Leken topptur
Feinschmecker mistet sin Michelin-stjerne i fjor. 
Man kan spørre hvorfor? 

- Burde jeg kledd meg litt penere? 

Robinson kikket inn i det som likner mest på en fornem vestkantstue, med lune farger, store oljemalerier, hvite duker og brokadegardiner. 
De kunne telle flere halstørklær. 
Og mange blå blazere. 
Ingen jeans. 

Spiseparets sonderinger ble avbrutt av en servitør med et varmt smil som geleidet dem til et hvitkledd bord. 

Robinson og Fredag har vært på Feinschmecker flere ganger, sist gang syntes de kokkens valg var vel trygge. 

- Småsulten eller ordentlig sulten, spurte Fredag. 

- Jeg er klar for kokkens sjuretter. 
Dette stjernetapet må undersøkes ordentlig. 

Robinson siktet til Feinschmeckers historie. 
Spisestedet har eksistert i 22 år, 19 av dem med en gjev Michelin-stjerne. 
I fjor mistet de den. 

Den første smaksprøven, foie gras, holdt definitivt stjernekvalitet. 
Den stekte andeleveren kom med syrlig eplechutney, søte brødterninger og vaniljesky. 

- Vaniljen gjør virkelig det lille ekstra her, dette er nydelig, sa Robinson. 

- Enig. 
Det mangler bare et dryss salt, men overraskende nok står havsaltet på bordet, så vips er dette perfekt, sa Fredag. 

Feinschmecker betyr «kresen kjenner» og kjøkken satser deretter: på klassisk, fransk gourmet. 
Krabberetten var riktig nok kledelig rampete, med oliven, chili og fennikel. 

Før neste rett, blåskjellsuppa, fikk de sancerre i glasset. 

- Dette er himmelsk. 
Og i midten, en liten overraskelse, sa Fredag og fisket opp en pastapute. 

- Wow! 
Dette er gøy, en liten sitrusbombe. 
Den smaker fortreffelig mot den klassiske suppa. 

Etter suppefesten kom gyldenstekt piggvar med sherrysmør. 
Robinson og Fredag benyttet anledningen til å diskutere servicen. 

- Den er diskré, men observant. 
Og effektiv, men behagelig. 

- Han må være byens beste servitør. 
Er du ikke enig? 
Han utstråler trygghet, er åpenbart en menneskekjenner og full av kjærlighet for faget og akkurat denne restauranten. 

Robinson rakk så vidt å fullføre setningen før servitøren kom med ei flaske av favorittvinen: 
Langhe Nebbiolo fra italienske Piemonte. 
Det er en vin som er lett og elegant i stilen, perfekt til lammet. 

- Kjøttet er mørt og vilt på smak. 
Og de lettsyrlige tranebærene er fantastiske i rødvinssausen. 
Deilig, sa Fredag. 

- Rødløken kunne vært bakt noe lengre, den er litt skarp. 
Og søtpotetpureen mangler salt. 
Men ellers er dette også en fulltreffer. 

- Klare for oster, spurte servitøren og varslet det Fredag regnet med var et klassisk ostefat. 

Men retten, som hadde fått navnet «Holtefjell XO-krem med knekkebrød og aprikossorbet», var nettopp det: rørt ostekrem, blåmuggostskum, aprikosis og pekannøtter. 

- Igjen, wow! 
Jeg liker meg her, roste Robinson opprømt. 

Gourmetfesten ble avsluttet med en utradisjonell dessert inspirert av den populære gulrotkaka: mascarponekrem, gulrotgelé, yoghurtsorbet og krydder-smuler. 

- Jeg trives virkelig godt. 
Miljøet er kanskje litt kjedelig, men servicen er i særklasse og kjøkkenkunstene er på toppnivå. 
De har dessuten blitt mer lekne siden sist vi var her, uten å ta for mye av. 
Schmekkerlekkert, rett og slett! 

Velg en tag for type anmeldelse! 
En av disse: 
