Spillanmeldelse:«The Legend of Zelda: 
Spirit Tracks» 

Nintendo runder av spillåret 2009 med upåklagelig stil: 
«The Legend of Zelda: 
Spirit Tracks» er minst like bra som forventet. 

Noen spillserier har etablert seg som så stabile kvalitetsmessig at man knapt trenger å vite noe som helst om oppfølgere før man går til innkjøp. 

Nintendos «The Legend of Zelda», for eksempel. 
Helt siden starten i 1986 (året etter her i vesten) har serien gått fra høydepunkt til høydepunkt. 

Og «Spirit Tracks» er definitivt intet unntak. 

Spillbarheten ligner den du fant i DS-spillet «Phantom Hourglass» - hele spillet styres altså utelukkende med styluspennen. 
På elegant vis makter Nintendo å levere puzzles, sverdkamper og utforsking som er perfekt tilpasset DS-konsollen. 

Nå kan man argumentere for at Nintendo på mange måter gjentar seg selv i det tilsynelatende uendelige når det gjelder denne serien. 
Innpakingen er nemlig lik fra gang til gang: 

Du starter i det små med en ung, uerfaren helt som må ta på seg ansvaret for å redde prinsesse Zelda og hele verden fra en eller annen forferdelig ondskap. 

VG Nett Debatt: 
Kap1980: 
Nei, gi oss et nytt Zeldaspill til Wii! 
Diskuter Spirit Tracks her! 

Men Nintendo er usedvanlig flinke til å skape ny spillbarhet og til å snekre sammen nye, givende utfordringer innenfor denne rammen hver eneste gang. 

Dermed har «Spirit Tracks» blitt et nytt, klassisk Zelda-eventyr. 
Det er en spillopplevelse som vokser og vokser til hjertet nesten sprekker av pur spillglede. 
