En håndbok som ikke er en håndbok
Spørsmålet er: 
Hva er en hånd? 
Gunstein Bakke svarer heldigvis ikke slik vi vil. 

En hånd er et redskap til å kvitte seg med saker, slippe mat ned i munnen, noe man kan suge på, slikke rein, skriver Gunstein Bakke fra Bygland i sin nye diktsamling «Håndbok», et redskap som kjenner, holder og slipper i ett og samme grep. 
Et tre som spriker mot himmelen. 
En sjøstjerne. 

Man kunne tenke seg at Bakke ønsket å spille på den doble betydningen av tittelordet håndbok, men samlingen er ingen veiledningstekst. 
Snarere er det en lang rekke fortolkninger av hånden Bakke gir oss, slik vi kunne sett for oss at en billedkunstner ville gjort det, bildesterkt og sanselig, der tittelordet noen ganger er sentralt, andre ganger er med i leserens bevissthet som en klangbunn. 

Hjemme er et sted du aldri har vært før, heter det i et av diktene, et sted du ikke gjenkjenner. 
Og det er på sett og vis dette hjemmet – kroppen og verden – Bakke tegner opp for oss. 
Ikke slik at det blir mer forståelig, ikke i intellektuell forstand. 
For dette er ikke dikt der den ene setningen sømløst og logisk bygger på eller utledes av den andre. 
Men gjennom brudd og vendinger, og ikke minst gjennom Gunstein Bakkes kraftfulle poetiske språk, oppstår en annen og mer kroppslig (håndfast?) forståelse. 

Diktene kretser rundt lemmene, elementene og vekstene, de flettes i hverandre eller vokser ut av hverandre. 
Grusen blir hud, den mørke, grove huden ruller – skjelettet er gjort av hundre stemmer, og sølvfisk krysser hjernebarken på vei mot øynene. 
Motiver gjentas, snus på hodet, utvides og finner gjenklang i nye sammenhenger. 
En gutt blir et lønnetre, så en park han selv går inn i. 
En spillemann blir gatene han går på mellom to byer. 
Det blir både vakkert, merkelig og sterkt, som her: 

«Og han skal spille fra bunnen av byen helt til den blir en brønn» 

Og gjennom å se alt dette, løftes vi, slik dikteren formulerer det, «inn i tyngden verden innebærer». 
Selv om vi fortsatt bare forstår en brøkdel av hva det betyr å lukke og åpne en hånd. 
