Nei, nei, gutt.
«That Awkward Moment» er en «Sex and the City»-film med XY-kromosom. 

FILM: 
Det finnes en egen plass i det popkulturelle helvete for nedlatende underholdningsfilmer. 

Dette er filmer som baserer seg på at både filmskaperne og publikum vet hva som er det rette for den forfjamsede hovedpersonen å gjøre, og så venter i halvannen time på at han eller hun skal komme til samme innsikt som dem og si nei takk til det lukrative, men småkorrupte jobbtilbudet; løpe gjennom flyplassen for å hindre drømmedama i å reise, og så videre. 

Ønsket om noe fast 

Den romantiske komedien «That Awkward Moment» har egentlig alle forutsetninger for å unngå denne typen søvnig forutsigbarhet. 
Det dreier seg om hva som skjer når en gutt oppdager at han ønsker at det han har sammen med en jente - en vag romantisk eller erotisk eller flørtete forbindelse - skal bli til noe fastere og mer alvorlig. 

Og så er spørsmålet hvordan han lirker frem en definisjon i en urban verden der det finnes myriader av mellomløsninger og midlertidigheter. 

Et astronomisk antall jenter har forsøkt å tyne en slik definisjon ut av damefuten Jason (Zac Efron), alltid innledet med et illevarslende «Så ...», som er Jasons stikkord for å kappe trossene og komme seg ut. 
Det vil si, helt til han møter den eggende Ellie (Imogen Poots). 

Den litt morsommere og litt mindre seriemonogame kompisen Daniel (Miles Teller) har en ubestemmelig kjemi med bestevenninnen Chelsea (Mackenzie Davis), mens deres etablerte legevenn Mikey (Michael B Jordan) oppdager at kona har begynt å lengte tilbake til det uetablerte. 

Ingen usikkerhet 

Disse situasjonene, slik de oppstår og utvikler seg i verden utenfor guttenes rufsete-glamorøse Manhattan, er ypperlige utgangspunkt for sosial komedie: 
De er nervøse tangoer der to parter nærmer seg hverandre og som er helt avhengig av at en eller annen, før eller siden, hopper utenfor stupet og sier jeglikerdeglikerdumeg. 
Før et slikt dødssprang er det om å gjøre å prøve å forstå på forhånd om et slikt budskap er velkomment eller ikke. 
Men visshet er det vanskelig å få uten å risikere noe først. 

«That Awkward Moment» tilbyr noe helt annet, nemlig tre parkonstellasjoner der to er perfekte og ett er hylende imperfekt, og der guttetrioen må ta en lang vei, som er brolagt med flaue penisvitser, bestrødd med kunstige misforståelser og vasket i øl, for å komme frem til åpenbare løsninger. 
Løsningen innebærer som regel en stor, romantisk gest, gjerne i offentlighet, overfor småsåret dame. 
Da løser alt seg. 
Dette er en film om en utrygg og skjelvende situasjon, men den rommer ingen egentlig usikkerhet. 

Sukkerprins 

Efron er en etablert sukkerprins som ennå har et og annet å bevise som seriøs skuespiller, mens Jordan og Teller regnes som to av de mest begavede av Hollywoods ferske fjes. 
Men av de tre er det bare Teller som klarer å forme en troverdig skikkelse; gruppens klovn som begynner å bli lei av rollen sin og smugle seriøse følere inn i ironien. 

Ellers føles «That Awkward Moment» som en one night stand mellom «American Pie» og «Sex and the City» (filmene, ikke serien). 
Resultatet er at den lekende lett lever opp til sin egen tittel, men på en annen måte enn det som antagelgi var planen. 
