Spillanmeldelse:«Splinter Cell: Conviction» 

Verdens tøffeste superagent vender tilbake i det mest actionpregede spillet i «Splinter Cell»-serien til nå. 

Etter at den eneste datteren til Sam Fisher blir påkjørt og drept, er hans tid som superagent for Third Echelon over. 
Sorg går derimot over til blindt raseri når han får vite at dødsfallet ikke var en ulykke. 

Nå starter klappjakten på de som står bak - en klappjakt som både leder tilbake til Third Echelon, og som (naturligvis...) avdekker en konspirasjon om å ta livet av den amerikanske presidenten. 

Det er med andre ord en Sam Fisher uten tøyler vi møter i «Tom Clancy's Splinter Cell: Conviction». 
Den kalkulerende, iskalde agenten vi kjenner fra før er erstattet med en mer brutal og direkte actionhelt - tydelig inspirert av Matt Damons Jason Bourne. 

Du skal riktignok fremdeles snike deg rundt i skygger og unngå å bli oppdaget av fiender, og du har fremdeles både lyddemper og diverse gadgets som gir deg taktiske alternativer for å komme deg videre. 

Men taktikken din ender denne gangen som regel opp med lynkjappe likvideringer, «krav maga»-nærkamp og intense «shoot-outs» mens du hiver deg fra dekning til dekning. 

Mindre zen, mer action, altså. 
Og selv om jeg på langt nær er sikker på om denne utviklingen er den beste for serien, lærte jeg meg å like den nye Sam Fisher etter hvert. 

Det har blitt et riktig så bra taktisk actionspill dette her, en intens opplevelse der hvert rom du kommer inn i må kartlegges og hvor du hele tiden må planlegge din rute forbi dødelige farer. 
Ubisoft Montreal har dessuten introdusert flere nyvinninger for serien som støtter opp under en kjappere og mer actionpreget taktisk planlegging. 

Og selv om det er fullt mulig å gå rett på her, er det bestandig en mer taktisk, mer stilig og mer «riktig» måte å gjøre ting på. 
Hvilket gjør det givende med flere enn én gjennomspillinger. 

M_Essien85: 
All bevegelighetsfriheten fra de tidligere spillene er nesten helt borte. 
Diskuter Splinter Cell: Conviction her! 

Det må derimot sies at historien er noe forvirrende og lite engasjerende. 
Det at deler av historien fortelles med tekst og bilder rett på miljøene du er i SER tøft ut, men har ikke noen særlig hensikt utover det. 

I tillegg er det fint utviklerne forsøker å gjenoppfinne denne serien, men min personlige mening lener mot at jeg heller kunne tenke meg et enda mer avansert snikespill - et spill som handler mindre om å drepe og mer om å være verdens kuleste superagent. 

Jeg mener det fortsatt er rom for videreutvikling her, selv om det har kommet fem spill i denne serien til nå. 

Flerspillerdelen er det derimot ingenting som helst i veien med. 
Her handler det utelukkende om co-op (lokalt eller over Internett), hvor man både får muligheten til å spille gjennom en lang og kul prequel til enspillerdelen og ta del i frittstående, oppdragsbaserte opplevelser. 

Dette hever «Splinter Cell: Conviction» fra å være et bra actionspill til å være bortimot obligatorisk for tilhengere av taktisk agentmoro. 

PS: 
I salg fra fredag 16. april. 
Spillet kommer også på PC. 

Lanseringstrailer for Xbox 360-spillet Splinter Cell: Conviction. 
