Hva om du bare har et budsjett på 600 kroner?
«Sporty og trendy hodetelefoner (…) med overlegen lyd», sier Europris. 
Nå ja, sier vi. 

Vi er forskjellige når vi skal kjøpe nye produkter. 
Noen har et raust budsjett og legger gjerne på enda litt ekstra for å få det ypperste, mens andre igjen begrenser budsjettet og senker det gjerne ytterligere for å få noe som virkelig gir valuta for pengene. 

For mens de beste trådløse hodetelefonene med støyreduksjon i dag fort koster 3-4.000 kroner, finnes det også langt rimeligere alternativer. 

Dagens testprodukt er ett av dem – et par fra Europris til 599 kroner. 

– Europris har noen fantastiske bra MTO hodetelefoner som de gjerne ville ha testet mot for eksempel Bose hodetelefoner, fikk vi på e-post fra deres PR-byrå. 

Akkurat det ser vi ikke så stort poeng med. 
Vi har prøvd dem side om side med Sonys nye WH-1000XM2 bare for moro skyld, men det var liten vits å gå opp den løypa – med en prisforskjell på seksgangeren blir det en lite relevant sammenlikning, og disse to produktene er også natt og dag kvalitetsmessig. 

Eget merke, importert fra Kina 

Flere norske butikkjeder opererer med egne merker, som i praksis er kinesiske produkter importert i store kvanta og påført egen logo. 

Også dagens testprodukt finner vi enkelt på Aliexpress under andre merkenavn, men med 350-kronersgrense og den slags, er det ikke noe å spare på å bestille dem derfra. 
Sånn sett er prisen helt kurant fra Europris' side. 

Et eksempel på liknende er Amadeus-merket Power selger i sine butikker, og som også Biltema har i sitt sortiment, men da uten noe spesielt merkenavn. 
Ikke at det er problematisk – det lages mye bra i Kina – men kjekt å vite om endog. 

Billig konstruksjon 

Å gjette hvilken som er den billige og dyre når man sammenlikner disse MTO-hodetelefonene med et høyere priset hodetelefon, er noe de færreste vil ha problemer med. 

Her er det brukt plast og imitert skinn over hele fjøla, og spesielt legger vi merke til at lokket over USB-porten aldri sitter ordentlig på, samt at hodebøylen enkelt kan bendes på, som om det bare var en tynn plastbit bak polstringen. 

Akkurat det siste gir oss en mistanke om at holdbarheten nok ikke er spesielt god om du til stadighet pakker dem opp og ned i veska eller liknende. 

Dessuten ser vi litt varierende bredde på sprekker mellom ulike deler og den slags, som vitner om en ganske enkel konstruksjon. 
Jeg får også litt vondt i det ene øret etter å ha hatt dem på en liten stund, som sannsynligvis skyldes at fyllet i øreputene er helt ordinær skumgummi. 

Men vekten er lav – det skal de ha. 

To brytere 

Litt spesiell er løsningen med at du har én bryter for å skru av og på støykanselleringen (på høyre øreklokke) og én for å skru av og på selve hodesettet (på venstre øreklokke), og at disse fungerer helt uavhengig av hverandre. 
Du kan altså bruke støydempingen uten at selve hodetelefonen er slått på. 

Sistnevnte gjøres ved å holde avspillingsknappen inne, og du må holde den litt ekstra for å sette hodetelefonene i paringsmodus om du skal koble til en ny enhet. 

Her finner du også knapper med kombinert funksjon, der du øker og senker volumet ved å trykke på dem en gang, eller hopper til neste/forrige sang ved å holde dem inne. 
Det fungerer helt greit. 

Batteritiden er oppgitt til 12-18 timer avhengig av hvor høyt du spiller. 

Begrenset støyreduksjon 

Rent fysisk isolerer disse hodetelefonene svært lite, og det betyr at musikken du spiller også høres godt av de på utsiden om du drar på litt med volumet – uvanlig mye til at dette tross alt er en over ear-modell. 

Den aktive støyreduksjonen er ikke mye å skryte av. 
De virker typisk greit på enkelte frekvenser som en susende vifte eller liknende, men så snart bakgrunnsstøyen blir mer kompleks, som på et fly eller tog, er det kun enkelte av frekvensene som filtreres ut. 

Og det til «fordel» for relativt tydelig egenstøy i form av susing. 
Vinninga går derfor litt opp i spinninga på det punktet. 

Men du er nesten nødt til å ha støyreduksjonen aktivert uansett, for lyden blir en helt annen enn om den er slått av. 
Det er åpenbart at det også foregår noe signalprosessering når funksjonen er aktivert, for det låter veldig mye bedre da. 

Slik låter det 

Med støykanselleringen avslått låter disse hodetelefonene svakt, selv til denne prisen. 
Lydbildet oppleves grøtete og lite detaljert, med en merkelig klang, som om man velger «concert hall» eller liknende innstilling på andre hodetelefoner. 

Bryteren kunne man nesten ha spart seg for der, altså, for denne funksjonen bør stå på hele tiden. 

Når bryteren står på riktig side, låter det faktisk ganske greit. 
Lydbildet er greit nok balansert, selv om mellomtonene må vike litt for bass og diskant og stemmer derfor kan drukne noe i instrumentene. 
Det kan du eventuelt korrigere med equalizerinnstillinger på enheten du bruker. 

Lydbildet er noe lukket og udetaljert, og diskanten blir fort skjærende på høyt volum. 
På lavt volum blir egenstøyen fra støyreduksjonen ganske merkbar. 

Konklusjon 

Ofte får man det man betaler for, og det gjelder også her. 

600 kroner er selvsagt rimelig for et par trådløse hodetelefoner med støydemping, men støydempingen er svært beskjeden og på ingen måte noe som kan sammenliknes med de beste. 

Lydkvaliteten er grei nok (vel å merke når støydempingen er aktivert), men også til denne prisen er det mulig å få trådløse hodetelefoner med bedre lyd. 

Legg til at konstruksjonen virker veldig billig, med et USB-lokk som aldri sitter ordentlig på plass og en hodebøyle som virker svært skjør, høy lydlekkasje og ikke altfor god komfort, så blir det ikke noen tommel opp fra vår side denne gangen. 
