Hjernedød sommeraction fra The Rock
Heftig sommeraction på storskjerm trenger ikke ha viktig budskap og Oscar-prestasjoner for å funke. 
Men den bør heller ikke være så tåpelig og ulogisk som «Skyscraper». 

Skyscraper 

Sjanger: Action. 
Nasjonalitet: USA 2018. 
Regi: Rawson Marshall Thurber. 
Skuespillere: Dwayne Johnson, Neve Campbell, Noah Taylor, Roland Møller, Pablo Schreiber. 
Lengde: 
1 time 49 min. 
Aldersgrense: 15 år. 

At en sommeraction er hjernedød, er ikke det verste du kan si om en film i den sjangeren. 
Det verste er KJEDELIG. 
«Skyscraper» er i lange partier kjedelig. 
Nettopp fordi den er så hjernedød. 
Og forutsigbar. 
Og det er fordi «Skyscraper» er basert på et slurvete og slapt manus. 

At standardoppskriften for actionfilm er brukt, får så være: 
I et svært dramatisk anslag, havner vår helt, FBI-agenten Will Sawyer (Dwayne Johnson) i en livsfarlig situasjon. 
Ti år senere er han en legg i minus, men til gjengjeld har han funnet den store kjærligheten i kirurgen Sarah (Neve Campbell) og fått verdens søteste tvillinger i Georgia og Henry. 
Så langt helt greit. 

Gjennom en gammel FBI-kollega får han i oppdrag å sikkerhetsklarere den splitter nye skyskraperen «The Pearl» i Hong Kong. 
Hele familien Sawyer flytter inn i den ennå tomme bygningen, som er verdens desidert høyeste. 
Brannsikkerheten i bygget viser seg også å være verdens mest avanserte og trygge. 

Livsviktig nettbrett 

Det vil si, om et visst nettbrett ikke havner i feil hender. 
Da kan en datakyndig raskt sveipe vekk effekten av alle sikkerhetsinstallasjonene, som skal forhindre at en eventuell brann sprer seg til flere etasjer. 

Gjett tre ganger. 

Man kan vel røpe såpass at The Rock må risikere både liv og enda flere lemmer for å redde familien sin ut av en overtent skyskraper og kidnapperes favn, og samtidig forsere ekstreme høyder og prøvelser etter at slemme skurker har fått kloa i nettbrettet. 

Tre minutter inn i The Rocks Hong Kong-opphold kan du bare ut fra ansiktsuttrykk og aksenter plukke ut hvem som er skurkene. 
Fem minutter inn er du sikker på at du vet hva akkurat hva som kommer til å skje. 
Du tar kanskje litt feil, men virkeligheten er uansett mye kjedeligere og mer forvirrende enn det du trodde. 

Teknologiforelsket 

At handlingen foregår i en skyskraper, blir mer og mer underordnet. 
Det viktigste er å hamre inn igjen og igjen hvor sterk og modig The Rock er, og hvor høyt han elsker sin familie. 
Det nest viktigste er å vise fram alskens touch-teknologi. 
Kanskje var det fjetrende for ti år siden at noen bare tok på skjermer og satte i verk store ting. 
Nå gjør jo selv småunger det i det virkelige liv. 
Pinlig OG kjedelig! 

Den voldsomme kjærligheten og takknemligheten Sawyer har for sin familie er forståelig og rørende nok. 
Men så tjukt smurt på med englemusikk at det blir klamt. 

Selvsagt finnes det intense actionsekvenser her som er både nervepirrende og imponerende. 
Men særlig nyskapende er de ikke. 

«Skyscraper» passerer altså bare så vidt som tidtrøyte på kino en sen sommerkveld. 
