Restaurantanmeldelse:Byens feteste utsikt 

Skal du gjøre noe spesielt i sommer, bør du nyte middagen på verandaen til Ekebergrestauranten. 

– Wow! 
Man har god utsikt nede på uteserveringen, men dette er det ingen spisesteder i Oslo som slår, sier spisefølget. 

Ekebergrestauranten har en «vanlig» restaurant i første etasje, i tillegg til uteserveringen, men i 2. etasje ligger Fine Dining verandaen – et avlang perle med få sitteplasser. 

Her sitter man under tak og har en fantastisk utsikt over hovedstaden. 

Tam start 

Restauranten tilbyr en 7- eller 5-retters meny med tilhørende vinpakke om man ønsker. 
Solen skinner over Oslo, og vi velger selvfølgelig syv retter.Her vil man sitte lenge i det vakre været. 

Etter et par småretter, blant annet en god og sprø bolinhos – en klippfiskbolle, kommer første rett på bordet. 
Det er ser nydelig ut. 

– Kongekrabben har kost seg en stund i sous-vide, opplyser den hyggelig servitøren. 

Den vakuumpakkede krabben er fint varmebehandlet i plastposen, men smaken er veldig tam. 
Den ligger i midten av fatet, omkranset av en sjø av vannmelonkraft og sherryeddikolje, noen biter vannmelon og koriander. 
Det er sødmefullt, syrlig og saftig, men smaker mest av litt syrlig vannmelon. 

Nypotet og purre 

Deretter kommer en av kveldens aller beste retter, nypotet med purreløk. 

– 
Her viser kjøkkenet hva de kan, sier spisefølget. 

Purren er konfitert og grillet og er sødmefull med fin, mild løksmak. 
Sausen er ekstremt smakfull, laget med smør og hønsekraft, og er blandet med grønn purreløkolje. 
For å gi retten mer salt og en sprø kontrast, ligger det biter av sprøstekt kyllingskinn mellom de gode potetene og purreløken. 
Gode kombinasjoner og en meget vellykket rett. 

Steike for en kveite 

Vi er rundt 20 personer som nyter den flotte utsikten fra verandaen denne kvelden. 
De to første vinene har vært en greit match til maten, men tredje vin, Pieropan La Rocca Soave Classico 2015, er meget god. 

– 
Tenkt at nordmenn kjøper mer vin fra Venetoområdet i Italia enn hele Frankrike tilsammen, sier spisefølget. 

Servitøren har nå satt kveite på bordet, nydelig anrettet med små blomsterskudd, blåskjellskum og en fluffy ertepuré. 
Den hvite, ovnsbakte flyndrefisken er meget saftig og velsmakende. 

Oppå ligger et lag med parmesan, og den salte osten og fiskekjøttet får fin match med den søtlige ertepureen. 
Skummet av blåskjellene har en lett, røkaktig smak som ikke overskygger fisken, og små kuler med pepperrot er med på å gi retten et lite piff. 
Den fyldige soaven har en meget frisk syre som står godt til den fete fisken. 

Nydelig entrecôte! 

Det er både bryllup, 50-års lag og et utall feiringer rundt om på Ekebergrestauranten denne kvelden, men hos oss på verandaen er det stille og fredelig. 
Etter en frisk eplegranite med smak av både persille og mynte, kommer servitøren med kjøttretten. 

– 
Denne er fantastisk! 
Kveldens beste rett, mener spisefølget. 

Foran oss ligger tørrmodnet entrecôte, som er utrolig mør og smakfull. 
Retten ser lekker ut med grønnsaker som er formet som kjøttstykket og to ulike sauser i midten. 
Den brunlige sausen er en grønn chilivariant med et skarpt preg, som kler retten. 
Sommerkålen er med på å tilføre retten sødme, og det samme gjelder for den knallgrønne pistasjkremen. 

En herlig sammensatt rett av ulike teksturer og fint balanserte smaker, supplert av en J. Christopher Williamette Valley Pinot Noir 2014, en nydelig vin fra Oregon I USA med fint integrerte tanniner og en deilig duft av bringebær. 

Upstairs slår downstairs 

Servitøren er flink til å fortelle om vinene og spør hele tiden om vi vil ha noe mer pause mellom rettene. 

De tre norske ostene og de to dessertene er gode, men ikke blant de beste rettene på menyen. 
Den som skinner mest er en luftig sjokoladeganach med bringebærsorbet og masse grønn skogsyre. 
En mektig, frisk og syrlig avslutning på et meget vellykket måltid. 

– 
Det koster noe mer enn maten i 1. etasje, men det er det verdt! 
Både maten og utsikten er mye bedre her oppe. 
Det rare er at det ikke er fullt denne kvelden. 
Kanskje folk ikke vet om denne perlen, sier spisefølget. 

Vi skal i hvert fall tilbake hit. 
