Pinlig politifjas
Det største mysteriet i denne serien er hvordan noen skal orke å se på den. 

Noen av de beste komiseriene klarer å gjøre det pinlige morsomt. 
Og så har vi de som prøver å være morsomme, men som i stedet bare fører til at man blir flau på seriens vegne. 
"The mysteries of Laura" hører helt klart til i sistnevnte kategori. 
Serien er imidlertid ikke noen rendyrket komedie, men kombinerer halsbrekkende actionelementer med en god dose overspilt situasjonskomikk og noen små drypp av hjerte og smerte. 

Seriens hovedperson er Laura (Debra Messing), en tøff og dyktig politikvinne, som både er aktiv i felten og driver med drapsetterforskning. 
Hun er like flink til begge deler, men sliter desto mer på hjemmebane. 
Hun er nemlig belemret med noen beist av noen tvillingsønner, som er såpass uregjerlige at de blir utvist fra barnehagen. 
Den eneste som klarer å være mer karikert ufyselig enn disse to vandrende ulykkene, er, ikke uventet, barnas far. 
Han er en stor, uansvarlig og ufyselig unge, som i tillegg ødelagt forholdet ved å være utro, men som nekter å signere skilsmissepapirene. 
Snart skal han også bli sin framtidige ekskones sjef. 
Dette dramaet på hjemmefronten, og etter hvert også på kontoret, skal da etter alt å dømme kollidere med hovedpersonens yrkesliv mens hun på forbilledlig vis løser en ny sak i hver episode. 
Og hvis resten av sakene hun skal i gang med er like usannsynlige og får en like håpløs avslutning som den første, har vi litt av hvert å se fram til. 
Og ikke på en god måte. 

Messing (bl.a. kjent fra "Will & Grace") gjør en helt kurant jobb, til tross for at hun må hanskes med et manus som allerede i løpet av de første ti minuttene presenterer situasjoner som antakelig (og heldigvis) aldri finner sted i virkeligheten. 
Hennes kolleger på kontoret har nok stort sett blitt hentet fra b— og c-serienes oppsamlingskurv, og skurkene er de som ikke fikk være med i juleforestillingen på barneskolen. 
Dette er antakelig selve definisjonen på harmløs, hjernedød underholdning. 
Hadde det i det minste vært morsomt. 
