Ingen kamp for Vamp
Vamp er i flytsonen: 
«Siste stikk» kommer garantert til å selge 100.000 eksemplarer før jul. 
Og Vamp kommer til å spille for dundrende fulle hus herfra til julaften — og derfra videre til påske og pinse med. 

Vamp tar siste stikk med «Siste stikk». 
Bjørn Eidsvåg i fjor, Vamp i år: 
Folk vil ha sanger med tekster på norsk som beveger i høstmørket. 
Folk vil ha melankoli samt noen doser humor, varme og melodiøs kuling fra vest. 

Vamp spilte med betydelige mengder autoritet i Stavangeren i går kveld. 
Vissheten om seks utsolgte Stavanger-konserter gir naturligvis sjøltillit i bøtter og lass. 

Og bandet vågde å spille mange av de nye sangene fra «Siste stikk». 
Etter sju studioalbum har Vamp ennå til gode å cashe inn kvikke gevinster på gamle slagere. 

Ikke det: 
Noen av de gamle kom. 
Men ikke så mange at man fikk følelsen av å være med på et haugesundsk Husker du. 

Og når Vamp går løs på de gamle sangene, så gjør de det med gnist, glød og vilje til å vri dem i stadig nye retninger. 
Dermed ble den buldrende folkrockeren «Sitte å tenke» introdusert uten den sedvanlige trommeintroen. 
Og på «Månemannen» lot komponist og felespiller Øyvind Staveland fela låte som en gjeng skrattende skjærer på Skrattaskjer. 
Så får det heller være at «Tir ná noir» uansett låter som «Tir ná noir» — den sangen lever sitt eget liv samme hva Vamp-guttene måtte finne på. 

Inn under huden 

Mer interessant er det å se hvor uanstrengt flesteparten av de nye sangene glir inn i repertoaret. 
Vamp spilte sju av «Siste stikk»-sangene - blant annet en akkurat passe sjølironisk versjon av «Nok ein sang om havet» samt en nedpå og nydelig «Denne uro». 

Mye av styrken til Vamp ligger i bandets evne til å formidle både gleden og sorgen i livet. 
Det er alltid noen sanger som kryper inn under huden på oss publikummere. 
Og det er alltid noen sanger som stiller oss nødvendige og noen ganger ubehagelige spørsmål. 
Men så har bandet også sangene som får blodet til å pumpe og livet til å sprute: 
«Hønsahus» har humoren, «Harry» strekker seg undrende ut i den store vide verden, mens «Ingeborg» strekker seg kåt mot ny sommer. 

Du er heldig hvis du har billett til en av de andre konsertene. 
Eneste minus: 
Det lange Jazzhjørnet-partiet hvor alle fikk vise hvor flinke de er. 
Fint? 
Ja. 
Men intensiteten og framdriften i konserten stoppet opp for noen minutter. 
