Overflødig 3D-humor
Dette er ikke bare sjuskete superhelt-humor, barnevennlig Alene Hjemme-action og feilplasserte skuespillere – det er også dårlig, triviell 3D. 

Jeg syns det bør føre til helt særegne opplevelser hvis jeg skal se en hel film med solbriller. 
For i stedet for at bil-nikkelen skinner vårlig og hudfargene imponerer som TV-shop-innslag, blir filmen seende ut som et framkallingsuhell. 

Det kan jeg tåle hvis effektene gir meg følelsen av å kjøre berg-og-dal-bane, for det gjør jeg ikke ellers. 
Men i denne filmen er 3D-en unnskyldning for å trekke folk, og ingen har brukt den til noe annet. 
Tom Wilkinson står i 3D foran rosene sine. 
Uuuuh. 
Kul 3D? 
En gravferdstaler med statist i 3D-effekt foran. 
Uuuh! 
Rogen snakker i 3D i et møterom. 
Uuuh. 
3 D! 
Tekstene flyter rundt mot en svart sofa. 
Uuh. 

Seth Rogen spiller en avis-arving som uheldigvis får den ideen at han skal være superhelt. 
Det finnes bare to vitser i filmen. 
Den ene er at det bare er den kinesiske tjeneren Kato (ja, oppkalt etter Clouseaus fyr) som kan superhelt-ting. 
Den andre er. 
Nei, det var bare en. 

Motstanden er en følsom russer som er en harding men har så harry klær at han likner en sogning. 
Han driver gangsterbua i denne filmen, og han er en døll oldisvits. 

Jeg ga opp å se filmen med briller etter hvert, og det går an hvis du bare finner ut hva du skal se på i stedet for de få digitale drukningsofrene i bildet. 
Handlingen tok seg ikke opp, men fargene funka. 

Mot slutten skifter russeren navn på russeres vis, statsadvokaten er korrupt på statsadvokaters vis og Cameron Diaz er mer overflødig enn banan i cappuccinoen, på Camerons vis. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
