Anmeldelse:Vidar Busk uten filter 

Boka om gitarfenomenet kan leses som en spenningshistorie. 

BOK: 
Du skal være bra «ute» om du ikke har fått med deg at en av Norges beste gitarister, uansett sjanger, heter Vidar Busk - fra Langesund, nå bosatt på Eidsvoll via Florida, Oslo og Skien. 

Norge er ikke bortskjemt med rockbiografier, men denne sommeren og høsten kommer først «Balladen om Busk» og snart «Hellbillies 25». 
Begge kjenner Norge fra innsida etter endeløs turnering, men utgangspunktet er ganske forskjellig. 

«Rockumentar» 

Forfatteren kaller «Balladen om Vidar Busk» en «rockumentar» og ikke en tradisjonell biografi. 

«Rockumentar» 

Ikke er det en samtalebok, heller, til det er hovedpersonen for fåmælt. 

Men - gjennom samtaler og research gjennom fem år prøver forfatteren å skape et troverdig bilde av en av de mest spennende og myteomspunne musikerne det norske bluesmiljøet har avlet, en som kompromissløst har gått sine egne veier, men som tilsynelatende alltid finner tilbake til bluesen. 

Og sjøl om han ikke alltid har vært lojal mot bluesen, har han betydd mer enn de fleste for å spre musikkformen i Norge. 

Rus og kjærlighet 

Rus og kjærlighet 

Han har levd et rock'n'roll-liv. 

Geni og surrehue 

Geni og surrehue 

Han er nok bare «et elskelig svimevesen», som tidligere bakmann Gunnar Grinaker uttaler. 

Holien lykkes så godt det trolig lar seg gjøre å tegne et bilde av mennesket Vidar Busk - og uten at han blir famstilt som den tegneseriefiguren han ønsket å være. 

Analytisk 

Analytisk 

Hvem skulle tro at ei bok på 350 sider om en norsk bluesgitarist kunne bli en pageturner? 

En del av forklaringen kan selvfølgelig være at anmelderen kjenner enkelte av historiene fra før, etter mange år i bluesmiljøet. 
Boka gjør det lettere å forstå de valgene han har gjort - og musikken får en annen dybde. 

Det blir litt som å sette på hele cd-en, etter å ha hørt bare et par tilfeldige spor. 
Bildet blir med en gang mer komplett. 

Anekdoter 

Anekdoter 

Kronologisk 

Kronologisk 

Han skriver om tilfeldighetene som gjør at han tidlig bytter fra bass til elgitar, hvordan han etter en ydmykelse på skolens scene sitter hjemme og øver og øver for å bli bedre (hans personlige «Crossroads») om faren Arnljots oppofrende rolle som sjåfør og «manager» (fordi Vidar endelig interesserte seg for noe) og hans første tv-opptreden med Knut Reiersrud i 1991. 

Ungdomstida forsvant 

storbandeventyret 

«chill-out-trilogien» 

Grand Prix-deltakelsen 

Ungdomstida forsvant 

Korrekturfeil 

Korrekturfeil 

PS. 
Anmelderen nevnes flere steder i boka, men da i form av utdrag fra cd- og konsertanmeldelser i Dagbladet. 
