Fin fasade, tomt på innsiden
«Riviera» byr på rikelig med glamour og vakre bilder, men det er vanskelig å føle annet enn likegyldighet for menneskene som skildres. 

Riviera 

Amerikansk dramaserie. 
1. sesong har premiere på C More og TV2 Sumo onsdag 6. september. 

Skal man først lage en serie om livet blant de rike og vellykkede, er det vanskelig å tenke seg et bedre bakteppe enn kyststripen som har gitt denne serien sitt navn. 
Om man vil sikle etter spreke sportsbiler, luksuriøse yachter og latterlig store herskapseiendommer, får man så definitivt valuta for pengene her. 
Serien er skrevet av Neil Jordan, som sto bak den ikke spesielt vellykkede «Borgias», etter en idé av tidligere U2-manager Paul McGuinness. 
Man kan imidlertid fort ta seg i å fundere over hva ideen har bestått i og hvordan den har oppstått. 
Helt umiddelbart kan det nesten virke som om utgangspunktet bare var at det fristet med en tur til Sør-Frankrike, for innholdet her holder ganske enkelt ikke mål. 

Hovedpersonen i «Riviera» er den vakre kunstelskeren Georgina (Julia Stiles), kone nummer to og kurator for den styrtrike forretningsmannen Constantine Clios (Anthony LaPaglia). 
I den første episoden reiser hun til New York med familiens privatfly for å delta på en kunstauksjon i de definitivt høyere prisklasser. 
Samtidig blir en luksusyacht med Clios om bord sprengt i lufta, og det tar ikke lang tid før skjelettene begynner å rasle i de mange eksklusive skapene omkring på avdødes luksuseiendom. 

Georgina må også hanskes med tre voksne barn med ulik tilnærming til sin nye stemor, samt avdødes eks (Lena Olin), som ikke legger skjul på at hun har ambisjoner om å ta tilbake posisjonen som familiens matriark. 
Det kommer snart for en dag at Interpol etterforsker Clio for økonomisk kriminalitet, og det er ikke godt å si hvem som har visst om familiefarens skjulte sider, og eventuelt vært involvert. 
Georgina innser etter hvert at hun har vært forholdsvis naiv og at hun herfra ikke kan stole på noen. 

Hvis du nå sitter og tenker at du har sett ulike variasjoner over denne historien tidligere, har du selvsagt helt rett. 
Dette er en av de seriene hvor oppfinnsomhet kommer for å dø. 
Men det er ikke nødvendigvis noe problem i seg selv. 
Man kan lage spennende og god krim uten å finne opp kruttet hver gang. 
«Riviera»s problem er først og fremst at den forsøker å kombinere en spennende krimhistorie med et familiedrama uten å gjøre noen av delene spesielt bra. 
Dette skyldes i stor grad en oppsiktsvekkende svak dialog, men også karakterer som det er så godt som umulig å føle noe for. 
Jordan har merkelig nok fått med seg et knippe gode skuespillere i denne smørja, men det virker ikke som om de helt har klart å la seg engasjere av det middelmådige manuset. 
Stiles går stort sett rundt med det samme indignerte ansiktsuttrykket hele tiden, mens Lena Olin nærmer seg standardparodien på forsmådd førstekone. 

Dette er den typen b-serie de laget før tv-seriens anseelse og kvalitet begynte å stige i kjølvannet av «Sopranos» sent på 90-tallet. 
Bare med et betydelig høyere budsjett. 
Det er synd at man ikke har vært i stand til å bruke pengene bedre. 
