Godt voksne menn burde funnet på noe bedre.Her ville det ikke en gang ha hjulpet med bergensk. 

Strengt tatt lite å skryte av, men publikum var fornøyd. 

I en tid der oljeøkonomien går rett vest og fotballaget Viking rykker ned en divisjon, kan Stavanger i det minste skryte av sitt siste tilskudd på bandfronten. 
I hvert fall når det gjelder publikumsoppslutning. 
For Stavangerkameratene selger konsertbilletter i bøtter og spann. 
Så får en heller bære over med at landets forståsegpåere kan styre sin begeistring. 

Onsdagens konsert på Ole Bull Scene var den første av fire denne uken. 
Utsolgt selvfølgelig. 
De tre neste er nemlig ekstrakonserter etter at billettene til den første ble revet vekk på få minutter. 

Nå må for all del ikke Stavangerkameratene forveksles med 70-tallets geniale rockeband Stavangerensemblet. 
Denne nye kvartetten består av fire vokalister som alle gjorde en kortlivet karriere i talentshow på fjernsyn for deretter å bli glemt. 
Før den geniale ideen om å slå seg sammen dukket opp for halvannet år siden. 

Glenn Lyse vant Idol for 10 år siden, og ga ut sitt første (og eneste) soloalbum året etter. 
Han har også en ekstrajobb som vokalist i det legendariske rockebandet Aunt Mary. 
Bandet ble riktignok oppløst i 1973, og vokalist Lyse ble ikke født før året etter, i 1974. 
Merkelig? 
Nei, ikke i dagens underholdningsverden. 
Så lenge det finnes et bandmedlem i live, i dette tilfelle gitaristen, er det ikke noe som heter oppløst for godt. 

38 år gamle Ole Alexander Mæland kan riktignok ikke skryte av stort annet enn å ha vært med i The Voice på TV2 for fem år siden, men har solid erfaring som skuespiller og underholdningsartist i hjembyen. 

Tommy Fredvang deltok i X-Faktor på TV2 i 2009 og ga ut plate året etter. 
Siden den gang har 35-åringen både vært med i «Skal vi danse» på TV2, den norske finalen i Melodi Grand Prix og Stjernekamp på NRK. 

Kjartan Salvesen stakk av med seieren i Idol i 2004, året etter Kurt Nilsen. 
Et par delvis suksessfulle plater fulgte de neste par årene, men så ble det stille. 
De siste årene har han arbeidet med fotballaget Viking uten at han på noen måte skal få skylden for nedrykket til 1. divisjon. 

De starter med begynnelsen og bandets første single, Aviciis «Wake me up», som på stavangersk har fått den geniale tittelen «Vekk meg opp». 

Stor stemning og allsang. 
Ikke like bra respons på neste låt; Kents «Kärleken väntar». 
Ukjent for de fleste og resultatet blir at maset både i salen og på galleriet til tider overdøver det som kommer fra scenen. 

Så mye bedre blir det heller ikke på de neste låtene. 
Problemet er nemlig at Stavangerkameratene foreløpig bare har et eneste album ute, og det varer bare en knapp halvtime. 
For å fylle tiden øser vi derfor på med coverlåter i et heller eklektisk utvalg. 
Litt country med Highwaymen fulgt av funk med Prince og Kiss. 
Deretter Paul Simon og George Michael. 
Å si at de tilfører originalene noe ville være å ta sterkt i. 
Men rett skal være rett. 
Publikum, i all hovedsak godt voksen ungdom i 30-40 årsalderen ser ut til å ha det trivelig. 

Da blir det straks mer fart i salen når de setter i gang med sitt eget materiale som «Du lure ikkje meg» og «Forelska meg i deg igjen». 

Selvfølgelig kan de synge. 
Spille gitar kan de også alle fire. 
Det skulle da bare mangle med de cv-ene. 
Og de tre ekstra musikerne på bass, trommer og tangenter er bra nok. 
Det er ikke der problemet ligger. 

Men det de synger er ikke nemlig all verden å skryte av. 
Låtene er fullstendig blottet for originalitet, og fremstår som en saus av platte poplåter, pusete forsøk på en slags EDM og americana. 
Unntaket må kanskje gjøres for et par refrenger som sitter i øret. 

Men riktig ille blir det først når du hører etter tekstene. 
Gullkorn som «Vil du shalalalala med meg, så skal eg shalalalala med deg» og «Tenk hvis det va krig å ingen møtte opp, då ville det vært fred på jordå» kan alltid tolereres når artistene er 11-12 år gammel og heter Marcus og Martinus. 
Til nød også fra et boyband i 18-20 årsalderen som synger på engelsk. 

Men godt voksne menn burde funnet på noe bedre. 
Stavangerkameratene er strengt tatt et boybandprodukt i sin tid satt sammen av et eventbyrå. 
Selv om de med en alderssammensetning mellom 35 og 44 kanskje ikke helt satser på å knuse ungpikehjerter. 

Nei, da. 
Jeg har ikke noe mot verken stavangerdialekten eller band fra samme distrikt. 
Men her ville det ikke en gang ha hjulpet med bergensk. 

Etter nok et lite mellomspill der de fire får slippe til med en låt hver fra sine respektive karrierer, er det hitsinglene til slutt. 

«Vil du shalala med meg» og ikke minst « Bare så du vett det» får virkelig stemningen i taket. 
Ikke minst sistnevnte som kan skryte av mer enn syv millioner treff på Spotify. 
Til slutt blir det «Bare så du vett det» nok en gang. 
Men nå bare med publikum som synger for full hals. 

Musikalsk høyst forglemmelig på alle måter. 
Men publikum så for det meste ut til å storkose seg. 
Så da så. 
