Bokanmeldelse:Michel Houellebecq: 
«Underkastelse» 

Historien bør være kjent for mange: 
Samme uke som denne romanen ble lansert i forfatterens hjemland Frankrike, skjedde det fatale attentatet mot satireavisen Charlie Hebdo, der tolv mennesker ble drept. 

Førstesiden av bladet denne januaruken var prydet av en karikatur av nettopp Michel Houellebecq. 

Timingen kan vanskelig kalles annet enn morbid. 
Houellebecqs roman «Underkastelse» handler nemlig om innføringen av islamsk styre i Frankrike, med tilhørende sharialovgivning. 
Det skjer etter presidentvalget i 2022, der venstresiden og sentrumspartiene i et forsøk på å stoppe Nasjonal Fronts kandidat Marine Le Pen fra å vinne, støtter opp om den tilsynelatende moderate Mohammed Ben Abbes fra Muslimsk brorskap som ny president. 

Romanens hovedperson er den middelaldrende universitetsansatte François, den «perfekte» desillusjonerte akademiker og kvinneforbruker, som passende nok er ekspert i dekadanse-dikteren Joris-Karl Huysmans. 
Gjennom François’ distanserte og uengasjerte blikk får vi et ganske presist bilde av hvordan både universitetsmiljøet spesielt og Frankrike generelt åpenbart er ute av stand til å slå tilbake mot den fremvoksende alliansen av politiske opportunisme og religiøs dogmatisme som på kort tid fester sitt grep om det franske samfunnet. 

Riktignok er det en kort tid tilløp til borgerkrigslignende tilstander mellom muslimene og det ekstreme høyre, men også denne motstanden blir raskt nøytralisert etter Abbes’ valgseier. 

Det er for øvrig verdt å merke seg at Michel Houellebecq i sine skildringer av det politiske miljøet bruker en rekke virkelige personer. 
Le Pen er allerede nevnt, men også dagens president François Hollande, statsminister Manuel Valls og andre levende politikere figurerer i fortellingen. 

Parallelt med den politiske utviklingen, skildrer Houellebecq gjennom sine karakterer, og særlig François, en gjennomgripende og nesten lammende ensomhet. 
Ofte døyver hovedpersonen dette ved hjelp av sex, gjerne kjøpt og betalt. 
Hans nære relasjoner gjør han lite for å ta vare på, og det er symptomatisk at han resignert noterer sin jødiske kjærestes flukt til Israel som en nærmest naturlig avslutning på forholdet. 

Lyst til å høre bok-snakk? 
Last ned VGs bokpodcast Pocket! 

Det politiske, religiøse og private løper til sist sammen i François’ uunngåelige akseptering av islams forføreriske underkastelse. 
Penger, polygami og prestisje viser seg å være en uimotståelig kombinasjon. 
En ny sjanse i et liv som har stoppet opp, og som bokens aller siste setning lyder: 
«Jeg ville ikke få noe å angre på». 

Om «Underkastelse» virkelig er en god analyse av den manglende sekulære motstandskraften i Frankrike, er vanskelig å svare på. 
Det som er sikkert er at boken nødvendigvis vil bli lest i et ganske eget lys etter hendelsene 7. januar. 
Blant annet derfor er dette en roman man bør få med seg. 
