Ute av skyggen til venninnen Astrid S
Julie Bergan finner seg til rette blant trygge radiolåter når hun debuterer i albumformat. 

Hun sparket i gang karrieren på verst tenkelige måte (som hook-ansvarlig for Cir.Cuz), men Julie Bergans utrøttelige innsats på både små og store scener er i dag belønnet med en plass helt i toppskiktet av den norske pophimmelen. 

For lengst ute av skyggen til venninnen Astrid S, har hennes strømmevennlige musikalske gumbo funnet et innbringende hjem innenfor radiusen av NRK MP3 og Spotify-vors. 
Bygget opp ytterligere gjennom hamskiftet i utblåsningene «Blackout» og «Arigato» med sine tilbakelente vers og eksplosive refrenger. 
Et sound som raskt ble synonymt med den notorisk energiske live-artisten Bergan, og fort kan bli litt i meste laget hvis det repeteres for ofte. 

Derfor er det en lettelse at 23-åringen innleder debutalbumet «Turn On The Lights» med en serie behagelige og lekne R&B-spor.; 
Spesielt gir Caroline Ailins låtskriverhjelp på Skinny Days-produserte «Guilt Trip» god uttelling, mens låter som «Us» og «I’m Good» også viser en side av Bergan jeg gjerne hører atskillig mer av. 

Bundet av lydbildet til profesjonelle studioarbeidere med Kid Joki i spissen, er det likevel umulig å unngå dragningen over i det generiske – spesielt markant på «Mantra» og «Second Hand Love». 

Der sistnevnte tilhører en større stemme enn Bergans, treffer hun atskillig nærmere balladeblinken med «Incapable», som blir en slags buffer før den allerede omtalte Joki-oppskriften som også preger både «Selfish» og «Karate». 

Samlet framstår «Turn On The Lights» som en trygg og kalkulert utgivelse, men viser først og fremst at Julie Bergan kunne ha vært atskillig mer interessant i mindre åpenbare produsenthender. 
