Bokanmeldelse:Harald Rosenløw Eeg: 
«Den hvite døden» 

Rosenløw Eeg er en dyktig og erfaren ungdomsbok- og manusforfatter, men her har han falt for fristelsen til å pøse på med hendelser og action uten at leseren får kjenne på spenningen. 

Ungdomsbok 171 sider 299 kr. Aschehoug 

Faren til Even er Tønsbergs beste hvalfanger. 
Fordi han er i besittelse av et hvaløre, kan han høre hvor hvalene befinner seg. 

Da faren omkommer på sjøen, arver Even hvaløret som har flere mystiske egenskaper og sakte leder eieren til galskap. 

Far-sønn-forholdet er bokens styrke. 
Det er sterkt å føle på hvor høyt Even setter faren og hvor lavt han synker i anseelse når sønnen innser realitetene. 
Men prosessen 
Even må gjennom for å skjønne at hvaløret ikke er bra for ham, er rotete fortalt. 

To ganger ligger Even på togskinnene rett foran toget. 
To ganger holder han på å drukne. 
Som regel er rikmannssønnen Kristoffer Gil og pøbelgjengen hans involvert, som etter hvert fremstår som litt av en parodi på lavpannede mobbere. 

Gil er rederynglingen som også vil bli byens beste hvalfanger for enhver pris. 
Even er den suverene fattiggutten mot røkla som egentlig ikke frykter noen ting og aldri blir sliten. 
Begge forblir litt uforståelige for leseren gjennom hele boken. 

Romanen er krydret med ord og uttrykk fra sjøen og hvalfangstmiljøet, og settingen er uforutsigbar og frisk. 

Men «den hvite døden», straffen til den som blander seg inn i naturens gang, blir aldri noe mer enn en teatralsk rekvisitt. 
Magi i naturen kan være like spennende å lese om som vampyrer og trollmenn. 
Men ikke i denne romanen. 
