Et mammaliv til å bli gal av
«Tully» er en varm og velspilt tragikomedie som er nesten ubehagelig ærlig om mammalivets nedturer, og som kan få den mest barnekjære til å vurdere sterilisering. 

Tully 

Sjanger: 
Dramakomedie. 
Nasjonalitet: USA 2018. 
Regi: Jason Reitman. 
Manus: Diablo Cody. 
Skuespillere: Charlize Theron, Mackenzie Davis, Mark Duplass, Ron Livingston. 
Lengde: 
1 time 35 min. 
Aldersgrense: 12 år. 

Var det dette hun drømte om, litteraturviter og tidligere partyjente Marlo, da hun valgte kjærligheten og barn? 
Nå sitter hun der, 40 år gammel med uspennende jobb, en fraværende mann som bare spiller dataspill, og uplanlagt gravid med sitt tredje barn. 

Forrige svangerskap endte med fødselsdepresjon og sønnen Jonah. 
I privatbarnehagemiljøet har han fått diagnosen «sær». 
Slikt blir det mange møteavtaler av. 
Men Marlo får det meste til å gå rundt, og håper at alt skal gå bedre denne gangen. 

Sånn blir det ikke. 

«Alle» foreldre elsker barna sine over alt, og ville ikke vært dem foruten et sekund av livet. 
Men selv om mange prøver å late som om småbarnslivet er en deilig drøm, så - ærlig talt - er det ikke det. 
Søvnløshet, bråk, bekymringer, grensesetting og økonomiske krav setter sine spor hos de fleste, i større eller mindre grad. 
Kroppen og kjæresteforholdet endrer seg. 
Nye kjønnsroller etableres. 

Spanderer nattnanny 

Marlo har en irriterende rik, men godhjerta bror som lever det virkelig vellykka Facebook-livet med sin familie. 
Han ønsker å hjelpe, og vil betale for en nattnanny, som kommer og passer babyen om natten, så mor får sove. 
Først er Marlo stolt. 
Men etter tre uker uten søvn, slår hun til. 

Og inn kommer Tully. 
Et vidunder av en barnepleier, et vidunder av et menneske. 
En moderne Mary Poppins som tryller bort støv og skitt mens mor og far sover søtt. 
I tillegg til å være en uvurderlig avlastning for Marlo, bringer hun med seg et friskt pust av ubekymret ungdomstid og fandenivoldsket. 
Til og med Marlos sexliv greier Tully å få ny gnist i. 
Marlo livner voldsomt til. 
Fra å være helt på randen, blir hun en rolig og pannekakestekende omsorgsmamma. 
Alle er blide. 

Er dette en reklamefilm for innleid hjelp i huset? 
Eller er det hele for godt til å være sant? 

«Tully» viser seg å ta en vending som er både overraskende og ikke så lite sjokkerende. 

Duoen Jason Reitman og Diablo Cody har tidligere begått filmene «Juno» og «Young adults» sammen. 
Charlize Theron spilte også i sistnevnte, men her overgår hun det meste hun har gjort hittil i karrieren i rollen som utslitt mamma. 

Samspillet hennes med unge, karismatiske Mackenzie Davis som Tully, sist sett i «Blade Runner 2049» og tv-seriene «Black mirror» og «Halt and catch fire», løfter «Tully» fra det triste og hverdagslige til en virkelig fascinerende filmopplevelse. 

Festlig og traurig 

Som hun gjorde i sin Oscar-kronede rolle i «Monster», har Theron igjen latt seg forfalle for å gi rollen troverdighet. 
Slikt kan det fort bli ny Oscar-nominasjon av. 

Filmen sveiper innom de fleste sider av livet som sliten småbarnsforelder, på en ærlig og gjenkjennelig måte: forholdet og arbeidsfordelingen mellom mor og far, samt den ødeleggende sammenlikningen med andre småbarnsforeldre. 
Og nevnte jeg fritidsaktivitetene? 

Det er øyeblikk her da det bare er stress å følge livet i denne hardt prøvede familien. 
Men en lun og varm humor og nærværet av nattnannyen Tully gjør selv traurigheten til en fest. 
