Mad Max:Fury Road 

På alle måter en vanvittig film! 

Den legendariske filmfiguren Max Rockatansky gjør et barskt, buldrende og bensindrevet comeback i Mad Max: Fury Road! 

Regissøren er fremdeles George Miller, mens Tom Hardy har overtatt rollen som Mel Gibson fikk sitt gjennombrudd med i 1979. 

Og akkurat Hardy er pussig nok filmens svakeste kort. 
2015-utgaven av Max Rockatansky er merkelig bleik og anonym, til tross for Hardys imponerende fysikk og utrettelige innsats i den endeløse rekken av actionscener. 

Men hvem han er og hva han vil, bryr filmen seg forholdsvis lite om. 
Hva han gjør, er derimot skildret ned til siste blodsdråpe i en film som kobler inn turboen fra start, og aldri ser seg i bakspeilet! 

På flukt fra krigsherre 

Max (Tom Hardy) blir motvillig tatt med i jakten på Furiosa (Charlize Theron), som har stjålet noe verdifullt fra krigsherren Udødelige Joe (Hugh Keays-Byrne), nemlig avlsmødrene som skal føde hans avkom. 

Han sender sine War Boys etter dem, blant andre Nux (Nicholas Hoult), en kriger som er villig til å satse alt for å komme til Valhall. 

Men Furiosa er utstyrt med en krigsdoning av de sjeldne, Max slår følge og jakten på dem raser over en post-apokalyptisk ørken med maks fart, maks action og maks ødeleggelse. 

George Miller har virkelig lagt inn ekstragiret i Mad Max: Fury Road. 
Man må bare bli imponert over energien som jager gjennom hver eneste scene med ekstrem stilsikker visualitet. 

Dette er i bunn og grunn en eneste lang forfølgelsesfilm, der oppfinnsomme krigskjøretøy braker sammen, ofte med fatale følger, i imponerende komponerte og uttenkte actionsekvenser som ser ytterst farlige ut. 

De som syntes Mad Max: 
Beyond Thunderdome fra 1985 ble litt tullete, kan gjerne se på Fury Road som den virkelige oppfølgeren til Mad Max-sagaens beste film, The Road Warrior (1982). 

Fokus på ild, rust og sand 

Fotograf John Seale har åpenbart studert de tre originale Mad Max-filmene nøye, og bader Fury Road i brunt, svart og rødt, med særlig fokus på ild, rust og sand. 

Hans gnistrende bilder er klippet sammen til en fartsfull actionfest av Margaret Sixel, akkompagnert av hard musikk av Junkie XL, samt et mildt sagt bombastisk lydspor, som kan få blod til å piple ut av øregangene dine. 

Filmen ville vært enda bedre om Tom Hardy hadde fått lov til å gi Max Rockatansky større spillerom. 

Han er upåklagelig som håndfast og hardbarket slåsskjempe, men han utsondrer ikke den samme mystikken og uberegneligheten som Mel Gibson gjorde i originalfilmene. 

Og han blir ofte spilt ut over sidelinja av Charlize Theron, som fremstår som filmens midtpunkt i rollen som Furiosa. 

Likevel er Mad Max: 
Fury Road på alle måter en vanvittig film. 
Dette er en satans brudulje som gleder mitt post-apokalyptiske actionhjerte! 
