Underfundig «kust-greie»
Dypest sett handler «Forestillingen» om å lete etter de beste øyeblikkene i våre liv. 

Oversatt av: 
KnutWalle og Annabelle Despard 

Regikonsulent: 
Ole Tellefsen Udhavn Teater i Skolestua,Ny-Hellesund, Søgne 

«Dette er ei kunst-greie, sånn meta-teater» sier skuespilleren som kaller seg «mannen» gjennom hele forestillingen helt til han røper at han heter Herman, hvilket han til slutt ikke heter likevel, men faktisk Knut. 
Ordene leveres nærmest som en advarsel til publikum, «de fremmede», men gir samtidig «de fremmede» en åpning til å forstå at dette handler om det det handler om samtidig som det handler om noe annet og mer. 

Skuespilleren insisterer på at det han sier bare er innøvde ord, en strøm av ord, skrevet av en forfatter, men fremført av «mannen» fordi det er jobben hans. 
Det hender han går ut av rollen som skuespiller og liksom bare er mannen, og slik forvirres publikum. 
Men «alt står i manus», påstår han. 

Likevel blir man usikker. 
Han snakker om konvensjoner. 
Om skuespillerens gester og andre teatrale virkemidler. 
Sceneteknikeren får sin rolle beskrevet. 
Ikke minst får publikum sin rolle beskrevet, og samspillet mellom skuespiller og publikum. 
Lenge tror jeg at dette handler om teater. 
Litt etter litt skjønner jeg at det handler om Livet, det med stor L. 
«Vi er alle gode skuespillere i et meget dårlig teaterstykke». 

«Forestillingen» er utrolig innholdsrik. 
Teksten virker av og til improvisert. 
Andre ganger utspekulert. 
Hele tiden er den dyktig fremført av en dreven skuespiller. 
Selv om, eller kanskje på tross av, at han nærmest hele tiden kommenterer hva han gjør på scenen, klarer han både å forvirre og forføre oss til å tro på denne halvannentimes ordflommen fra en vakker scene. 
Underlig hvordan et gammelt landsens skolehus kan forvandles til en paviljong sånn omtrent fra antikken, vakkert innrettet med søyler og draperier. 

Og så tenker jeg at det er få skuespillere i dag som har så vidunderlig diksjon som Knut Walle. 
Han uttaler «ut-tale» med to t-er, en detalj, men en vakker detalj i en forestilling som faktisk blir ett av disse skjøre øyeblikk i livet da noen mennesker er felles om noe viktig. 
