Rotnorsk bukspretting
Særdeles sadistisk og hardtslående norsk skrekk, som - tross alt - lykkes i noen grad. 

HANDLER OM: 
Fire nokså normale norske byungdommer drar på villmarkstur i juli 1974. 
På en veikro meget langt på landet, kommer ungdommene i konflikt med noen lokale folk. 
Om disse lokale avartene er fryktelig ærekjære, eller om det bare råder en generell forbannelse på grunn av begrenset elgjakt, vites ikke. 
Men «våre» ungdommer - samt et oppdukkende ekstraoffer - ender opp som hjelpeløse, torturerte, slaktede, innvoldsfjernede jaktobjekter. 
Men kanskje blir det åpning for en eller flere av de jagede til selv å bli jegere? 
DOM: 
Unnskyld språkbruken, kjære leser, men «Rovdyr» er en jævelig og humørløs voldsorgie; rendyrket og sadistisk skrekk. 
Dette er en filmsjanger. 
En gang på 70-tallet var det et subkulturelt fenomen. 
Og det er dette fenomenet «Rovdyr» dyrker. 
Hemningsløst. 
De siste årene er subkulturen blitt hovedstrøm. 
Men dèt er en annen sak. 
Nåvel: 
Lykkes «Rovdyr» som sjangerfilm? 
Bare delvis. 
Skrekken sitter nokså godt. 
Den oppfinnsomme dævelskap, også. 
Skuespillerne er ikke dårlige, bare ikke riktig gode nok til alltid å gjenoppta sin egen skrekk ved overgang til nye scener. 
På plussiden teller også en ikke helt forutsigelig detaljutvikling av handlingen. 
Klisjèbruken, som nesten ansiktsløse voldsutøvere, den åpenbart naturnødvendige (dog forbausende) seksuelle pietismen er ivaretatt. 
(Med andre ord: voldtekten skal omskrives med våpen). 
Andre detaljer stemmer ikke. 
Og det rammer en sjangerfilm - med sine helt spesielle rammer - nesten urettferdig hardt: 
70-tallsmusikken er delvis feilplassert, språkbruken er halvironisk 2007, våpenene feil (ikke engang en totaldegenerert elgjeger ville bytte ut rifla med en avsaget hagle på storviltjakt), forsøket på en innledende personkonflikt i ungdomsgruppen renner helt ut i sanden. 
Som skrekkfilm vil «Rovdyr» bli sammenliknet med «Fritt vilt». 
Sistnevnte vinner klart, særlig på grunn av et mye bredere og mer velspilt følelsesregister. 
«Rovdyr» har fått 18-årsgrense. 
Greit nok. 
Men den vil uvegerlig bety at filmen først blir en stor norsk hit på DVD; det er aldersgruppen 15 - 18 år som vil ha «glede» av både sjangeren og fortellermåten. 
En mulig - og interessant - tolkningsmulighet av en film som denne, er å se den som en kommentar til, og bearbeidelse av, den ufattelige mengden mediebrakte grusomheter som daglig siver inn i våre hjem fra virkelighetens helveter verden over - som Kenya, akkurat nå. 
En stund virker faktisk filmen slik, som en bearbeidelse av følelsesinntrykk man uansett blir tvunget til å se - men er dømt til ikke å kunne gjøre noe med. 
Filmen er «realistisk» nok. 
En stund. 
Men så tar sjangerlydigheten over. 
Og fjerner enhver realterapeutisk vinkel. 

TIPS: 
«Rovdyr» kan være noe for deg hvis du likte: 
«Fritt vilt», «Saw»-filmene, «Halloween»-filmene, «The Reaping». 
Utvalget er stort! 
Vil du gå til sjangerkildene, kan du forsøke å få tak i, f.eks. «Night of the Living Dead» eller «The Texas Chainsaw Massacre» 
