Filmanmeldelse «War for the Planet of the Apes»:Prima primatkrig! 

Sommeren er sesongen for filmer som egner seg til popkornfråtsing. 
«War of the Planet of the Apes» er mye mer enn det. 

ACTION/DRAMA/SCI-FI 

«War for the Planet of the Apes» 

USA. 
12 år. 
Regi: 
Matt Reeves 

Med: Andy Serkis, Woody Harrelson, Steve Zahn, Karin Komoval og Amiah Miller. 

Det har ikke vært vanskelig å la seg rive med av historien om Caesar, lederen av aperevolusjonen. 

Denne trilogien, som har lagt et nytt grunnlag for hvordan verdenen Charlton Heston kræsjlandet på i klassikeren «Apeplaneten» (1968) ble til, har til nå vært en inderlig nyfortelling uten tidsforviklinger. 

Bare regnvær? 
Disse filmene kan du glede deg til i sommer 

Både «Rise» og «Dawn» har vært storslagne blockblustere, men spesielt sistnevnte mistet intensiteten ved å ikke stole på Caesar og hans primatvenner som sterke nok til å drive historien på egenhånd. 
Den feiget ut ved å gi for mye plass til snille og flate menneskeskikkelser med et eget b-plott. 

Regissør Matt Reeves går ikke i den fellen igjen. 

«War for the Planet of the Apes» titter tett på den nå grående og klokere Caesar, som siden sist har gått fra å stokke sammen ord til enkle setninger, til å nesten være like artikulert som menneskene som ønsker ham død. 
Men når sjefsjimpansen blir frarøvet det kjæreste han har, vekkes hans primale instinkt. 
Caesar går i ustoppelig vendetta-modus. 

Leste du? 
Woody Harrelson vil selge marihuana på Hawaii 

Hevnhistorien er visuelt og følelsesmessig fortalt i god western-tradisjon, med en fargerik gjeng som legger ut på en skjebnesvanger reise til fots (og hender), storslåtte landskap og med et tett fokus på den følelsesladde kampen til Caesar, som for anledningen prater som Clint Eastwood. 
Hans indre konflikt, frykten for å bli som hans avdøde nemesis Koba, og den ytre, beskytte kolonien og berge restene av livet sitt, klarer å holde hjertet ditt som gissel i over to timer. 

«Wonder Woman»: 
– Spektakulær, men komplisert 

De følelsesmessige høydepunktene lurer rundt hvert hjørne, og lille Cornelius, den stumme menneskejenta Nova og den nevrotiske sjarmøren Bad Ape gjør det enda lettere å investere sjelen sin i denne høyst minneverdige opplevelsen. 

Men dette er også motivert krigsaction av ypperste klasse. 
Ordspillet fra VGs anmeldelse av den forrige filmen, «Apekalypse Nå!», kommer faktisk enda mer til rette her. 
Og ikke bare som «Ape-pocalypse Now!»-graffiti i bakgrunnen, men også den psykopatiske obersten, flott spilt av en behersket Woody Harrelson, er en desperat personifisering av General Kurtz’ groteske tanker. 

Det er riktig nok apenes nyanserte kroppsspråk og spesielt Andy Serkis’ beste «motion capture»-skuespill hittil som løfter filmen til det enestående. 
Dette bør være en vekker for det litt sidrumpa Oscar-akademiet for å endelig ta digitalt glasert skuespill seriøst. 
Serkis fortjener i det minste en nominasjon for sin knallsterke hovedrolle her. 

«Grusomme meg 3»: 
Gru og kortvarig glede 

Den største honnøren går til Reeves, som skaper en såpass dyp kjærlighet for de behårede figurene at man ikke kan annet enn å glede seg over menneskenes gryende utslettelse. 
Det er på ett vis litt forstyrrende, men mest av alt en vakker prestasjon. 

Se denne, med popkorn i en hånd og noe å tørke tårene med i den andre. 

SANDEEP SINGH 
