Backstreet er tilbake - allright?
Ikke helt. 

ALBUM: 
Tidenes mestselgende boyband feirer 20-årsjubileum med sitt første album siden 2005 med alle fem originalmedlemmer, ifølge dem selv ved å gå tilbake til originalsoundet. 

Det er kanskje ikke helt presist, men de har i alle fall tatt et langt steg bort fra de svært kontemporære produksjonene til samarbeidspartnere som RedOne og Soulshock som preget deres forrige, fire år gamle plate. 

Backstreet Boys sin styrke har alltid vært låter som tross plasseringen i en mindre respektert ende av smaksspekteret er uforskammet fengende. 

De er det dessverre ganske langt mellom her. 

Den samtidslydende dancepoplåta «Love Somebody» sitter upåklagelig, og til en viss grad One Direction-aktige «Soldier» og søte, Jason Mraz-luntende «Madeleine». 

Ellers er det en god del halvkjedelige spor, som det likevel alltid er noe riktig ved. 

Er det et kleint, hest vokalparti i gitarballaden «Try» så er det også silkemyke harmonier; er beaten flat og generisk som i det obligatoriske Max Martin-tittelsporet så kan du banne på at det dukker opp et skamløst effektivt hook. 

Litt irriterende, i grunnen. 
