Ingen gourmetopplevelse på Oslos tak
Det er bare én grunn til å oppsøke Ekebergrestaurantens uteservering. 

Fredag var strålende fornøyd over å ha kapret seg et bord helt ytterst over hovedstaden. 
Sola var varm, himmelen blå, trærne irrgrønne, og lufta - full av røyk. 

Fra kjøkkenet i det ene hjørnet av uteserveringen foran funkisperla i Ekebergåsen, veltet røyken. 

Gjennom den kunne gjestene skimte et par hvitkledde stakkarer, som harket og hostet, mens de etter beste evne forsøkte å vifte bort røyken fra rødkantede øyne. 

I en røyksky - Koselig med grill, sa Robinson. 

- Men det spørs om kokkene er enige i det. 
Kanskje noen burde ringe til arbeidsmiljøkontrollen, eller noe sånt? 
Det kan da umulig være sunt å jobbe i en sånn røyksky over tid. 

- Vel, vel. 
Men utsikten er flott, da, insisterte Fredag. 

Uteserveringen til Ekerbergrestauranten er populær. 
På varme sommerdager valfarter både fastboende og besøkende til den romslige plassen høyt over bykjernen. 
Grunnen er åpenbar. 

Men lever maten opp til samme nivå? 

Dele Robinson og Fredag lurte på om det var mulig å dele en salat med kyllingconfit til forrett. 
Det var det. 

Så valgte de bort pizza, hamburger og moules frites, og sto igjen med «dagens kjøtt» og «dagens fisk». 
Til «dagens pris», som viste seg å være 240 kroner. 

- Det er entrecôte med bearnés og stekte rattepoteter, og havabbor med byggryns-risotto og safran, sa en godt over snittet travel servitør. 

- Safran hva for ?no? lurte Fredag, men servitøren var allerede langt utenfor høre-vidde. 

Nyt utsikten Fredag så på Robinson, som trakk på skuldrene, og så gjorde de det eneste enhver fornuftig person i en slik situasjon gjør: 
Nyter øyeblikket. 
Og utsikten. 

Vinden hadde nå snudd og fettet på grillkullet hadde brent opp, så røyken var ikke lenger så plagsom, verken for gjestene eller kokkene. 
Et improvisert foredrag fra Robinson om høyhus-bebyggelse og byplanlegging ble avbrutt av forrettens ankomst. 

Det var hyggelig at det gikk an å dele, og salaten smakte bra, kyllingen likeså, selv om den kom i ordinær, stekt utgave og ikke som confit. 

Ikke som bestilt Utvalget av vin på glass er greit nok, og når man kjøper det, gjør det ingen ting om servitøren kommer med flaska til bordet og skjenker opp - så man ser hva man faktisk drikker - i stedet å få klasket et par fylte glass på bordet og haste videre, som her. 

Hovedrettene kom ikke lenge etter, og som forretten avvek de fra servitørens beskrivelse. 

Jo da, det var både entrecôte og havabbor - og rattepoteter, men her var verken bearnés eller byggrynsrisotto. 

I stedet var her henholdsvis grønn asparges, cherrytomater, auberginepuré og rødvinssaus til kjøttet, og aspargesbønner, erter og søtpotetpuré med safran til fisken. 

- Skinnet er i tøffeste laget, men smaken er ok. 
Konsistensen likeså. 
Og grønnsakene er sprø. 
Hvordan var kjøttet? lurte Fredag. 

Røyksmak 
- Kraftig grillsmak. 
For ikke å si røyksmak. 
Og nok nærmere well done enn medium rare, som ble bestilt. 

Men tilbehøret er godt. 
Det hadde nok vært enda bedre hvis det ikke hadde vært kaldt. 

Om feilen ligger hos kjøkkenet eller i logistikken, skal være usagt, sa Robinson og hevet glasset med Ripasso. 

Desserten, to kuler is og en kule jordbærsorbé til førti kroner stykket, inkludert litt sjokoladestrø, tre-fire blåbær og et jordbær, var ikke et røverkjøp. 

Den gjorde heller ikke noe for å heve helhetsinntrykket. 

Ut fra dette besøket å dømme er ikke Ekeberg-restaurantens uteservering stedet for de store gastronomiske opplevelsene. 

- Jo da, sa Fredag. 
- Men, se på den flotte ... 

Robinson avbrøt. 

- Ja, ja, ja. 
Jeg vet det. 
Utsikten er flott. 
Og skål for den! 

Velg en tag for type anmeldelse! 
En av disse: 
