Topp tur til Vestpolen
Strålende langfilmdebut for regissør Andreas J. Riiser. 

«Ekspedisjon Knerten» er en herlig barne- og familiefilm basert på Anne-Cath. 
Vestlys karakterunivers. 
I dette troverdige nye eventyret flytter kjernefamilien til Vestlandet i desember 1967, hvor begrensete fysiske kart møter barns uendelige mentale terreng. 
Amundsen-entusiast Lillebror (Filip Mathias Eide) overhører «Vest-Polen» som «Vestpolen», og de snødekte fjelltoppene omkring regnvåte daler med smeltende snøhuler åpner for fantasien. 

«Right away» 

Knerten, som verken lar seg bøye, knekke eller hensettes på øverste hylle, drar først alene av gårde – og Lillebror må sette etter, med Amundsens ord: 
«Right away.» 
Knerten forestilles flere ganger inn i de svarthvite arkivfilmene fra Amundsens polferd på en måte sjelden gjort i norsk film, der det er langt mellom hver gang en ny film forholder seg til filmhistorien. 
Aksel Hennie gir stemme til Knerten i filmen, som også er tilegnet minnet om avdøde Åsleik Engmark. 

Noen barn kan ikke passere en pinne uten å plukke den opp, en egenskap som også egner seg for filmskapere. 
Jan Trygve Røynelands manus er fullt av funn, og regissør Andreas J. Riiser har tidligere jobbet tett med Roy Andersson. 
Og lik den svenske mester har Riiser laget en rekke reklamefilmer (i tillegg til kortfilmer, musikkvideoer og tv), med muligheter for øving på drama og komisk timing. 

Rytmikken i både det dramatiske og komiske er finstemt på et vis sjelden forunt barne- og familiefilmer, og Riiser har tilskueren – lik Lillebror holder Knerten – i sin hule hånd. 
Enkelte scener begynner i et nærbilde på Lillebror, for så å utfolde rommet fra hans perspektiv gjennom en lengre, bevegelig tagning fra Trond Tønders følsomme kamera. 

Riiser er filmens åpenbaring, med første pinne lagt i hva som bør bli en sterk bunt. 

Hel ved 

«Ekspedisjon Knerten» er hel ved, en spennende og rørende film om fantasi og familie, et eventyr om å overvinne frykt og mestre både med- og motvind. 
Som Lille-Knerten sier: 
«Det kilte i magen! 
En gang til!» 
