Strøken norsk-americana
Nå til dags kan den beste amerikanske musikken like gjerne komme fra Bærum. 

AMERICANA Bendik Brænne "The Last Great Country Swindle" (Bendix/Musikkoperatørene) 

Han har spilt på plater med DumDum Boys og Kurt Nilsen, er medlem av surfpunk-bandet Los Plantronics og har tidligere gitt ut to svært sympatiske countryrock-album under eget navn. 
"The Last Great Country Swindle" må likevel være det flotteste prosjektet Bendik Brænne fra Bærum har vært involvert i så langt. 

Spesielt albumets første halvdel er forfriskende saker. 
"Runaway" har Lee Hazlewood-aktig melodi, dramatisk strykerarrangement og tøffe mariachi-trompeter. 
Bandet utvides med orgel og treblåsere for 60-tallspoplåten "Ain't Nobody Like Me" og nærmer seg ren psykedelia i det "I'll Be Gone Tomorrow" nærmer seg klimaks. 
Alt sammen låter stort uten å bli anmassende, gjennomarbeidet uten å bli glatt, melankolsk uten bli sutrete. 

I likhet med den kanadiske kritikeryndlingen Daniel Romano – konsertaktuell på Håndverkeren i Kristiansand 5. november! – lager Brænne sjangermusikk som ikke lar seg begrense av sjanger. 
Sånn sett er det veldig naturlig at Romano bidrar som korist, instrumentalist og med-produsent her. 
Men – hvis du vil ha min helt subjektive mening – det er Brænne som lager den varmeste, mest bevegende musikken av de to. 

Roy Søbstad 
