Folkekomedie-fjoll
Jeg nekter å akseptere "Cirkus Columbia" som drama. 
Miki Manojlevic kommer inn i handlingen som en operettefigur og utvikler seg til nifst til en slags revy-patriark. 
I bakgrunnen snakker noen om krigen i det gamle Jugoslavia. 

2010. 
1 time, 53 minutter. 
11 år. 
Regi: 
Danis Tanovic. 
Med: 
Miki Manojlevic, Mira Furlan, Boris Ler, Jelena Stupljanin. 

Nasjonalfilm laga slik forfedrene gjorde det. 
«Cirkus Columbia» gjenbruker den flørtne og fjollete folkekomedien for å fortelle om oppløsningen av Jugoslavia i 1991. 
En eldre, uforklart riking kommer med ung elskerinne til sin gamle landsby og patriarker den forlatte kona ut på gata. 
Hun tilhører den feira europeiske kvinne-divisjonen: 
Staut og standhaftig arbeiderske. 
At den hjemvendte ektemannen har llov til å behandle henne som en slags husokkupant gjør ikke egentlig at man syns dette samfunnet skal fortsette. 
For det gjør det jo faktisk ikke. 
I løpet av handlingen begynner skytinga mellom folkegrupper uten tydelige konturer. 

Da filmen slutter stiger tre hvite røyskyer opp i solskinnet. 
Det er krigen. 
Men i karusellen Cirkus Columbia sitter han og hun og har gjenfunnet hverandre etter tjue år. 
Da har vi opplevd at Miki Manojlovic har skifta personlighet tre ganger, Jelena Stupljanin har posert sin stjert i sytten forskjellige former for forførerisk uten å ha oppnådd bronsemerke i personlighet. 
Boris Ler har sett ut som en voksen mann med barnefakter som veksler fra Tom Sawyer-tilværelse til anspent elsker-rolle. 
Gjennom det meste har katten Bonny vært savna. 

Filmen er laget etter Ivica Djikics roman om da Jugoslavia begynte å krige mot seg, men den består bare av en lang og dårlig TV-serie-episode med Hotel Cæsar-mimikk og menneskelige usannsynligheter. 
