Boka TV2s fotballeksperter bør lese
SAKPROSA: 
Dette er boka fotballekspertene i TV2 bør lese. 
Alle andre også, forresten. 

Alf Kjetil Walgermo: 
Røff guide til Bibelen. 
378 sider. 
Samlaget. 

Tidligere i høst satt fotballekspertene i TV2 og snakket om neste runde i engelsk Premier League. 
De gikk gjennom kampene, og de stanset opp med møtet mellom Manchester United og Crystal Palace. 
Det omtalte de som tidenes minst spennende oppgjør - her var alt avgjort på forhånd, storklubben fra Manchester hadde ingenting å frykte. 
Så sa Jesper Mathisen, mener jeg det var, at dette var virkelig som Davids møte med Goliat. 

Hæh? 

Sørlendingen refererte altså til Bibelen, til beretningen om den lille, ubevæpnede gjetergutten som sloss mot krigerkjempen Goliat. 
Men hallo, hvem vant? 
Guttungen David, fyren ingen gamblere ville satt pengene sine på, slynget en stein i pannen på Goliat og hogde hodet av ham. 
David, den svake parten, knuste storfavoritten. 
Ikke omvendt. 

Røff guide 

OK, dette ble en litt for lang omvei til boken «Røff Guide til Bibelen» som Alf Kjetil Walgermo har skrevet, et imponerende arbeid som dykker ned i litteraturen, historien, religionen, språket som finnes i Bibelens tekster - og han gjør det med en fortellerglede og kunnskap som gjør både bibel og den røffe guiden til en sann fryd. 

Ikke bare gjenforteller han dramatiske historier og brutale hendelser (særlig) fra det gamle testamentet, selv om det alene gjør boken verdt å lese: 
Det gamle testamente er full av så sterke beretninger, av vold og sex, broderdrap og søstersex, og personlige intriger, sjalusi og svik, at det overgår det meste av moderne fiksjon. 

Men Walgermo nøyer seg heldigvis ikke med å vise fram brutaliteten som kuriøse eller forskrekkelige episoder fra forlengesiden. 
Han setter dem inn i en sammenheng, historisk, kulturelt og religiøst - men legger aldri skjul på at mange av historiene er ekstremt vanskelige å forholde seg til. 

Vakker poesi 

Videre løfter han fram nesten glemte bifigurer, han gir plass til episoder som finnes skjult i Bibelens bisetninger, og han peker på både humor, ironi og vakker poesi som det gamle testamente er full av. 

Mest plass bruker han likevel på bøkene som handler om Jesus, hovedpersonen i det nye testamentet. 
Han belyser forskjeller mellom de ulike evangeliene, og han forsøker å beskrive personene han omga seg med ved å sette sammen brokker fra de ulike skriftene. 

Personlig 

Innimellom byr han også på seg selv. 
I forordet skriver han at han gjennom årene har lest Bibelen «som truande, tvilande og undrande. 
I mange år las eg i Bibelen kvar dag, i mange år klarte eg knapt å opne han.» 
Når han svinger innom Paulus sine brev og siterer brevskriveren på at det er en skam for mannen å ha langt hår, nevner han i forbifarten at det er sju år siden han klippet seg sist. 

Slik er Walgermo med som en personlig guide gjennom hele boken, en kunnskapsrik los med en oppsiktsvekkende fortellerglede. 
Han understreker tidlig at han ikke skriver utfra et liberalt eller konservativt telogisk syn - målet er å skape ny interesse for boka som antakelig er den som i sterkest grad har formet vår kultur. 

Hele tiden, fra begynnelse til slutt, tar han oss med inn i diskusjonene om hvordan tekstene er forstått opp gjennom tidene, hvor bibelforskerne har vært uenige seg i mellom, og hvordan de ulike fortellingene har inspirert kunstnere fra klassiske malere til moderne filmskapere og rockartister. 

Og han viser selvsagt hvordan de bibelske ord og uttrykk fortsatt brukes i vårt daglige språk. 
Og brukes feil. 
