Et liv i rikt billedspråk
Annabelle Despard fra Kristiansand kommer med sin sjuende diktsamling - et betagende verbalt kunstverk. 

I denne diktsamlingen møter vi en eldre kvinne som ser tilbake. 
Alderdommens skyggesider trer frem, og livets mange gleder. 
Her er varme og humor, men smerten skjules ikke, hverken den som var i eget liv eller den man ser hos andre. 
Språket er fullt av blomster, vakre og rare. 
Her er så mange overraskelser, så mye vidd og så mange vridde måter å se ting på, så mye underlig og fint og morsomt og leit. 

Første del heter «De kroppsfikserte», og det er ikke menneskene på helsestudio det dreier seg om, det er «de som vet alt om årer og skjelett», de som ikke har noe valg fordi «kroppen presser på / ikke som en unggutts brunst / men som en kreditor ved døren». 
Maken til spenstige bilder? 

«I speilet ser jeg den knuste frontrutes estetikk» heter det aller først. 
Og dikteren går seg vill i sitt eget ansikt. 
Hun er blitt skjelven på hånden, og «benas tatoveringer er eksotiske». 
Men «Sjelen er inntil videre knyttet til meg» - hvis det betyr at hodet er i orden, så går det svært tydelig fram av boka som helhet. 

«Kålbladenes epoke» handler om barndom og oppvekst. 
Som femåring mistet dikterjeget mor, og det fortelles slik: 
«Å ha sin mor i fem år / er ikke alle forunt». 
«Hos henne lærte jeg å stå / hun hadde hånden klar / da jeg begynte å gå». 
Sårt og nært forteller hun om hvordan barnet taklet tapet ingen våget å snakke om. 

Så mister hun far. 
«Jeg fullførte barndommen uten ham». 
Hun syntes synd på barn i bøker, det skjedde så mye dramatisk med dem. 
«Barndommen min var rotete / Ingen god fortelling / ikke ulykkelig nok». 
Det var en verden full av tanter – «Tantene er lagt i jord / Der hviler de med bifag / husmorskole og en reise til Italia / kjærlighetssorg og opplevd død» - og onkler, og en bestemor som «bestyrte sommeren». 

Voksenliv, barneoppdragelse, alderdom, nytt ekteskap, mer tap og død – alt sammen omtales med denne særegne språklige fantasien som gjør Despards bøker så utrolig fine å lese. 
