Kan bli countrymusikkens nye førstedame
Tift Merritt puster Emmylou i nakken. 

||| 
ALBUM: 
Helt siden den suverene albumdebuten «Bramble Rose» i 2002 har amerikanske Tift Merritt (35) holdt stand som en av de mest spennende nye countryartistene, både på grunn av sine evner som låtskriver og sin karakteristiske stemme. 

Americana Debuten var preget av fløyelsmyk og renskåret country, uten at det ga henne den posisjonen hun hadde fortjent i countrymiljøet. 

Hun er ikke den eneste som har måttet leve med erkjennelsen av å være «too good for country», litt for flink og avansert for den snevre countrybransjen som styres fra Nashville. 

For eksempel skriver hun låtene sjøl, til forskjell fra countrymusikkens mange «syngedamer». 

Egen kurs 
Men uten radiospilling har man lite å stille opp med. 

Tift har uansett staket ut sin egen kurs og etter hvert også utvidet lydbildet mer i retning americana. 

Allerede på andralbumet «Tambourine» (2004) var hun røffere i tonen, også i retning soul, mens hun på «Another Country» (2000) landet på en miks av country, folk og rock som videreføres på «See You On The Moon». 

Samtidig står hun sterkere og sterkere fram som «den nye Emmylou», og det er ikke bare fordi stemmen hennes ofte kan minne om sjangerens førstedame (når stemmen nesten brister på «Engine To Turn» og «The Things That Everybody Does» er hun skummelt lik). 

Tift Merritt skriver gode, ofte svært personlige tekster og har alle kvaliteter i seg til å bli en verdig arvtaker på toppen av countrytronen. 

God produksjon Tucker Martine gjør alt riktig i produsentstolen, enten det er bruken av hissige strykere på nostalgiske «Mixtape», melankolske «The Feel Of The World» med My Morning Jackets Jim James på slepen vokal, skjøre «We Never Talk About It», eller når han stripper helt ned til hennes egen gitar og vokal og Greg Leisz' vare steelgitar i Kenny Loggins' «Danny's Song». 

For første gang har Tift tatt med to coverlåter på et album, til gjengjeld er de nøye utvalgt. 

Den andre er Emitt Rhodes' 39 år gamle «Live Till You Die» - en leveregel de fleste av oss kan slutte oss til. 

Og hvorfor ikke fylle levetida med god musikk? 
