Rystende incesthistorie fra det akademiske miljøet i Bergen
Eva Lundgren er tilbake etter anklagene om forskningsjuks. 

Eva Lundgren har alltid vært kontroversiell. 
Ikke bare her til lands, men også i sitt andre hjemland, Sverige. 

I tolv år hadde hun vært en av landets ledende forskere på vold mot kvinner og overgrep mot barn, da hun 2005 ble hun utsatt for massiv kritikk. 
Påstander om forskningsjuks førte til at hennes arbeidssted, Universitetet i Uppsala, startet en storstilt granskning av hennes arbeid. 

Den må ha fortont seg som en hekseprosess. 
For selv om hun ble frikjent, var hun død som forsker. 
Og langt nede som menneske. 

Det var i da hun møtte en venninne fra Bergen. 
«Alt du har skrevet, har jeg levet», hvisket Emma henne i øret. 
Senere fikk hun en SMS hvor venninnen fortalte at hun har vært «pappas elskerinne». 

Overgrep som kos 

Det er historien om professorpappaens seksuelle overgrep mot Emma «Livsarven» handler om. 
Det er en bok det gjør vondt å lese. 

Den skildrer familien Kristiansen fra moren og faren møttes før annen verdenskrig frem til i dag. 
Faren var odelsgutt fra Voss med en drøm om å bli poet og en umettelig sult på sex. 
Moren kom fra et urbant overklassemiljø. 
Takket være henne ble han professor i litteratur ved Universitetet i Bergen på 1950-tallet. 
I boka finnes det en rekke skildringer av deres fuktige selskaper for landets ledende intellektuelle. 
Som Francis Bull, Olav Raknes og Torolvs Elster, for å nevne noen. 

Men en stor mann skal ikke bare ha mektige venner, men også elskerinner. 
I farens tilfelle til og med innenfor hjemmets fire vegger. 

Fra Emma var seks-sju år ble hun utsatt for systematiske og stadig mer brutale overgrep. 
Det er opprivende lesning. 
Men enda vondere er skildringene av hvordan hun vokser inn i farens og etter hvert morens fortelling om misbruket som kos og kjærlighet. 

«Foran-kos og bak-kos», kaller faren de ulike penetreringene, mens moren ved flere anledninger oppfordrer far og datter til «å kose seg». 
I likhet med hovedpersonen i Vigdis Hjorths «Arv og miljø», liker Emma å bli begjært av sin far. 
Hun føler seg unik og viktig. 
Som student drømmer hun om å bo sammen med ham. 
I perioder tar hun morens plass. 

Det er i beskrivelsene av det skandaløse familielivet at «Livsarven» er på sitt aller sterkeste. 

Gjennom samtaler, brev og dagbøker beskriver Lundgren hvordan Emma sakte men sikkert innser at hun ikke var farens elskerinne, men offer for seksuelle overgrep. 

Boka får til fulle fram hvor vanskelig det er for ofre å innse det traumatiske misbruket de er blitt utsatt for. 

Lundgren har nedlagt et stort arbeid i å skildre det akademiske miljøet i Bergen. 
Likevel er det først i et svært kort etterord at hun gjør oppmerksom på at hovedpersonene er anonymisert, årstall endret og universitetsdisipliner forandret. 

Dette burde det vært redegjort for tidligere, og grensene mellom litterær framstilling og faktisk virkelighet kunne vært tydeligere. 
Den løsningen som er valgt tenderer mot det spekulative. 
