Restaurantanmeldelse:Katla innfrir forventningene 

Nye Katla restaurant byr på mange gode retter, men mangler litt krutt. 

– 
Dette har jeg gledet meg skikkelig til! 
Pjoltergeist var en av mine yndlingsrestauranter, så det blir spennende å se hva den islandske kokken Atli Már Yngvason får til på sitt nye spisested Katla – visstnok en slags videreføring av Pjoltergeist, sier spisefølget. 

Aftenpostens har tre faste matanmeldere som anmelder tre restauranter i uken. 
Alle anmeldelsene kan du lese på restaurantguiden.osloby.no, hvor du også finner over 60 matguider til alt fra beste pizza og burgere til thailandske godbiter og søndagsåpne restauranter. 

Oslos høyeste restaurant 

Katla restaurant ligger i Universitetsgata 12, kort vei unna Restaurant Fjord, Eik, Elias, Kafe Løve og Lemongrass. 
Lokalet er røft og upolert med mye naken mur, trebord, lekre stoler, noen fargerike tegninger på veggen, svære vinduer og en utrolig stor høyde under taket. 

Har du booket bord i restauranten, er eneste menytilbud en åtteretter – samme type konsept som hos Pjoltergeist med sin Zuperpakki. 
Det er plass til 45 personer i restauranten og hele 60 i baren, og Katla byr også på et chambre séparée. 

Vi starter med noen ulike varianter av Margarita, der spesielt den søte varianten imponerer. 
En blanding av Tequila, brennevinet Mezcal, kokos og lime smaker fortreffelig. 

Beinmargsmør 

– Puffet svor spiste vi også på Pjoltergeist, sier spisefølget og tar en ny knasende sprø bit og dypper i deilig baconmajones. 

Kort tid etter kommer en makrellsalat på bordet, som vi legger på lune biter pitabrød påsmurt beinmargssmør. 
Den kremete salaten smaker mye av den fete fisken og er blandet med rødløk og gressløk. 
En mettende, god og uformell start på måltidet. 

Servitøren har foreslått en Patrick Baudouin Effusion 2016 til sjømaten, et godt valg til de ulike smakene, en frisk og tørr Loire-vin laget på Chenin Blanc. 

Blekkulf spist opp 

Deretter kommer takoyaki, en japansk snack bestående av friterte akkardeigboller med bonitoflak, vårløk og bbq-saus – nok en klassiker fra Pjoltergeist, som de også serverte på Øyafestivalen i 2017. 
Retten er fortsatt meget god, sødmefull og litt spicy. 

Musikken er nokså høy hos Katla, som ønsker at lokalet skal være et uformelt sted med høy stemning. 
Nå er det nok i høyeste laget for mange, og LCD Soundsystem skriker ut «I wish that we could talk about it» i låten «Someone Great». 

Strålende tunfisk 

Tunfiskserveringen vil man i hvert fall snakke om. 
Den byr på noen sushibiter toppet ned tunfisktartar og chipotlemajones og med kimchi og reddik inni risen. 
Det er sprøtt, småsterkt, salt og syrlig, men blekner i forhold til tunfiskfileten. 

Fire skiver rødglinsende herligheter er penslet med en smaksrik asiatisk fiskesaus, som er noe av det beste vi har spist. 
Kombinert med grillet, søtlig hjertesalat er dette et av kveldens desiderte høydepunkter. 

Kamskjell viser muskler 

Den engelsktalende servitøren har god kontroll på måltidet og er stadig borte ved bordet for å fylle på med vin og vann. 

Det er i tillegg stas at andre servitører og kokker serverer de ulike rettene våre. 
Det gjør det mer hyggelig og uformelt. 

Neste rett er også vellykket. 
Saftig kamskjell er delt i biter og blir servert med en kinesisk XO-saus med bacon, chili, ingefær og szechuan-pepper. 
Her kjenner vi de sødmefulle musklene først, før den småsterke sausen slår inn. 

Tammere smaker 

Det har alltid vært gøy å besøke Pjoltergeist, fordi man fikk retter man ofte ikke fikk andre steder i Oslo. 
Her var det spennende smaker og kombinasjoner, ofte tilført mye krutt. 
Derfor blir de neste serveringene en liten «nedtur» på Katla, selv om smakene er meget gode. 

Skatevinger med spisskål, steinsopp og smørsaus ser lekkert ut, smaker godt, men blir litt ordinært og noe du kunne fått på flere andre spisesteder. 
Den syrlige og fete sausen er dominerende og god, den stuede kålen er mild med fin tyggemotstand, og det dufter herlig av bitene med steinsopp. 

Dessverre blir den hvite fisken noe borte i smaksbildet. 

Sett hale på oksen 

Sjømatrettene har kommet svært kjapt, men heldigvis blir det en god pause før kjøttet ankommer. 
Da har vi også fått deilig rødvin i glasset, Justin Dutraive Beaujolais Les Bulands 2017, en fruktig og god vin med beskjedne tanniner. 
Vinkartet er meget oppdatert og byr på mange spennende biodynamiske produsenter. 

Den salte oksehalesuppen er god, men dette kunne vi fått på Smalhans. 
Her er både beinmarg og grillet purre, som godt får frem den fine sødmen i løkplanten. 

Mer habanero, takk! 

Marinert ribbe er siste kjøttrett og byr på mange gode smaker. 
Kjøttet er saftig og mørt og ligger på en myk lefse sammen med masse avokado, en god splæsh lime og store doser koriander. 

– Pass dere for sausene, spesielt den røde laget på grillet tomat og habanero, opplyser servitøren. 

Dessverre inneholder hverken den eller den grønne sausen, laget på grønn habanero og koriander, noe krutt. 

Mer publikumsvennlig mat 

– 
Jeg husker første besøk på Pjoltergeist, hvor servitøren holdt opp en flaske med dødninghode på. 
Den hadde dråpeteller, og servitøren fortalte at hun hadde grått i en time etter å ha smakt. 
Nå virker det som om de er blitt noe mer publikumsvennlige, mindre vågale. 
Kanskje fordi restauranten er blitt mye større i forhold til Pjoltergeist. 
De har i tillegg fått to bordsettinger, sier spisefølget. 

Katla + Lava = sant 

Kokossorbet med grillet ananas til dessert er en ordinær avslutning på måltidet. 
Den skulle også inneholde chili, men den kjenner vi lite til. 

Atli Már Yngvason har slått seg sammen med Lava-gruppen, som fra før av driver kjente steder som Smalhans, Brutus, Hitchhiker, The Golden Chimp og Strand restaurant. 
Menyen er gjennomarbeidet og variert, og rettene er meget gode, men det var litt mer trøkk i gamle Pjoltergeist. 
