Vellykka kulturhistorie
Fredagdentrettende-filmer handler om ungdomsblide voldsinnovasjoner og unaturlig brystvisning. 
Vår tids slaktfilm ærer tradisjonen på en fin måte. 

Kulturtradisjoner skal man holde i hevd, og Marcus Nispel («Motorsagmassakren», 2003) har ivaretatt en dypt elsket genre samtidig som han har oppdatert den med noen av vår tids fingeravtrykk: 
Helsestudio-trente Ken & Barbie-kloninger, kroppsforming med tetningsmasse for bad og voldsteknologi som er mer realistisk enn sushi. 
Jeg vet at det ikke er fint å se på, men filmen er forbilledlig fartsfylt, full av fotografisk flotthet og enda mer spennende enn en vasse-mønstring på Lundsneset. 
Jentene skriker flott. 
Gutter stønner f-ord. 
Alle løper i skogen. 

Det handler nok en gang om den kanskje-okkulte morsbindersen Jason Vorhees som massakrerte friluftsungdom tidlig på 1980-tallet fordi de hadde sex i stedet for å lære ham å svømme. 
Jasons motvilje har holdt seg, og også i denne filmen er det de kåte som kuttes først. 

Filmen starter med at to kjærestepar og en GPS-nerde drar på marihuana-letetur ved Crystal Lake. 
Mer enn det skal jeg ikke røpe, for derfra oppstår et gruvekkende mangfold av kulturhistoriske forbedringer, og det eneste man bør vite når man går inn i salen, er prisen på popcorn. 
