Gemyttlig kappleik
Bjørn Dæhlie og de andre heltene fra i går tar seg best ut på Youtube, ikke i lekekonkurranse i Åre. 

TV: 
Da jeg var liten, var svenskene bedre enn oss i alt. 
Det er i hvert fall slik jeg husker det. 
I dag har de solgt Volvo, Saab er på felgen og svenskene kommer til Norge for å servere mat. 
Det føles ikke bare godt. 

Innen vinteridrett er vi også mer jevnbyrdige enn på lenge og det krangles iblant i media. 
Tanken bak «Landskampen» på TV3 er trolig at de to erkefiendene bør møtes på gemyttlig vis andre steder enn hos Skavlan, så hvorfor ikke arrangere en vennligsinnet tvekamp mellom gårsdagens mestere i idylliske Åre. 
Et annen motiv er selvsagt den endeløse resirkuleringen av kjendiser som foregår på alle kanaler. 

Ikke underholdere 

I den første av ni episoder består det norske laget av Bjørn Dæhlie, Hans Petter Buraas, Tor Arne Hetland, Hilde G. Pedersen, Daniel Franck og Andrine Flemmen. 
Svenskene stiller med Pernilla Wiberg, Per Elofsson, Torgny Mogren, Magdalena Forsberg, Jon Olsson og Thobias Fredriksson. 
Det skal konkurreres innen storslalom og dragkamp, før Dæhlie og Mogren duellerer i en slags skiskyting. 

Den største svakheten med en serie som dette, er at ingen av deltakerne er underholdere. 
De er tidligere idrettsutøvere. 
Den nest største svakheten, er at ingen tar øvelsene på alvor. 
Dette er ingen lek, sier Bjørn Dæhlie, men det er jo bare tull. 
«Landskampen» er amatøridrett, festmoro på hytta. 

Lite spenning 

Mange har et nostalgisk forhold til de gamle heltenes bragder, men det er vanskelig å tilføre «Landskampen» nevneverdig spenning, hvis man da ikke har traumer fra oppveksten knyttet til en eller flere av deltakerne. 
De fleste vil nok ha mye større mimreglede av å se Dæhlie, Buraas og de andre vinne gull på Youtube. 

Før var det viktigst å slå svenskene. 
I «Landskampen» er det viktigst å delta. 
Det er en grunnleggende feil innstilling! 
