Blod på strikkevesten
«You're Next» fører ett etter ett familiemedlem til slakterbenken på kjedeligste vis. 

FILM: 
Det var ikke helt dette som stod på menyen. 
«You're Next» er merket på filmbasen IMDb som både en skrekkfilm og en komedie. 

Men det er ikke akkurat latter som trenger seg på når de voksne barna og svigerbarna i den rike familien Davison blir sablet ned, en etter en, og det håndholdte kameraet henger i minutt etter minutt ved foreldre og søsken som kollapser i skjelvende hulk. 
Det er ikke akkurat tårer heller, siden filmen i seg selv er like oppstilt og uvirkelig som skrekkfilmer flest. 
Snarere føles det vagt beklemmende, som feil følelse presentert i feil ramme. 
Som om noen skulle fortalt om det nervøse sammenbruddet sitt på Facebook. 

Kjøttkvern 

«You're Next» er ellers en slags krysning mellom «Fredag den 13.» og «Cluedo». 
Åstedet er en hytte i skogen, men istedet for løsaktige nittenåringer er det WASPs i strikkevest som er slaktofrene. 
De ansiktsløse drapsmennene har dyremasker og armbrøster og et lite arsenal av økselignende håndvåpen, og handlingen som utspiller seg, er like ubehagelig som uoppfinnsom. 
Når en person går inn i et rom der det befinner seg et bandemedlem med hakke, blir hakken brukt på personen kort tid senere. 
Step and repeat. 

Siden familien er så tallrik, er det mange som står i kø, og i stedet for å bygge opp ordentlig spenning, kan neste offerlam bare leies frem til den filmatiske kjøttkverna. 
Den seigeste er kjæresten til den ene sønnen, den australske jenta som de andre har sett litt ned på, og det handlekraftige naturbarnet settes opp som kontrast til den hjelpeløse og hysteriske overklasseklanen. 

Stemningsfull 

Innredningen og avfotograferingen av den er gjort med en viss sans for stil og stemning. 
De rare dyremaskene og de tunge mahognimøblene som står der taust og venter på å bli oversprøytet med blod, den underlige nabohytta der en doven syttitallslåt går på repeat på anlegget og et lik sitter urørlig i sofaen, alt gir filmen en slags eventyrmakaber atmosfære. 

Men ingenting som faktisk hender lever opp til den, ikke personene, ikke kjeklingen og konfliktene dem i mellom, ikke måten de lever på, ikke måten de dør på. 
