Det er ikke lett å bli klok på hvor denne gjengen vil
Trivielt Trivium. 

ALBUM: 
Med «Ascendancy» (2005) etablerte Florida-bandet Trivium seg som et av moderne metals mest lovende band. 

Deres fusjon av thrash og tradisjonell metal, satt inn et moderne rammeverk, gjorde at flere av de mest toneangivende redaksjonene kastet superlativer etter gjengen og endog dristet seg til å utrope bandet til Metallicas arvtagere. 

All viraken og oppmerksomheten gjorde ikke bandet bare godt. 

Bråhast Kvartetten fikk det øyensynlig travelt med å innta verdensherredøme og oppfølgeren «The Crusade» var mer eller mindre et smakløst forsøk på å lage stadionmetal med billige slagordrefreng og karikerte riff. 

Gjengen lærte tydeligvis av sine feil og gikk i diametralt motsatt retning på komplekse og lett undervurderte «Shogun». 
Dessverre vedvarer ikke den trenden. 

«In Waves» er mer tilbake til det trøtte metalcore-utgangspunktet, med glossy produksjon og standardiserte dynamikk- og spenningsløsninger. 

På det jevne Matt Heafy har finpusset stemmebåndet, men låter ganske platt når han ikke har effektive vokallinjer å støtte seg til. 
Samspillet mellom han og støttesanger Paolo Gregoletto funker dog ganske bra og bidrar til å gi Trivium et par ekstra nyanser å spille på. 

Når Heafy lar sin fascinasjon for Emperor og Opeth komme til overflaten i låter som «Inception of the End» og «Dusk Dismantled», låter det ikke så aller verst. 
Men i det store og det hele, er «In Waves» trivielle saker fra Trivium. 
