«Victoria and Abdul:»Judi Dench mot røkla 

Judi Dench gjentar sin glansrolle som dronning Victoria, men filmskaperne vet ikke helt hva de vil. 

Det er 20 år siden Judi Dench ga oss en uforglemmelig dronning Victoria, håpløst forelsket i sin tjener, den standhaftige skotten Mr Brown. 
Mrs Brown var også basert på en sann historie, om hvordan Victoria etter ektemannens død søkte kjærlighet der hun kunne finne den. 

I Stephen Frears nye film er det en indisk tjener som rører ved hennes hjerte, mange år etter at Brown er sendt tilbake til Skottland. 
Skandalen er potensielt større, og det er også komedien. 
Ingen kan få mer effektivt frem imperiets absurditeter enn lojale koloniserte undersåtter. 

En sann historie? 

Frears har tidligere rettet et skarpt, men empatisk blikk på dronningens ensomhet i Oscarvinneren The Queen. 
Her går han for noe mykere, et sympatisk blikk på hennes behov for menneskelig varme og hvordan en kjekk indisk tjener kunne gi henne det. 

Filmen er basert på en såkalt sann historie (vel, mostly, som det humoristisk formuleres i åpningsvignetten), men filmskaperne spekulerer ganske vilt om hvilke intriger som dronningens indiske beiler utløste i kongehuset. 
I Mrs Brown var det statsminister Benjamin Disraeli som med stor kløkt fikk sin vilje overfor dronningen, her er det Lord Salisbury som kommer til kort. 

Dench dominerer 

Det gjør også Ali Fazal som Karim, selv om det ikke er hans skyld. 
Rollen er for lite utviklet til å gi Dench nok motstand, og vi får aldri noen forståelse for hva som driver ham, bortsett fra at han er en tjenestemann som søker litt eventyr. 

Det er isteden hans kollega, Mohammed, som gir oss en tiltrengt dose bittersøt realisme med sine noen ganger komiske, andre ganger tragiske opplevelser som indisk tjener på den kalde britiske halvøya. 

Det virker som Frears ikke helt får bestemt seg for hva slags historie han vil fortelle, der han vakler mellom litt tam komedie og epokedrama. 
Men Dench kan sin dronning ut og inn nå, hun trår ikke feil en eneste gang, og på noen måter forsterker hennes dominans rollens ensomhet. 
Men det blir for ensomt på toppen, også for Dench. 
