Bokanmeldelse:Håkon Øvreås: 
«Blåse» 

Etter å ha lest den norske barneboken «Blåse», er det ingenting man heller vil enn å legge seg i sengeklær med trykk av de tre superheltene. 

Heldigvis har fortellingen om Åse, Rune og Atle blitt serie, fordi dette er en harmonisk barnebokverden å være i. 
Denne tredje boken er fortsettelsen på «Brune» og «Svartle» og skildrer lett og muntert små og store problemer med perfekt mengde menneskelig varme, karikatur og generell tilfredshet med livets her og nå. 

Vennetrioen bor på et lite sted, og problemene er aldri uoverkommelige. 
Dessuten har de et sterkt kort på hånden: blir det for ille, kan de alltids ta fram kostymene sine og bli til superheltene Blåse, Brune og Svartle. 
Med maling og malerkoster i nattens mulm og mørke sørger de for at rettferdigheten seirer og de onde får svi. 
Dette kan virke ufarlig og søtt, men overmalte flytteesker kan vekke dype følelsesmessige reaksjoner, skal vi se. 

Mange av de voksne er karikerte og enkelt skissert opp. 
Det er helt greit og en del av humoren, som føles varm og menneskekjær hele boka gjennom. 
Det er de tre barna som er heltene, og i «Blåse» er det særlig Åse som skinner. 

I diskusjon med nabokona om hvilke typer fugler de ville vært, oppsummerer Åse forskjellene på de to slik: 
Fru Wang elsker å reise og ville vært en trekkfugl. 
Men selv ville hun holdt seg hjemme hele tiden, hos vennene sine. 

Sinnsroen av å være fornøyd med det en har, sildrer gjennom alle bøkene om Blåse, Brune og Svartle. 
Det er nesten som at jeg ikke har lyst til å vurdere og anmelde dem, bare være i lesingen. 
Øyvind Torseters underfundige tegnestil passer perfekt, og gir teksten en ekstra humoristisk dimensjon, som når ordføreren ser mistenkelig lik ut en ape. 

Boka er gjennomillustrert av Øyvind Torseter og har tegninger på nesten hver side. 
Det er som å få en tegneserie med på kjøpet. 
Det er synd det bare er de eldre barnebokklassikerne man lager t-skjorter og håndklær av. 
Etter å ha lest «Blåse», er det ingenting man heller vil enn å legge seg i sengeklær med trykk av de tre superheltene. 

Serien kan i handling og stemning minne om barnebøkene om Lena Lid og Trille av Maria Parr. 
Men Parr er hakket hvassere når det gjelder det fortellertekniske, og avslutter alltid kapitlene og bøkene på helhetlig vis. 
I «Blåse» går av og til kapitlene i hverandre, og slutten samler alle trådene på en noe usannsynlig og krampaktig måte. 

Uansett er «Blåse» og de andre bøkene om superheltene Åse, Rune og Atle et sjarmerende univers alle bør få oppleve. 
I tredje bok ligger kimen til en ny superhelt og neste bok i serien. 
For en god nyhet! 

Anmeldt av: 
Kristine Isaksen 
