Filmanmeldelse:Høy speed på tomgang 

Liam Neeson er like mutt, bekymret og barsk som vanlig, men nå går «Taken»-konseptet på tomgang. 

«Taken 3» USA. 
15 år Regi: 
Olivier Megaton. 
Med: 
Liam Neeson, Maggie Grace, Forest Whitaker, Dougray Scott 

Det er tredje gang Liam Neeson ikler seg rollen som ex-agent Bryan Mills, og det er liten tvil om at den dugelige skuespilleren er full av stø troverdighet. 
Få kan forene kombinasjonen rå action og øm oppmerksomhet som ham. 

Det i seg selv er med på å gi «Taken»-konseptet innhold. 
At han må bryne seg på en politisjef i Forest Whitakers stødige skikkelse, er også en drivkraft som funker. 
At Luc Besson står som produsent og manusforfatter merkes i bil-forfølgelses-scener på høyoktan kombinert med effektiv pulserende musikk. 

Mengden av slike scener kan likevel ikke skjule at plottet i seg selv er lite originalt; agent Mills jages og jager for å redde seg selv og sin familie. 
Dette har han gjort i de to foregående filmene, og det er åpenbart at teamet bak Taken melker konseptet for hva det er verdt. 

Etter at ekskona blir drept tidlig i filmen, består ex-agentens familie av datteren, som nok en gang må stole på sin handlekraftige pappa. 

Mills utsettes for et komplott som gjør at han ansees som eks-konas drapsmann. 
Dermed må han hente fram sine gamle vaner (og venner) fra agent-tiden. 

Det er liten tvil om at han til fulle behersker de harde fysiske og psykiske lover som kreves for at du skal overleve konstant forfølgelse av både politi og skurk. 
Ser du bort fra store doser av usannsynlighet, er Neeson et funn i slike omgivelser. 

Men det virker unektelig som om teamet bak «Taken» har vært noe uinspirert når det gjelder hele konseptet, og da tyr man til velkjente metoder som mye action og heidundrende voldsorgier. 
Det er effektivt, men ikke direkte minneverdig. 

BORGHILD MAALAND 
