Filmanmeldelse:Besettende realisme 

I snart to tiår har de belgiske regi-brødrene Jean-Pierre og Luc Dardenne vært Europas ledende beskrivere av «vanlige folks» liv. 
Med «To dager, en natt» befester de stillingen. 

Belgia. 
Regi: 
Jean-Pierre Dardenne, Luc Dardenne. 
Aldersgrense: 11 år. 

MED: Marion Cotillard, Olivier Gourmet, Fabrizio Rongione, Pili Groyne, Simon Caudry, Catherine Salee, Baptiste Sornin, Alain Eloy, Myriem Akheddiou, Fabienne Sciascia, Timur Magomedgadzhiev. 

Deres stil har alltid vært helt konsekvent og hypert sosialrealistisk; det er kamera som følger rollene, aldri omvendt. 
Dermed har de ledet et stort publikum inn i til dels trøstesløse og dramatiske og desperate rom med europeiske mennesker av i dag. 
Det høres kanskje trist ut. 
Men er faktisk temmelig besettende. 

i «To dager, en natt» bruker de for aller første gang en profesjonell filmskuespiller i hovedrollen, i stede for den sedvanlige rekken av amatører. 
Marion Cotillard har lagt fra seg absolutt alt som glamour heter. 
Og fremstiller hverdagsmennesket Sandra, gift og mor til to, som er havnet i en desperat og ydmykende situasjon: 
I den lille industribedriften hun jobber, har arbeidsstokken på 16 fått valget om enten å la Sandra beholde jobben eller at hver av dem får 1000 euro i bonus. 
Avstemningen skjer på en fredag; 14 stemmer for bonus, bare to støtter Sandra. 

Etter hvert får hun selvtillit til å slåss - eller i det minste få en forklaring: 
Hun oppsøker alle som har stemt for bonus, for å høre deres forklaring - og, om mulig, få til en ny avstemning mandag. 
Hun har altså to dager og en natt til disposisjon. 

Det blir en fjetrende historie! 
Og den fungerer på mange plan. 
Særlig handler det selvfølgelig om vanlige menneskers skjebne i et Europa i økonomisk krise. 
Kapitalismens hjerteløshet så visst ikke glemt! 
Møte mellom Sandra og hennes kolleger gir rom for små, meget nyanserte og aldri fordomsfulle sosiale dramaer. 
Det blir dramatisk. 
Men også varmt, avdekkende, solidarisk og humoristisk. 
Og tro det eller la være: 
En uventet happy ending ligger og venter. 

Cotillard er strålende! 
En virkelig profesjonell skuespiller gjør det dessuten mulig for Dardenne-brødrene å fortelle sin historie i løpet av halvannen time denne gang; de har behøvd mye lengre tid tidligere! 

Så denne gang behøver vi ikke engang påkalle publikum med kinotålmodighet. 
For dette er en film for absolutt alle engasjerte mennesker med sans for viktig film med viktige temaer. 
