Var uenige om drikkevaner - ble oppløst
Men blod er tykkere enn vann for Purified in Blood. 

||| 
ALBUM: 
Fire år har gått siden sist metalkollektivet fra Stavanger slapp plate, og mye har skjedd i mellomtiden. 
Etter det briljante thrash-eposet «Reaper of Souls» (06), førte stridigheter rundt straight edge-pakten til at bandet gikk i oppløsning. 

Men blod er tykkere enn vann, som det heter, og er man en brødregjeng med et hjerte som banker for en felles musikalsk visjon, er det for gærent å la god heavy metal gå til spille. 
Fylla eller ikke. 

Da føles det også bra og meningsfullt å kunne konstatere at Purified in Blood har skrevet sine beste og mest karaktersterke sanger noensinne på «Under Black Skies». 

Tunge takter 
Det første tegnet på at noe er annerledes enn sist kommer allerede i åpningslåten «Thunderheads». 
Der man normalt sett ville funnet et arsenal av iltre stakkatoriff og høyt tempo, har nå seige og dystre akkorder tatt bolig i gitarene til rogalendingene. 
Og slik fortsetter det. 

«Death Priest» 

Naturlig «Under Black Skies» styrke er helt klart den organiske produksjonen, de lekne arrangementene og den frisinnede instrumenteringen. 
«Beneath the Pyre» bades i lekre orgeltoner, mens de rocka tilbøyelighetene i for eksempel «The Covenant Fall» krydrer sluttresultatet på en forbilledlig måte. 

Der deres amerikanske kolleger har en tendens til å låte nøyaktig likt som sidemannen på grunn av et nitidig detalj- og perfeksjonsfokus, lar Purified in Blood musikken puste med naturlig åndedrett. 

Det hersker en autoritet og harmoni i dagens utgave av bandet som ikke har vært like tydelig tidligere. 
Velkommen tilbake. 
