Uverdig avslutning
Som å se på DVD med spoleknappen inne 

Selv om den bar tydelig preg av å være midterste del av en uavsluttet fortelling, likte jeg Babak Najafis «Snabba Cash II» relativt godt. 
Og nå, et snaut år senere, er det duket for trilogiens siste del, som altså har fått det sjeldent velklingende navnet «Snabba Cash Livet Deluxe». 
Dette avsluttende kapittelet er regissert av Jens Jonsson, som på midten av 2000-tallet gjorde seg bemerket med den bisarre og stilistisk fortryllende TV-serien «God morgon alla barn». 
Tatt i betraktning 
«Snabba Cash»-filmenes fokus på effektiv fortellerteknikk og estetisering av forbryterlivet, er Jonsson et interessant valg av regissør – om enn ikke et klokt et. 

For her finner man få spor av den Jonsson som laget «God morgon alla barn» og spillefilmen «Ping-pongkingen». 
Snarere er «Livet Deluxe» et knefall for samtlige av gangsterfilmens mest velprøvde triks og klisjeer. 
Jonsson nyttegjør seg av så godt som samtlige av spenningsfilmens virkemidler, med det resultat at filmen oppleves som blottet for kunstneriske visjoner. 
Her finnes en rekke gode scener, men det er langt flere av de middelmådige, og som helhet er den oppsiktsvekkende vinglete og uformelig. 

Det største problemet er imidlertid at Jonsson forsøker å presse inn altfor mye handling. 
Selv om filmen kun er to timer lang, inneholder den nok plott til en hel sesong av en TV-serie. 
Dermed hopper filmen fra den ene dramatiske sekvensen til den andre, uten å noensinne ta seg tid til å bygge opp en forståelse for betydningen av det som utspiller seg på lerretet, hvilket innebærer at publikum henvises til å se en rekke svært dyktige skuespillere arbeide seg gjennom scener som på tross av godt spill og effektive voldsskildringer, er fullstendig blottet for emosjonell tyngde. 

Som avslutning på "Snabba Cash"-trilogien er "Livet Deluxe" skuffende – som frittstående spillefilm er den forvirrende på grensen til det meningsløse. 
