Blodig alvor
Sterk, effektfull, øm og vàr film om svensk vampyr anno 1982. 
Kultstoff! 

HANDLER OM: 
Oskar er 12, nesten aleneboende i en svensk forstadsleilighet på begynnelsen av 80-tallet, mobbet på skolen - kort sagt; grunnleggende ensom. 
En dag flytter underlige Eli inn i naboleiligheten. 
Hun er tilsynelatende på alder med Oskar, liten og sped, fryser aldri, kan ikke gå inn i et rom uten å være invitert, tåler ikke godteri, er aldri ute i dagslys. 
Samtidig skjer en hel rekke groteske drap i forstadens nærhet... 
DOM: 
Dette er en på mange måter klassisk vampyrfilm. 
Men vrien er uimotståelig: 
Å plassere en klassisk barne-vampyr inn i et klassisk nedfalls-Sverige (billedlagt ikke så ulikt Roy Anderssons uforliknelige univers) blir sjokkerende, helt uventet og tilslutt ganske så logisk. 

For vampyr-filmer har sin egen logikk, sin egen dramaturgi og sine egne groteskerier. 
Det groteske er så visst ikke utelatt her! 
Men de vampyrfilmene man gjerne faller for, er egentlig dypdykk i mennesksinnet - BAK det groteske. 
Det er en underlig, men ofte gyldig sannhet: 
Når snittene er gjort, når blodet har fosset, når liket har falt, når skaden er fatal: 
DA er grunnen beredt til å fremstille de reneste, vanskeligste og viktige menneskelige følelsene. 

Trenger man bare gjennom blodbarrieren - og det ikke aldeles ukompliserte faktum at de to for øvrig utmerkede hovedrollene faktisk spilles av barn - er «La den rette komme inn» en vulkan av stemninger og følelser! 

JON SELÅS 
