Forstår ikke dødens alvor
Tenårings-thrilleren "Hunger games" er forkastelig ikke fordi den er blodig, men fordi den ikke viser hvor forferdelig det er å drepe. 
At ungdom tar livet av hverandre, blir enkelt og ukomplisert. 

(Hunger games) Regi: Gary Ross. 
Med: 
Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson, Liam Hemsworth, Woody Harrelson, Stanley Tucci, Donald Sutherland, Elizabeth Banks, Lenny Kravitz, Willow Shields, Paula Malcomson. 
USA 2012. 
Aldersgrense: 11 år. 
Egnethet: 
Ungdom fra 13. 

Dessverre er "Dødslekene" (The hunger games) noe tenåringer vil styrte av gårde for å se, skal en dømme etter populariteten til de tre bøkene av Suzanne Collins. 
Det tragiske er at filmen er blottet for kritikk av en underholdningsidé der barn må drepe barn for å overleve. 

Straks vil fansen innvende at hør, det hele foregår i en fiktiv framtidsverden. 
Staten Panem i Nord-Amerika arrangerer årlig realityshowet "Dødslekene" og forlanger at undersåttene i landets 12 distrikter må ofre to tenåringer til en kamp på liv og død. 
Bare én av de 24 ungdommene vil overleve etter at konkurrentene er drept. 

Dette kunne muligens blitt interessant dersom regissør Gary Ross hadde lagt inn en systemkritisk stemme. 
Men den er ytterst vanskelig å høre, bortsett fra ansatser til rasende opprør i distriktet de svarte deltakerne kommer fra. 
(Men skal det lages flere filmer, slik Collins har skrevet tre bøker, kan man vel ikke knuse konseptet med en gang.) 

Stanley Tucci framfører riktignok en svært god parodi på tv-programlederen som intervjuer deltakerne og kommenterer kampen som publikum kan følge via kameraer satt ut i skogen der det hele foregår. 
Men til tross for at han er komisk, beholder han alltid kontrollen. 
De innledende scenene der konkurrentene skal presenteres for utspjåkede seerne i det fiktive samfunnet, er som å være til stede på ekstremversjonen av Melodi Grand Prix. 
Småkrangel mellom de mektige arrangørene blir aldri annet enn småkrangel om detaljer i dødslekene. 

Filmen er teknisk og fortellermessig dyktig laget, med en stadig pendling mellom ungdommene som kjemper i naturen, og arrangørene av det virtuelle realityshowet som – lik guddommelige dataspillskapere – sender inn alt fra skogbrann og glefsende dyr til helbredende salver og nye regler som plutselig endrer vilkårene. 

Jennifer Lawrence (Winter's bone) gjør en utmerket hovedrolle som Katniss Everdeen, heltinnen som vi fra første stund skjønner vil overleve. 
Spenningen ligger utelukkende i hvem som dreper hvem og hvordan. 

Og det er her filmen blir så ubehagelig, ikke fordi den viser så mange blodige detaljer, men paradoksalt nok fordi den ikke viser hvor forferdelig det er å drepe. 
Dermed forvandles det at tenåringer tar livet av hverandre, til noe uhyre enkelt og ukomplisert. 
Som om Anders Behring Breivik fôr rundt i skogen og vant en konkurranse. 

Hah! 
Man kan bli kvalm av mindre. 

Følg meg på Twitter: 
@KristinAalen 
