Skumringslandet
En stemningsfull krimfortelling fra middelalderen. 

Da produsenten og fotografen for filmen Skumringslandet ble skylt på havet under innspillingen og omkom i 2011, var det usikkert om regissør Paul Magnus Lundø og crewet hans kunne ferdigstille filmen. 

Nå, nesten tre år etter tragedien, er Skumringslandet endelig klar for kinolerretet, og dette er en stemningsfull film som tar oss med til middelalderens trolske mørke. 

Troll eller seriemorder? 

Året er 1348, en tid der Svartedauden herjet landet og kirken og kongen slåss om makta. 
Vilhelm, spilt av Leif Nygaard, kommer tilbake fra Paris til hjembygda Garsli, etter at broren Ansgar er blitt bannlyst av kirken for å bedrive trolldom og djeveldyrkelse. 

En rekke groteske mord har den siste tiden skremt vettet av innbyggerne i den lille landsbyen, og de er sikre på at det er Ansgar som sender troll på folk som ferdes i skogen. 

Vilhelm er imidlertid sikker på at Ansgar er uskyldig, og at hverken troll eller djevler er skyld i drapene. 
Han starter en etterforskning for å finne de virkelige bakmennene slik at broren kan renvaskes før abbeden Gardar, spilt av Sverre Anker Ousdal, får kloa i ham. 

Mystisk stemning og flotte bilder 

En fortellerstemme setter tonen når filmen starter og skaper assosiasjoner til våre gamle folkeeventyr. 
Skumringslandet er i virkeligheten en krimthriller, men filmen gjenspeiler hele tiden at handlingen er satt til en tid da tusser og troll fortsatt var virkelig for folk. 

Filmen ble spilt inn på lavbudsjett, men produksjonsdesignet er godt. 
Garsli, som er et leirehøl av en by, med enkle trehus med torv på taket, virker som en autentisk landsby fra 1300-tallet. 

Den mystiske stemningen som gjennomsyrer filmen skapes imidlertid i den trolske naturen som omgir byen, der en fargepalett i grønn- og bruntoner er med på å skape flotte og intense bilder. 
Mosekledd skog, mørke grotter og dunkelt myrlandskap – det er lett å forestille seg en tid der troll kunne være en åpenbar konklusjon når noe grusomt skjedde. 

Svak krimfortelling 

Stemningen i Skumringslandet er det altså ingenting å si på – derfor er det synd at krimgåten i fortellingen ikke holder den samme spenningen. 

Hvem som står bak de grusomme drapene blir åpenbart relativt raskt, og dermed blir handlingen langtrukken når vi må vente på at rollefigurene skal forstå det samme. 

Manuset lar oss ikke bli godt nok kjent med Vilhelm til at han blir interessant, og Leif Nygaard har heller ikke tyngde nok til å gjøre Vilhelm til en figur publikum bryr seg om. 
Hans rolleprestasjon minner meg av og til om typiske rekonstruksjoner man ser hos for eksempel History Channel. 

Flere biroller mister også troverdighet på grunn av teateralsk skuespill, men heldigvis heves nivået noe av en, som alltid, god Kim Bodnia, i rollen som abbedens beinharde håndlanger. 

Ikke mer enn et pent eventyr 

Som en lavbudsjettsproduksjon er produksjonsnivået i Skumringslandet imponerende, og det er lett å la seg rive med av filmens trolske stemning. 

Hadde manuset vært sterkere kunne dette blitt en virkelig spennende krimthriller, men dessverre er ikke nivået høyt nok til at filmen blir mer enn et pent eventyr fra middelalderen. 
