens matvareprogram. 

Det låter aldri kleint, fettdryppende eller kandisert — bandet opptrer elegant og fintfølende i rolige stunder, og trøkker på med stor entusiasme der det trengs. 
I tillegg er besetningen forsterket med et kor som drysser filmstudionysnø hvor enn de beveger seg på albumet. 

Ikke akkurat Sinatra 

Og så var det Dylan selv da, hvis stemme nå til dags har en såpass surklete, brummende og gruffylt framtoning at nærtagende juleplatepuristene bør advares mot til dels sterke scener. 

Det er ikke noen Frank Sinatra, Bing Crosby eller Sissel Kyrkjerbø som synger disse sangene. 
Langt derifra. 
Men det betyr ikke at Dylan ikke synger bra. 

Han er glødende tilstede, humrende og brumlende på sin helt særegne måte. 
Det går vel heller an å si at Bob Dylan strør grus og salt over sledesporet. 
Det vil høres blodig ut i sarte ører, men for oss som heller ser på Dylans 2000-tallsstemme som populærmusikkens torvrøkte single malt, er det mer av en skrekkblandet fryd å lytte til. 

X-faktoren 

Men Dylans vokalprestasjoner er også å betrakte som selve x-faktoren på denne vidunderlige juleplata, som basert på låtutvalg og arrangementer ville vært en opplevelse med hvilken som helst vokalist. 

Med Bob Dylan foran mikrofonen, blir julestemningen helt unik. 
Og «Christmas In The Heart» er slik sett en umiddelbar klassiker innen julemusikken. 
