Rystende godt!
Denne filmen går med fjetrende kraft og konsentrasjon inn på et uhyre sentralt og grusomt tema: 
Den ofte institusjonaliserte vold og de overgrep som rammer uskyldige mennesker i politiske, religiøse og etniske konflikter. 

Vi lykkelig urammede forsøker å vegre oss mot ting som dette, og sier det er ubegripelig hva mennesker kan gjøre mot hverandre. 
Denne filmen sier det samme. 
Men den går langt videre og illustrerer vanvittig godt at volden og overgrepene har konsekvens og betydning. 
Og den skaper skyld. 

Det starter i Canada, der to tvillinger utfordres sterkt av deres nå avdøde mors siste ønske: 
Finn deres bror og finn deres far! 

Det blir starten på en reise gjennom et par tiår i et krigsherjet og traumatisert land i Midt-Østen. 
Skjønt aldri nevnt direkte, handler det åpenbart om Libanon. 

Lag på lag kommer sannheten frem i en film som - dessverre - også er en utopi: 
Sannheten kommer frem, ansvaret blir plassert. 

Det skjer ikke ofte i virkeligheten. 
Men at det skjer i denne filmen, gir håp om at humanismen fortsatt er en gyldig verdi som er verd å kjempe for. 
