Nobelkonserten:- Tom prakt 

Nobelkonsertens faktiske kvaliteter overskygget heller ikke i år innholdets irrelevans. 

Konsert: 
Nobelkonserten 2012 Sted: 
Oslo Spektrum Publikum: 6000 Med blant andre Jennifer Hudson, Seal, Kylie Minogue, Ne-Yo, Karpe Diem og Susanne Sundfør 

For showet er prikkfritt gjennomført, med påkostet dekor og lysdesign. 
Publikum strikoser seg og gir varm tilbakemelding. 
Artistene gjør det de har kommet for - noen mer, andre mindre - og gjennomføringen har kanskje aldri vært strammere med tanke på de utallige videoinnslagene som red showet som en mare for bare noen år siden. 
Musikken står faktisk sterkere i fokus enn noen gang før. 

Men årets artist-lineup er ingenting å gå i krigen med når ambisjonene er å selge dette til TV-stasjoner som «kan nå potensielt titalls millioner» over hele verden. 
Tross i utdelingen av Nobels fredspris og søkelys på Norge i disse desemberdagene, er konserten fremdeles en provinsiell affære. 

Jeg bare nevner et konkurrerende event som skjer i Madison Square Garden i kveld, onsdag 12.12.12 - nemlig innsamlingskonserten for ofrene fra orkanen «Sandy» som herjet New York og New Jersey spesielt. 
På plakaten står navn som Rolling Stones, Bruce Springsteen, Paul McCartney og Eric Clapton. 
I konkurranse med en fjernsynskonsert der Seal, Kylie Minogue, Jennifer Hudson og Susanne Sudfør opptrer - hvilken ville du ha kjøpt? 

I Spektrum i går innfridde dessuten ingen av toppnavnene. 
Kylie husker vi i dag kun for kjolen, Ne-Yo gjorde en grei figur, men Jennifer Hudson nådde ikke til ankelen på forbilder som Patti LaBelle og Donna Summer (R.I.P.) som avslutningsfyrverkeri under tidligere Nobelkonserter. 
Dessuten er de hverken spesielt hete eller aktuelle. 
Selv om de har et navn, forstår vi likevel ikke helt hva de gjør på Nobelscenen i desember 2012. 

Som tidligere år, er navnene til nobelvertene atskillig mer attraktive enn artistene. 
Sarah Jessica Parker og Gerard Butler - med frekk, skotsk skjelmskhet i smil og replikker - var et utmerket par som ikke brukte unødvendig tid. 

Men Seal - burde han stått der og prekt fred i det hele tatt? 
Det er ikke mer enn et drøyt år siden han tok klekkelig betalt for å synge i bursdagen til Tsjetsjenias leder Ramzan Kadyrov, en mann hvis forhold til menneskerettigheter er mildt sagt frynsete. 
Seals tilstedeværelse i går er kanskje verre enn den kontroversielle bookingen av Toby Keith i 2009. 

Derimot har det blitt nesten tradisjon at de beste innslagene kommer fra ikke-engelskspråklige land, inkludert Norge. 
Der er Nobelkonserten dyktige - de henter alltid inn årets mest aktuelle navn. 
I Norge, altså. 

Karpe Diem, forsterket med Maria Mena, berørte for eksempel sterkt med «Påfugl», og svenske Laleh skapte kveldens eneste gåsehud på de første tonene av «Some Die Young». 
Da kom relevansen tilbake, og ironisk nok er det kun Karpe Diem av gårsdagens navn som alene er i stand til å fylle et Oslo Spektrum for tiden, hvilket de da også gjør i mars. 
Men Karpe Diem er nok ikke tilstrekkelig som salgsvare på TV-skjermen i utlandet ennå. 

Det er fristende å nevne at i den norske overtroen var gårsdagen Fandens bursdag - dette var nemlig fra gammelt av siste frist for betaling av gjeld og avdrag. 
Noe å tenke på for den økonomisk kriserammede fredsprisvinneren EU. 
Og kanskje hadde 
Fanden en klo med i spillet i planleggingen av årets Nobelkonsert også. 
