Irriterende kjedelig!:Bokanmeldelse: 
Jørgen Jæger: 
«Guden» 

En av Norges mestselgende krimforfattere burde fått bedre manushjelp av forlaget sitt. 

Jørgen Jægers nyeste krimroman, den tiende i rekken, har et spennende og dramatisk anslag: 
Den kvinnelige ordføreren i Fjellberghavn blir skutt når hun står på talerstolen. 

Flere andre i hennes nærhet, blant dem Ole Viks kjæreste, blir også skadet og ordene «Allahu Akbar» får panikken til å bryte ut i folkemengden. 
Kort tid etter blir flere minibanker ranet. 
Politiet, med Cecilie Hopen i spissen, står maktesløse. 
Gjerningsmennene har barrikadert utgangene ved politihuset med kjøretøy som kan inneholde bomber. 
Merkelig nok blir ikke politiets beredskapstropp vurdert tilkalt. 

Mer krim: 
Nytt blod til Millennium 

Alt tyder på at det har vært en nøye planlagt terroraksjon, men politiet innser snart at sannheten er mer innviklet. 
Den antatte terroristen var nemlig kledd i norsk regntøy, og det ville nok ikke en terrorist som planla å sprenge seg selv gå med. 

Snart føres politiet inn i en verden av spilleavhengighet og illegal organhandel, sistnevnte et mye brukt spenningselement i krimromaner de siste årene. 

Storslått: 
Terningkast 6 til John le Carrés siste spionthriller 

Jæger har en overtydelig fortellerstil som overlater svært lite til fantasien. 
Guden» preges av så mange gjentakelser at det blir irriterende. 

Vi blir innprentet til det kjedsommelige at Cecilie Hopen er traumatisert og ferdig med menn, og her er det for eksempel en person som ankommer en scene som et friskt pust, og forsvinner ut av scenen som et friskt pust noen sider senere. 

Enkelte ting er langt som et uår – klisjeene florerer i teksten. 
Flere av setningene har en rar og tung oppbygging. 
Jæger er i overkant glad i frempek og i å forklare alt som skjer, flere av karakterene er for stereotypiske – resultatet er at handlingen blir forutsigbar og lite spennende. 
Med noen unntak: skildringene av en spillegal person er gode og blant de beste og mest troverdige scenene. 
Boken har også noen herlige personskildringer. 

Fått med deg? 
Terningkast 6 til Jan Kjærstad: 
Glimrende! 

«Guden» har mye potensial som skusles bort ved at forlaget har sluppet oppsiktsvekkende mange svakheter i teksten gjennom. 
Mer nitid korrektur kunne ha løftet boken og fått dramatikken, drivet og enkeltpersonenes følelser enda bedre frem. 
For det står ikke på Jægers fantasi. 

Han er en ambisiøs plotsnekrer som kombinerer thrilleren med den sosialrealistiske krimromanen og skaper et univers hvor alt kan skje, og hvor menneskene presses langt utover sin tålegrense. 

PS! 
Som en liten kuriositet kan det nevnes at krimforfatter Jan Erik Fjell, som visstnok er en habil pokerspiller, har bidratt i boken med å skrive et eget avsnitt hvor pokerspill står i sentrum. 

Anmeldt av: 
Elin Brend Bjørhei 
