Lar det «enkle» være det beste
Fortsatt prog, men desto mer rock fra Mastodon. 

ALBUM: 
Mastodon-sagaen har kommet frem til kapittel seks. 
Denne gangen har gjengen som har for vane å dra opp skrudde fabler av den magiske hatten, latt konseptformatet hvile. 
Det betyr ikke at Atlanta-kvartetten har begynt å synge om hverdagslige ting. 
Det forteller både tittelen og det psykedeliske og fargesprakende omslaget alt om. 
Men endringen kan gi oss en pekepinn på at bandet ønsker et mer direkte og rendyrket uttrykk. 

Tendensen var der også på forrige album, «The Hunter», men tas enda lenger på «Once More 'Round the Sun». 
Fortsatt prog, men desto mer rock. 

Radiorock «Thread Lightly» starter reisen med hypnotiske, Østen-inspirerte gitarakkorder før riffmaskineriet til Bill Kelliher og Brent Hinds for alvor harker i gang. 
Det låter konsist, sultent og fokusert. 
Platens første refreng med Troy Sanders i front er virkelig av typen som får skylaget til å revne. 

Så er det over i nytt modus. 
«The Motherload» er sannsynligvis det lengste Mastodon har gått i retning streit rock. 
Vel gnistrer det av soloduellene midtveis, men vokallinjene til trommeslager Brann Dailor er så velkalibrerte at de lett sklidd inn på dagradio. 

Perfekt vokalharmoni 
Og er det noe Mastodon har vokst på med årene, så er det vokalarbeidet. 
Fra å være et band som først og fremst har skodd seg på instrumentalarbeidet, har de nå virkelig fått dreis på vokalarrangementene og latt de ta førersetet her. 

Troy Sanders har alltid vært den bryske hovedmannen, mens de melodiøse kvalitetene til Brann Dailor først har fått tilstrekkelig plass på de senere albumene. 
Og den nasale stemmen til Brent Hinds oppleves ikke fult så nasal lenger. 

Singelen «High Road» og «Ember City» er glimrende eksempler på hvor fint Sanders og Dailor utfyller hverandre. 

Musikalsk overskudd 
Så var det musikken da. 
De intrikate progriffene er der fremdeles, hør for eksempel «Aunt Lisa», men det blir aldri navlebeskuende. 
Nevnte låt viser også at bandet er uformelle nok til å kjøre på med et vaskekte cheerleader-kor. 
Det overordnede er at de later til å ha mer selvtillit på låtene sånn at instrumentalarbeidet ikke trenger krangle med låtene, enten det er tilbakelente saker som nydelige «Asleep in the Deep» eller de rifforgier som «Feast Your Eyes». 

Mastodon er på mange måter et referansespekket band som oser av fyldige platesamlinger, men samtidig begynner lyden deres å bli såpass velkjent at de egentlig ikke låter som noen andre. 
«Once More 'Round the Sun» er et dynamisk og pulserende album som vil gjøre de kommende sommernettene enda mer vibrerende. 
