Åsrevyen 2018:Et under i Ås 

«Fedrelandet» er et lappeteppe av absurd krim, samfunnskritikk, profetiske sketsjer og Lion King. 
Sammen blir det til årets smarteste teaterrevy. 

– 
Hva er det å være norsk, spør amatørrevyene fra nord til sør og sender frognerfruer, bønder i Felleskjøpet-dress og ungkarer med løstenner inn på scenen. 
Jeg har sett det så altfor mange ganger før, men aldri kjent meg igjen i beskrivelsen av det norske. 

Men så skjer det et under i Ås: 
Jeg blir blåst av banen. 
Ikke bare er skuespillerne svært gode, numrene oppfinnsomme og vitsene morsomme. 
Fedrelandet er også en så god analyse av landet vi lever i, at flere av sketsjene er blitt rene profetier. 

Disse revyene har fått toppkarakter av Aftenpostens anmeldere i år: 

Profetiske sketsjer 

På toget til 
Ås leste jeg at redaktøren i Sagat vil ha Finnmark som en egen stat. 
Og jammen har revyen en sketsj om nettopp dette. 
To nordlendinger i sydvest oppsøker Ås kommune for å protestere mot kommunesammenslåingen. 
Det er også scenisk smart: 
To revyklisjeer møter altså en høyst realistisk byråkrat. 

Slik er hele revyen. 
Ari Behn dukker opp, men han er ikke hovedpersonen – det er hans nye kjæreste Ebba. 
Istedenfor å lage den klassiske Paradise Hotel-sketsjen gjør revyen ett poeng av at NRK har kuppet konseptet og sendt deltakerne til Thon Hotell Brumunddal i distriktspolitikkens navn. 

Anmelderen lo seg i søvn 

Men Åsrevyen er også enda mer enn dette: 
Det er en teaterforestilling med mange karakterer som binder hele revyen sammen. 
I tillegg er det en krimgåte der dukkeføreren til Fantorangen er drept og flere av karakterene mistenkt. 

I år har flere revyer slike halvabsurde historielinjer. 
Noen av dem er vanskelige å følge, mens andre virker påtatte. 
Åsrevyen mestrer historiefortellingen på genialt vis, og jeg hørte publikummere nøste opp i sketsjene hele veien til Oslo. 

Selv lo jeg meg bokstavelig talt i søvn ved å tenke på en fengselsmiddag med Gjermund Cappelen og en folkemorddømt pirat. 

Sparker faktisk oppover 

Flere av årets revyer tuller med politisk korrekte sketsjer. 
For eksempel har både Vallerrevyen og Skirevyen noen fantastiske parodier på venstrevridd humor. 

Åsrevyen går en helt annen vei. 
Her er det en hard og inderlig kritikk mot dagens regjering, som sender ut flyktningbarn og satser på olje. 
De balanserer på en knivsegg og nærmer seg en parodi på PK-ungdommer som er sinte på Siv Jensen, men de redder seg inn i sketsj etter sketsj. 

I vår tid er det en nesten glemt verdi å sparke oppover, og Åsrevyen gjør det smart. 

Debutant som regissør 

Lion King og Book of Mormons Afrika-parodier er det gjennomgående soundtracket. 
Rammen rundt, det norske, fremføres som afrikanske hymner i mariusgenser. 

Så hvor kommer dette oppkommet av gode ideer fra? 
Kveldens instruktør, Einar Nygaard, er 20 år og debutant. 
Selve revyen har aldri tidligere vært med i Revykavalkaden, og dette er første gang 
Ås blir anmeldt av Aftenposten. 

Åsrevyen er altså beviset på at man ikke må kjenne noen på Westerdals eller ha en stappfull revykasse for å lage svært godt teater. 

Shownummer om Aids 

Det er veldig mye mer jeg vil skrive om denne revyen. 
Jeg vil ta frem Thandobuntu Heggdal-Pupa, som gjør årets mest troverdige dragkarakter i en «nedpå» rolle som skoleinspektør. 
Og ja, han danser som en gud og spiller pilatestrener i Karibia med en mykhet som langt overgår originalene. 

Alt er ikke perfekt i denne revyen. 
Det er en hallo-i-uken-stil over humoren, som kan virke litt mer «høhø» enn hysterisk morsom. 
Noen nummer er for lange, andre er for korte. 
Noen metagrep er litt påklistrede. 

Men hva skal jeg si? 
Dra til Ås, løs billett og kast blomster på scenen. 
Det har revygjengen fortjent. 
