Snilt sjørøverseilas
En genuint sørlandsk sjørøverfiksjon, helt ned til det kjente og kjære omkvedet «så kan vi ta det rolig de neste hundre år». 

ANMELDELSE: 
Om alle sjørøverkapteinene fra litteratur- og filmhistorien hadde holdt årskonferanser på Tortuga, er det fristende å se for seg at stakkars, bleke Kaptein Sabeltann hadde blitt sittende helt nederst ved bordet, uklanderlig antrukket og med en nervøst dirrende snurrebart mens han ble nødt til å motta hån fra Blackbeard og Long John Silver. 

Tolkningen Kyrre Haugen Sydness gir av Terje Formoes suksessfigur er i hvert fall ikke veldig skremmende, og er vel heller ikke ment å være det. 
Kapteinen har en dyp rungende stemme og akkurat nok harme i seg til at det er morsomt når han blir lurt. 
Sabeltannversjonen av de syv hav er dagene for det meste skyfrie, havnene er små og pitoreske og selv om dette er en eventyrfilm som holder et friskt tempo, er våre helter og deres fiender forholdsvis bedagelig anlagte, fjasete og lettlurte skapninger. 
Det er fristende å kalle det hele en genuint sørlandsk sjørøverfiksjon, helt ned til det kjente og kjære omkvedet «så kan vi ta det rolig de neste hundre år». 

Alt det er kvaliteter jeg tror kommer godt med for voksne, siden dette er en film målgruppen, de små er alen lange, nok vil kunne tenke seg å se om og om igjen. 
Det er mye å glede seg over her for dem, fra tilløpene til skattejaktgrøss i åpningsscenen, et meget solid stykke prompehumor og Anders Baasmo Christensens fnisete Kong Rufus, som mest av alt er opptatt av å gi seg selv og sine undersåtter i det knøttlille kongeriket Lama Rama en god latter (det får han til). 

Filmens miniatyrunivers er velskapt 
- Sabeltanns skute er liten bedrift med rundt ti ansatte, de stakkars rivalene hans er enda færre, men det oppleves mer som et selvsikkert fabelunivers det er lett å få oversikt i enn et smalhansopplegg uten råd til statister og mer prangende visuelle effekter. 

Skuespillerne ser ut til å kose seg over hele fjøla - viktigst å nevne er filmdebutant Vinjar Pettersen som bringer et åpent ansikt og en letthet til rollen som dekksgutten Pinky. 
Han har gjort en glimrende jobb, men helt rolig kan han nok ikke ta det ennå - filmen kommer med noen ganske bastante hint om at dette ikke er det siste vi har sett av Kaptein Sabeltann på kino. 
