Plateanmeldelse:John Grant - «Pale Green Ghosts» 

Fortidens spøkelser - nå. 

ALBUM: 
POP John Grant «Pale Green Ghosts» (Bella Union/Universal) 

Solodebuten ble utropt til «årets album» i det britiske musikkmagasinet Mojo. 
Det er ikke sikkert de vil sette pris på denne dreiningen mot elektronisk musikk. 
Men dette er en bedre plate. 

Den folkemusikkinfluerte softpopen fra forgjengeren er ikke borte. 
Men den blir utfordret. 
Grants baryton, enormt elegant, binder ytterpunktene sammen. 
Deprimert mann på New York-disco; ikke ulikt Mark Lanegans forrige. 

Han skriver nok en gang om dette spesifikke, avsluttede parforholdet. 
Miseren vil ingen enda ta: 
Han er eks-narkoman. 
Han har AIDS. 
Han kler seg smertefullt naken, og blir i neste øyeblikk mørkt kynisk. 
Jeg kvekker til hver gang han bruker ordet «fuck». 
Som er ofte. 

BESTE LÅT: 
«GMF» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
