Hell i uhell at Thorbjørn Harr tok over hovedrollen til en skadet Kristoffer Joner
Hurra for norsk krim som ikke prøver å redde verden. 

Velkommen til den gata i Norge som består av idyll, fortielser, fine fasader, hverdager, fest, løgner og gammel ondskap, Kielergata i Slusvik. 
«Kielergata». 

Vi skal ikke si at serieskaperne har rappet «en atmosfærisk åpningsidyll» fra David Lynch sin episke «Blue Velvet», men jo. 
Vi sier det, og det er godkjent. 

«A History of Violence» 

At serieskaperne også må ha smugsett 2005-filmen «A History of Violence», regissert av David Cronenberg med røffe Viggo Mortensen i rollen som Tom Stall, ja, det vil vi også nesten garantere. 
Men, vi kan også ta feil. 
Det har vi gjort tidligere, mange ganger. 

Men, det har seg nemlig slik at mye av selve grunnfundamentet i denne 10-episoders serien er ganske så sammenfallende med «A History of Violence». 
I den amerikanske thrilleren driver Stall en liten restaurant i en liten soveby før han en dag blir riksnyheter etter å ha drept to ranere. 

Mister Stall misliker oppmerksomheten ettersom han skjuler en usedvanlig voldelig fortid. 
I Slusvik, småbyen som er kåret til Skandinavias minst kriminelle by, bor det en tydelig preget Jonas Schulman (Thorbjørn Harr). 

Han jobber på en liten diner. 
Han er taus, liker fredsomhet. 
Gradvis får vi et innblikk i hans voldsomme fortid, som han vil glemme og fortrenge. 
Jonas har nå kjæreste og ei stedatter, og han gjør sitt beste for ikke å bli sett. 
Ingen skal stille spørsmål ved ham og hans fortid. 
Han gjør det han blir bedt om i serveringsjobben ved Superkroa, drevet av en svenske ved navn Øystein, spilt av den nesten alltid like «Solsidan»-morsomme Johan Rheborg. 

Harr inn 

Hovedrollen Jonas var egentlig tiltenkt Kristoffer Joner, men han måtte melde pass i vinter etter at han brakk foten under innspillingen av suksessen «Skjelvet». 

Vi kan vel si at dette var hell i uhellet ettersom Thorbjørn Harr da ble hyret inn. 
Han fikser milkshaken glatt som Jonas. 
Dette blant annet fordi han har et litt mindre belastet ansikt enn den godeste Joner. 
Harr er litt mer speidergutt, men evner å gradvis framkalle de psykopatiske tendensene han har på lur - når han blir presset. 

I motsetning til mye annet av norsk og nordisk krim de siste åra, er ikke dette her en serie som skal redde verden, klima, deg og meg ved å gjøre alt riktig etter ei formatert dreiebok for mørklagt nordisk noir. 
Takk for pris. 

Overbevisende Andrea Bræin Hovig, i rollen som samboer Elin, er overbevisende som en smått nevrotisk og meget pliktoppfyllende lærer selv om hun er totalt uvitende om hvem hun egentlig deler seng og husrom med. 

Slusvik er jo den norske idyllen som du nokså fort veit vil sprekke ettersom her er det mange som har levde liv de vil si minst mulig om. 
Også til politiet når det første liket i skogen dukker opp. 

Grensedialekt 

Slusvik? 
Hvor i Norge? 
Fiktivt, men litt anekdotisk informasjon: 
Et autentisk reklameskilt, O. Mosebæk & co., avslører at lokasjonen (et forferdelig ord forresten) nok er Ørje. 
En perfekt grenseby der folk snakker en salig blanding av tjukke L-er og dansebandsvensk. 
En dialekt som blant annet Anneke von der Lippe fikser meget godt i rollen som den noe lumske dyrlegen Henriette. 
Kielergata gir store rom for sobre og lite statiske skuespillerprestasjoner. 

Manus er uforutsigbart, mørkt, spennende og lekent. 
Vi slipper også «et vell av teaterscenereplikker skreket ut». 
Meget + til manustrioen Patrik Syversen (også stødig regi), Jesper Sundnes og Stig Frode Henriksen. 

«Kielergata» er serien mange norske skuespillere skulle ønske de hadde fått være med i. 
Og, da har vi spart det beste til slutt: 
16 år gamle Ylva Lyng Fuglerud i rollen som tenåringsdatteren Sofie, for en makaløst suveren TV-debut. 
Serr. 
