Wassmos Dina-oppfølger:Får jorden til å riste: 
Bokanmeldelse: 
Herbjørg Wassmo: 
«Den som ser» 

Herbjørg Wassmo (74) er tilbake med en fjerde bok i serien om Dina, og når Wassmo svinger seg rundt, tar stoffet tak og jorden rister. 

Du og du. 
Her har Herbjørg Wassmos store leserskare ventet og håpet i årevis på en oppfølger til Dina-trilogien, de tre bøkene om Dina Grønelv og hennes familie, «Dinas bok» (1979), «Lykkens sønn» (1992) og «Karnas arv» (1997). 
I de 20 årene som er gått etter den siste boken, har Herbjørg Wassmo skrevet en rekke romaner, vært produktiv, åpen og modig. 

Høstens bokombe: 
Helga Hjorths hevnroman om søsteren Vigdis Hjorth 

Så har hun akslet seg til denne nye romanen, kalt frittstående av forlaget, men «Den som ser» er definitivt en fortsettelse av Dina-trilogien. 
Hun løfter fram mennesker og miljøer så det søkker i leseren, ankerfestene geografisk er først og fremst lokalsamfunnet på Strandstedet i Nord-Norge og København. 
Her er kontrastene mellom folk og om miljø så ulike at Wassmo har flust å spille på. 

Bakgrunn: 
Herbjørg Wassmo planla å ta livet av sin egen far 

Det starter dramatisk i 1890, med en gravferd etter en brann. 
Reinsnes hovedgård har brent ned til grunnen, to mennesker er døde: 
Dina Grønelv og Hanna, gift med den aggressive og ambisiøse Wilfred. 

I gravferden holder ungjenta Karna, Dinas barnebarn, en gravtale der hun vitner om to udåder. 
Farmoren Dina har ikke bare overlatt arven til Karna, men også bekjent to drap hun skal ha begått: 
På sin ektemann og på en russer. 
Kunngjøringen om mordene setter en støkk i lokalsamfunnet, og Karna slutter å snakke og lukker seg inn. 
Karna har hatt epileptiske anfall hele livet, og legefaren Benjamin vet ikke sin arme råd. 
Hans hustru 
Anna er handlekraftig og tar Karna med til sin familie og Fredriks hospital i København, der Karna motvillig innlegges. 
Karna gjenopplever og gjenopplever, eller drømmer hun? 
Hva har egentlig skjedd der i nord? 
Hvem er hvem i forhold til hverandre? 

Tilbake etter «Mors gaver»: 
Sjekk ut Cecilie Engers nye roman 

Dermed kvernes en historie langsomt rundt, på wassmosk vis, intenst, korthugd, hun skaper scenene nordpå både med melodramatisk kraft og med finurlig finesse. 
Hun vet å sette en stemning med få ord, det være seg i replikkvekslinger på nordnorske dialekter og samtalene i legefamilien i Annas danske miljø. 

Det er så mange tråder som legges ut, og som Wassmo dels nøster, dels spinner videre på, mellom generasjoner, mellom slekt, mellom mann og kvinne, om alle de usagte ting om utroskap og besettelse, strid på nevene om de verdifulle eiendommene. 
Her er sannelig arv og miljø i fullt monn. 

Romanen er inndelt i tre bøker, stramt ordnet og på mesterlig vis strekes langsomt opp mangefasetterte bilder av Anna, av Benjamin – og det krevende forholdet mellom dem – hvor bærer det hen, de to som lengter etter hver sin annen enn ektefellen. 
Og så Karna da, hva vil skje med henne? 

Helt ekte spenning: 
Jonas Bonniers roman om Helikopterranet 

Wassmo gir innledningsvis en liten oversikt over hovedaktørene, den trengs i starten, men så står persongalleriet stødig. 
Denne anmelder ønsker ikke å svi av hendelsesforløpet og forflytningen av de enkelte skikkelser mellom Norge og Danmark, for ikke å si mellom sengene i nåtid og fortid. 
Her er det bare å si seg i kast med Herbjørg Wassmos detaljrikdom og skarpe blikk, men om man ikke har sans for hjerte og smerte: styr unna. 

Fortsatt ferie? 
Her er 10 perfekte sommerbøker! 

Dette er for Wassmo-liebhaberne en bok å glede seg til og over, for hun hensetter leseren nesten i en transe i noen tette passasjer. 
På ett vis synes denne oppfølgeren å være ikke bare på høyde med, men bedre litterært enn Dina-bøkene. 
Vi står overfor en moden forfatter på topp. 
Ikke nok med det – her er tråder som kan nøstes videre i nye bøker. 

Anmeldt av: 
Guri Hjeltnes 
