Rystende om religiøs manipulering
"Korsveien" er filmatisk vakker, men også et skremmende drama om katolsk indoktrinering av en ungdom. 

Regi: Dietrich Brüggemann. 
Med: 
Lea van Acken, Franziska Weisz, Florian Stetter. 
Manus: 
Anna og Dietrich Brüggemann. 
Tyskland 2014. 
1 time 50 minutter. 
Aldersgrense: 11 år. 
Egnethet: Ungdom/Voksen. 

Det tyske søskenparet Anna og Dietrich Brüggemann forsikrer at "Korsveien" ikke er en antireligiøs film. 
Likefullt får den på avskyelig vis fram hvordan kristen tro kan fordreies til en menneskefiendtlig lære. 

Filmens 14 scener er en rystende fordreining av stasjonene i den katolske korsveitradisjonen som gjengir Jesu lidelsesvandring på Langfredag, fra han dømmes til døden av Pilatus til han dør på korset og gravlegges. 

Det starter med en finurlig påvirkning fra en ung prest som får konfirmanten Maria til å ville ofre seg selv slik Jesus gjorde. 
Den glade tenåringen blir grublende og trist. 
Snart nekter hun å spise i den tro at hennes død vil helbrede en syk lillebror. 
14-åringen blir imponerende framstilt av den uerfarne Lea van Acken. 

At et ungt sinn kan ledes til forskrudde villfarelser, er lett å forstå. 
Verre er det å begripe at Marias mor støtter paterens pietistiske krav til kysk livsførsel, inkludert et forbud mot å synge soul og gospel samt ha gymnastikk til rytmisk musikk. 
En skriftemålscene er et stygt eksempel på religiøs manipulering. 

Som motvekt til de autoritære kristne står au pairen Bernadette som forsøker å hjelpe Maria slik Veronica trøstet Jesus. 
En jevnaldrende gutt prøver med en engels tålmodighet å få Maria til å utfolde seg naturlig, og en lege slåss for å berge den utsultede jenta. 

Filmer som bare kritiserer uten å nyansere, blir fort banale. 
Forunderlig er det da at et mirakel antydes i sluttscenen, som for å si at Gud tar imot selv de mest misforståtte ofre. 
Og heldigvis munner dramaet ut i at iallfall Marias far markerer avstand til den forskrudde offertanken. 

Ubehagelig og trist, men lærerikt. 
