Spillanmeldelse:Majestetisk spill-kos 

«Uncharted 2: 
Among Thieves» er ikke bare mye bedre enn den to år gamle PS3-forgjengeren. 
Det er bedre enn det meste, punktum. 

«Uncharted: 
Drake's Fortune» var et vakkert spill med ganske engasjerende action, over middels gode plattformelementer og OK puzzles. 

Og jeg skal ikke dvele alt for lenge ved det at «Uncharted 2: 
Among Thieves» er et sjokkerende vakkert spill med hysterisk engasjerende action, herlige plattformelementer og fin-fine puzzles, selv om det naturligvis betyr mye at Naughty Dog har snekret sammen et langt mer solid fundament denne gangen. 

For det jeg likte aller best i den to år gamle forgjengeren var måten historien ble fortalt på. 
Den forførende sjarmen fra de troverdige rollene, den lune humoren og de skarpe replikkvekslingene. 

Det var på mange måter en helt omvendt opplevelse i forhold til det klare B- og C-preget som hviler over et flertall av moderne actionspill. 
Papirtynne roller, tåpelig dialog og intetsigende handlig som tilgis på grunn av bunnsolid spillbarhet. 

«Uncharted» var på sin side «bare» et bra spill som ble hevet til «veldig bra» på grunn av glimrende rollefigurer, dialog og dramaturgi. 

Jeg mener dette er et av områdene hvor spill som underholdnings- og kunstform har klart mest å gå på. 
Disse elementene er, som i film, en åpenbar kilde til økt engasjement hos spillerne. 

Spill har den oppslukende interaktiviteten som grunnmur (og det vil nok, i rettferdighetens navn, alltid være viktigst), men spill er også det eneste mediet som kan presentere rollefigurer du bryr deg om og en historie som fenger i tillegg. 

Og «Uncharted 2» leverer i større grad enn i forgjengeren begge deler - fantastisk spillbarhet i en deilig innpakning. 

Kombinasjonen er kruttsterk, de to sidene av den totale spillopplevelsen forsterker hverandre: du får mer ut av interaktiviteten fordi du bryr deg om rollefigurene og historien, og den bunnsolide spillbarheten gir dramaturgien en større effekt. 
Derfor er «Uncharted 2» nærmest i en klasse for seg selv. 

Du følger Nathan Drake, en sjarmerende skattejeger med en fot på hver sin side av loven og et hjerte av gull, i fotsporene til den legendariske eventyreren Marco Polo. 

I motsetning til forgjengeren, får du denne gangen en skikkelig ond fiende å kjempe mot i form av den psykopatiske krigsforbryteren Zorin Lazarevic. 
Han forsøker å avduke hemmeligheten bak myten om Shangri-La, og dilemmaet om du skal stanse ham eller komme ham i forkjøpet snirkler seg som en rød tråd gjennom hele spillet. 

Vi befinner oss altså godt plantet i «Indiana Jones»-land, men der det siste kapitlet i den serien lente seg mot det avdankede og geriatriske, er «Uncharted 2» ungt, moderne, kult, morsomt og sexy. 

Muligheten til å utforske storslagne miljøer fra eldgamle sivilisasjoner fyller deg med en barnlig, undrende glede, den glimrende fortalte og regisserte historien gir opplevelsen et sitrende driv og noen velplasserte, helt herlige temposkifter underveis gir verdenen Naughty Dog har skapt en troverdighet få spill kommer i nærheten av. 

«Uncharted 2» er både et teknisk og grafisk vidunder, en studie i spillutvikling som håndtverk, en heidundrende actionfest, en storslagen oppdagelsesferd og en feiende flott historie. 

Det er markant bedre enn forgjengeren på alle mulige måter, og det ruver et hode over alt annet jeg har spilt så langt i år. 

Nok sagt. 
Kjøp det. 
Elsk det. 

PS: 
I salg fra 14. oktober. 
Uncharted 2 kommer kun ut på PS3. 

Gameplay-trailer fra PS3-spillet Uncharted 2: Among Thieves. 
