«Valerian and the City of a Thousand Planets»:Steindyrt og helt på tur 

FILMANMELDELSE: 
Jeg tok av meg 3D-brillene underveis. 
Og ja, det stemte: 
Denne filmen ga like mye mening uten. 

«Valerian and the City of a Thousand Planets». 
Regi: Luc Besson. 
Med: 
Dane DeHaan, Cara Delevingne, Ethan Hawke. 
Spilletid: 
2 timer 16 minutter. 
Aldersgrense: 9 år. 

Alt flyter inn i hverandre og blir en stor grøtete masse. 
Sånn er det å se en 3D-film uten 3D-briller. 
Litt sånn er det også å se denne filmen med 3D-briller. 
For rent fortellermessig er dette et surrete virrvarr uten noen dramaturgi, uten noen personutvikling og uten noen tydelig retning. 

Vi befinner oss et sted langt inni framtiden der begrepet «less is more» tydeligvis ikke har eksistert på en stund. 
Tusenvis av obskure romvesener fyker rundt på lerretet i en konstant strøm og har mer som oppgave å imponere rent visuelt enn å gjøre noe fornuftig som gir filmen handling og framgang. 
For hva som egentlig skjer her, må ha vært vanskelig å pitche inn i to setninger. 

Mer retusjerte enn romvesnene 

Vi har i hvert fall den sleivete agenten Valerian (Dane DeHaan) som springer rundt sammen med den konstant sure dama si Laureline (Cara Delevingne) for å redde universet fra mørke krefter. 

De ser mer retusjerte ut enn romvesnene selv og leverer den ene klisjéreplikken etter den andre: 
«Jeg ville dødd for deg», tett oppfulgt av: 
«Jeg ber deg ikke om å dø for meg. 
Jeg ber deg om å stole på meg.» 

Replikkene er gulpet opp fra tusen andre filmer og leveres stivt av figurer som totalt mangler både dybde og utvikling. 
Når vår helt Valerian plutselig forsvinner, er det egentlig litt deilig, og det er ingenting menneskelig her som engasjerer. 

Vitsene er ikke morsomme nok, og når stjerneartisten Rihanna utrolig nok plutselig dukker opp og setter enda en stopper for framgangen, blir alt enda rarere. 

Frankrikes dyreste film 

Men kan man ikke bare la denne være i fred som en litt hjernedød variant av storslått science-fiction? 
Nei, for denne kosta 180 millioner dollar og er dermed den dyreste filmen som er laget i Frankrike noensinne. 

Like mye som filmen er dyr, er regissøren kjent. 
Luc Besson laget store kultfilmer på 80-tallet og kjent science-fiction som «Det femte element» på 90-tallet. 
Da må det være lov å ha litt forventninger. 

At romvesnene, verdensrommet og alt det visuelle er flott og tredimensjonalt og musikken er fin forsterker bare hvor syltynn handlingsgangen er. 
Det kan virke som noen har jobbet seg ihjel på animeringsrommet, men glemt å skrive manuset. 
