Øya-anmeldelse:Tønes 
- Den beste starten på dagen 

Klok kosestund med vismannen fra Sokndal. 

Konsert: 
Tønes Sted: 
Enga, Øya Publikum: 
Cirka 1500 

Gud velsigne poplåtskriveren som skriver sanger om temaer og ting alle har et forhold til, men som nesten ingen poplåtskrivere tenker langt nok eller originalt nok til å skrive sanger om.. 

Det er alt for få av dem, men Tønes - moren hans kaller ham Frank Tønnesen - er i øyeblikket den beste Norge har. 
Yatzy, irriterende fluer, koketeknikker, omreisende foredragsholdere - intet tema er for lite til at Tønes får noe LOL-morsomt og genuint gripende ut av det. 

Øyafestivalens første konsert på lørdagene er blitt til «familiekonserten». 
Knutsen og Ludvigsen har spilt her, til enorm suksess, Lillebjørn Nilsen likeså. 
I fjor var det Odd Nordstoga. 
Det er en vanskelig funkjson å fylle. 
Du skal være både barnevennlig og ha den «kredden» Øyafestivalen krever. 

Jeg så ikke så mange barn. 
Men de ganske mange voksne, og det er jo de Tønes' skriver om og til - spesiale: nevrotiske, litt smålige menn med grunnleggende god vilje - fikk den beste tenkelige starten på dagen. 

Bandet hans var elegant tilbakeholdne - de spilte akkurat nok til at det var uhyre fengende, men ikke på noe tidspunkt så mye at det kom i veien for tekstene og historiene. 

Hovedpersonen selv er enormt sjarmerende, med et skjevt, lurifaksete smil og en rekke godmodige «onelinere» i ermet: 
Etter den første sangen: 
«Me må ta en te, det gikk jo så fint». 
Litt senere: 
«Har dere noen spørsmål?». 
Enda litt senere: 
«Vi får spille litt til. 
Vi har jo satt opp så mye utstyr». 

Det er så lunt og sjarmerende at det nesten er mulig å glemme hvor klokt han skriver. 
Av og til, som i «Lyset» og «Det beste», minner han oss på det, i inderlige sanger som stikker like dypt som Stein Torleif Bjellas. 

En helt fabelaktig flott konsert var det. 
