Sommeren er kommet!
Filmen starter med at den søvnige highway-patruljøren måler passerende bil til jetflyfart. 
Da vet vi at deilige overdrivelser er på vei. 
Snart kommer Arnold Schwarzeneggers klassiske Aku Aku-fjes inn i filmen, og du tenker: 
Alle anmeldelser vil hete "I'm back". 
Han er faktisk. 

The last stand 

USA. 
2013. 
1 time, 47 minutter. 
15 år. 
Regi: Jee-woon Kim. 
Med: 
Arnold Schwarzenegger, Forest Whitaker, Johnny Knoxville, Peter Stormare, Eduardo Noriega. 

Så kom sommeren i pluss en halv celsius: 
Forrykende utkant-action med alle de ingrediensene som egentlig skal sikre kinosuksess i badesesongen. 

Harry-humor så tjukk som kjernemelk på sørstatsvokaler (Knoxville er med!), racerbil-porno av den sorten som får til og med konfesjonsbundne syklister til å jodle med setefestet, alvorsfri, men stundom sorgtung friluftsaction som minner om småby-western i tørkeperioden og til og med små svimle drypp av FBI-humor. 
Og på toppen den klassiske østerrikeren Arnold Schwarzenegger med en slags militær Bieber-sveis, yippie-ki-yay-maskulinitet og framdriften til en supertanker. 

Han er sheriff i Sommerton, Arizona den solsvidde søvnighetsdagen da mektig meksikaner er på rømmen, og den narkotika-lønna smuglersønnen Eduardo Noriega har med seg svensken Peters Stormare-tropper. 
Fremmedfolka herjer ufint med nystrøkne sheriff-assistenter, så da Arnold må slå tilbake må han deputisere eks-soldaten i arresten og den merkelige mannen med morgenkåpe og noe som likner død bever på hodet (dyret). 
Han driver våpenmuseet. 

Det smeller så mye at filmen får et ekstra konsonantsett (nå er alle bokstavene med), replikkene sitter akkurat der de skal være i Harry-filmer, humoren er enkel, men kjut og FBI-sjefen Forest Whitaker sperrer øynene effektivt opp til grøssernivå. 
Når bilracet skeiner seg ut i maisåkeren, mangler bare "Born to be wild" og lunken cola. 

Regissøren Jee-woon Kim er sør-koreaner. 
Dårlig nytt for Nord-Korea. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
