Essensen av Motorpsycho
Veteranene er trippelaktuelle med bok, utstilling og samlealbum. 
15 låter skal definere bandets lange musikalske reise og resultatet er en historietime verdt å få med seg. 

I forbindelse med jubileumsutstillingen på Rockeim og boken hvor 15 norske artister og kulturpersonligheter tar for seg 15 låter fra det myteomspunne bandet, følger også et samlealbum kokkelert sammen av Falck Forlag og Motorpsycho. 
Hovedinntrykket av samlealbumet er at adjektiver som magisk og mystisk fremdeles er sentrale etter et kvart århundre i rockebransjen. 

Bandet uttalte i et intervju med VG tidligere i år at de lenge har jobbet med å sette sammen et album som kan nå ut til ungdommen. 
Platen har passende nok blitt titulert, Supersonic Scientitsts: A young persons guide to Motorpsycho . 

En musikalsk historietime 

Om de har lykkes i sitt prosjekt er vanskelig å si, for som bandet selv påpeker, har ingen fan samme favorittlåter. 
Albumet åpnes med «Nothing to say» fra deres ikoniske plate, Demon Box. 
Låten føles som en naturlig begynnelse i historietimen om deres bidrag til norsk rock. 
Valget føles også riktig med tanke på rekruttering av nye Psychonauts. 

Vet du ikke hva Psychonauts er? 
Les om dem her: 

Galskapen de er kjent for 

Den virkelige innvielsen i Motorpsychos univers innledes dog i låt nummer to, og 15 år senere, med «Lucid little moments» fra platen med samme navn. 
Gjennom 21 minutter får stormannsgalskapen de er kjent for virkelig boltre seg. 
Kanskje er ikke den lange låten den heldigste fremgangsmåten å bruke for å nå ut til nye lyttere, men hvem vet. 

Les også om forskerne som mener musikksmak kan gi innblikk i hvordan du tenker: 

Illustrerer ytterkantene 

En av de store publikumsfavorittene, i hvert fall ifølge P3, «Vortex Surfer» fra Trust 
Us som ble spilt 24 timer i strekk fra nyttårsaften og inn i 2001, er plassert som nummer tre. 
Låten er ikke atypisk Motorpsycho ettersom bandet er godt bevandret i de fleste sjangre, men den står ut fra deres repertoar med klokkespillintro og relativt enkle melodilinje. 
Låten fungerer godt til å illustrere ytterkantene av deres univers og er derfor et fint tilskudd til samleplaten. 

Bruser ikke med fjærene 

Bandet har limt sammen fragmenter fra tidlig nittitall og frem til i dag, noe som ikke kan ha vært en enkel oppgave. 
Det virker kanskje lett å bruse med fjærene i søken etter nye tilhengere når det ikke mangler på sterkt materiale å velge fra. 
Men å danne et bilde av Motorpsycho gjennom tre tiår og samtidig skape en helhetlig albumfølelse er en kunst. 

Interessert i å oppdatere deg på det nyeste innen musikk? 

Ømme jazzakkorder 

Denne kunsten besitter trønderne og det er virkelig imponerende å lytte til at 25 år blir kokt ned til 15 låter. 
Blant de utkårede får gledelig «Starhammer» fra Heavy metal fruit bre seg ut. 
Kombinasjonen av ømme jazzakkorder og tungrock-riff utføres med en tidløs eleganse. 
Med Kapstads upåklagelige rytmeseksjoner attpåtil, står låten i en klasse for seg selv i Motorpsychos repertoar. 

Les vår anmeldelse av Albumet Heavy metal fruit her: 

Biter seg selv i halen 

Mot slutten har bandet også tatt et veloverveid valg. 
Ved å bruke «The golden core» fra Timothy's Monster og «Toys» fra The Ninth Fragment som avslutningsspor får man en følelse av at platen biter seg selv i halen, noe som gir platen et enda mer helhetlig preg. 
Litt mer tungrock som «On a plate» fra Behind the sun hadde vært ønskelig, men det blir mer en smakssak. 

Les anmeldelsen av Timothy's Monster her: 

Uansett er én ting sikkert, bandet viser med Supersonic Scientists at de er uten sidestykke i norsk eksperimentell rock, som om vi ikke visste det allerede. 

Utstillingen Supersonic Scientists åpner på Rockheim fredag 16. oktober. 

Trenger du flere TV-tips? 
Her er 10 TV-serier du bør få med deg: 

Se også Aftenpostens kulturredaksjon baksnakke kulturlivet i nytt program: 
