Bokanmeldelse:Henning Mankell: 
«Svenske gummistøvler» 

Henning Mankells siste roman er ikke bare en glimrende og engasjerende roman. 
Den er også et flott farvel til et forfatterskap som har nådd usedvanlig mange lesere. 

Det er vanskelig å ikke bli litt høytidsstemt og vemodig når man leser det som skulle bli Henning Mankells aller siste roman, ferdigstilt bare et halvt år før han døde av kreft i fjor høst. 

At tematikken dreier seg mye om nettopp sykdom og død er derfor kanskje ikke overraskende. 
Men heldigvis er «Svenske gummistøvler» ikke først og fremst en trist og nedstemt bok. 
Den er både spennende, underholdende og svært velskrevet. 

Vi møter igjen den pensjonerte legen Fredrik Welin, som også hadde hovedrollen i Mankells roman «Italienske sko» fra 2006. 

Han har trukket seg tilbake til sin gamle familieeiendom i den svenske skjærgården, men en natt blir freden brutt da huset plutselig står i full fyr. 
Welin overlever brannen, men absolutt alt 70-åringen eier og har er borte. 

I en blanding av lammelse og handlekraft, dødsangst og raseri må han mobilisere nytt livsmot. 
Brannen medfører ikke bare at han tar kontakt med sin voksne datter som han ellers har sett lite til, han kommer også i forbindelse med en ung kvinnelig journalist som vekker til live seksuelle lengsler i den gamle mannen. 

På et annet nivå setter også brannen i gang en litt bygdekrim-aktig stemning i det høstlige og tynt befolkede kystsamfunnet. 
Folk vokter på hverandre, og stemningen blir ikke akkurat bedre når det begynner å brenne også andre steder i bygda. 
Og virkelig dystert blir det når folk begynner å dø… 

Om forfatteren 

Dermed klarer den drevne krimforfatteren Mankell å legge en tydelig thrillerramme for historien, slik at den engasjerer så vel på det ytre som på det indre plan. 

Fredrik Welin må dessuten finne seg i å være mistenkt for selv å ha satt fyr på huset sitt, noe som ikke akkurat gjør hans melankolske humør mindre utpreget. 

Om forfatteren: 
Henning Mankell ble født i 1948, og døde i fjor 67 år gammel. 
Svensken var mest kjent for sine bøker om førstekriminalbetjent Kurt Wallander - som utkommer i over 100 land. 
Flere av disse bøkene ble filmet av både svensk og britisk TV. 
Mankell arbeidet også som teaterregissør. 

Henning Mankells skriver spenstig, levende og lett – utmerket oversatt til norsk av Kari Bolstad. 
Selv om dette er en bok med en alvorlig grunntone, inneholder den også mange gullglimt av lakoniske betraktninger, bittersøt humor, fine naturskildringer og lett ondskapsfulle typetegninger. 

For en nordisk leser vil det være mye gjenkjennbart i skildringene av arketypiske småbymiljøer og bygdeoriginaler. 

Med tanke på forfatterens skjebne unngår det heller ikke å gjøre inntrykk når man leser vemodige betraktninger som dette: 
«Døden må være frihet fra redsel. 
Den ytterste friheten». 
Og til sist summerer Mankell det hele opp på enkelt vis: 
«Men mørket skremte meg ikke lenger». 

Takk for fine ord, Henning Mankell. 
