Bertine Zetlitz har tatt en u-sving, pælma komfortsonen på bålet og lagt hodet på hoggestabben
Synger på norsk, med andre ord. 

LÅT: 
Åh, herregud, så deilig det er å bli overraska av et comeback! 

På begynnelsen av 00-tallet hadde Bertine Zetlitz sakte, men sikkert, skåret ut sin egen elektropopnisje i is, synth og historier om falne kvinner. 
Hun var Norges udiskutable popdronning, mestselgende kvinnelig artist, Spellemannvinner, stjerne med meloditeft og unik stil. 

Men så frøys det. 

Nisjen framsto mer og mer som en synthtvangstrøye. 
Sakte, sakte, falt stjerna til jorden. 
Er det noen som i det hele tatt husker «Electric Feet» fra 2012? 

Derfor er det først og fremst befriende å høre at Bertine har tatt en u-sving, pælma komfortsonen på bålet og lagt hodet på hoggestabben. 

Nesten eidsvågsk 
Her er ingen kaskader av elektronikaprogrammeringer. 

Ingen Fred Ball, ingen neonsøte aaah-aaah. 

«Sett at vi sier det sånn»er P1, der hun før var P3. 

Norsk, der hun før sang på engelsk. 

«Sett at vi sier det sånn» er tradisjonell nedstrippet, nesten eidsvågsk i sin oppbygging, en popballade der melodien forandrer seg så å si umerkelig, og der dramaet foregår i tekstlinjene og samspillet mellom Bertine Zetlitz og duettpartner Prepple Houmb. 

Den er avmålt vakker, sniker seg inn på deg som ei pelsmjuk katt. 

Råere, mørkere 
Og vokalen, som tidligere var lys og hyperartikulert, er råere, mørkere. 

Hadde jeg hørt denne på radioen hadde jeg aldri gjettet at det er Bertine Zetlitz. 

Det er spennende. 

Joda, man kan sikkert si noe om at hun gikk norskskolen på «Hver gang vi møtes». 
At publikummet hun nå henvender seg til gir en større økonomisk trygghet enn Spotify-generasjonen. 
At hun på ingen måte er den første som prøver å gjøre comeback med norske tekster og et ved-inspirert lydbilde. 

Men hva gjør det så lenge det funker? 
