Vondt, vakkert og fremdeles noe av det beste du kan se på tv
TV-ANMELDELSE: 
«The Handmaid’s Tale» fortsetter å borre i ondskapen. 
Det er en av de aller beste tv-seiene du kan se, men du må orke en god del graps. 

«The Handmaid’s Tale», sesong 2, HBO. 
Serieskaper: Bruce Miller. 
Sjanger: 
Drama, sci-fi, thriller. 

I all kjapphet: 
Vi følger fremdeles Margaret Atwoods historie om en USA-framtid der kristne fundamentalister har tatt styringen i USA. 
De få kvinnene som fremdeles kan få barn er sex- og fødselsslaver for de barnløse familiene som styrer landet. 
Elisabeth Moss er fabelaktig i rollen som June Osborne, en av kvinnene i rødt, «handmaids», rugemaskiner, angivelig etter Guds vilje. 

«There will be consequences», tordnet Tante Lydia da et forsiktig opprør blant fødselskvinnene startet i slutten av første sesong. 
Og konsekvenser blir det. 
Starten av sesong to er en fryktelig oppvisning i hvordan man påfører folk plager. 
For noen vil dette, og andre vonde scener, bli litt mye. 
Men en av seriens mange styrker er nettopp at den ikke slipper ondskapen så lett. 
Du får virkelig kjenne på mørket, uten at de undertrykte får sitt umiddelbare comeback. 
Det er vondt og det setter seg i magen. 
Så har serieskaperne puttet inn små lommer av håp, av motstand og varme. 
De lyse og oppløftende øyeblikkene er ikke mange og ikke lange, men de er disse som driver serien framover. 
Bildene og scenene er ofte saktegående og stiliserte. 
Fargepaletten er utspekulert flott der den veksler mellom det symbolsk gråe, nitrist brunt og utvalgte fargesterke øyeblikk. 
I andre sesong blir vi presentert for nye steder og nye problemstillinger. 
Både den oppløftende motstanden og de forferdelige koloniene, som det ble hintet om i første sesong, kommer til syne. 

I effektive tilbakeblikk nøstes flere av forhistoriene opp. 
Her ligger også de små huskelappene om alt det vi har, og som vi må ta vare på. 
I dystopien er det overgrep, ingen frihet, strengt mannestyrt og hensynsløse overgrep. 
Tilbakeblikkene viser utdanning, pressefrihet, seksuell frihet og likestilling, og ikke minst hvordan disse tingene forsvinner når Gilead-regimet tar over. 

«The Handmaid’s Tale» er fremdeles en visuell stilfest som forsker i menneskers aller mørkeste kroker. 
Både hovedroller og biroller er strålende, fortellingen effektiv og spennende og filmspråket fullt av finesser, symbolikk og fantastiske bilder. 
Men du må altså ha mage til å se en del smerte. 

Sesong 2 av «The Handmaid’s Tale» har premiere på HBO Nordic 26. april. 
