Infernisk leketøy-komedie
For lekene er vi Gud. 
Når de har tjent oss trofast gjennom en del sesonger etter at de var julegaver, havner de på Forus-kirkegården Restavfall sammen med altfor billige hagemøbler og enhjulte trehjulssykler. 
Slik Gud kasserer oss etter noen års bruk, kaster vi det vi var mest glad i. 

Derfor ligger det en nesten rå, eksistensiell bitterhet over den briljante animasjonstreeren i «Toy Story»-serien. 
Den KFUM-sympatiske Andy skal reise på college, og lekene hans kan enten havne på loft eller i dunk. 
Som ved en satanisk versjon av det evige livet havner de først i den motorisk ufyllbyrda småbarn-avdelingen til en barnehage, og der opplever de omtrent like smertefulle plager som utro pinsevenner i evigheten. 

Helvete bestyres av en ondt schizofren über-bamse, og jeg skulle gjerne se den fireåringen som tør legge seg med plysj-Brumm etter «Toy Story 3». 

Her skjer det virkelig vondemannsaktige forverringer. 
Buzz blir tilbakeført til fabrikk-innstilling (den skjebnen kan vi lære mye av) og blir en spansktalende Quisling. 
Barnehagen blir bevoktet av en grøssergal apekatt med cymbaler, og våre venner er bare noen meter fra å havne i den gammel-kristne forbrenningsovnen. 
Underveis må også potethodene og cowboyparet takle et lett tilbakestående Barbie-par. 

Men de vittige elendighetene gjør filmen utrolig spennende. 
På Blu-ray er bildene fantastiske, og dessuten kan du velge originalstemmer hvis du føler deg språkdyktig den dagen. 
