«Er faktisk blitt en nydelig svanesang»
Akkurat det Michael Jackson trengte: 
Et vakkert og verdig farvel. 

||| 
«Ready? 
One, two, three, four...», sier Michael Jackson i begynnelsen av «This is it» med sin karakteristiske lyse stemme, og så er han i gang. 
Med låta som i utgangspunktet skulle sette punktum for en over førti år lang og legendarisk musikkarriere, men som i stedet blir en låt som settes i relieff opp mot et femti år langt og legendarisk liv — og et tragisk og skandaleomsust dødsfall. 

Da Michael Jackson døde 25. juni i år var det bare uker til han skulle gjøre konsertcomeback. 
Mannens siste konsertserie var vinn eller forsvinn. 
Det var et grep som skulle redde ham fra økonomisk ruin og sementere ikonstatusen, men hvor fallhøyden også var enorm. 
Nå får vi aldri vite hvordan det kunne blitt, men som plaster på såret sitter vi på konsertfilmen «This is it» og låta som skulle avslutte det hele, også «This is it». 

Og det er faktisk en nydelig svanesang. 

På klassisk Michael Jackson-vis bygger han opp balladen som andre bygger lego, lag på lag på lag. 
Først piano og strykere, deretter vokal og rolig knipeserytmer, før Jackson-familien kommer inn med nydelig brødrekoring og Michael selv lar vokalen flyte fritt. 
Låta er nedpå gjennom alle sine 2 minutter og 46 sekunder, vi får ikke take off, som Michael Jackson var så glad i. 
I stedet er den verdig, rolig og retro (låta var tross alt opprinnelig spilt inn med «Off the wall» i tankene), klassisk uten å være påtrengende. 
Og teksten, teksten er selvfølgelig av jeg-overlever-alt-kaliber. 

Det er ingen tvil om at fansen kommer til å føle at han henvender seg direkte til dem. 

Men uansett, hvis man ser bort fra dødsfallet, spekulasjonen, massehysteriet og mediegalskapen. 
Hvis man ser bort fra alt som har skjedd, alt som ikke har noe med musikk å gjøre. 
Hvis man ser på låta kun som et musikalsk produkt, kun som en Michael Jackson-ballade uten en dramatisk forhistorie, er det likevel en låt man kan få tårer i øynene av. 
