PRØVEKJØRT:Opel Insignia OPC 

MILANO (DinSide Motor): 
Lynet er Opels emblem. 
Opel Insignia OPC 
Sport Tourer lever opp til det. 

Vi reiste til Italia for å testkjøre Opels store stasjonsvogn med firehjulsdrift. 
Der sto det en hyggelig overraskelse og ventet på oss. 

Vi har behørig omtalt Opels siste generasjon storbil, Insignia, her på DinSide. 
Mest interessant for oss nordmenn er selvsagt stasjonsvognutgaven, som Opel har døpt Sport Tourer. 
Bilen, som ble utnevnt til Årets Bil her i Europa i 2009, har gjort det skuffende her i landet når det gjelder salg. 
På registreringsstatistikken ligger Insignia så langt i år langt bak storselgerne Toyota Avensis, VW Passat og Ford Mondeo. 
Ja, selv Mercedes E-klasse gjør det bedre enn Opels store familiebil. 

Selgere som ikke selger 

Dette er ikke fordi Insignia er noen dårlig bil, men rett og slett fordi deler av Opels salgsapparat her i landet gjør en dårlig jobb. 
I Europa etablerte Insignia seg som nest mest solgte bil i mellomklassen i fjor og hittil er det blitt solgt 230.000 eksemplarer av bilen. 

God restverdi 

Opel Insignia er nemlig på mange måter en svært attraktiv familiebil som er både godt motorisert, komfortabel og velkjørende samtidig som den gir et godt inntrykk av kvalitet. 
I tillegg har det kommet frem gjennom undersøkelsene til det etablerte analyseselskapet Eurotax at Insignia har en svært god restverdi i markedet. 

Nå har Insignia enda flere argumenter i sin favør; den kommer nemlig nå med firehjulsdrift på diverse stasjonsvognversjoner - ogs dieselmotorisert. 

Kruttønne 

Vi tok først for oss OPC-versjonen, som virkelig gjør det mulig å sette bilens egenskaper på prøve. 
Vi ble ikke skuffet; dette er en kruttønne på hjul, som i tillegg kan frakte en familie og dens bagasje. 
Ytelsesmessig ligger den nær opp til en Audi S4 Avant, så det er ingen smågutt vi snakker om her. 

325 hk 

Motoren er en 2,8 liters 
V6 som får hjelp fra en turbolader til å produsere 325 hestekrefter og hvis maksimale dreiemoment er 435 newtonmeter. 
Den sekunderes av en sekstrinns manuell girkasse som etter vår mening fungerer veldig bra. 
Kreftene plantes i bakken av alle de fire hjulene og fordelingen av kreftene foregår via det adaptive firehjulsdriftssystemet som GM har skaffet hos Haldex og tilpasset sine modeller. 
Vi testet den første utgaven av denne løsningen da den kom i Saab 9-3 X. 
Også Insignia har en elektronisk styrt differensialbrems på bakakselen som gir bedre svingpresisjon og effektivitet. 

Tung, men kvikk 

Og, som sagt, noen skuffelse ble det ikke. 
Bilen er godt lyddempet - så det eneste vi kanskje kunne ha ønsket oss var litt mer av motorlyden - som for øvrig er tunet til å være heftig og sportslig som en god V6-motor kan være det. 
Skyvet er til stede i fullt monn; 0-100 går ifølge Opel unna på 6,3 sekunder og det er et troverdig tall. 
Rett frem går det kraftfullt unna og bilen oppfører seg stabilt og betryggende. 
Under aktiv svingkjøring merker man riktignok at bilen er tung - og tyngst i fronten - men understyringen er høyst kontrollert og svingvilligheten er en fjær i hatten for ingeniørene som har utviklet understellet. 

OPC-knapp 

Dette er selvfølgelig langt fra noen Porsche, men sportsligheten er adskillig mer fremhevet enn man skulle tro. 
Riktig underholdende kan Insignia OPC være, og her har Opel et ess i ermet med det adaptive chassiet som kan stilles inn til ulike oppsett etter hvilken kjørestil føreren ønsker å benytte. 
Standard er et automatisk adaptivt oppsett som styres av sensorer som fanger opp typen kjørestil, underlag og type vei for mest mulig effektiv fremdrift kombinert med best mulig komfort. 
En sportsknapp reduserer komfort-andelen til fordel for bedre respons på gass og styring samt oppstivet fjæring. 
Ønsker man å hente ut bilens fulle potensial, finnes en "OPC-knapp" som gir maksimalt sportslig oppsett og gir muligheten for sportslig kjøring som beskrevet ovenfor. 
Og i motsetning til en del "sportsknapper" vi har vært borti tidligere, gir denne en reell forskjell og sportslig gevinst. 

Mye knotter og dreiehjul 

De nevnte knappene gjør at det blir ganske mye å holde rede på når det gjelder knapper og dreiehjul på Insigniaens "kontrollpanel". 
Her kunne kanskje 
Opel forenklet noe og kanskje gitt dreiehjulet på senterkonsollen, som minner litt om i-Drive hos BMW og Comand hos Mercedes, noen fler funksjoner å håndtere. 
Til sammen finnes hele fem forskjellige dreiehjul på dashbord og konsoll, noe vi synes blir i meste laget i tillegg til alle knappene. 
Sistnevnte er imidlertid heldigvis generøst dimensjonert og tydelige å forstå. 
Ellers sitter man godt i sportssetene, og materialkvalitet og sammenføyninger generelt holder et godt nivå. 
Utstyrsnivået er også bra. 

Den blir dyr! 

Dermed kommer vi til kapitelet pris, og her blir det nok ganske smertefullt. 
Prisen er ennå ikke bekreftet, men ser vi på direkte konkurrent VW R36 som også har en høy-ytelses V6 (300 hk), så koster den over 950.000 kroner. 
Opelen er både tyngre og har mer effekt samtidig som CO2-utslippet er høyere. 
Det er dermed sannsynlig at dette blir Opels første millionbil her i landet. 

Da skal man virkelig være entusiast for å anskaffe en Opel, uansett hvor objektivt bra denne bilen er. 

Denne artikkelen ble første gang publisert 7. juni 2010 
