Poppers pingviner»:Nebbete tullball 

Helt OK og glatt sjarmerende barnefilm, om eiendomshai som arver seks pingviner. 
Og reder et hjem for dem i sin penthouseleilighet. 

« Mr. Popper er skilt, far til to barn og lever et behagelig liv som New Yorks mest effektive oppkjøper av eiendommer. 
Men mr. Popper har definitivt en fortid: 
Hans far var oppdagelsesreisende, en mann som på sine mange og lange turer holdt kontakt med sønnen via radio. 
Og følgelig skapte oseaner av drømmer og lengsler i den unge gutten. 

Når faren dør, arver sønnen «souvenirer»; seks levende pingviner! 

Som man vil vite: 
Pingviner bor best i Antarktis. 
En moderne jappeleilighet i New York byr på helt annerledes utfordringer, særlig når det viser seg at pingvinene - selvsagt, etter beste amerikanske modell - er svært så menneskelige i sitt handlingsmønster. 

Jim Carrey har hatt omfattende omgang med dyr før; tidlig i karrieren var han jo selveste «Dyredetektiven». 
Og selvfølgelig får vi den helt forventede dosen fysisk slapstick; her dettes, drites, sklis, flys og løpes i rikelige doser. 
Det er ingen grunn til å tvile på at mange unger vil hyle av fryd over mye av dette. 
Og det er mye av meningen med hele filmen. 

Så får heller de voksne holde ut med litt for lamme vitser, litt for opplagt sentimentalitet og temmelig tvilsom «moral»: 

Den hollywoodske, som kan tvinge ethvert fjærkre inn i «underholdende» roller, med sin blanding av virkelige pingviner og avansert dataanimasjon. 
(Det er for øvrig riktig imponerende teknisk utført.) 
