Nonchalant nonsens
Lars Vaular sjarmerer og imponerer med årets beste refreng. 

Og alle bare “namamamananaschamanananana”. 
Lars Vaular, landets mest interessante rapper de siste årene, pløyer stien til lekenhet og lystbetonte toner i samarbeid med kumpanen og produsenten Thomas Eriksen. 

“Nonsens” viser en langt mer sangvillig artist. 
Med stort hell. 
Eriksens hypnotiserende synthfremføring, marsjaktige trommer og strykerarrangement spiller sammen med en betagende tekst og et merkelig smittsomt refreng og driver deg langt ut i drømmeland - gjerne sånn at du glemmer å gå av banen og ender opp på Ensjø. 

28 år gamle Vaular har mye materiale å vise til, deriblant fire fullengdere. 
Du betyr meg fra 2011 skisserte en artist med voksende ambisjoner. 
Mystikk- og post-rap-aktig tilnærming på albumet viste et behov for å bryte med vante mønstre. 

Den nyeste singelen er en forlengelse av nettopp dét. 
"Nonsens" viser oss en rapper som definitivt har kapasitet til å fortsette å lage musikk utenfor velkjente rammer. 
Vaular og Eriksen har jobbet tett over en lang periode og har gitt ut flere schlägere (“Rett opp og ned”, “Gi meg noe bass”). 
Like fullt føles det ferske kuttet som det tydeligste startsskuddet for en mer, kremt, voksen utgave av bergenseren - til tross for låtens markante og nonchalante joviale vesen. 

“Nonsens” er et perfekt lydspor til lyden av bratwurst-pølser som sprekker på grillen og bekymringsfrie dager. 
Forretten smaker. 
