Mesterlig om forbudt kjærlighet
Dette en perle av en film – av to grunner: 
Det graves dypt i begjærets irrganger gjennom fortellingen om en kvinnelig lærer som forelsker seg i en ungdomsskoleelev. 
Monologen om det hele framføres glitrende av Andrea Bræin Hovig. 

"Det er meg du vil ha". 
Regi: 
Dag Johan Haugerud. 
Med: 
Andrea Bræin Hovig. 
Manus: Sonja Evang. 
Land: 
Norge 2014. 
Lengde: 
52 minutter. 
Aldersgrense: 
Tillatt for alle. 
Egnethet: Ungdom/Voksen. 

Litteratur— og filmhistorien er jevnlig innom temaet der en voksen innleder et lidenskapelig forhold til en mindreårig. 
Oftest handler det om mannen som faller for den purunge, seksuelt bråmodne jenta, mest berømt uttrykt i Vladimir Nabokovs skandaleombruste roman «Lolita» fra 1955. 
I 1998 kom det hele tre filmer med Lolita-tematikk ("Trees Lounge", «Babyface» og «Lolita») som alle ender med at omgivelsenes raseri mot den voksne elskeren får utløp i vold, til og med mord. 

Til tross for at 1998-innspillingen av "Lolita" var hyllet i et superromantisk slør – akkompagnert av smektende fioliner – for å idyllisere historien om læreren Humbert som forelsker seg i en 12-åring, klistrer ord som pedofil og overgriper seg raskt til den slags forhold. 
Følgelig er det knapt mulig å si noe nytt og interessant om en asymmetrisk kjærlighetsrelasjon der den voksne er en mann og tenåringen ei jente. 

Kvinne - gutt 

For å omgå de mest tyngende assosiasjonene tyr manusforfatter Sonja Evang og regissør Dag Johan Haugerud til en 32 år gammel kvinnelig, gift lærer og en 15 år gammel, bråmoden gutt. 
Det kan minne om forholdet mellom den voksne kvinnen (Kate Winslet) og tenåringen i "The Reader", men hun manglet enhver innsikt i at hun kontrollerte et barn. 

Monologen i "Det er meg du vil ha" viser derimot at læreren utmerket godt vet at en seksuell relasjon til en elev er forbudt. 
Hun siterer sågar at "den som har seksuell omgang med en som er under 16 år, kan ifølge straffelovens § 196 straffes med fengsel i inntil 6 år (...)". 
(Det var blant annet etter den paragrafen at ordføreren i Vågå ble dømt.) 

Nå oppfatter jeg ikke Haugerud som en apostel for å få endret samfunnets straffereaksjon og strenghet overfor den forbudte lidenskapen. 
Det monologen derimot lykkes svært godt med, er å vise spriket mellom den subjektive, irrasjonelle opplevelsen av et seksuelt forhold og omgivelsenes fornuftstyrte tolkning av det samme. 

Vi får utelukkende høre historien gjennom kvinnens perspektiv, fortalt 10 år seinere på en ærlig og nøktern måte. 
Det fascinerende med Evangs manus er opprullingen av hvordan den rasjonelle kontrollen brøt sammen hos læreren gjennom årene med Daniel som elev. 
Hun følte først en underlig, nesten skremmende dragning mot 8-klassegutten som brått vokste til en 1,90 centimeter høy, reflektert ungdom. 
Da han gikk i 10. klasse, én måned før han fylte 16, ble dragningen fullbyrdet i seksuell omgang. 

Hjerte fullt av gåter 

På imponerende troverdig vis formidler skuespiller Andrea Bræin Hovig hvordan lidenskapen tok over styringen i kvinnens sinn. 
Det hører med at forholdet til hennes voksne kjæreste, etter hvert ektemann ikke var det beste. 
Slik forstår man lettere at begjæret og lengslene fant et annet mål enn ham. 

Ektefelle, venner eller skoleledelse aksepterte aldri hva hun hadde gjort. 
Bare guttens mor godtok at kjærlighetsforholdet var liv laga. 
Det siste er det vanskeligst å tro på. 

Men Haugerud klarer til fulle å vise at menneskehjertet er fullt av gåter. 
