Susanne Sundfør får frosne norske middelklasseblodårer til bruse av lidenskap og forbudte følelser
Ren LA Noir. 

LÅT: 
Bare så vi skal forstå at dette kommer til å bli dramatisk, i tilfelle vi har glemt at Susanne Sundfør er en Norges aller beste til å synge gjennom marg og bein, skape store sveipende landskaper, få frosne norske middelklasseblodårer til bruse av lidenskap og forbudte følelser, åpner hun den nye singelen «Delirious» med et strykercrescendo som minner veldig om THX-vignetten. 

Du vet, den som av og til dukker opp rett før store Hollywood-filmer der de har jobbet mye med å skape en monumental sound. 

Og som de mest av alt bruker for å si at her, her kommer noe STORT. 

Låtdramatikk 
Og ja, herregud, kan ikke «Delirious» bare vinne Amanda for beste film allerede? 
For hvordan i huleste skal noen norsk film klare å toppe Susanne Sundførs fantastiske låtdramatikk? 

Med sine militaristiske skarptrommer, røyksoppske bass, cinematiske strykere og lyse insisterende, drepende vokal framstår låta som en blanding av Emily Brontës litteraturklassiker «Stormfulle Høyder» og Nicolas Winding Refns neonglitrende «Drive». 

Det er liv og død, femme fatales, maktkamp og pistoler. 

Et rent stykke LA-noir. 

Man kunne sagt at det minnet om Lana del Rays dødsflørtende og mørkglamorøse «Born to Die». 
Men det er farligere og mindre melankolsk. 
Eller man kunne hevde at intensiteten sender tankene tilbake til åttitallets divaballader som «The Power of Love» og «Total Eclipse of the Heart». 

Men de er så altfor, altfor seige. 
For dette, dette er helt elektrisk. 

Er det lov å si at vi har årets beste norske låt allerede niende januar? 

«Delirious» er andre singel ut fra albumet «Ten Love Songs», som slippes 16. februar. 

Lik Dagbladet på Facebook. 
