Varmt gjensyn i snøstorm
Det er bare å puste lettet ut. 
"Jul i Flåklypa" gjør ikke skam på "Flåklypa Grand Prix" – utvilsomt den høyest elskede av alle norske filmer – og den tukler heller ikke med formelen. 

Filmens enkle, men velturnerte handling tar utgangspunkt i litt mild mediesatire. 
Frimand Pløsen, redaktør i Flåklypa Tidende, har sviktet sitt samfunnsansvar til fordel for en serie oppslag som lover snø til jul. 
Når snøen ikke kommer, overtaler han Reodor Felgen til å finne opp en snømaskin. 
Men så forsvinner Felgen, Pløsen blir stormannsgal og snømaskinen kommer ut av kontroll. 

Selvsagt er det ingenting her som matcher det klimaktiske billøpet i Ivo Caprino og Kjell Aukrusts mesterverk fra 1975. 
Men "Jul i Flåklypa" tar godt vare på alle de virkelig viktige sidene ved universet de to skapte – den varme tonen, de fiffige detaljene og de verbale krumspringene. 
Filmskaperne skal dessuten ha for at de valgte dukker og gammeldags stop-motion-teknologi fremfor dataanimasjon. 

Ludvig er fremdeles redd for alt som kan være "fali", Solan er fremdeles selvtilliten selv og Reodor Felgen er fremdeles verdens lureste, luneste sykkelreparatør. 
Og Flåklypa er fremdeles Flåklypa, et sted det er veldig trivelig å være. 
