Rørende portrett fra Serial-redaksjonen
Folkene bak Serial topper podcast-listene med sørstatsfortellingen S-Town. 
Årsaken er John McLemore, som ringer og sier han vet om et mord politiet ikke vil etterforske. 

Når Brian Read åpner podcast-serien S-Town med historien om et påstått drap i Alabama, justerer ørene seg automatisk til true crime-modus. 
Disse syv episodene kommer da også fra samme redaksjon som sensasjonen Serial, Sarah Koenigs vanedannende graving i en Baltimore-drapssak, så det står formelig krimdokumentar stemplet over hele frontruten når første episode ankommer. 

Hva gjør en mann i Alabama-skogen med antikke klokker og en labyrint i hagen? 

Journalist Brian Reed blir kontaktet av John McLemore, en eksentrisk herremann fra Bibb County, Alabama. 
Eller Shit-town, Alabama, som McLemore kaller hjemstedet sitt. 

Den eksentriske gårdseieren er lei av naboene og den destruktive sørstatsmentaliteten, og forteller Reed at begeret er fullt. 
Han har nemlig hørt at en lokal rikmannssønn ikke bare har drept en mann, men sprader rundt og skryter av det. 
Etter utallige telefonsamtaler med McLemore drar Reed til Bibb for å undersøke, og inne i den tette Alabama-skogen finner Reed en gård med evinnelige blomsteroppsatser, et dusin hunder, hundrevis av antikke klokker, en labyrint så stor at den er tydelig på Googlemaps, og en gjestfri, jazzende John McLemore som aldri slutter å snakke. 

Arveoppgjør, skattejakt, rasisme og litt klimadebatt 

McLemore konspirerer, sjarmerer og sladrer, og etter hvert setter de to ut på jakt etter den påståtte drapsmannen. 
Her tror du sikkert fremdeles at S-Town er en krimpodcast, så da er det bare å lene seg tilbake og ta imot overraskelse på overraskelse. 
I løpet av syv episoder – alle ble lagt ut samtidig – inneholder S-Town drapsetterforskning, arveoppgjør, skattejakt, feltstudie blant tatovører, solide doser Ku Klux Klan-inspirert rasisme, konspiranoia, klimadebatt og noen monologer som får Alan Aldas karakter i Horace & Pete til å fremstå som gladgutt med tro på menneskeheten. 

Mest av alt er likevel S-Town et rørende og spennende portrett av John McLemore, det mest kompliserte og fascinerende mennesket som har snakket i øretelefonene mine. 
Med fitnessguruen Richard Simmons friskt i minne fra podcasten «Missing Richard Simmons» friskt i minne er det en aldri så liten prestasjon i seg selv. 

En sving som tatt ut fra Gone Girl 

Genistreken fortellingsteknisk er nettopp det at S-Town presenteres som en true crime-historie, og bereder dermed grunnen for at overraskelsene som kommer får voldsom effekt. 
Fortellingen peker lenge stødig rett fremover mot at en drapssak skal løses, men plutselig kommer en sving verdig et kapittel midtveis i Gone Girl. 
Slutten på en av de første episodene tvinger deg til å slutte med alt du holder på med, bare for å måpe i et minutts tid før du undrende trykker play for neste episode. 

Går seg vill, men finner veien tilbake 

S-Town mister noe momentum noen steder i episode 3, 4 og 5, når det største sjokket har lagt seg og Read graver dypere i kretsen rundt McLemore. 
Da lider S-Town av samme syndromet som podcaster som Someone Knows Something og Crimetown, hvor fortellerne har gode utgangspunkt og spennende historier, men går seg vill i mindre interessante detaljer som er mest interessante for de som jobber med podcasten. 

Når plottet – om man kan kalle det det – slankes mot slutten, er S-Town dog tilbake for å oppfylle kvalitetslovnadene som ble levert i de første episodene. 
Gode intervjuer, sterke historier og – igjen – noe saftige overraskelser tegner et mangefasettert bilde av en dypt fascinerende mann. 
Det er vanskelig å si for mye uten å avsløre handlingen, annet enn at du bør glede deg til å bli kjent med John McLemore. 
