Pushwagner»:Pusher grenser 

Levende og til dels grensesprengende portrett av en av vår tids særeste og mest særpregede kunstnere. 

« 
Vi kjenner ham som en tannløs, radmager medieklovn med stor ståltrådbriller, raske piruetter og stundesvis sanseløst ubegripelige utsagn. 
Men også som en kunstner med økende oppmerksomhet omkring lett gjenkjennelige bilder: 
I tidligere år beske, minutiøst detaljerte samtidskommentarer om samfunnets gjennomsnittmennesker i deres uhyggelig gjennomsnittlige samlebåndstilværelse. 

I de senere årene synes bildene å ha blitt enklere og vakrere - på Pushwagners spesielle måte. 

Mannens bakgrunn er, mildt sagt, fargerik, ikke minst etter mange år som tung rusmisbruker og uteligger. 

Pushwagner og Terje Brofos bor i samme 71 år gamle kropp. 
Skillet går mellom kunsteren og mannen som av og til må på do og drite, i følge Push/Bro selv. 

Et opplagt filmportrettmateriale? 
Ja. 
Og nei. 
Ja, fordi det er en fantastisk og rikholdig og til dels overraskende ny historie å fortelle. 
Nei, fordi fyren er kontrollfrik på impulsivt og totalt uforutsigelig vis. 
Regissørene har åpenbart ikke hatt det lett gjennom de tre årene det har tatt å lage filmen. 

Pushwagner er uberegnelig, humørsjuk, sur, morsom, forfengelig og totalt åpenhjertig. 
Til gjengjeld smelter han nesten sammen med kameraet, tar kontrollspakene selv - og nøler ikke med å rappe til linsene, når det «kreves». 

Av et kaotisk materiale har Benestad/Hanssen laget et omsorgsfullt og kjærlig portrett, der de ikke bare har fått Pushwagner til å snakke forståelig (ethvert tilsynelatende ubegripelig utsagn blir helt logisk bare mannen får snakke to-tre setninger til!), men også maktet å se en kreativ og menneskelig sammenheng i hans livsprosjekt. 

Filmen utforsker definitivt også grensene for hva en dokumentarfilm kan være: 
Vi snakker ikke om et tradisjonelt registrerende kamera, snarere manipulerte bilder, digitale fiksfakserier, regissert dramatikk, med til dels surrealistisk fiksjon som resultat. 

Så dette er selvfølgelig ikke sannheten om Pushwagner; filmen etterlater haugevis av spørsmål. 
Så: 
I høyden bare en slags «sannhet». 

Men, rimeligvis: 
En godt laget sannhet, god som noen. 

Filmen ble vist på Den norske filmfestivalen i Haugesund 22. august. ordinær kinopremiere blir 2. september. 
