Vakkert og mørkt om kjærlighet
Daniel Day-Lewis spiller sin aller siste rolle i den seks ganger Oscar-nominerte «Phantom Thread». 

I alle fall ifølge skuespilleren selv, men jeg håper at lukten av sagmugg blir overveldende og at han igjen finner veien til manesjen. 

«Phantom Thread» føyer seg inn i rekken av filmer som «La La Land» og «The Shape of Water», som er inspirert av, og hyller de gamle Hollywood-filmene. 
Historien utspiller seg i London i 1955, hvor den fasjonable og eksentriske designeren Reynolds Woodcock (Daniel Day-Lewis) skreddersyr lekre kjoler til sosietetskvinner. 
Men mens kundene er tilfredse, er privatlivet fullt av forsmådde, unge kvinner. 
Så møter han Alma, og for første gang en verdig motstander. 
Hun lar seg nemlig ikke avfeie som de andre, og er villig til å bruke ekstreme metoder for å få ham til å elske henne. 

Paul Thomas Anderson («Magnolia», «There Will be Blood», «Boogie Nights») har laget en estetisk og visuelt vakker film. 
Det er en kjærlighetshistorie med mørke undertoner, og minner sterkt om Hitchcocks filmer. 
Daniel Day-Lewis er like fengslende som alltid, men jeg må si jeg har sett ham i mer utfordrende roller, og er litt skuffet over at dette er hans store sorti. 
Når det er sagt er det en svært vellaget og severdig film. 
