Gillian Anderson er glitrende i den britiske krimserien «The Fall»
Nord-irsk noir om maktens psykologi. 

TV-SERIE: 
I disse «Broen»-dager er det lett å kjenne på midtukeabstinensene etter spennende, sobert fortalt og visuelt og lydmessig lekker krim. 
Da hjelper det i hvert fall en liten stund at Netflix nå kan tilby denne fem episoders britiske karamellen til norske seere. 

I «The Fall» møter vi London-bosatte Gillian Anderson i rollen som politietterforsker Stella Gibson. 
En drapssak i Belfast går i stå, og Gibson hentes inn fra den britiske hovedstaden for å bistå det lokale politiet. 
Kort tid etter finnes nok en ung, attraktiv karrierekvinne død: 
Kvalt, avkledd, badet og nøye posisjonert i sin egen seng. 

Likhetstrekkene mellom sakene er påfallende, og det blir klart at det er snakk om et kappløp med tiden for å stoppe en seriemorder i akselerasjon. 

Kjent morder Men «The Fall» er ingen klassisk «whodunnit»-krim. 
Tvert imot får vi tidlig vite hvem som står bak de nøye planlagte og kontrollert gjennomførte drapene. 

I hjemlandet har serien fått til dels sterk kritikk for å vise morderen som mer enn et monster, men mye av den forstyrrende nerven ligger nettopp her; i å måtte forholde seg til en gjerningsperson med sammensatt psyke og et parallelt, kjærlig og omsorgsfullt liv med sine nærmeste. 

Også kryssklippingen mellom morderens brutale, iskaldt kalkulerte aktiviteter og politiets resonnementer har en uhyggelig effekt. 

Sikker kvinne 

Og så var det Stella, da. 
Som så mange av de nye, mørke krim- og spenningsseriene frontes «The Fall» av en skarp og selvsikker kvinne, som, med eller uten diagnose, ikke ser det som sin hovedoppgave å være blid og sjarmerende. 

Men Stella Gibson har også særpreg. 
Skaperen Allan Cubitt skrev rollen med Gillian Anderson i tankene, og sammen med hennes glitrende, nedtonede spill og utstråling har det gitt figuren en imponerende helhet. 

Litt i overkant poengtert kan det feministiske prosjektet til tider bli, som når Gibson konfronterer en kollega med manglende forståelse for hennes målrettede seksualitet: 
Da ligger hans syn og hennes meninger om det allerede tydelig nok i scenens undertekst. 
Men dette er ikke mer enn at det først og fremst oppleves forfriskende med en serie som gjennomgående gir uttrykk for bevissthet rundt oppfatninger om kvinner og deres oppførsel, på en så elegant måte. 
