Anstrengt moro om innbilt skjønnhet
Når selvtillit oppnås med et hardt slag i hodet. 

FILM: 
Amy Schumer er en anerkjent stand-up-komiker som aldri går av veien for vitser om kropp og sex. 
Hun skriver gjerne de pikante – og avvæpnende – tekstene selv. 
Det har hun ikke gjort i filmen «I Feel Pretty», og det merkes. 

Her er det teamet Abby Kohn og Marc Silverstein som både har skrevet manus og hatt regien i et produkt der de lettvinte klisjéene hagler. 
Amy Schumer spiller Renee, en Bridget Jones-aktig type uten den selvtilliten som ukeblader og selvhjelpsbøker markedsfører. 
Hun prøver, men speilbildet av en fyldig kropp er like nedslående hver morgen i den trange leiligheten i New Yorks Chinatown. 
Når hun og de like ufikse venninnene legger ut sine bilder på nettet i håp om spennende dates, får de null treff. 

Hodesmell 

På et spinningstudio fullt av sylslanke atletiske skjønnheter, bryter sykkelen sammen under tykke Renee. 
Hun kræsjer hodet hardt i gulvet og - vipps! - våkner opp med (vrang)forestillingen om at hun er New Yorks tøffeste, smarteste sexsymbol. 
Bevæpnet med denne overdosen av selvtillit fikser hun alt – ny jobb som resepsjonsdame i et kosmetikkfirma der alle ansatte og kunder er langbeinte modeller og der sjefen og arvingen Avery (Michelle Williams) er selveste überklisjéen av rik, tynn blondine (tenk Ivanka Trump) med babyaktig pipestemme og null realitetssans. 
Kan det bli morsommere? 

Jo, forsøksvis, for regissørene lar lubne Renee stille opp i en bikinikonkurranse i en rølpete bar med lystige tilrop fra halvfulle mannemenn. 
Eneste grunnen til at vi ikke begynner å gråte der og da, er at daten hennes (Rory Scovel) ikke etterlater henne blant ulvene. 

På mange måter er jo «I Feel Pretty» en Askepott-historie der den «nye» Renee skal vinne prinsen og hele kongeriket, i dette tilfellet toppjobb og anerkjennelse i kosmetikkbransjen. 
Men selve premisset i filmen, at et hardt slag i hodet kan få alle dine negative selvbilder til å evaporere i løse luften, er som å peke nese til de av oss – de fleste av oss – som i perioder av livet har kjent på vår mulige utilstrekkelighet. 
Det er faktisk ikke særlig morsomt å le av Renee, verken med eller uten positiv selvfølelse. 
Amy Schumer er sjarmerende, joda, men hun burde omgi seg med bedre manusforfattere. 
Noen med litt mer av hennes egen tyngde. 
