Buzz
SPILLTEST: 
Nok en gang går Sony etter vorspiel-spillerne. 
Buzz har potensial til å bli enda større enn Singstar, til tross for noen feil. 

Det er ingen tvil om at Sony nå har festet grepet om PS2-eiere som ikke er spesielt interessert i tradisjonelle spill, men ønsker seg en sosial aktivitet, gjerne i forbindelse med fester og andre sammenkomster. 
Singstar-spillene er av den grunn blitt en kjempesuksess, og EyeToy-kameraet er også medskyldig. 

LES OGSÅ: 

I disse dager er det en ny deltaker som kommer til å kjempe om plass i stuene våre. 
Navnet er Buzz, og konseptet er et quiz-spill. 
Quiz-spill har tidligere eksistert i spillform (akkurat som det fantes karaoke på spillkonsoller før Singstar), men i likhet med Singstar har Sonys ressurser gjort sjangeren mer brukervennlig og underholdende enn noensinne. 
Og slikt blir det suksess av. 

Flere spill på vei 

Buzz handler utelukkende om musikk  i denne omgang. 
Det er allerede bekreftet at vi kan vente oss tre nye Buzz-spill neste år, ett med generelle spørsmål, et som omhandler sport og et med film. 

Spillet styres kun ved hjelp av spesielle kontrollere som følger med i pakken. 
Disse buzzerne består av én stor, lysende, rød knapp, og fire mindre fargekodede taster. 
Du får fire slike buzzere med på kjøpet, noe som sørger for øyeblikkelig inklusjon av mange deltakere. 
Enda bedre 
 buzzerne kobles samlet inn i én USB-port på PS2. 
Du trenger altså ingen multitap, ingen tilleggsutstyr og ingen ekstra buzzere for å komme i gang. 
Bra, Sony. 

Den vanlige PS2-kontrolleren fungerer for øvrig ikke i det hele tatt mens du spiller Buzz. 
All styringen foregår med buzzerne. 

Spillet begynner med en ubehagelig mengde spørsmål rundt lagring på minnekortet  prøver dere å skremme vekk førstegangsspillere, Sony? 
Etter å ha kommet oss gjennom det hele, kommer vi til hovedmenyen. 
Spillet er fullstendig oversatt til norsk, og de mer oppvakte har sikkert allerede fått med seg at tidligere Idol-dommer og spillentusiast Thomas Strzelecki leverer stemmen til den småsleske Buzz-verten. 

Valgene i hovedmenyen er enkle  enten spiller du med opptil tre andre, eller prøver deg alene. 

Alle deltakere får beskjed om å velge en personlighet som skal representere dem, taste inn navnet og velge en lyd som skal symbolisere at de har svart på spørsmålet. 
Videre velger vi hvor lenge spillet skal være, og om det skal omhandle eldre eller nyere musikk  eller begge to. 

Ekstremt enkelt 

Da er det bare å komme i gang med spørsmålene. 
Det hele er jo egentlig utrolig enkelt  de fleste spørsmålene innebærer at et lydklipp spilles av, og fire svaralternativer kommer opp på skjermen. 
Hvert alternativ har en fargekode som tilsvarer knappene på buzzeren din, og det er bare å trykke på riktig knapp. 
Selv om mange spørsmål krever kun at du svarer på hvilken artist som har laget en gitt sang, er noen av dem mer innviklet 
 men det går likevel ut på det samme, trykk på riktig fargeknapp. 

Til å begynne med gjelder det bare å svare riktig. 
Etter hvert kommer det mer avanserte spillvarianter  for eksempel får deltakerne en bombe som eksploderer og tar poeng når man svarer feil for mye, eller en variant der spørsmålet gradvis avsløres, og den som først skjønner hva det dreier seg om er den første til å svare. 

Stor mer er det ikke. 
Rundt 5.000 spørsmål, diverse spillvarianter og nok underholdning til å vekke liv i ethvert vorspiel. 

Men likevel er det irritasjonsmomenter. 
Det mest irriterende er at sangklippene vi får høre ikke er fremført av originalartistene. 
Vi regner med at det har med lisenskostnader å gjøre (det er over 1.000 lydklipp med i spillet), men det er ikke alltid like lett å kjenne musikken. 

Spillet plager oss også litt med at programlederen avbryter tempoet litt for ofte, til tross for at Thomas Strzelecki gjør en god jobb med stemmeskuespillet. 
Vi skulle bare gjerne hørt litt mindre til ham og fokusert mer på selve spillet. 

Men til tross for dette er Buzz ren moro, som ikke krever annet enn musikkunnskaper. 
Vi ser faktisk for oss en enda større suksess enn Singstar, bare fordi spillet er mer inkluderende enn karaoke. 
Det er alltid noen som ikke helt tør å være med i Singstar, men i Buzz er alle velkommen. 
Løp og kjøp, helgen er reddet! 
