Smokin’ Aces
Godt forsøk, men ikke godt nok! 

Jeg hadde fryktelig lyst til å like ”Smokin’ Aces” kjempegodt. 
Traileren ga løfter om en skikkelig kul actionfilm. 

Kult har det også blitt, men ikke skikkelig. 
Regissør Joe Carnahan har bommet litt på tonen og forsøker å ta komisk materiale på seriøst alvor. 
Jeg ble usikker på om filmen vil at vi skal le eller gråte. 

Filmen legger opp til et kaos uten like. 
Las Vegas-entertainer og wannabe-mafioso Buddy ”Aces” Israel skal vitne mot mafiaen. 
Ryktet spres om at en million dollar går til den som dreper han. 
Snart er en hær av leiemordere på vei til et hotell ved Lake Tahoe, der Israel gjemmer seg i topp-suiten under beskyttelse av FBI. 

Det er mye kul skyting og blodspruting i ”Smokin’ Aces”. 
Men vi skal visst føle oss skamfulle over å synes det er kult. 
For i filmen begynner noen av figurene plutselig å få psykologiske problemer av alt som skjer rundt dem. 
I en actionkomedie? 
Hallo? 
Du så ikke Bruce Willis bryte sammen i ”Die Hard”. 
Eller Arnold grine i ”Commando”. 

”Smokin’ Aces” gir seg ut for å være en tøff lettvekter, men tar plutselig en seriøs vending som jeg ikke liker. 
Vi har andre filmer for sånt. 

Det er mye som er bra i ”Smokin’ Aces”. 
For eksempel måten alle figurene introduseres på. 
De forteller utgangspunktet for historien på hver sin kant. 
Filmen hopper fra den ene til den andre, som forteller på forskjellige måter, men samtidig slik at vi som publikummere sitter igjen med en sammenhengende bakgrunn for det som skal skje. 

Dessuten er noen av figurene ganske tøffe, som den kvinnelige leiemorderen Alicia Keys og de gale irske brødrene Tremor. 
Andre kjente fjes tilhører Ben Affleck, Ryan Reynolds, Ray Liotta og Andy Garcia. 

Men ”Smokin’ Aces” holder ikke det traileren lover. 
Det blir ikke full action, figurene får ikke tid til å sette seg skikkelig og det blir ikke så mye moro som forventet. 

Carnahans manus burde vært raffinert, blant annet ved å kutte ut den ekstremt teite twisten mot slutten. 
Og filmen burde vært mer rendyrket som actionkomedie. 
Dette var ikke filmen jeg ønsket å føle så mye for, jeg ville helst le. 
