«Håkon Kornstad:»Samstemt tenor 

Vakrere har aldri den klassiske operaarie blitt forent med jazzen. 

Saksofonisten og sangeren Håkon Kornstad har funnet en egenartet indre musikalsk stemme. 

Samstemt får en ny betydning når Håkon Kornstad serverer oss et klassisk repertoar bestående av operaarier og napolitanske sanger spilt av Kornstad Ensemble. 
Dette er musikk slik du aldri har hørt den spilt før; Massenet, Strauss, Monteverdi, Bizet, Gluck, Rimsky Korsakov og Tosti. 
Sammen har de funnet frem til essensen i uttrykket, foredlet den – og forent respekt og lekenhet i et vitalt grenseland mellom jazzens friere form og den klassiske musikkens strammere struktur. 

Egenartet klangbilde 

Dette er musikalsk brobygging, både godt tenkt og nyskapende fremført. 
Du verden hvor flott det klinger i sine varsomme, vakre og besettende melodiøse arrangementer. 
Klangbildet er fascinerende annerledes, spennende og besnærende virkningsfullt og enkelt. 
Klassisk musikk spilt på trøorgel og kontrabass, perkusjon, harpsikord og cembalo ledet an av en tenorsaksofon er ikke dagligdags kost. 
Legg til at saksofonisten synger på italiensk, fransk og tysk, med en inderlig, betagende og varm tenor. 
Her triumferer musikken gjennom lyttende musikeres finstemte gehør. 

Alt passer i hop 

Håkon Kornstad er fra før en veletablert jazzmusiker, komponist og tenorsaksofonist. 
Hans særegne, varme tone i instrumentet kombinert med en velutviklet sans for det melodiøse har begeistret et stadig voksende publikum. 
Nå er han på god vei til også å etablere seg som en dypt personlig vokalist. 
I en alder av 32 år, finner han ut at han vil bli operasanger. 
Det viser seg at han har gått rundt og båret på en unik tenorstemme. 
Med albumet Tenor Battle forener han to vidt forskjellige musikalske uttrykksformer som om de alltid har passet i hop. 

Det er ikke mange forunt å kunne kombinere så ulike musikalske uttrykk, og til de grader lykkes med det – som det Håkon Kornstad gjør på sin nye plate. 
Hans prosjekt er en musikalsk berikelse for så vel dem som svermer for det klassiske som dem som liker når musikere strekker seg mot det ukjente. 
Det er noe magisk, nærmest tidløst og samtidig nyskapende og utfordrende i måten de turnerer disse sangene på. 
