Bokanmeldelse:Eivind Hofstad Evjemo: 
«Velkommen til oss» 

Tiden snur lykken til sorg i Eivind Hofstad Evjemos nye roman. 

«Det er pussig», tenker Sella – hovedpersonen i Evjemos nye roman, «hvor tett man lever på andre og hvor fremmed man samtidig er for dem». 
Sella og mannen Arild mistet sønnen Kim i en fergeulykke i Asia for flere år siden. 
Når naboene mister datteren sin i massakren på Utøya, kommer sorgen tilbake til Sella. 

Romanen åpner sterkt med et sitat fra Breiviks mor Wenche, som i et intervju sier «Å, vi trodde vi hadde funnet lykken!» 
Nærmest filmatisk beskriver Evjemo hvordan tiden stjeler lykken og fellesskapet, og erstatter den med en grunnleggende ensomhet. 

Evjemo lar lyset falle på den kollektive bevisstheten, enten det dreier seg direkte eller indirekte om sorgen etter terroren. 
Kontrasten mellom dem som fikk sorgen satt inn i en nasjonal kontekst, og dem som strever med å finne språk for sin egen lille katastrofe er tydelig. 
Og kanskje viktigst: 
Det er litterært interessant. 

Passasjen hvor Sella er på besøk i et kloster og ved en berøring reflekterer over betydningen av omsorg og empati, er fantastisk lesning. 

Evjemo er svært tro mot sin egen stil og skrivemåte, vi kommer aldri i direkte i kontakt med en utbrodering av sorgen, av tårer eller store følelser. 
Det hersker en slags distansert oversikt og en jevnhet i måten han skriver på, hvor de livløse og hverdagslige detaljene sidestilles med de store følelsene. 
Det underlige er at dette likevel vekkes til live hos leseren, det er mange svært vakre og sterke passasjer i denne boken. 

Det oppstår nærmest et nytt blikk, som om tilværelsens bestanddeler blir tydeligere for oss, ned på detaljnivå. 

«Ingen følger foreldrene gjennom disse stjerneklare nettene, hvor de fyller badekar og tenner stearinlys eller bare går og går og går mens de stadig forsøker å tømme seg for sorg». 
Heller ikke Evjemo følger familien til jenta som blir drept på Utøya. 
Men han belyser bevegelsene og tiden som gjør at livet og sorgen, på en eller annen måte, går videre. 

Jeg er en stor beundrer av Evjemos empatiske og filmatiske falkeblikk, og håper han fortsetter å skrive mange bøker. 
