Annie Lennox «Songs Of Mass Destruction»
(RCA/Sony BMG) 

Destruér i vei. 

Den forhenværende Eurythmics-vokalistens sangtalent har vel alltid vært udiskutabelt. 
Aberet er snarere hva hun har valgt å bruke det til. 
For selv om hun kan høres ut som en dugandes soulvokalist, blir det liksom aldri skikkelig soul av det hun driver med. 

I stedet blir det stiv, traurig pop av typen som gir betegnelsen «voksenpop» et dårlig rykte. 
Det virker følsomt på overflaten, men påkaller få følelser, godt hjulpet av en av verdens kjedeligste produsenter, Glen Ballard. 
Stygt cover og tendensiøs tittel hjelper heller ikke. 

Nei, Lennox egner seg best som isdronning i kaldt synthlandskap, slik det låt med Eurythmics tidlig på åttitallet. 
Og slik det låter på dette albumets nikk til den tiden, det soleklare høydepunktet «Coloured Bedspread». 

ANBEFALT KJØP: 
«Coloured Bedspread» 
