Strålende 3D
Den fornøyelige 3D-filmen «Det regner kjøttboller» minner oss om hvorfor det er gøy å leke med maten -og hvorfor vi bør begrense leken. 

HANDLER OM: 
Den energiske Flint Lockwood har alltid vært en genial vitenskapsmann, og en stor nerd. 
Ingen av delene er enkelt når man bor på en øy som befinner seg under A'en i Atlanteren (på kartet), hvor den eneste næringen -sardiner -går ad undas fordi resten av verden har innsett at sardiner smaker vondt. 
Så finner Flint opp en maskin som får det til å regne mat. 
Han blir en folkehelt, men idyllen varer ikke lenge. 
Matoverfloden får fram det verste i folk. 

DOM: 
Dersom du synes tittelen er noe underlig, er det for lenge siden du var barn. 
Alle barn vet at det å leke med maten er det beste som finnes, og i denne filmen er det alvorlig mye leking med mat. 
Det er Sony Pictures Imageworks som serverer oss dette som må være sesongens store 3D-suksess hva familiefilm angår. 
«Det regner kjøttboller» gnistrer og sprudler fra første øyeblikk, og holder høyt tempo og høy standard hele veien. 

Animasjonen i seg selv er utsøkt, og filmskaperne tøyer mulighetene som finnes for å gi en film som gir inntrykk av at den er laget av et plastisk gummimateriale som strekker og bugner seg i alle retninger. 
Fortellingen egner seg for 3D-krumspring. 

I tillegg er vitsene faktisk morsomme, også for voksne, humoren er påfallende smart og snedig. 
Historien henger på greip og byr på et vell av relasjoner og følelser, noen av dem ganske så komplekse. 
Det er lite åpenbar moralisering i filmen, til det er hele affæren for elegant og artig. 
Men moralen er likevel klar: 
Overflod og overforbruk gjør ikke verken menneskene eller deres omgivelser noe godt. 

Anmeldelsen er basert på en visning av den norske versjonen av filmen. 
