Oppo Find 7
Særdeles god telefon fra kineserne. 

I forrige uke testet vi LG G3; den første telefonen med QHD-skjerm, med en oppløsning tilsvarende fire vanlig HD-skjermer (2560x1440). 

Hvilken telefon som er først med QHD-skjerm er åpent for debatt; Oppo Find 7 har nemlig også den samme skjermoppløsningen og ramlet inn i postkassa vår bare et par dager etter at vi fikk LG-telefonen til test. 

Nå har vi brukt den en uke, og vi er mektig imponert av det kinesiske flaggskipet. 

Svært god maskinvare 

Tar vi en titt på maskinvaren først, er dette kanskje den ypperste telefonen som er å få i dagens marked. 
Bare hør her: 

Prosessor: Snapdragon 801, 2,5GHz (4 kjerner)Interminne: 32GB (med støtte for minnekort inntil 128GB)Arbeidsminne: 3GBSkjerm: 5,5" IPS LCD, 2560x1440 med Gorilla Glass 3Kamera: 
13Mp, f/2.0 bak, 5Mp f/2.0 foranBatteri: 
3000mAhOperativsystem: 
ColorOS (Android-variant basert på v4.3)Mål: 152.6 x 75 x 
9.2 mmVekt: 
173g 

Merk spesielt at telefonen har 32GB internminne pluss muligheten for minnekort, noe svært få Android-telefoner kan skilte med her til lands. 
Det samme gjelder 3GB RAM, som vi blant annet finner i Note 3. 

Kameraobjektivet er også det mest lyssterke på markedet med f/2.0 som største blenderåpning, og batteriet på 3000mAh har den samme kapasiteten som i LG G3. 

Oppo Find 7 kommer også med en fabelaktig lader – den yter nemlig 20W; fire ganger høyere enn det som er vanlig fra andre produsenter. 
Det gjør at du kan lade telefonen fra 0 til 75 prosent på en halvtime og er svært kjekk for deg som har en tendens til å oppdage ti minutter før du skal dra at batteriet er i ferd med å gå tomt. 

Knotete start 

Vi skjønte lite da vi skulle sette i batteri, SIM- og minnekort, for bakdekselet har ingen spor til neglen og er svært vanskelig å pirke opp. 
Heldigvis fant vi en teknikk der vi trykket på midten av bakdekselet slik at det ble en sprekk på sidene, men gruer oss til vi skal gjenta prosessen, siden batteriet nå ligger der vi presset første gang. 

Spesielt eksklusiv føles ikke Find 7, med et bakdeksel i plast og et kevlar-aktig mønster. 
På baksiden finnes også høyttaleren, mens lydutgangen er plassert i toppen og micro USB-porten i bunnen av telefonen. 

På sidene finnes knapper for volum (høyre side når du ser på skjermen) og av/på-knapp; altså motsatt plassering av det de er på for eksempel Samsung Galaxy S5. 

LED-varselpæren er plassert på undersiden av skjermen og fremstår som en stripe på tvers av telefonen. 
En liten ulempe er at denne kun lyser blått, så det er ikke mulig å skille mellom ulike varsler når skjermen er avslått. 

Meget god skjerm 

Skjermen er som nevnt 5,5 tommer stor og har altså en oppløsning på 2560x1440, som gjør at den er særdeles skarp. 
Sammenlignet med LG G3 har den merkbart mer kontrast, som gir litt mer liv i bildene. 

En ulempe er imidlertid at skjermen ikke er spesielt lyssterk og det gjør at den er vanskelig å se i sterkt sollys. 

Knappene for hjem, tilbake og meny er plassert på undersiden av skjermen. 
Merk altså at telefonen ikke har en egen programbytteknapp, som nå er ganske standard, men funksjonen kan nås ved å holde menyknappen inne. 

Smarte skjermsnarveier 

Som med LG G3 kan skjermen vekkes til live ved å dobbeltprikke på den når den er avslått. 
Smart er også muligheten for snarveier på skjermen, som du kan konfigurere selv. 
Eksempelvis kan du starte kameraet ved å tegne en runding, musikkspilleren ved å skrive en M eller ringe kjæresten ved å tegne et hjerte. 
Disse snarveiene er også tilgjengelige om du trekker ned varselfeltet fra den venstre fjerdedelen av topplinja, der du får et felt du kan tegne på. 

Det er også mulig å hoppe til neste sang ved å tegne en > på låst skjerm, men dette fungerer dessverre bare med den lokale musikkspilleren, og ikke med Spotify eller Google Play Musikk. 

Det stopper ikke der. 
Du kan også justere volumet ved å dra to fingre opp eller ned (uavhengig av hvilken app du har åpen) eller ta skjermbilde ved å skyve tre fingre opp. 
Enkelte apper støtter også luftsnarveier der du ikke berører skjermen; for eksempel for å hoppe fra bilde til bilde i bildeviseren, hoppe til neste og forrige sang eller besvare et anrop. 

Tolker sveip som et trykk 

Apropos handsfree har telefonen også en kjekk funksjon der du deaktiverer Bluetooth-handsfree når du løfter telefonen til øret. 
Du kan også svare på en samtale ved å løfte den til øret, eller avvise den ved å snu den med skjermen ned, noe som også er vanlig blant flere andre produsenter. 

Et lite minus med skjermen er imidlertid at vi litt for ofte opplever at telefonen tolker et sveip som et trykk, der vi til stadighet opplever å trykke på like-knapper, kommentarlenker og delte lenker i Facebook-feeden, der vi egentlig bare mente å skrolle nedover. 

Egen Android-variant, ColorOS 

Disse funksjonene muliggjøres via Oppos eget operativsystem, Color OS. 
Dette er en egen Android-variant som kan minne om MIUI ROM-en og er basert på versjon 4.3, Jelly Bean, og altså ikke den siste versjonen av Android, KitKat. 

For ordens skyld er operativsystemet helt kompatibelt med Android, så du kan bruke Android-apper og Google Play-butikken akkurat som før. 

I daglig bruk merker du liten forskjell mellom ColorOS og en vanlig Android-telefon. 
Mekanismene er de samme – én hjemskjerm med ikoner og widgets, samt app-skuffen der alle appene er samlet. 
Trekker du ned fra toppen får du varslene på vanlig måte, samt en håndfull snarveier til enkelte innstillinger. 
De kan du trekke ned separat slik at du får tilgang til flere av dem; ganske fiffig. 

Det er imidlertid en del godbiter Oppo Find 7 har å by på: 

Temabutikk Lyst på andre ikoner? 
I temabutikken kan du velge og vrake blant en haug av ulike temaer, som du enkelt laster ned og aktiverer. 
Da byttes ikonene og bakgrunnsbildet ut på et blunk. 

Det finnes også en egen seksjon for låseskjermer med mange morsomme varianter, men disse fordrer at du ikke har aktivert skjermlås på telefonen, noe vi oppfordrer alle å ha. 

Tilgangsovervåker 
Dette er en briljant funksjon som er tilgjengelig i enkelte Android-ROM-er (for eksempel Cyanogenmod) og via apper på rootede telefoner. 
Når du laster ned en Android-app godtar du samtidig at den får tilgang til ditt og datt, men med rettighetsstyringen kan du ta fra appene disse rettighetene igjen, eller angi at du må bli spurt hver gang en app ønsker tilgang til en gitt rettighet. 

Det gjør for eksempel at du kan nekte Facebook-appen å lese SMS-ene dine; en rettighet den har når du laster den ned. 

Varslingssenter Android har ikke et standard varslingssenter slik iOS har, og vil du ikke ha varsler fra en app, må du inn på hver enkelt app i applikasjonsmenyen for å deaktivere det. 
Via ColorOS' varslingssenter kan du lett huke bort appene du ikke vil motta varsler fra. 

Gjestemodus 
Du kan velge et eget gjestepassord når telefonen åpnes som da setter telefonen i gjestemodus, der du selv bestemmer hvilke apper som kan brukes, hvilke kontakter som kan sees, bilder/filmer, og så videre. 

Feriemodus Tilsvarende «ikke forstyrr»-funksjonen i iOS. 
Her kan du definere enkelte kontakter som utløser ringelyd/vibrering, mens telefonen er stille for resten av varslene. 
Dersom en kontakt ringer deg tre ganger i løpet av tre minutter, ringer telefonen uansett. 
Funksjonen burde kanskje ha hatt et annet navn, men kan uansett være kjekk å ha. 

Rent og pent 

Operativsystemet opplever vi som særdeles rent og pent; særlig i kombinasjon med den skarpe skjermen, som gjør tekst svært leselig. 
Brukergrensesnittet er lyst og lett, med en rekke små fiffigheter som enkel setting av alarmen ved å dra i time- og minuttindikatorene. 

Det er også en rekke småting verdt å sette pris på, som at man nederst i varselmenyen kan se hvor mye datatrafikk man har brukt i dag (samt totalt denne måneden), eller at man bare kan rotere bildene i galleri-appen med to fingre. 
Dessuten er det Swype som følger med som standard tastaturløsning; ett av de beste Android-tastaturene, som du selvsagt også kan bytte ut med noe annet om du heller foretrekker andre løsninger. 

Rå ytelse 

Kombinasjonen av prosessorkraft (Snapdragon 801@2,5GHz) og arbeidsminne (3GB) gjør at Oppo Find 7 er et råskinn hva gjelder ytelse. 
Sammenlignet med LG G3 ligger Oppo-telefonen foran i alle våre ytelsesmålinger. 
Blant annet får vi 54,8 bilder i sekundet på Epic Citadel-testen (versus 50,2 på LG G3); og det med full QHD-oppløsning der LG-telefonen kjører med noe redusert oppløsning på grunn av skjermtastene. 

På Geekbench 3 får vi også den høyeste flerkjerne-scoren vi har registrert fra en mobiltelefon, med 3091 poeng. 
Blant øvrige toppmodeller vi har testet i det siste, har Samsung Galaxy S5 scoret høyest her med 2858 poeng. 

Som nevnt er batteriet på 3000mAh og telefonen selges i tillegg med en superlader på 20W, som lader telefonen fra 0-75% på 30 minutter (0-100 tar 1t10m), og utover det har vi sjelden opplevd behovet for å lade den noe særlig før sengetid. 
Telefonen støtter også alle de norske 4G-frekvensene. 

Finfin kameraapp, og mulighet for 50 megapiksler 

Vi må berømme Oppo for å ha en veldig god kameraapp, som vi vet flere fans skulle ønske var lagt ut i Google Play-butikken. 
Den er både delikat og ryddig og har akkurat passe med funksjoner i våre øyne, slik at den ikke virker overlesset. 

Blant annet finnes støtte for HDR (som kombinerer flere bilder med ulik eksponering til ett bilde med større dyamisk omfang), muligheten for manuelt å sette lukkertid opp til 32 sekunder og dessuten støtte for å ta bilder i raw-format, som Oppo så vidt vi kan erindre er alene om. 
Det er også mulig å lage animerte .gif-er direkte i kameraappen. 

Dessuten finnes en kameramodus som tar ti bilder på rappen, finner de fire beste og setter dem sammen til ett bilde på 50 megapiksler. 

Og den fungerer ganske så bra – bare se her, der vi sammenligner med et vanlig bilde vi tok med telefonen og deretter forstørret 4x i Photoshop: 

Video støttes både i full HD og 4K-oppløsning, og det er også mulig å filme med HD-oppløsning (1280x720) med 120 bilder i sekundet, som gjør at du kan spille av videoklippet i sakte film. 
Som nevnt er kameraet lyssterkt med f/2,0 som største blenderåpning (sensoren er laget av Sony), og den lysstyrken gjelder også frontkameraet, som har en oppløsning på 5 megapiksler (bakkameraet har 13Mp). 

Kameraet eksponerer svært godt og bildene fremstår fargerike og fine, både på mobilskjermen og på PC-skjermen. 
Under ser du noen bilder tatt med Oppo Find 7: 

Lyden 

Vi har heller ingen innsigelser på lyden i Oppo Find 7; både hva gjelder den interne og den eksterne høyttaleren, som låter blant de bedre i dagens marked selv om den er plassert på baksiden. 

Samtalekvaliteten har vært god under hele testingen, og AUX-utgangen leverer også høy lyd som gjør at du ikke trenger å stille volumet på stereoanlegget like høyt i bilen på denne som på andre telefoner, dersom du bruker en slik løsning. 

Men hvor får du kjøpt den? 

Ingen norske nettbutikker selger Oppo Find 7, og foreløpig er den kun tilgjengelig via den europeiske varianten av oppostyle.com (merk at 7a er «lillebroren»). 
Der koster den 479 euro med gratis frakt, så etter at norsk moms er lagt på, havner vi på ganske nøyaktig fem tusen kroner blank pluss fortollingsgebyr. 
Merk dog at den ikke er i salg før første halvdel av juli. 

Med andre ord er ikke dette en «kinesisk billigtelefon» som OnePlus One og koster omtrentlig det samme som øvrige toppmodeller. 

Konklusjon 

Det er bare å ta av seg hatten – Oppo står kanskje for årets overraskelse, for dette er en særdeles god telefon. 
Den har en svært god og skarp skjerm, maskinvare plukket fra øverste hylle og en lader mange kommer til å elske. 

Android-varianten ColorOS har også en rekke funksjoner og finesser, som fingerbevegelser på låst skjerm som kan starte apper, tilgangsstyring som gjør at du kan fjerne app-rettigheter og et enkelt varslingssenter er mangelvare i den «vanlige» Android-utgaven. 

Det er lite å trekke for på Oppo Find 7, så her triller vi en sekser uten å nøle. 
Sannsynligvis den aller beste telefonen du får kjøpt i dag. 

(Men merk altså at den må kjøpes fra utlandet og at du derfor ikke nødvendigvis får det like lett med returen dersom noe går galt med den.) 
