Venstrehånds- arbeid om Valentin-dagen
Gjesp. 
To timer og fire minutter må vi følge 19 mennesker i en langtrukken mosaikkomedie. 
Den første halvtimen kjennes det som om filmen starter 11 ganger – så mange konstellasjoner skal presenteres. 

Regissør Garry Marshall har bygd karrieren sin på komedier der han skaper kvinnelige stjerner, som «Pretty Woman» med Julia Roberts og Richard Gere (1990) og «Prinsesse på prøve»-filmene med Anne Hathaway (2001/2004). 

Nå synes han å tro at suksessen kan gjentas ved å dynge på med kvinnelige stjerner av likt og ulikt kaliber (Roberts, Hathaway, Jennifer Garner, Queen Latifah, Taylor Swift og Jessica Alba) samt dandere med fløtepusmenn (Bradley Cooper, Ashton Kutcher, Patrick Dempsey). 

Men det blir for lettvint, all den tid manuset savner spenst og nerve. 
Det er snekret over lesten: 
Lag en liste over mennesker med alskens kjærlighetsproblemer, ryst dem sammen og håp at det blir en brukbar filmdrink. 

Dermed får vi flørtescener på fly mellom kjekkas og Julia Roberts, kjærlighetsfilosoferinger fra Ashton Kutcher, telefonsex med Anne Hathaway og uendelig med langdrygt jeg-elsker/jeg-hater-Valentin-dagen-mas. 

Det mest interessante er at filmen signaliserer at det vestlige idealet om romantisk kjærlighet er blitt et åk som tynger singelfolket. 
Men det kom mye bedre fram da Skavlan intervjuet far og sønn Fares fra Libanon sist fredag. 
