Ikke helt champions i 2018
Queen + Adam Lambert lagde et kjempeshow, men det er mye som ikke stemmer også. 

KONSERT: 
Med «God Save The Queen» som lydkulisse takker Queen og vokalist gjennom snart sju år, Adam Lambert, for seg etter 135 minutter med pur nostalgi. 

Men hvordan man enn snur og vender på det er det helt umulig å ikke tenke på at hovedpersonen mangler - sjøl om han titter innom (via storskjerm!) noen ganger utover konserten. 

Ok uten Mercury? 

Queen opererte fra 1970 til 1995. 
Freddie Mercury døde i 1991. 
Skal et band fortsette eller komme tilbake uten frontfiguren? 
Kunne Rolling Stones fortsatt uten Mick Jagger? 
Bør Queen opptre uten Freddie Mercury? 
Eller Led Zeppelin uten Robert Plant? 
Det siste ble vurdert da Plant nektet å bli med på en turné etter bandets gjenforeningskonsert i London i 2007, men ble fornuftig nok droppet. 
Og Axl Rose som AC/DC-vokalist for et par år siden var kanskje heller ikke helt innafor? 

Men altså, Queen er fortsatt her - med en vokalist som ikke var langt unna å vinne «American Idol» i 2009. 
Paul Rodgers har prøvd seg før,. 
De fleste mener at det gikk bare sånn passe. 

Trenger Queen 

Lambert vil mye, men han mangler også en del. 
Og når han får slippe til med en låt fra solokarrieren, blir det åpenbart at han trenger Queen enda mer enn de trenger ham. 
Som vokalist er han i øvre sjikt, men han bommer faktisk av og til på toneleiet (spesielt i «Killer Queen»).. 

Stort sett synger han teknisk bra, men teknikk er ikke alt. 
Det største problemet er at han mangler karakter i stemmen. 
Det blir mer kjølig enn varmt. 
Han er gjennom en rekke kostymeskift, mer eller mindre flamboyant, til han kommer ut med kongekrone (!) på allsangvinneren «We Are The Champions». 
Samtidig gjør han oppmerksom på at han ikke prøver å være Freddie Mercury, og sjøl er stor fan. 

Lamberts forsvar 

Han sier han skjønner dem som sier «He's not Freddie», men talen hans blir et slags forsvar for at han og resten av Queen ikke har abdisert forlengst. 
De framstiller det som at dette er en hyllest til Mercury, og det er greit nok. 
Men med bare to av orignalmedlemmene på plass, blir de samtidig - og unektelig - et slags coverband. 

May og Taylor 

Queen var selvfølgelig mer enn Mercury. 
Bassist John Deacon trakk seg helt tilbake for 21 år siden, men gitarist Brian May og trommeslager Roger Taylor var både viktige medlemmer av Queen og låtskrivere - sjøl om det var Mercury som skrev de store sangene. 
Særlig Brian Mays gitar er et sentralt element i lydbildet til bandet, og han har en signatur i spillet. 
Skulle ikke de få fortsette om publikum vil ha dem? 

Upåklagelig stemning 

Ja, for det vil de fortsatt. 
Stemningen er upåklagelig gjennom hele konserten. 
Så hvorfor såpass surmaget? 
Sceneshowet er jo imponerende, på grensa til gigantomani - med to storskjermer knyttet til scenen, laser og en liten «pyrofjert». 

For det første fordi Queen spiller en del låter som du må være blodfan for å like, i tillegg til at de kjører gjennom alle de låtene de burde - fra «I Want It All» og «I Want To Break Free» til «Radio Ga Ga» og «Somebody To Love» - den siste blant Lamberts beste bidrag. 
Innlevelsen er større. 

Nå er vi kommet til bandets «intime» del, der Lambert, May og Taylor samles på «moloen» ute blant publikummerne som har betalt mest, og tar ned formatet. 
All staffasje til side, dette er konsertens beste «avdeling». 

Trommeduell 

Det andre problemet er at de bruker tid på noe så meningsløst som en trommeduell, en laaang gitarsolo fra May og en May med selfiestang som vil sikre seg bilder av «alle». 
Dette trenger vi virkelig ikke. 
Underveis tar jeg meg i å vente på at det skal begynne «på ordentlig». 

Konserten har selvfølgelig sine gode øyeblikk. 
Ett er Brian May aleine ute blant publikum, først flamenco-spillende og så syngende «Love of My Life», etter hvert i duett med Mercury - klippet sammen på storskjermen. 
Ikke noe nytt, dette, men fikst gjort. 

Bra lyd 

Queen har ei imponerende hitrekke å plukke fra, og «Bohemian Rhapsody» kommer selvfølgelig - med klassisk Queen på videoskjerm, og harmonisang som ikke er mulig å gjenskape med dagens besetning. 
Punktum settes med ekstranumrene «We Will Rock You» og «We Are The Champions». 

Fortsatt champions i 2018? 
Vel, tida har gått fra dem. 
Men lyden var bra - og det i lydutskjelte Telenor Arena! 
