Et friskt pust i Punkt-programmet
Elephant9 skapte nok ekstra høye forventninger til sine liveshow da de slapp albumet «Greatest Show On Earth» tidligere i år. 
Heldigvis levde de opp til forventningene under årets Punkt festival. 

De åpner i det stille med «Way of Return», men det tar ikke lange tiden før de eminente musikerne kjører på i både intensitet og dynamikk. 

Trioen med Ståle Storløkken på keyboards, Nicolai Hængsle Eilertsen på bass og Torstein Lofthus på trommer er alle kjent fra forskjellige band, men dannet Elephant9 for å eksperimentere med noen felles favoritt-sjangre. 

Resultatet ble en blanding av jazz, fusion og 70-tallets progressive rock. 

Rytmeseksjonen Eilertsen og Lofthus driver låtene framover og spiller så tight som det er mulig å få det. 
De repetitive basslinjene blir hele tiden utfordret av Storløkken sin lekenhet og fargelegging med alternative harmonier og melodilinjer. 

En fryd 

Sammen beveger trioen seg mellom skiftende taktarter som om det var det letteste i verden. 
Det er både imponerende og en fryd å oppleve. 

I løpet av den altfor korte konserten fikk vi smakebiter fra flere album. 
Det er gøy å høre hvordan de leker seg med låtene og leverer heftige liveversjoner. 

Lofthus er den som tar seg mest frihet og kaster seg inn i det ene trommefillet etter det andre. 

Uforståelig at det ikke ble moshpit 

Før konserten fikk vi beskjed av kveldens konferansier at alle stolene måtte ryddes bort etter konserten. 
Dette kunne gjerne blitt gjort før, for å sitte å se et så rått og heftig band som Elephant9 er en skam. 

At publikum klarte å sitte stille og ikke bryte ut i moshpit under siste ordinære låt, «John Tinnick» er helt uforståelig. 

Elephant9 var virkelig et friskt pust i årets Punkt-program. 
