Reisende i tid og kjærlighet
To enkle faktaopplysninger sier det meste om hva man kan forvente seg av "About Time". 
Den første er at dette er nok en romantisk komedie av Richard Curtis, mannen bak "Fire bryllup og en gravferd", "Notting Hill" og "Love Actually". 
Den andre er at filmen er basert på den samme ideen som "En ny dag truer", Bill Murray-klassikeren fra 1993. 
Den dagen Tim fyller 21 år forteller faren ham en hemmelighet: 
Han kan reise i tid. 
Alle mennene i familien kan det. 
Det er bare å stille seg i et mørkt skap, tenke på et øyeblikk i fortiden og – svusj! – så er man tilbake igjen. 
Plutselig åpner muligheten seg for å endre alle små og store feil man har gjort. 

Tim bruker denne evnen , slik alle unge menn ville gjort, til å sjekke opp den søteste jenta han vet om. 
Men selv om han etter litt prøving og feiling lykkes med det, har livet stadig nye utfordringer å by på. 
Ikke alle problemer lar seg løse med billige triks. 

"About Time" er en så tvers gjennom snill film at det nesten føles slemt å si annet enn fine ting om den. 
Og, for all del, den fortjener ros for de fine skuespillerne og deres uvanlig fine kjemi seg i mellom. 
Likevel, når manusforfatter og regissør Curtis skal ha oss til å gråte, kan han bli fryktelig tung på labben. 
Da er ingen grep er for velkjente. 
Da henfaller han selv til billige triks. 

Persongalleriet her er til forveksling likt det i alle de andre filmene hans – en samling eksentriske, elskelige briter med en enslig amerikaner i sin midte. 
Og som de andre filmene kretser også "About Time" rundt noen få, livsavgjørende øyeblikk – som den første øyekontakten med kjæresten og den siste bordtennismatchen med pappa. 
Og hvert magiske øyeblikk blir enda litt mer magisk til tonene av akkurat den rette poplåten. 

Det er ikke noe å si på Richard Curtis sine intensjoner. 
De fleste går vel på kino for å le litt, gråte litt og bli litt varme om hjertet. 
Men selv om "About Time" er aldri så velment, blir følelsesmanipulasjonen etter hvert trettende. 
Og "En ny dag truer" fikk langt mer ut av leken med tid enn denne filmen gjør. 
