Sterkt om 1905
Roy Andersens bok om det minnerike år er noe av en begivenhet. 

Kapitlene om den hemmelige, men intense opprustningen som fant sted på begge sider utover sommeren, for ikke å snakke om under selve Karlstad-forhandlingene i september, er bortimot mesterlig fortalt. 

Man fryser på ryggen og får en sterk følelse av hvor nær krigen mellom broderfolkene var. 
Bedre og mer spennende kan historie neppe skrives. 
Det blir rene thrilleren. 

Vi skjønner helt hvordan et enkelt skudd i de store skogene ved grensen den gang kunne ha utløst et blodbad av dimensjoner. 

Det kom jo heldigvis ikke. 
Og Andersen redegjør innsiktsfullt for årsakene til det. 

De var mange og kompliserte. 
På samme måte som hele forholdet mellom norsk og svensk den gang var det. 
Det er forfatterens fortjeneste at han greier å fremstille dette så klart og konsist som han gjør. 

Når det er sagt, må det også betones at første del av boken var noe av en skuffelse. 
Den fikk en til å tenke: 
Herregud, atter en gang dette med 1905. 

Allerede i de to-tre første setningene serverer Andersen en bemerkning om det som skulle være rosinen i pølsa: fortellingen om brødrefolkenes langvarige vandring på randen av krig. 
De innledende kapitler om opphavet til konsulatsaken, det politiske spill i Stortinget, de hemmelige forhandlinger med utlandet, skulle vært innarbeidet i selve hovedfortellingen retrospektivt. 

Forfatteren skulle ikke ha ventet så lenge med all dramatikken, han skulle ha begynt med noe som viste hvor spennende denne historien er. 

Han skulle ha startet in medias res, midt i tingene, slik det skjer på bokomslaget. 

Men solid og vederheftig er fremstillingen overalt. 
Roy Andersen bygger på et vell av kilder, kjente og ukjente. 
Han har nytt å fortelle både om den smarte Michelsen og den troskyldige kong Haakon, om pratmakeren Wedel Jarlsberg og den narraktige keiser Wilhelm 2. 

Forfatteren følger sine hovedpersoner tett i sporene og kan fortelle om slike ting som hudfargen til Oscar 2 når han var rasende (det var han ofte) og om hvor forsiktig kong Haakon var når han satte fra seg sykkelen sin i gårdsrommet utenfor grev Wedels leilighet i København. 

Det er mye slikt snadder i boken. 
Men selvfølgelig dreier den seg for det meste om det politiske spill både foran og bak kulissene. 
Et spennende om enn innviklet spill. 
Det fremstilles på en slik måte at man virkelig forstår mer av det som foregikk i 1905. 
Og også hvor dyktige og effektive de (nord)menn var som deltok i det. 
Anbefales! 
