Rambo
Brutalt bra fra gammel helt! 

Jeg er en stor nostalgiker. 
Så når Sylvester Stallone børster støvet av selveste Rambo etter nesten 20 år, stiller jeg med en positiv, men litt avventende, innstilling. 
Det kunne jo blitt pinlig, dette. 

Men jeg er gledelig sjokkert: 
”Rambo” skuffer ikke! 
Stallone har laget en latterlig tøff actionfilm som får hjertet til å slå et godt stykke over hvilepuls! 

Knerter bad guys! 

John Rambo lever desillusjonert og tilbaketrukket i Thailand. 
Men en gruppe amerikanske misjonærer leier ham til å frakte dem i båt inn i Burma. 

Når de senere blir fanget av fryktelig slemme soldater, drar Rambo tilbake sammen med en gruppe leiesoldater for å redde dem. 
Dette er et enkelt, men godt utgangspunkt for å la Stallone gjøre det han gjør aller best på film, nemlig å knerte bad guys! 

Godt instruert action 

Sylvester Stallone beviste at han fremdeles har teken på både skuespill og regi i fjorårets solide ”Rocky Balboa”. 
Nå er det åpenbart at han også duger som ren actionregissør. 

”Rambo” kan nemlig by på flere godt instruerte og redigerte actionsekvenser. 
Det er kanskje ikke mye nytenkning å spore, men Stallone lener seg på gode, gammeldagse regigrep. 

Foran kamera ser han overraskende bra ut - en vandrende actionklisjé over 60 som ser ut som 50. 
Det er lett å glemme hvilken prestasjon det egentlig er å regissere og spille hovedrollen samtidig. 

Ekstremt voldelig 

Det må sies at ”Rambo” er en voldelig film. 
Nei, stryk det. 
Det er en ekstremt voldelig film. 
Nei, stryk det, også. 
Det er en vanvittig ekstremt voldelig film! 
(Ja, det får greie seg.) 
Jeg skjønner nesten ikke at Stallone har turt å gjøre filmen så ekstrem, men det funker, fordi filmvold fascinerer, samtidig som den frastøter oss. 

Dette er ikke underholdningsvold, som for eksempel den andre og tredje Rambo-filmen var full av. 
Stallone går så voldsomt til verks at selv en garvet voldsfilmelsker som meg blir imponert. 

Håpløst tøff 

Filmen har alt det en Rambo-film skal ha på 2000-tallet: en livstrøtt helt, en verden med nye fiender, og et forsøk på et budskap. 
Men jeg blir ikke helt sikker på om filmen er anti-vold eller pro-vold. 

Rambo er i alle fall helt håpløst tøff, så tøff at jeg bare må le, og det er akkurat slik jeg vil at han skal være. 
Det er sikkert mange andre filmkritikere som vil slakte filmen, for denne sjangeren har aldri vært særlig populær blant mine kolleger. 

Men når Stallone nå har gitt Rambo en ny sjanse, synes jeg resultatet har blitt brutalt bra 
