Nostalgisk vandring i travel gate
Bilder og tekst vekker minner, selv lukten av slakteri og tobakksfabrikk kommer tilbake. 

Årets rusletur går i Kirkegaten og her er det masse å fortelle om i tekst og bilder gjennom 280 sider. 
Handelsgym, Katedralskolen og Domkirken hører naturlig til i Kirkegaten, og de tre institusjonene har fått bred omtale. 

Forfatterne har brukt et omfattende kildemateriale i tillegg til intervjuer og opplysninger fra folk som enten har bodd i husene eller jobbet der. 
Teksten varierer mellom nokså summariske oppregninger av hvem som gjennom tidene har bodd og virket på de enkelte gatenummer, og levende beretninger om hvordan folk har opplevd slit og strev, etableringer og konkurser, branner og ulykker, suksesser og fall i alt fra skipsrederier til brennevinsutskjenkninger, skobutikker og ikke minst slakterier. 
Det har flytt mye blod i Kirkegaten. 

Mer enn tidligere opplever jeg som leser og bilde-betrakter gjenkjennelsens glede. 
Det henger selvsagt sammen med at jeg har vokst opp mindre enn 100 meter fra Kirkegaten. 
Dermed er både firmanavn, personer på bilder, for lengst revne hus og eksteriører for meg et gjensyn med gamle dager. 
Det gir denne boka en spesiell verdi for meg. 

Og det er vel slik med alle disse rusleturbøkene, at de appellerer til oss ulikt, avhengig av i hvilken grad vi kjenner stedene, husene og menneskene fra før. 

Benny på Fruktlaget, Anna Histøl i urmakerforretningen, Annemor Sundbø som smårolling (ikke så lett gjenkjennelig), klassekamerat Viggo Sørensen i ei vaskebalje, Einar Haakon Sørensen med samme bart som kong Håkon og som inngjød dyp respekt når han kom kjørende i sin mørkegrønne 1947-modell Buick. 

Nørgaard Jensen Frukt hadde jeg glemt, men husker jo nå at vi handlet der rett som det var. 
At Stumpf-gården hadde fostret en mann som tok OL-gull i 1906 var nytt for meg, enda jeg vokste opp rett over gaten og husker hylene fra grisene som antakelig skjønte at deres siste time var kommet. 
Til og med luktene vender tilbake med denne boka. 
