Et slags livsverk
Etter å ha spilt de to Elizabeth-dronningene kunne Helen Mirren egentlig ta seg ferie for all framtid i trygg viten om at hun uten sammenlikning er verdens og historiens største skuespillerinne noensinne i verdenshistorien. 

I mini-serien om «Elizabeth I» lager Mirren et dronningportrett som er detaljert forskjellig fra svigermora til Diana. 
Hun er så forheksende genial at man blir sittende å måpe i så mange timer at det antakelig kvalifiserer til tvangsinnleggelse. 

Den første DVD-plata handler om den merkelige 1500-talls-regenten som var nasjonalpolitisk virg i intakten, og bare tok i mot Jeremy Irons smygende jarl i sine indre gemakker for å more seg med hans underlegne beundring. 
Så blir det nesten noe på dama da en fransk Henri kommer på frierferd, men han er katolsk i buksene og godtas ikke av protestant-holygans i gatene. 
Dermed blir Henri sendt hjem. 
I mellomtida gjør Irons fru Essex gravid. 

Den neste DVD-en handler om hvordan den etter hvert sårt desperate seksualvegreren faller for Essex-damas vakre og dumme sønn, en utrolig vakker skildring av kampen mellom kjærlighet og fornuft hos en moden kvinne. 
Mirren bringer dronninga si til galskapens bredder, men den libidøse labiliteten er ikke av det utleverende laget, bare en trist hyllest til nødvendigheten av seksuell anerkjennelse og kroppslig fullbyrdelse. 

Filmen er så suveren at den gjør alle tidligere seksere meningsløse. 
Løp til butikken! 
