The Happening
Shyamalan tråkker rundt i gamle spor 

M. 
Night Shyamalan tryller frem nok en thriller. 
”The Happening” har meg huka en stund, før dens svakheter blir altfor tydelige. 
Shyamalan tråkker rundt i gamle spor, og det betyr at han igjen bygger opp interessen ved å pirre oss litt etter litt. 

Men den store forløsningen kommer ikke, og den forholdsvis korte spilletiden på 91 minutter føles som et tegn på at dette rett og slett har blitt litt for tynt. 

Epidemi bryter ut 

En slags epidemi bryter ut i New York. 
Så i Philadelphia. 
Mennesker begynner å ta sine egne liv i hopetall som om de var i transe. 

Innbyggerne rømmer fra byen for å unnslippe det man i startfasen tror er et mulig terrorangrep. 
Men er det det som egentlig skjer? 
Elliot (Mark Wahlberg) og Alma (Zooey Deschanel) forsøker å finne svaret mens de fortvilet forsøker å holde epidemien bak seg. 

Godt premiss, dårlig utnyttet 

Filmens premiss holder altså mål ganske lenge, helt til det blir åpenbart at premisset er hele poenget. 
Historien har ingen utvikling i særlig grad etter at den innledende nysgjerrigheten har gått over. 

I siste del tyr Shyamalan til kjente thrillertriks, særlig i avslutningen. 
Utgangspunktet er godt nok, så det er synd at det ikke er utnyttet bedre. 

Dårlig skrevne figurer 

Filmens figurer er også for dårlig skrevet og skildret. 
De gjennomgår grusomme opplevelser som ser ut til å være glemt i neste scene, og det vanskelige forholdet mellom mann og kone fortelles med lettvintheter. 

Andre er utstyrt med dialog det er vanskelig å tro på. 
Bedre figurer kunne involvert oss i filmen på en mye sterkere måte. 
Dette trodde jeg Shyamalan var god for, men åpenbart ikke denne gangen. 

Shyamalan innfrir ikke 

Det kan ikke være lett å skulle tangere ”Den sjette sansen” hver gang man skal lage ny film, men Shyamalan må fremdeles tåle forventninger. 

De innfris ikke helt denne gangen, selv om filmen en stund er inne på noe. 
”The Happening” blir likevel ikke helt den opplevelsen jeg hadde håpet på. 
