Knivdød, sprit og fuglesang
Blodrød visepoesi om livets bitre alvor. 

||| 
ALBUM: 
Det er noe befriende med en sjanger som uten ironi våger å hengi seg til de helt store følelsene; lengsel og sorg, kjærlighet og barnetro. 

Mange av de tradisjonelle tatervisene på dette albumet balanserer hårfint mellom ekte følelser og klisjeer. 
Sannheten er selvsagt at spranget ikke er så stort. 

Klisjeene forteller sitt om livets bitre alvor, for eksempel i sangen «Brevet til mamma», der en sønn, ødelagt av spriten, skriver til sin fattige mor for å få henne til å be for sin falne sønn. 
Dessuten for å fortelle henne at han ikke er død i et knivslagsmål, slik ryktene sier. 

Tragisk og vakkert, og framført med nøktern inderlighet. 

Sterke sanger, i innspillinger der stemmen og teksten står nakent i sentrum. 

På én sang er Gustavsen sannelig kompet av fuglesang, på andre av bl.a. kirkeorgel og tuba. 

Ti sanger, fylt av levd liv og blodrød poesi. 
Mange av de tradisjonelle tatervisene på dette albumet balanserer hårfint mellom ekte følelser og klisjeer. 
