Kunst uten kompromiss
Grimes er grusomt god på sitt fjerde og mest ambisiøse album hittil. 

Grimes er et kompromissløst gesamtkunstwerk, og kunstneren heter Claire Boucher. 
Hun har et fast grep om penselen, en fascinerende palett av popkulturelle referanser og ingen respekt for rammer eller –ismer, verken musikalsk eller visuelt."Art angels" har vært etterlengtet blant mange, inkludert undertegnede. 
Resultatet er et tilgjengelig stykke kunstpop med outsiderappell. 
Grimes skriker som en blodtørstig og forskrudd cheerleader over industrielle rytmer, som på høydepunktet "Kill v maim", før hun plutselig og sårbart hvisker de søteste ord over svevende melodier. 

Hun viser større bredde og har skrudd opp volumet merkbart sammenlignet med forrige album, "Visions" fra 2012. 
Boucher har full kontroll over den lekre produksjonen, og hver eneste lille detalj er nøye gjennomtenkt. 
Det burde ikke være nyhets— eller beundringsverdig i 2015 at en kvinne skriver, spiller inn og produserer sitt eget album i sitt eget hjemmestudio, men det framheves i hvert eneste presseskriv. 
Lydene hun lager er både sære og særegne, enten det er med sin egen stemme, på instrumentene hun trakterer eller gjennom software. 

"Flesh without blood" er en nydelig poplåt med stort radiopotensial, i likhet med "California". 
Den horroraktige "Scream" introduserer oss for den taiwanske rapperen Aristophanes, og fantastiske Janelle Monae opptrer på "Venus fly". 
Jeg kunne ønsket meg at albumet var et par låter kortere. 
En innstramming hadde gitt en sekser på terningen. 
Men det er nærme, altså. 

Beste spor: 
"Flesh without blood", "Kill v maim". 
