FILM:Dyrisk dill 

Det handler om en usedvanlig formlete dyrepasser i en dyrehave, som sliter bestialsk med kjærlighetslivet. 
Hvem kan gi råd? 
Jo, dyrene! 

Javel: 
Ikke så få barn vil fryde seg over snakkende dyr, slapstick-scener og teknisk godt gjenomførte tricks; det ser virkelig ut som dyrene er så menneskelige som de fremstilles. 

Så kan man alltids spørre seg: 
Er dette dyremishandling? 

Antakelig ikke. 
Men for meg blir det pinlig smakløst; Hollywoods evige evne til å tilpasse enhver skapning sitt eget, «muntre» behov. 

På den annen side: 
Filmen er godmodig. 
Hovedpersonene er snill, men irriterende. 
Hva som skal skje, forstår man fem minutter inn i filmen, hovedpersonen kun fem minutter før slutt. 

Så alt i alt tror jeg adskillig barn også vil reagere som meg: 
Dette er nokså dustete, dyrisk dill. 
