Hot i dag, borte i morgen
Popstjerneskuddet Pixie Lott har lav x-faktor. 

||| 
ALBUM: 
Med Little Boots' politisk korrekte samarbeidspartnere, La Roux' artsy tilnærming til sin nummer én-musikk og Lady Gagas kunstnerambisjoner, er det nesten forfriskende at det siste popstjerneskuddet er av den rendyrkede produkttypen. 

Du vet, hun som takker frisøren, sminkøren, advokaten og stylisten i cd-coveret og virker til å eksistere i en popmusikalsk boble, skjermet for trender som synthesizer og nattklubblook. 

Sugababes, Girls Aloud og Taylor Swift er andre som klarer å klore seg fast med klassisk utseende og tradisjonell popmusikk, men Pixie Lotts enorme låtskriverstab, som blant annet rommer norske Mads Hauge og Marion Raven, har ikke klart å skrive låter med den viktige tvisten som gjør at sangene blir noe man husker som «typisk Pixie Lott». 

Det er mye nittitallslefling, som flaue «Gravity», litt soulpop i «Cry Me Out» og noen heldige uptempolåter som «Here We Go Again» og «Boys And Girls» som sørger for at Pixie Lott vil være her, på britiske hitlister og på paparazzibilder i dag. 

Borte i morgen. 
