Achtung Baby!
Omtrent halvparten av Fjorden Baby!s tredje album fanger den samme følelsen som de to foregående – følelsen av å rase gatelangs grytidlig en regnvåt morgen, fremdeles halvt i svime og halvt i ekstase etter kvelden i forveien. 
Det er følelsen av å være ung og for øyeblikket helt uten bakkekontakt. 

Der og da er den følelsen det eneste som betyr noe i hele verden. 
Men den kommer med en pris. 
På andre halvdel av «Fjordkloden» tar da også ettertenksomheten og melankolien over. 
Kall det gjerne dagen derpå. 

Musikalsk er det fremdeles lappeteppeestetikken som gjelder. 
Fjorden Baby! er litt Happy Mondays anno 1990, litt 80-tallsindie og litt dubstep. 
Synthene har de antakelig kjøpt på loppemarked og gitarene må være stjålet fra The Cure. 
Bekymringsløst danser Loddefjord-bandet på grensen mellom det uimotståelig fengende og det lett enerverende. 

Det hører også med til beskrivelsen at de er sjeldent glade i – og flinke med – ord. 
Vokalist Sturle Kvilekval er et oppkomme av treffende stemningsskildringer og inspirert, ravgalt nonsens. 
Alt sammen er med på å gjøre «Fjordkloden» til det rike, forvirrende og livsbejaende albumet det er – et som får en til å ønske at det var fest i kveld. 
