Platt provokasjon
Forsøksvis deilig ukorrekt kjønnsrollehumor - egentlig mest et kjedsommelig stykke fornærmelse mot menneskeheten. 

HANDLER OM: 
Katherine Heigl spiller samme rolle som hun gjorde i «27 Dresses» i fjor: 
Den smarte kvinnen hvis liv er tomt fordi hun mangler en mann. 
Abby Richter er en vakker, hardtarbeidende tv-produsent. 
Men hun er også perfeksjonist og kontrollfreak, og sliter med datingen. 
Når den mannsjåvinistiske brøleapen Mike blir ansatt som spissformulert forholdsekspert på tv-showet hennes, setter han seg fore å skolere henne i hva menn tenner på. 

DOM: 
Det menn tenner på, er sexy babes som aldri kritiserer dem og ler av alt de sier, ifølge Mike. 
De er, som han sier, simple. 
Han er selvsagt nærmest utålbar, og mesteparten av filmen er viet Mike som sier ukorrekte ting om kjønnsroller, og Abby som reagerer med en avsky vi er ment å dele med henne. 

Konseptet hamres inn. 
Og jeg får lyst til å si at: 
Mike, det er ikke du som er problemet, det er hele filmen. 
«The Ugly Truth» er en sjarmløs og platt affære, så skjematisk oppbygd at en skulle tro manus var utformet kun med en linjal og et Excel-regneark. 
Vi starter med et helikoptersveip over Sacramento, oppfulgt av en kollasje av Abbys morgenritualer satt til en pumpende Katy Perry-låt. 
Siden følges standard prosedyre videre til rivalene innser at de liker hverandre. 
En liten dose moral er det også plass til. 
Det finnes et par morsomme replikkvekslinger, hovedsakelig mellom birollefigurene, ellers er dette like spennende og overraskende som å se på at vann koker i vannkokeren. 
