Låtanmeldelse Astrid S «Closer»:Anonymt og akustisk 

Lovende karrieregrep i alt for stillestående låt. 

LÅT: POP Astrid S «Closer» (Universal) 

I forhåndsomtalen har Astrid S lovet en litt mer moden side av seg selv. 

Nåvel. 
Teksten handler om ei som vil ha en kar som muligens er opptatt. 
Han vil kanskje ha henne også. 
Og så trekkes de mot hverandre likevel, slik man ofte kan henfalle til. 
Her er vi åpenbart på den andre siden av «Did you forget that I've got a thing called emotion?» 

Men vent. 
Det er ikke her modenheten ligger. 

I motsetning til den litt seige, ganske greie, men ikke helt fullendte oktobersingelen «Emotion», er Smeplass’ andre, og sannsynligvis siste, låt av året definitivt annerledes. 
En lavmælt dunkel ballade med potensiale for nærdans og kroppskontakt, nesten fritt for elektronikk. 

I stedet: 
Spansk gitarfingerspill. 
Ståbass. 
En ørliten trommebeat langt bak. 
Og noen synther som mjauer helt til slutt. 
Fin og smidig i oppbyggingen. 
Med en passe porsjon godvilje noe som kunne vært det mørke og lengtende yngre søskenbarnet til Destiny’s Childs «Say My Name». 

Helheten framstår som en idé som har sett seg fornøyd med å gjøre noe nytt. 
Der man ikke helt skaper noe som setter seg. 
Dumt, for i disse ører har de beste Astrid S-låtene vært de akustiske versjonene man har lagt ut i etterkant av de produserte originalene. 
Hør for eksempel på bonussporet «Mexico» på den akustiske utgavene av «Party’s Over»-EP-en. 

Her er hun inne i det samme akustiske og åpne soniske landskapet. 
Det er et sted som kler stemmen hennes mye bedre enn de ulike «hvordan matcher denne streamingalgoritmene»-låtene hun har hatt litt for mange av etter hvert. 

Bare synd at låten føles mest som en reise mot noe hun ikke er fremme ved ennå. 
