Bergens best bevarte metal-hemmelighet
Aeternus er heldigvis ikke lett å like. 

Aeternus er ett av Bergens og Norges mest spennende metalband. 
Gjennom 25 år har bandet til nå sluppet åtte album hvor de stadig har tøyd grensene for hva ekstremmetall kan være, men av ulike årsaker har dette alltid vært et band for spesielt interesserte. 

«Heathen» er akkurat så vanskelig og utfordrende at dette sannsynligvis ikke vil endre seg. 
Til gjengjeld er dette et album som kan få lang levetid. 

Det har vært en del utskiftninger i Aeternus opp gjennom årene. 
Denne versjonen av bandet består av primus motor Ronny «Ares» Hovland (tidl. 
Gorgoroth), Elefterios «Phobos» Santorinios (Gravdal, tidl. 
Malsain) og Frode Kilvik (Krakow, Gaahls Wyrd). 

Selv om «Heathen» ikke helt kan måle seg med den fantastiske forgjengeren « … 
And the Seventh His Soul Detested» (2013), har denne gjengen stålkontroll på knallharde låter som er både smarte og følelsesladede. 

Til ekstremmetall å være, er «Heathen» en ganske rolig og behagelig affære. 
Det finnes nok av heseblesende partier, og lydbildet er temmelig rått og upolert. 

Men jevnt over foretrekker «Heathen» heller å dvele ved enkeltriff og ubehagelige stemninger. 
De sørgmodige, svartmetallaktige melodilinjene brytes mot klassisk death metal-spillestil og gryntevokal, som igjen balanseres med rene og meditative, melodiøse partier som aller mest minner om postrock. 

«Heathen» gir ikke ved dørene: 
Aeternus’ hang til hissige brudd, snedige overganger og uventede tonerekker gjør dette til et krevende og annerledes album som krever lytterens fulle oppmerksomhet. 

Deilig, ikke sant? 
