Eventyrblanding og stjernetåke
Under en glatt overflate er «Into the Woods» en lystig lek med livsprosjekter. 

FILM: 
Alt var enklere før. 
Da hadde eventyrheltene ett oppdrag, én kongelig idealpartner og én fiende, som bare skulle nedkjempes slik at alle kunne leve videre i pastellfarget harmoni. 

I «Into the Woods», en stjernetrengsel basert på musikalkomedien ved samme navn, er det tre lengtende fattigjenter og en fattiggutt, to prinser, en heks, en kjempe, en slem stemor, og en Johnny Depp som spiller en ulv som spiller Johnny Depp. 
Historien fletter sammen «Askepott», «Jack og Bønnestengelen», «Rapunzel» og «Rødhette», og halter rundt mellom glossy teaterkulisser hyllet inn i tørrisrøyk mens eventyrskikkelser i snøreliv og bluseermer deiser ut og inn og forteller hverandre om hvem som har dødd, stukket av, eller fått øynene stukket ut siden sist. 

I det ytre er «Into the Woods» en knuffete kokkelimonke der altfor mange magiske gjenstander skal løse altfor mange prosjekter. 
På det symbolske planet, derimot, er det snakk om en psykologisk interessant lek med livsprosjekter som sådan. 
For hvorfor rømmer egentlig Askepott fra ballet? 
Og hvis du er en mann som prinsen, som trigges av at jenter stikker av, hva gjør du når hun blir din? 

For skogen de ferdes gjennom, Meryl Streep, Emily Blunt, Anna Kendrick og Chris Pine, er jo ingen skog. 
Den står for omveien der ingen ser deg, det uforutsigbare landskapet med snubleføtter i stien som tvinger deg til å improvisere, de uventede situasjonene der du må se nærmere på det du driver med og innrømme at du ikke er den de andre tror, at du ikke vil det du trodde du ville. 
Dette er kløktig og morsomt gjort. 

Men blandingen av distansert relasjonspløying og uironisk, CGI-tung blocbusterisme blir aldri klumpefri. 
Og nærbilder av folk som synger av full hals blir fort beklemmende hvis de ikke brytes hyppig opp av andre, større bilder. 
Det synes den drevne musikalregissør Rob Marshall pussig nok å glemme, kanskje fordi han heller vil dissekere prinser, rasere slott, og pirke borti alt det andre man tror man vil ha. 
