Joan Baez:60 år som artist 

Den klokkeklare tonen er erstattet av en varm klang. 

Joan Baez: 
"Whistle down the wind" (Proper/Border) 

Det er gått ti år siden Joan Baez ga ut studioalbumet "Day after tomorrow". 
I mellomtiden har hun feiret 75-årsdagen med et konsertalbum. 
Nå er hun blitt 77 år og er ute på sin "Fare thee well"-turné. 
2018 skulle være hennes siste år med store turneer, men 2019 står allerede på listen. 

Det må være vanskelig å ta farvel når du har stått på scenegulvet i 60 år, med første konsert i Cambridge i 1958. 
Moren ble 100, så vi kan krysse fingrene for at sangeren fra Staten Island i New York blir værende en god stund til. 

Hun åpner sitt 25. album med Tom Waits' "Whistle down the wind", en nydelig versjon av en fabelaktig sang. 
Deretter kommer Josh Ritters "Be of good heart", mens "Another world" er fra den gang Anohni fortsatt var Antony and the Johnsons. 

"Civil war" er skrevet av John Henry, som skal ha honnør for den jordnære produksjonen av platen. 
Med tanke på Baez' politiske engasjement får linjen living through a civil war en dagsaktuell betoning. 

Vi får også "The President sang Amazing Grace", Zoe Mulfords sang om drapene på ni svarte kirkegjengere i Charleston i 2015 og president Obamas a cappella framførelse av "Amazing grace" i en minneseremoni kort tid etterpå. 
Det sterkeste øyeblikket i løpet av hans åtte år, og et skremmende ekko av Richard Fariñas “Birmingham Sunday" som Baez tok med på en plate i 1964. 
Den handlet om Ku Klux Klan-bombingen av en kirke, der fire jenter ble drept. 

Før Charleston-sangen får vi Mary Chaplin Carpenters "The things that we are made of" og etterpå kommer Tom Waits’ "Last leaf", til sammen 11 minutter som du skal ha et hjerte av stein for ikke å la deg bevege av. 

Baez har sagt at dette kan bli hennes siste plate, men det hadde vært et tap i en verden som fortsatt trenger henne. 

Beste spor: 
"Whistle down the wind", "The things that we are made of", "The President sang Amazing Grace", "Last leaf". 
