«Lykkeland» må være tidenes aller beste norske tv-serie
Et betagende epos om en fattig by i et fattig land som vinner i lotto, og hvilke konsekvenser det får. 
Med et fabelaktig manus og persongalleri. 

Lykkeland 

Norsk TV-dramaserie i 8 episoder. 

Regi: 
Petter Næss og Pål Jackman. 
Manus: 
Mette M. Bølstad, basert på idé av Synnøve Hørsdal og konsept av Siv Rajendram. 
Musikk: 
Ginge Anvik. 
Foto: Lars Vestergaard. 
Skuespillere: 
Anne Regine Ellingsæter, Amund Harboe, Per Kjerstad, Pia Tjelta, Vegar Hoel, Jonathan Kay, Malene Wadel, Ole Christoffer Ertvaag, Laila Goody, Nina Ellen Ødegård m.fl. Episodelengde: 45 min. 
TV-premiere: NRK1 28. oktober. 

Vi starter i 1969, like før oljen faktisk spruter opp på lille julaften. 
Stavanger er Norges fattigste by. 
Fiskehermetikkindustrien sliter, familien Nymans hermetikkfabrikker er nær konkurs. 
Verftene sliter. 
Men bedehus- og avholdskulturen står fortsatt sterkt. 

Klikk på bildet for galleri fra serien: 

I rådhuset sitter politikeren Arne Rettedal og håper amerikanerne fra Phillips Petroleum finner olje. 
Han er villig til å tilrettelegge, kutte svinger - hva som helst - for at det skal skje. 

Fantastisk persongalleri 

Familien Nymans eneste sønn Christian er dykker, og er med på oljeletingen. 
Fru Ingrid blir syk av framtidsfrykt, mens herr Fredrik bekymrer seg for de ansatte som kanskje mister jobben. 

På Nymans fabrikk jobber Torill, som har blitt gravid med en utenlandsk oljeleter, og som nå frykter både skam og framtid. 

På Rettedals kontor får Anna, Christians forlovede, sekretærjobb, noe som gir henne en edderkoppfunksjon i samfunnsutviklingen. 

Og så har du den amerikanske oljejuristen Jonathan fra Texas. 
Han skulle egentlig bare over til Stavanger for å stenge letingen, men blir deretter en hyppig gjest på ordførerens kontor. 

At disse hovedkarakterenes liv er så tett forbundet, er et smart manusgrep. 
Slik får vi raskt et nært forhold til både dem og spenningsutviklingen. 
Utover i episodene blomster de alle igjen og igjen, overrasker og fascinerer stadig mer. 
Og rundt dem bobler det også av både herlige og tragiske biroller. 

Imponerende karakterer 

Rollebesetningen er imponerende, og skuespillet er glitrende: 

Vegar Hoel ER Arne Rettedal. 
Ikke minst fordi han formidler energien og engasjementet hans så troverdig. 

Ingen andre enn suverene Pia Tjelta kunne spilt den dekorative og nevrotiske fabrikkeierfruen Ingrid, en karakter som blir mer og mer interessant. 

Nordlendingen Per Kjerstad imponerer både med stavangerdialekten og ved å gi en storkapitalist som Nyman både hjerte, kjøtt og blod. 
Sånne ser man sjelden i norsk fiksjon. 

Anne Regine Ellingssæter er et funn som Anna, som seiler opp som seriens mest sentrale karakter. 
Flotte er også Amund Harboe som Christian og Malene Wadel som Torill. 

I bunnen av dette ligger et fabelaktig og perfekt balansert manus. 

Stavanger-juks? 

En historie du selv husker, innspilt i i din egen hjemby. 
Da er det uunngåelig at du ser ekstra nøye etter hvor autentisk miljøet er framstilt. 
Blir det Stavangersk-knoting og annet lokaljuks? 

Det finnes sikkert småfeil her. 
Blant annet er det ikke tatt særlig hensyn til datidens sosiolekt i de øvre samfunnslag. 
Men dette er så autentisk som det kan bli. 

Når oljen er funnet, blir ingen som før. 
Skillet mellom de fremskrittsvillige og konservative, nye og gamle penger, vokser i rasende fart. 
Formuer kommer og går. 
Lottogevinstens ulemper kommer til overflaten. 
Og så ulmer det av både romantikk og intriger. 

«Lykkeland» er historien om hvorfor og hvordan dagens Norge ble som det ble. 
Valgene og konsekvensene skildres både lettfattelig, detaljrikt og historisk interessant. 
Ikke nostalgisk. 
«Lykkeland»-dilemmaene er dagsaktuelle, bare i en annen form. 

Men historien om Norge er langt fra ferdig fortalt med dette. 
Så kjære NRK: 
Vi må få mer «Lykkeland»! 
Mye mer. 

Anmeldelsen er basert på de fem første episodene. 
