Fryktinngytende musikalitet
«International Blackjazz Society» er jazzorkesteret Shinings tredje album siden de fant ut at det egentlig var metalband de ville være. 
Og det som virket nytt og radikalt da «Blackjazz» kom i 2010, er for lengst blitt til en formel: blindt raseri + skolerte musikere = blackjazz. 
Men til formel å være, føles den ennå forbløffende fresh. 

Riktig nok er det øyeblikk på dette albumet hvor aggresjonen står i fare for å tippe over i selvmedlidende tenåringstrass. 
Alle «fuck you»-skrikene til Jørgen Munkeby i «Burn It All», for eksempel, blir mer Marilyn Manson-ske enn godt er. 
Tomme fraser forblir tomme fraser samme hvor sint man høres ut. 
Men, OK, ingen oppsøker Shining på grunn av de kloke tekstene. 
Greia er de soniske kickene. 

I så måte kommer «International Blackjazz Society» neppe til å skuffe noen. 
Gitarriffene har fremdeles iskalde stålkanter. 
Trommene hamrer fremdeles med robotisk presisjon. 
Og når Munkebys saksofon uten forvarsel får et av sine deliriske anfall, kan hele bandet fremdeles forvandle seg fra Meshuggah til John Zorns Naked City i løpet av ett abrupt taktskifte. 
Det er musisering på et nivå som på én og samme tid er festlig, fascinerende og fryktinngytende å lytte til. 
