Treholt-saken lurer i bakgrunnen i Gard Sveens veldreide krim
Oppslukende spionthriller. 

En kan aldri stole på en mann som svikter sitt eget land». 
Dette er det siste Arvid Storholt hører, før han blir brutalt drept av en ukjent mann i huset sitt på Nes i Akershus. 
Minutter før har han funnet sin greske kone i en blodpøl. 

Dette er den dramatiske åpningen på Gard Sveens «Bjørnen». 
Arvid Storholt var byråsjef inntil han i 1987 ble tatt for spionasje til fordel for Sovjetunionen. 
Han ble benådet etter åtte år, «av sine gamle venner i Arbeiderpartiet», som det heter i boka. 
Nå har han bygd seg et forretningsimperium med forbindelser til Russland. 

Her er det vel flere enn jeg som ser påfallende likhetstrekk mellom Storholt og Treholt. 

DDR og syttitallet 

Storholt er likevel ikke hovedpersonen i denne boka. 
Det er Bjørnen; en spion som skal ha vært langt farligere enn Storholt, og hvis identitet aldri har blitt avslørt. 
Dette kommer fram etter en noe fomlete start med mange sceneskift og mange personer – enkelte av dem helt uten betydning for plottet. 
Eksempelvis den unødig grundige presentasjonen av en polakk som skal på fisketur og finner restene av en kvinne i en avsidesliggende innsjø på Enebakk. 
Hun er umulig å identifisere, men hun har på seg rester av en skinnkåpe som var moderne på syttitallet. 
I det påfølgende kapittelet gjør vi et sprang tilbake til 1987, der Arvid Storholt blir arrestert på Fornebu og tilsynelatende gjør alt for å snike seg unna en lang straff. 

Først i neste scene setter denne krimmen virkelig fart. 
Da er vi tilbake til en kald novemberdag i Oslo i 1973. 
Atten år gamle Christel Heinze er sammen med B-laget til DDR på svømmestevne i Oslo. 
Hun har bestemt seg for å hoppe av, og timene fra hun sniker seg ut av svømmehallen til hun står iskald og livredd på den vesttyske ambassaden er både overbevisende og uhyggelig spennende. 
Livet i det frie vesten skal bli langt mer komplisert, ensomt og farlig enn unge Christel hadde forestilt seg. 

Spenstige portretter 

«Bjørnen» er Gard Sveens femte krim. 
Han mottok både Rivertonprisen, Glassnøkkelen og Mauritz Hansen-prisen for sin debut «Den siste pilegrimen» (2013). 
I «Bjørnen» møter vi nok gang hans gjennomgangsfigur, den skjebnebefengte politietterforskeren Tommy Bergmann. 
Nå får han i oppdrag å etterforske mordet på den ukjente kvinnen. 
Det eneste spor er en bukett på graven hennes med 34 roser, en nellik og et kort med bilde av tusenfryd. 

Dette blir etter hvert en oppslukende spionthriller med overbevisende miljøskildringer og spenstige psykologiske portretter. 
Blant annet av den nådeløse sovjetiske føringsoffiseren Sasha, som sammen med sin fryktede medhjelper bruker de mest hensynsløse teknikker for å rekruttere spioner. 
Også grunnrike og kyniske arbeiderpartipamper får gjennomgå. 
Mest inntrykk gjør Christel, som snart innser at en avhopper fra DDR blir avspist som sviker av naive og bedrevitende unge, norske venstreradikale. 
Tommy selv frykter etter hvert både for jobben og livet, i en innviklet etterforskning der ingen er til å stole på. 
Avslutningen er like proff og veldreid som resten av denne krimmen. 
