Sex-trøbbel for Pattinson igjen
Robert Pattinson geberder seg pinefullt rundt i en Guy de Maupassant-roman om hvordan fattige bondesønnen klatret i sosieteten fordi de kåte overklassehustruene likte så godt lukta av høy. 
Det er blitt en fæl film. 

"Bel ami": 
Britisk-fransk-italiensk drama. 
2012. 
1 time, 40 minutter. 
15 år. 
Regi: 
Declan Donnellan og Nick Ormerod. 
Med: 
Robert Pattinson, Uma Thurman, Kristin Scott-Thomas, Christina Ricci, Colm Meaney. 

Robert Pattinsons kjærlighetsliv har fått uønska oppmerksomhet de siste ukene, og det skjerper selvsagt interessen når han deltar i en filmatisert de Maupassant-roman om utkrøpen karriereknaller. 
Jeg håper han er flinkere i privatlivet. 
Når Pattinson skal uttrykke sterke emosjoner ser han ut som en mann med pms; overdrivelser veksler med underspill i et udechiffrerbart gåtespill rundt en vaklende identitet. 

Han starter med pils og skulefjes på et slags FpU-bordell for de ureflektert velstående i 1800-tallets Paris. 
Der inviteres han av en tuberkuløs avisredaktør, og den hostende pressemannen er gift med ei dame som minner så sterkt om Uma Thurman at hun bruker navnet hennes. 
Det kjølige hustruvesenet introduserer den smalkinna, ustadige ungdommen for journalistikken og den franske hovedstadens velstandsskjeder. 
Pattinson blir elskeren til barnehagebarnet Christina Ricci, han blir etter hvert Thurmans bedratte ektemann og dernest trøsten til den forsømte veteranhustruen Kristin Scott-Thomas. 

Fra utenriksavdelingen flyttes bondesønnen til sladderjournalistikken og blir en slags Rumpelys-reporter. 
Det hjelper lite på troverdigheten, for Pattinson ser stadig ut som om Elvis er dritings i Las Vegas, og så okkuperer Frankrike Marokko. 

Jeg må nevne en sånn ting som man ikke skal bry seg om: 
Til og med i skildringen av såkalt sterke kvinner (en eksotisk menneskegruppe på linje med kentaurene) klarer de fleste filmskapere å gjenta misogyne klisjeer som egentlig bare er nedlatende. 
I "Bel ami" går det verst ut over Scott-Thomas, som er redusert til en klynkende gammal krinolineheks som tigger ungmanns-sex. 
Men Ricci er en ufiks dust, og Thurmans rolle består også bare i at hun er en nyansefri femme fatale, som om hun ble funnet opp til en superheltfilm. 

Guy de Maupassant har antakelig skylda. 
Han bør trekke seg nå. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
