Lyrisk bok om sauehold, homofili og å svikte odelsplikten
Uttrykksfulle scener fra et skjult liv. 

To tema med sterke tradisjoner i litteraturen avtegner seg i debutboka til Per Helge Genberg, en 58 år gammel sauebonde og byråkrat fra Lierne, bosatt i Levanger. 

For det første handler det om å oppdage at man er homofil tidlig i tenåra og å leve med denne erkjennelsen. 
For det andre om å svikte den «ætteplikta» man har som odelsgutt, som innebærer at gården og slekta skal drives videre. 
Vi husker Vesaas’ 
«Det store spelet» og det truende: 
«Du skal vera på Bufast all din dag.» 

Prosalyrikk 

Men Genberg har verken skrevet et opprivende bekjennelsesskrift eller en tendensroman. 
Snarere tvert imot, «Finna kyrkjedøra i meg» er en bok som bryter med et kronologisk oppbygd fortellermønster. 
Genberg har skrevet en prosalyrisk tekst der hovedpersonens skjebne kommer fram i bilder og tablåer. 

Men en synlig rød tråd glir gjennom boka, som snirkler seg fra avsnitt til avsnitt. 
Alt starter når hovedpersonen er 13 år gammel og oppdager at han tenner på bilder av mannlige popsangere med «open skjorte» eller «ein tilfeldig vaksen mann avkledd på ein varm dag». 

Han forstår at dette er «utanfor ei kvar trygg ramme». 
Den nye innsikten fyller ham med redsel, men også med trygghet, fordi han har «trua», som åpenbart overbeviser ham om at det fins håp i framtida. 

Minimalisme 

Tekstene i boka er fordelt på fem korte avdelinger. 
Boka er ikke mer enn 61 sider lang. 
Språket er skåret inn til beinet, avgjørende hendelser er fortettet i setninger som både er ladde og gjennomlyste. 
Landskap og følelser glir over i hverandre. 

Gjennom disse korte, lyriske avsnittene skildres veien inn i et forhold til en mann, dessuten en lidenskaplig nærhet til naturen, ikke minst til blomster. 
Men også den skjebnesvangre situasjonen når han «selde garden ut or slekta» og oppdaget at «straffande englar steig ikkje ned frå det pliktuniverset me tidligare så trufast tente». 

Sauer og evangelium 

Det går en religiøs linje gjennom flere av tekstene. 
Etter å ha solgt slektsgården, starter han som forteller som sauebonde, sammen med kjæresten. 
Forholdet til dyrene er nært og varmt, møtene med dyrene «kjennest som bitar av eit evangelium». 
Vi blir minnet om hvilken posisjon hyrder, sauer og lam har i det nye testamentet: 

«Dette drivande, nyfikne ønsket om å gjera alt betre, søkje nærleiken med dei levande, sårbare skapningane, aldri gje opp å spegla det skøyraste og djupaste.» 

Dyrene blir veien ut av en iboende ensomhet, som kommer til uttrykk flere steder. 
Det er verre med mennesker. 
Å komme ut av isolasjonen, er et mål som speiles i bokas tittel. 
Og i den aforistiske styrken språket er ladet med. 
Det handler om fordypning. 

Når siste side er vendt, går du straks tilbake til start og leser boka en gang til. 
