Nightwish, «Imaginaerum»
Finnenes fineste hittil. 

I utgangspunktet skyr jeg dette teatralsk, overdramatisk, bombastisk, selvhøytidelig og tidvis operatisk metal med ambisjonsnivå på nivå med stormannsgalskap. 
Alt er her. 
Men jeg liker denne plata veldig godt. 

Paletten er ekstremt utvidet, melodiene forsterket og helheten klokkeklar. 
Nightwish føyer både sin egen og keltisk folkemusikk sømløst inn med sine kraftfulle metalriff og rister både en Twin Peaks-blues («Slow, Love, Slow») og noe som kunne ha vært et fabelaktig Eurovision-bidrag («I Want My Tears Back») ut av ermet. 

Dette konseptalbumet skriker rett og slett etter en teateroppsetning. 
Jeg er positivt sjokkert. 

BESTE LÅT: 
«Ghost River» 
