Miss Tati tar plass
Norges mest spennende r&b-artist har endelig fått den sounden hun fortjener. 

Miss Tati: 
"Finally, Tati" (Chilenwa/Caroline) 

Miss Tati ble spådd et gjennombrudd i 2015, med låten «Don't let go». 
Med miksen av soul, hip-hop og r&b har den allerede erfarne artisten med røtter i Portugal, Angola og Bergen også vakt internasjonal interesse. 

Nå kommer debutalbumet; gjennombruddet har altså tatt noe tid. 
Det gjør fint lite, når resultatet er en velprodusert, selvsikker og leken plate. 
Det er noe nittitallsretro men tidløst funky over sounden hennes. 
Miss Tati stoler på sin egen smak, krever sin plass og fyller den helt alene. 
Albumtittelen «Finally, Tati» kunne ikke ha passet bedre. 

I februar slapp hun sin kanskje beste låt hittil, «Woman», og den bar bud om at noe hadde modnet. 
Lydbildet har tidligere hatt et noe uferdig preg, og det har manglet en god nok innpakning på ellers gode melodier. 

Nå gir hun oss ni ferdige låter i en flott produksjon, som ikke lar seg plassere i én sjangerbås. 
Vokalen spenner fra det hviskende myke til det bestemte, og hun er en stødig rapper. 
Hun leverer linjene sine med stor troverdighet, enten de handler om shoppingavhengighet eller svikefulle menn. 

Første låt ut låter som et manifest fra artisten til seg selv. 
En påminner om å have fun, be free, om hva hun har arbeidet for. 
Tredje spor, singelen «Here to stay», er en svaiende het sommerlåt med et lite diskodryss. 
Den følges av «You got to», og jeg danser allerede alene på kjøkkengulvet. 

Flotte «No more love» viser sårbarhet og styrke samtidig, mens «Cruel intentions» har en mørkere brodd. 
Fjorårets «Again and again» løfter siste halvdel av platen til en herlig høyde. 
Avsluttende «This love» er den eneste låten som føles noe påtvunget. 

«Finally, Tati» har en varme, groove og glede som smitter. 
En perfekt fredagsplate som vil få mye spilletid sommeren gjennom. 

Beste spor: 
«Woman», «Again and again», «You got to». 
