Åge lever livet og leverer live
Minst like vital som før. 

Åge Aleksandersen fyller 70 til neste år. 
Det skulle en knapt tro etter fredagens konsert på Bastionen på Bergenhus. 
Norges udiskutable største rockikon holder til de grader stilen fremdeles. 
Mye har blitt sagt om de såkalt «fire store» innen norsk rock på 80-tallet, men Åge er fremdeles i en klasse for seg selv. 

At jeg i 2018 skulle gå på konsert med Åge Aleksandersen hadde jeg aldri forestilt meg da jeg så ham for første gang for nærmere 50 år siden. 
Årstallet var 1970, Prudence het bandet og scenen var i aulaen på NHH i Sandviken. 
(Åge nevnte forresten at hans første minne fra Bergen var da han spilte på Ugla året før.) 

Den gang var det ingen skikkelige rockeartister som var over 30. 
Elvis hadde fylt 35, og var etter vår mening moden for gamlehjemmet. 
Den eneste «gamlingen» som tross sin fremskredne alder likevel nøt litt respekt var den engelske bluesens bestefar John Mayall. 
Han var 37. 

Men populariteten til Åge Aleksandersen vokste jo eldre han ble. 
På 80-tallet var Åge en av landets mest populære rockeartister og fylte kantinen på det gamle Studentsenteret hvert eneste år. 
Med «Levva Livet» og «Eldorado» ble trønderen allemannseie og spilte for utsolgt hus i Grieghallen. 
En stor og nystartet studentfestival på Studentsenteret trodde derfor at suksessen var sikret da de hadde kapret Åge til hovedkonserten året etter. 
Men studentpublikumet hadde etter hvert fått overdose, og festivalen solgte bare et par hundre billetter. 
Kanskje unødvendig å si at det ble med denne ene festivalen. 

Siden skulle det gå mange år før Åge Aleksandersen igjen opptrådte i Bergen sentrum. 
Platene hans solgte heller ikke så bra lenger og det gamle studentpublikumet var også borte. 
Han turnerte dann og vann, men de nærmeste spillejobbene var i Ytre Arna, på Askøy og i Nordhordland. 

Men Åge kom sterkt tilbake noen år etter århundreskiftet. 
Det siste tiåret har han fylt Røkeriet på USF ved et par anledninger. 
Fredagens konsert på Bastionen var den største han noensinne har hatt i Bergen med 2500 tilhørere. 
Ikke plagsomt mange tatt i betraktning av at han i løpet av karrieren har solgt mer enn halvannen million plater og innehar omtrent hver eneste hedersbevisning som finnes i norsk musikkbransje. 

Han begynner med det som en ville tro var det naturlige ekstranummeret, «Levva livet». 
Selvfølgelig stor stemning og allsang fra første stund. 
Fortsetter så med den helt ferske «Gå, gå, gå» og gode, gamle « Fire pils og en pizza». 

Ingenting å utsette på temperaturen foran scenen. 
Å si at det er fullt øs og rock’n roll hele veien ville være å ta sterkt i. 
Men han mister aldri taket på sitt publikum. 
Ei heller når han til tider roer det hele ned på sitt mest lyriske. 

Ikke unaturlig blir det mest materiale fra 80-tallet. 
Etter et halvt århundre på scenen vet han hva folk vil ha og hvorfor de har kommet. 
Men det blir aldri patetisk mimring. 

Det mest imponerende er kanskje musikerne han har med seg. 
Her er det absolutt ingenting å trekke. 
Verken på arrangementer eller soloprestasjoner. 
Små elegante detaljer overalt. 
Så har da de fleste vært med siden tidenes morgen. 

Gitarist Gunnar Pedersen, keyboardist Terje Tranaas og Bjørn Røstad på saksofon har vært fast mannskap i Sambandet siden 80-tallet og er nesten like gamle som sjefen sjøl. 
Bassist Morten Skaget, eller Morty Black som han kalte seg da han spilte med heavybandet TNT, Steinar Krokstad bak trommene og gitarist Skjalg Raaen har vært inventar de siste femten årene. 
Sistnevnte er forresten med sine 37 år den eneste som ennå ikke har fylt 50 og stiller i åletrange bukser med sleng og leker ekte gitarhelt fra 70-tallet. 
I tillegg har Åge også med en blåserrekke på tre mann som til tider låter som rene storbandet. 

Om publikum kan teksten på «Lys og varme»? 
Og på «Dains mæ dæ». 
De trenger knapt bes før de synger med av full hals. 
– Nei ikke ennå, roper Åge da Bastionen begynner på refrenget til «Rio de Janeiro» før han er ferdig med det neste verset. 
Og når Åge, Sambandet og ikke minst publikum avslutter med «Min dag», er det virkelig fest på Bergenhus. 

Selvfølgelig ekstranummer. 
Beatles-klassikeren «Twist And Shout» som Åge forteller at han lærte seg å spille på kosteskaft hjemme i stuen hos mor. 
Etterfulgt av refrengene på «Levva livet» nok en gang. 

– 
Vi takker dokk, sier en beskjeden artist som farvel til sitt publikum. 
Strengt tatt er det vel vi som skal takke denne kvelden. 
