Dødfødt idé, masete gjennomført
Regi og manus: 
Thomas Cappelen Malling 

Skuespillere: 
Mads Ousdal, Jon Øigarden, Linn Stokke, Amund Maarud, Dean Erik Andersen 

Sensur: 
11 år 

Før visning av denne norske komedien, trodde en faktisk at en hadde med en skarpskodd satire å gjøre, med finurlige over – og undertoner, med intelligente spark i retning Norges politiske landskap og klima i 1970-årene, den gang Arne Treholt ble arrestert og senere idømt en meget lang straff for spionasje til fordel for en fremmed makt. 
For, nemlig: 
Et bredt pr-maskineri har lenge vært frempå og skapt store forventninger. 

Men se så: 
Vi blir budt noe helt annet. 
Vi blir budt en forkrampet og forarmet historie om at kommandør Arne Treholt egentlig var leder for en norsk gruppe av sanne patrioter, modellert etter mønster av den japanske krigskulten som kalles Ninja. 

De holdt til på en øy i Oslofjorden, sier filmen, og tilhørte egentlig en CIA-finansiert nettverk hvis hovedoppgave er å skape frykt for kommunistisk terror. 

Dette kan se morsomt ut på papiret. 
Slik regissør/manusforfatter Cappelen Malling har behandlet sitt stoff, blir det et mas. 
Et tomt mas. 

Form – og stilmessig er det en stuing av forsert rytme og gjentakelser i en blanding av kornete dokumentaropptak, action og satirekomikk. 

Det fenger overhodet ikke. 
For: 
En komedie, hvor crazy/vill/anarkistisk den nå enn måtte være, må og skal ha en bunn av mål, mening og retning. 
De momentene er svært vanskelige å få øye på i «Kommandør Treholt & Ninjatroppen». 

Det er synd. 
Ekstra synd er det når vi gjennom et godt pr-apparat trodde på dette. 
