Helt Prins!
Prince rev ned Vestlandshallen helt alene. 

Åpningen på Prince sin høstturné brettet seg tidlig ut som et mesterverk. 

Den var for de som ikke fikk oppleve den lilla mannen foran 65 000 på Roskilde, men som sannsynligvis hadde sett konserten fra like mange kameramobilvinkler på YouTube. 
De fikk rope navnet til en topptrent lilla gitarhelt (Prince), en ekstremt energisk trommedame (Sheila E) og navnet på byen sin (prinsen sjøl safet på Norway). 

Setlisten fra sommerdelen av turneen var modifisert - men purpur-Yoda åpnet trygt og identisk og var innom både «Let's Go Crazy», «Delirious» og «1999». 
Men så dukket blant annet en racerbilhissig «U Got The Look» og en duvende, sinnssyk «Housequake» opp. 

Det skulle bli enda bedre. 

For eksempel idet kordamene helt naturlig overtar i en medley som av alle ting inkluderte «Bridge Over Troubled Water». 
Eller når han elegant hopper fra et refreng av «Raspberry Beret» og over til «Cream». 
Eller når han - selvsagt - lever seg inn i gitarsoloen på «Purple Rain». 
Akk så innøvd, men likevel så ekte at det virker som om 52-åringen spiller den for aller første gang. 

At han nå hovedsakelig spiller gamle hits, trives han like godt med som publikum. 
Åpenbart var det denne viljen som gjorde konserten til noe mer og mer større enn seg selv. 

Hver gang bandet skrånte over mot mindre kjente steder i katalogen sank entusiasmen betraktelig. 

Noe som materialiserer seg i ekstranumrene, som til slutt kokte over med litt kjedelige funkadjektiver og repetitiv publikumsroping. 
Det virket på tide å gå hjem. 

Men så. 
Mens lysene er på. 
Og folk er på vei ut. 
Kommer han plutselig ut igjen. 
Og spiller «Sometimes it Snows in April». 
Helt alene. 

Det var, i mangel av et bedre ord, helt fantastisk. 

PUBLIKUM: ca. 8000 

TOR MARTIN BØE 
