Fandango i havgapet
De naturskjønne omgivelsene danner rammen rundt den helt spesielle opplevelsen det er å spise og drikke godt på Bølgen & Moi i Ny-Hellesund. 
For mange vil også båtturen være en del av det spektakulære. 
En kveld på Verftet kan anbefales. 

NY-HELLESUND: 
Idet man går i land på brygga ved Verftet i Ny-Hellesund, skjønner man at det er noe annerledes over dette stedet. 

Idyllisk plassert i den gamle uthavnen i Ny-Hellesund, er det som om man kan føle skipstrafikken fra fordums dager og gjenoppleve knutepunktet stedet en gang var. 
Det historiske suset paret med innovativ tenkning og offensiv satsning merkes fra første sekund. 

Rosmarin og Estragon ble tatt imot på utsiden. 
Det er ikke hverdagskost på deres anmelderrunde i Kristiansand og omegn, og byens blideste servitør (og restaurantsjef) skulle vise seg å holde mål hele veien. 

Inne i restaurant Bølgen & Moi er det gjenkjennelig, men likevel egenartet. 
Per Fronths dekorasjoner og installasjoner går igjen, både ute og inne. 
Det er rustikt, men elegant. 

Det tok ikke den danske servitøren lang tid å overbevise de to om at en syvretters surprise meny var det eneste riktige. 

– Bare overrask og imponer oss, du , smilte Estragon. 

– 
Det skal vi sgu saktens ordne , kontret servitøren og levnet ingen tvil om at denne ukes meny tålte dagens lys. 
Vinmeny ble også bestilt. 

På det mikroskopiske kjøkkenet, plassert med fullt innsyn for alle gjester, var det hektisk aktivitet, og det er imponerende at den tilmålte plassen kan traktere de 30–50 gjestene en full restaurant utgjør. 

Etter en appetittvekker i form av kongekrabbesalat, som scoret mer på presentasjon enn faktisk kulinarisk verdi, kom det lekkerbiskener på løpende bånd. 
Porsjonene er små, men i en stor meny er det en gave for de aller fleste. 

Marinerte reker og kamskjell åpnet ballet. 
Grønne jordbær satte et fint, syrlig preg på retten, og sammen med pepperrot var det en forrett med mange gode smaker. 
Kokkens egen rabarbra-gazpacho var et deilig innslag. 
Et glass Giacosa Fratelli Gavi fra Piemonte passet fint til den sterke smaken av pepperrot. 

En lett gravet laks overtok stafettpinnen. 
Smaken var mild, kanskje i mildeste laget, men sammensetningen av en pittoresk dillmajones, syltet økologisk agurk, knasende sprø reddik og løyromkaviar skapte helhet i retten. 
I glasset var det kommet Petit Chablis, fruktig og relativt god fylde. 
En fin burgunder med et hint av eik i smaken. 

Den neste retten var tyngre i uttrykk og smak. 
Breiflabb-kjaker med purre og potetskum. 
Blain Gagnard Chassagne Montrachet 2008 fikk Rosmarin til å sperre øynene opp. 

– 
Dette er en vinopplevelse fra Burgund! 

Bacon-consommé med posjerte vaktelegg var siste stopp før hovedretten og var et godt menyvalg. 
Store biter av bacon og sjalottløk passet nydelig sammen med de delikate vakteleggene. 

– 
Jeg er spent på hovedretten , sa Estragon og tømte siste rest av hvitvinen før røde ripassodråper fra Cecilie Beretta skulle ledsage kjøttet. 

– 
Har nyslaktet lam nådd kjøkkenet, mon tro? tenkte Rosmarin høyt og drømmende. 

Hun skulle vise seg å være sanndrømt. 
Indrefilet og brissel av lam fra Nærbø på Jæren var en fryd for øye og gane. 
Lammebrissel er sjelden på norske menyer, og det er synd, for det er fantastisk godt. 
Sellerirotpure passet fint, men blir sikkert byttet ut til fordel for jordskokk når det er sesong for den. 
Rødvinen fra Veneto med en anelse lakris i smaken gjorde seg godt sammen med kjøttet og den sterkt reduserte sausen. 

Før desserten foreslo den til en hver tid oppmerksomme servitøren at maten kunne få synke litt, og at det var verdt å ta turen ut og sjekke omgivelsene. 
På en annerledes kveld er det nettopp slikt som passer. 

Verftet i Ny-Hellesund er intet mindre enn spennende. 
Konferanselokaler, overnattingsmuligheter og bryggekafé rammer inn Bølgen & Moi-restauranten, det pulserende hjertet i denne organismen. 

Tankene rundt lokale råvarer, egendyrking av urter og grønnsaker er ikke nytt i Trond Moi-sammenheng, men omgivelsene her ute er så unike. 

– 
Det mangler bare de lett irriterende lydene fra vaktler og dverghøns og synet av egne lam som uvitende spankulerer i strandkanten , sa Estragon begeistret. 

– 
Det er ikke umulig at det skjer, kunne restaurantsjefen fortelle da Estragon lanserte sine ideer ved dessertbordet like etter. 

To desserter sto på menyen og ble servert i rask rekkefølge. 
Det gjorde ingenting, for smakene harmonerte fint. 
På den ene tallerkenen sto en potent karamellparfait og dirret, som sammen med frisk rabarbra og nyplukket syreblader fra egne bed ble en søt, liten fandango. 
Nydelig kombinert med Riciotto di Soave og Borgo Maragliano Brachetto. 
To gode dessertviner avstemt til ulike deler av desserten. 
Måltidet ble avsluttet med jordbær og hvit sjokolademousse. 
Kokkens valg av frisk estragon og estragonsirup var meget smart, og smakene satt lenge i munnen. 

– Knallbra , konkluderte Rosmarin idet lyden av taxibåten nådde dem. 
Prisene er heller ikke avskrekkende. 
Ca 2500 kroner for to personer med full pakke er ikke noe å si på. 

Da båten rundet neset og man kunne skimte Vilhelm Krags Havbukta, hvor han i sin tid bodde, nærmest hvisket Rosmarin ut i sommernatten: 

"Akk, herre, det lider mot høstens tid og Persiens roser de faller. 
Og duggen gråter på nellikens munn, og løvet visner, o herre." 

De ble stående på dekk innover. 
