Arcade Fire:Tunge tanker, lette føtter 

På tross av kaos og tungsinn finner Arcade Fire veien til dansegulvet. 

Arcade Fire: 
"Everything now" (Columbia/Sony) 

Det var en periode da annethvert nytt band skulle sammenlignes med Arcade Fire. 
Det har gitt seg, kanskje fordi bandet bruker lang tid mellom platene. 

Det er fire år siden forrige album og tre år mellom hvert av de andre. 
De to forrige plate toppet listene i både USA og England, uhyre uvanlig for indierock. 

Mens forrige plate var preget av Haiti, Jamaica og trang til lange sanger, er "Everything now" både et skritt tilbake og et skritt videre. 
Både Thomas Bangalter, Geoff Barrow, Markus Dravs, Eric Heigle og Steve Mackey er involvert i produksjonen. 

I dag bombarderes vi av inntrykk. 
Det er denne følelsen frontfigur Win Butler forsøker å formidle. 
Ikke med en kaotisk plate, men med et sett sanger som er lette på foten. 
En plate for dansegulvet, men forankret i Arcade Fire-grunnfjellet. 

De åpner med introen "Everything now (continued)", før tittelkuttet "Everything now" preges av et muntert Abba-piano, koring og noe som høres mistenkelig ut som en pan-fløyte. 
En rastløs Butler synger om konsumet som kveler oss: 

Every film that you've ever seen 

Fills the spaces up in your dreams 

Vi fylles til randen med alt vi ser og hører, men gjør det oss lykkeligere? 
Every room in my house is filled with shit I couldn't live without. 

"Everything now" føles kjent, uten at det gjør noe. 
"Signs of life" virker heller ikke fremmed. 
Den kunne vært hentet fra en ghettofilm fra 70-tallet der disko møter fønk og søt musikk oppstår. 

"Creature comfort" har en tjukk synthstrofe som suppleres med lys koring og en tekst om å ta livet av seg. 
Saying God, make me famous. 
If you can't just make it painless, synger Butler. 

"Peter Pan" flyter lett av gårde, mens "Chemistry" er en frisk låt for dansegulvet. 

Pønkdrivet i "Infinite content" erstattes av tilbakelent country i "Infinite_content", som en coverversjon av originalen. 
Sært, men det funker. 

På "Electric blue" tar Butlers kone Régine Chassagne styringen, med en vokal som svever høyt oppunder himmelen. 

På "Good God damn" er vi tilbake på jorda med en sang om ikke å føle seg vel i dette livet. 
Men kanskje det likevel er en god Gud? 
Damn. 

Mens du venter på at "Put your money on me" skal tippe over i "Popcorn", holder Butler fast på den pulserende bassen og lover at han aldri vil gi slipp på kona. 
Evig kjærlighet med en smak av klaustrofobi. 

"We don't deserve love" handler om å kjøre hjem til en forsmådd kjæreste, før sangen endrer seg med et budskap til Maria: 

Mary, roll away the stone 

The one you love always leave you alone 

It's always the Christ-types you're waiting on 

Til slutt kommer en forlenget versjon av introen "Everything now (continued)". 
Ringen er sluttet. 

En flott plate og kanskje blant årets beste, men likevel uten de magiske øyeblikkene fra tidligere Arcade Fire-plater. 

Beste spor: 
"Everything now", "Signs of life", "Creature comfort", "Put your money on me". 
