Bokanmeldelse:Phil Klay: 
«Hjemkomst» 

Phil Klay fornyer den stolte amerikanske tradisjonen for litterær realisme. 

De tusenvis av unge menn – og kvinner – som har kjempet i amerikanernes «krig mot terror» dette hundreåret. 
Veteraner fra Afghanistan og Irak som ved hjemkomsten til USA skal omstille seg til et hverdagsliv igjen, samtidig som minnene og tankene fra krigen kverner og kverner i sinn og sjel. 

En uforberedt leser kan bli usikker på om dette er en dokumentar eller en skjønnlitterær bok, så kontant deskriptive er disse tekstene. 

Noen av dem tar deg med rett til krigshandlingene, med veibomber, drap på sivile, døende soldater og den helt egenartede samværsformen som utvikler seg blant soldater i kamp. 

Klay skriver om desperasjon og trass, og om håpløsheten i de såkalt «sivile okkupantenes» prosjekter i lokalsamfunn der korrupsjonen gjennomsyrer alle strukturer. 
Ingen slipper unna Phil Klays skarpe penn; absurditeten og stupiditeten i det militære blir grundig avkledd, det samme gjør klønete feltprester og språkfattige overordnede. 

Men like mye handler disse fortellingene om meningsløsheten i å skulle forklare andre hvordan «det egentlig er» å være i krig, den hjemvendte soldats følelse av like deler indre tomhet og undertrykket raseri. 

Her er det spøkelsesaktige one-night stands og grenseløs drikking, og skarpe observasjoner av hvordan soldatveteraner blir møtt med en kombinasjon av fascinasjon, avsky og uforstand. 

All denne gråskimrende realismen til tross: 
«Hjemkomst» er en oppkvikkende litterær opplevelse, godt ivaretatt av oversetter Halvor Kristiansen. 
