En halvannen time lang leketøysreklame som publikum betaler for å se
Det nye Lego-filmen er et ironisk far/sønn-drama med hovedrolleinnehavere som bokstavelig talt kan kjøpes i butikken. 

FILM: 
Bak Lego-filmenes hyperaktive kollasj av populærkulturelle klisjeer, «guilty pleasure»-pop og frenetisk bevegelse, finner vi en kjerne av trøblete far/sønn-relasjoner, og en gjentatt understrekning av at ingenting er viktigere for et barn enn foreldrenes kjærlighet og tilstedeværelse. 
Dette klinger naturligvis en smule ironisk med tanke på at budskapet kommer fra en filmserie som består av halvannen time lange leketøysreklamer som publikum betaler for å se, men så har da heller aldri logikk stått spesielt sentralt i dette universet. 

Ungt publikum «Lego® Ninjago Filmen» er laget for et yngre publikum enn «Lego®Filmen» og «Lego® Batman Filmen», og etter en live action-rammesekvens hvor Jackie Chan spiller bruktbutikkinnehaver, gyver den løs på tematikken uten forvirrende metaforer eller omveier. 
Handlingen er lagt til øystaten Ninjago, hvor den velstående og teknologisk avanserte hovedstaden – som også heter Ninjago – er under konstant trussel fra terroristen Lord Garmadon. 

Det eneste som står mellom innbyggerne og total, ugjenkallelig ødeleggelse er seks fryktløse ninjakrigere i futuristiske robotdrakter. 
Problemet er bare at en av disse – den grønne ninjaen Lloyd – også er Garmadons sønn, hvilket byr på store problemer både av privat og profesjonell karakter. 
Eller sagt på en annen måte: 
«Lego® Ninjago Filmen» er dramaet fra den første «Star Wars»-trilogien spilt ut som relasjonskomedie og pakket inn i en «Power Rangers»-møter-«Gundam»-«Macross»-og-«Evangelion»-estetikk. 

Overrumplingstaktikk 
Som de foregående Lego-filmene bygger «Ninjago» på premisset om å overrumple publikum med sterke farger, hyppige skift i tone, og en endeløs rekke av referanser. 
Målet er å dekke over det faktum at disse filmene dypest sett ikke handler om noe mer enn å minne publikum på ting de har likt før – deriblant menneskelige følelser. 

Det er naturligvis dyktig gjort, men når man har besøkt det filmatiske Lego-universet både en og to ganger tidligere, er det ikke lenger like lett å la seg begeistre av energien, entusiasmen og den allestedsnærværende ironien. 
