Teater:Dynamisk samspill i «Haugtussa» 

Det er intimt, intenst og vakkert når Ane Dahl Torp og Sjur Miljeteig byr opp til en time i Haugtussas verden. 

DET NORSKE TEATRET «Haugtussa» Av Arne Garborg Regi: 
Ane Dahl Torp/Erik Ulfsby Musikk: 
Sjur Miljeteig Med: 
Ane Dahl Torp, Sjur Miljeteig 

Garborgs mesterlig diktverk er stadig gjenstand for tolkninger i ord og toner. 
Ekteparet Torp/Miljeteig har laget sin versjon; en forestilling preget av Miljeteigs musikalske tyngde i improvisert musikk, og Torps lekende evne som skuespiller. 
Det resulterer i dynamisk musikalsk samspill der det lyriske skifter om kapp med det rå og rocka. 

«Haugtussa» kom ut i 1895, og regnes som et av hovedverkene i norsk litteratur. 
Historien om Veslemøy, naturen på Jæren, de mørke undertoner og den brennende lidenskap har fascinert kunstnere i ulike sjangre. 

Haugtussa har vært spilt som teater, ballet, konserter og diktopplesning. 
Grieg har laget musikk til en del av diktene. 
Det samme har Ketil Bjørnstad. 
For noen år siden hadde Valkyrien Allstars en hit med diktet «Elsk» fra verket. 
Historien om Haugtussa innbyr med andre ord til mengder av fri tolkning. 

Ane Dahl Torp har selv satt sammen utdrag fra «Haugtussa». 
Fokuset ligger i vesentlig grad på Veslemøy. 
Med enkle rekvisitter, som små lekedyr, en liten vugge og en lampe skaper Torp og Miljeteig illusjoner av det ville og vakre som rår i menneskesinnet, indre og ytre naturkrefter, mørke og mystikk. 

Vi følger Veslemøy 
- Haugtussa - og hennes sanselige vei gjennom prøvelser fra troll og trollete gutter til å få en dypere innsikt i sitt eget liv. 
Torp varierer i uttrykk og stemmeleie, fra det ømt, sårbare til det høylydt utagerende. 
Dette er ingen Haugtussa med nyromantisk tilsnitt, men ikke desto mindre en betagende opplevelse med vakre og voldsomme lyriske partier. 

Torp er full av følelser og empati for sin Haugtussa. 
Hun kan bruse opp, for så å bli nesten nøktern observerende. 
Rolig samler hun trådene mot slutten der hun beseirer de vonde kreftene med ordene: 

"Nei, heller vil eg med augo sjå, enn blind og dauv gjennom verda gå og ikkje det sanne skilja!" 

Miljeteigs lydbilde har samme spennvidde som Torp. 
En stillferdig trompetsolo over salmen «Det hev ei rose sprunge» glir over i samplede lyder med tungt trøkk eller varsom poesi. 

Duoen Torp/Miljeteig har hver sin finstemte kunstneriske nerve, som i dette tilfellet har generert en samkjørt tone. 
