Ikke bruk tid på dette mageplasket av et comeback
For å vri litt på Shania Twain sjøl: 
«It Don't Impress Me Much». 

ALBUM: 
Om «Now» hadde vært en oppfølger til «Up!» (2002), kunne jeg kanskje skjønt det. 
Men i 2017 virker lyden av Shania Twain (52) bare håpløst utdatert. 
«Now» er ei smørje av pop med noen doser EDM, reggae og popcountry. 

Garth Brooks 

Andrealbumet «The Woman In Me» (1995) ble Twains gjennombrudd, og etter det skulle (nesten) alle kvinnelige countryartister låte som Shania. 

Sammen med Garth Brooks, noen år tidligere, har Twain mye av skylda for at countrymusikken ble forandret - og mange mener også ødelagt. 
Hun tilsatte etter hvert både store doser pop og til og med heavyrock, inspirert av produsentektemannen og låtskriveren Robert John «Mutt» Lange (AC/DC / Def Leppard). 
Det var svært lite country igjen. 

Første på 15 år 

«Now» er bare kanadierens femte album, og det første på 15 år - spilt inn blant annet i Sveits, USA og Storbritannia. 
Og vi kommer ikke utenom litt trivia: 
Hun har solgt nærmere 80 millioner album på verdensbasis. 
Hennes tredje, «Come On Over» fra 1997, solgte aleine over 40 millioner eksemplarer og er tidenes bestselgende album med en kvinnelig artist - og dessuten tidenes bestselgende countryalbum. 
Dagbladet møtte Twain da hun i 1998 sang under Nobelkonserten i Oslo. 

Skilt og sjuk 

Hun har hatt litt å bale med. 
Ektemannen var utro med hennes beste venninne, og Twain endte opp med å gifte seg med eksen til venninna. 
Hun har dessuten slitt med stemmeproblemer (dysfoni) og borreliose. 

Når hun nå synger «Life's About To Get Good», så er det ikke noe som er mer gledelig enn det. 
Fengende er den også. 
Men alt dette har nok bidratt til at det har tatt lang tid å komme tilbake. 
Burde hun latt være? 

Lite interessant 

Mye tyder på det. 
For hva har hun brukt tida til? 
Det er ikke noe som helst oppsiktsvekkende med dette comebacket. 
Tvert imot er det oppsiktsvekkende lite interessant - med tanke på hva hun har fått til tidligere. 
20 år gamle «That Don't Impress Me Much» spilles tross alt fortsatt på radioen - og den er plutselig ganske kul på en god dag. 

Lite å melde 

Det er ingen låter på «Now» som er i nærheten, sjøl om hun skal ha honnør for noen personlige tekster. 

Twain har produsert sjøl, med fire forskjellige coprodusenter. 
Hun har også skrevet alle låtene sjøl, og savnet av eksmannen som låtskriverpartner blir åpenbart. 
De skrev samtlige låter sammen fra album nummer to. 
Her har hun lite eller ingen ting å melde. 
Som i de aller første tekstlinjene på albumet: 
«Summer's here / bring it on / another year / another beer / another song comes on the radio». 

Nådeløst ærlig 

Eneste lyspunkt på «Now» er, ironisk nok, den kule, gyngende, latinoinspirerte «Light Of My Life», med fine harmonier og «håndspilte» instrumenter. 
Hurra for den! 
«Poor Me» og «I'm Allright» er dessuten nådeløst ærlige oppgjør med eksen. 
Pluss for god tekst, men jeg skulle ønske at den musikalske innpakningen var annerledes. 

Garth Brooks har også hatt store problemer med å følge opp suksessen, ihvertfall utenfor USA. 
Det er åpenbart ei tid for alt - og den er ikke «now»! 
