Konsertanmeldelse:God Kendrick, s.Y.Y.k fest 

VGs amelder lot seg imponere av Kendrick Lamars konsert på Sentrum Scene tirsdag kveld. 

KONSERT: 
Kendrick Lamar STED: 
Sentrum Scene, Oslo PUBLIKUM: ca 1800 (utsolgt) AKTUELL PLATE: «good kid, m.A.A.d city» 

Hva synes du om konserten? 
Si din mening nederst i anmeldelsen! 

«Jeg elsker små konserter som dette. 
Jeg kan føle at vi kobler», sier verdens nye rapyndling til de nesten to tusen hodene som fyller salen. 
Kendrick Lamar underdriver lokalets størrelse noe, men fyren har helt rett - for i går føltes store Sentrum Scene som en intim og herlig hjemmefest. 

Med «good kid, m.A.A.d city», fjorårets mest kritikerroste rapalbum, ble hypen til den 25-årige rapperen omformet til bred suksess. 
Det åpenbarte seg i at gårsdagens oppmøte ikke var like homogent som rapkonserter i hovedstaden pleier. 
Stive krager, pelskåper og overdimensjonerte skjerf blant alle hettegenserne. 
Don Martin fra Gatas Parlament på en side. 
Erik fra Sirkus Eliassen på den andre. 

Til introen i «The Art of Peer Pressure» kommer Comptons utsending inn på scenen til vill jubel. 
Oppsettet er på sitt mest usminkede. 
Ingen band, ingen komplekse lysrigg. 
Bare hvitt lys over en DJ som trykker play i blant. 
Den eneste hjelpen Kendrick trenger for å få publikum til å bruse over. 

Fra de første ordene i «Westside, Right On Time» absorberer han publikum i sin hule hånd. 
Fengende rimoppsett, teknisk eleganse og hinsides flyt over dundrende beats. 
Stemmen er nesten klarere enn på plate og bassen får lommene til å sjonglere mynter. 
Lyden på Sentrum Scene lever opp til sitt rykte. 

«Dette er ikke en konsert. 
Det er en fest», hevder Lamar. 
Og alle deltar. 
Man skulle tro at Lamar har gitt Oslo hjemmelekser på måten det lurer seg inn allsang i godt over halvparten av låtene. 
Selv de mest komplekse partiene i «Backseat Freestyle», «Bitch, Don't Kill My Vibe» og «Swimming Pools» rettferdiggjøres av tusen stemmer som skriker ut tekstene - til et punkt hvor Kendricks munndiaré blir forstoppet. 
Han klarer etter hvert å ytre at «dere er et helt annet f-ord i natt. 
Ikke fans, men familie». 
Oslo-publikummet representerer. 
Så til de grader. 

Men selv med en nærmest feilfri opptreden føltes det noe kort å avbryte den kokende stemningens moment etter kun en time. 
Joda. 
De viktigste låtene overgikk plateversjonene, men det var fortsatt både nok tid og hunger for «Rigamortus», «The Spiteful Chant» og resten av «The Art of Peer Pressure». 
All-sangen kunne dessuten ha nådd et enda klimaks gjennom litt publikumsfrieri i «No Make Up». 

Kendrick Lamar gjorde uansett en rapkonsert av de sjeldne - men det var Oslo-publikummet som leverte frysningene. 
