Anmeldelse:«Sult» er opprørende og engasjerende, og bør få mange lesere 

Viktig reise i sultens helvete. 

De fleste av oss har blitt opprørt over tv-bilder fra verdens sultkatastrofer. 
For den argentinske forfatteren Martín Caparrós begynte det med hungersnøden i Biafra. 
Siden har han forsøkt å forstår hvorfor milliarder av mennesker må leve med konstant sult. 

Han har bodd blant fattige for å lære hvordan livet er for dem som aldri spiser seg mette. 
Han har fulgt bistandsarbeidere innsats for å redde liv. 
Han har oppsøkt kapitalismens sentre for å forstå hvorfor verdens ressurser fordeles så urettferdig. 
Resultatet er blitt den over sekshundresider tykke boken «Sult». 

Den er opprørende og engasjerende. 
I en tid da vår regjering kutter i bistandsbudsjettet, er forfatteren ute i et viktig ærend. 
Hvert fjerde sekund dør et menneske av sult. 
Det blir sytten i minuttet. 
25 000 mennesker i døgnet. 
Over ni millioner i året. 

Pageturner 

Pageturner 

«Sult» er en pageturner av en reportasjereise. 
Den begynner i Niger, fortsetter i India og Bangladesh og ender på Madagaskar. 
Forfatterens styrke er hans evne til å kombinere historier om enkeltmennesker med økonomiske og politiske perspektiver. 

Det store i det lille 

Det store i det lille 

En grunn er det ensformige kostholdet. 
Hirsegrøt gir ikke næring nok til å bære frem mer enn to barn. 
Det tredje og fjerde og femte dør. 
En annen grunn er at Verdensbanken og Det internasjonale pengefondet har tvunget afrikanske land til å nedlegge jordbruket for i stedet å importere mat fra Vesten. 
Slik skulle «markedet sørge for bedre forhold». 
Det gjorde det for vestlige bønder. 
For afrikanere førte det til arbeidsledighet, sult og død. 

Slik fortsetter forfatteren å kombinere et mikro- og makroperspektiv. 
Han viser at sult ikke er det samme overalt. 
I India dreper for eksempel ikke sulten i samme grad. 
Poenget utdypes, men er skarpt tegnet allerede i kapitlets første anekdote. 
Den skildrer en 19 år gammel mor som legger kvister og steiner oppi kokene vann. 
Da tror barna at hun lager mat og sover roligere. 

Ingen naiv optimist 

«Sulten har mange årsaker. 
Mangel på mat er ikke av dem» 

Ingen naiv optimist 

At Caparrós ikke er en naiv optimist, antydes allerede i Beckett-epigrafen: 
«Try again. 
Fail again. 
Fail better.» 
Avslutningsvis presiserer han hvordan vi kan forsøke å feile litt mindre i fremtiden. 

Med unntak av et par skjemmende korrekturfeil, flyter Christian Rugstads oversettelse fint og ivaretar forfatterens dristige bruk av ulike litterære sjangere. 
«Sult» er rett og slett en storslått og viktig bok jeg håper får mange lesere. 
