Dr. John:Festlegen 

Dr. John (71) får noe oppkvikkende av legeassistent Dan Auerbach fra The Black Keys. 
Slikt blir det dyp funk og psykedelisk rock av. 

ALBUM: ROCK/FUNK Dr. John «Locked Down» (Nonesuch/Warner) Dr. John er New Orleans-musikk. 
Like mye som Professor Longhair, Fats Domino, Huey «Piano» Smith, Allen Toussaint, The Meters, The Neville Brothers, Jelly Roll Morton og Louis Armstrong er det. 

Han har sin naturlige plass i kabelselskapet HBOs TV-serie om byen, «Treme», der han spiller seg selv under sitt egentlige navn, Mac Rebennack. 
Naturkatastrofen som rammet byen i kraft av Hurricane Katrina i 2005 har ytterligere forsterket den intense bypatrioten i ham. 

I 2006 blåste han støvet av «psykedelisk heksedoktor»-personaen han ikledde seg da han solodebuterte (etter et langt liv som pianospillende sidemann) med det sagnomsust stemningsfulle voodoobrygget «Gris-Gris» i 1968: 
Alternativkultur-alteregoet «Dr. John, The Night Tripper». 
Nå har The Black Keys-gitaristen Dan Auerbach hjulpet ham å lage den mest salgbare platen hans siden «In The Right Place» (1973). 

Det er blitt det kuleste rockalbumet du vil få høre i år. 
«Locked Down» låner sumpdjupe vibrasjoner og en generelt psykedelisk aura fra «The Night Tripper»-platene, men kombinerer med afrobeataktige funkgrooves nesten like overveldende (om enn langt fra like lett på tå) som de på de Toussaint-produserte, Meters-akkompagnerte platene hans fra første halvdel av 1970-tallet. 

Barytonsaksofonen brummer langt fremme i lydbildet, gospelkoret jamrer spøkelsesaktig fjernt, Auerbach spiller oljete gitar på et så framifrå vis at vi glatt tilgir ham fjorårets horete The Black Keys-utgivelse. 

Dr. 
Johns stemme er hundre prosent intakt (det hjelper å alltid ha hørtes ut som en lidderlig gammel mann), og han spiller orgel snarere enn piano. 
Med det følger det at «Locked Down» har et mer mystisk, dunkelt preg enn den rullende funk-boogiewoogien han har konsentrert seg om i senere år. 
Aldri mer så enn i messende «Eleggua». 

Ikke funky nok 

Spiritualized, Paul Weller og Primal Scream, med flere, forsøkte å yte Dr. John en lignende tjeneste på «Anutha Zone» i 1998. 
Fint det også, men britene var ikke helt funky nok. 
«Locked Down», derimot, er det motsatte av en typisk «ung musiker hjelper eldre musiker å fange fortidens magi»-plate, og motgift mot Rick Rubins patentsøkte dødspornografi-variant. 
Musikken anstrenger seg ikke, den bare er. 
Het, fuktig, sexy, uutgrunnelig, spill levende - og en triumf. 
BESTE LÅT: 
«Ice Age» 
