Imponerende fortellerkunst
HBOs «True Detective» rendyrker historien. 
Det gjør serien tidvis elektrisk. 

TV-SERIE: 
Å lage det nye store, sesonglange mordmysteriet har vist seg vanskelig for amerikanerne. 
Med «True Detective» har HBO truffet blink, og det i en tv-fortelling som briljerer på sine egne premisser. 

Serien forteller om etterforskningen av et mystisk, rituelt drap som fant sted i Louisiana i 1995. 
17 år seinere blir de to ansvarlige politimennene intervjuet om saken, som har fått ny aktualitet. 

I et elegant vekselspill flytter vi oss mellom fortid og nåtid, der deres gjenfortellinger av hendelsene knytter det hele sammen i en finurlig og stemningsmettet voiceover. 

Karakterdrevet 

I løpet av de tre episodene gjort tilgjengelig for anmeldelse blir det klart at historien og karakterenes dynamikk er seriens drivkraft. 
Tonen og tempoet er behersket; foto og klipp filmatisk pent, men uten nevneverdig ekspresjonistisk fiksfakseri. 
De gangene det trås til, med små, men effektive grep, blir resultatet desto mer elektrisk. 

I stor grad handler dette om Rust Cohle og Martin Hart, de to etterforskerne så glitrende spilt av storfiskene Matthew McConaughey og Woody Harrelson (særlig nettopp Golden Globe-belønnede McConaughey imponerer). 

De ferske partnerne tegnes ut som rake motsetninger: 
Texas-mannen Cohle er den misantropisk intellektuelle einstøingen med en samvittighet, mens lokale, enkle og tradisjonstro Hart føyer seg pent til rekken av familiemenn med et privatliv som ikke nødvendigvis stemmer med fasaden. 
I etterforskningen av saken går de overens, personlig er det litt verre. 

Sikker historiefortelling 

Med én manusforfatter og én regissør sesongen gjennom, har skaperne av «True Detective» hatt ro til å bygge opp en fortelling der seeren får lov til å bruke hodet. 
Dette er rett og slett uvanlig smakfullt og sikkert skrevet og fortalt, fra måten formspråket speiler den ulike betydningen av to helt forskjellige sexscener, til den gjennomgående tendensen til først å omtale ny informasjon, for så å fylle ut bildet. 

Dermed tyder alt på at det skal bli en stadig større glede å følge denne historien og dens hovedpersoner til mål. 
Hvor enn nå dét blir. 

Til slutt en advarsel: 
I motsetning til Netflix legger ikke HBO ut alle episodene av sine nye serier på en gang. 
Med den dirrende spenningen som bygges opp i slutten av hver av disse, kan det være en god idé å ihvertfall prøve å holde seg noen uker. 
Så slipper man å rive ut håret i frustrasjon på ukentlig basis. 
