Dead or Alive:Ultimate 

Tecmo tar oss tilbake til gamle dager med denne DoA-pakken som inneholder to klassiske spill. 
Det ene i ny, det andre i gammel drakt. 
Er det verdt pengene? 

Dead or Alive-serien har enn litt annen status enn Tekken, Virtua Fighter eller Soul Calibur. 
Mange synes at fokuset på lettkledde damer ødelegger for spillfølelsen, mens noen mener at spillene faktisk er mye dypere enn det virker ved første øyekast. 
Og vi føler også at det er tilfellet  selv om det er lett å la seg blende av den flotte grafikken og damenes fysiske atributter, er Dead or Alive-spillene faktisk meget solide slåssespill, med mye strategi involvert. 

LES OGSÅ: 

En historietime 

Det første Dead or Alive-spillet dukket opp på Sega Saturn og PlayStation i 1997, mens oppfølgeren, Dead or Alive 2, kom i 2000 på PlayStation 2 og Dreamcast. 
I 2001 flyttet serien til Xbox (Tecmo er fremdeles en av de få japanske utviklerne som er 100% dedikert til Microsofts plattform), og Dead or Alive 3 så dagens lys. 
Siden kom spinoff-spillet Dead or Alive: 
Xtreme Beach Volleyball, i fjor dukket Ninja Gaiden opp, som også har en viss tilknytning til serien, og nå er tiden inne for Dead or Alive: 
Ultimate. 

Det er imidlertid ikke et nytt spill vi snakker om her, men en nyutgivelse av DoA 1 og 2. 
Det første spillet er omtrent uforandret, og er derfor først og fremst en kuriositet, med spillbarhet og grafikk rett fra 1997. 
Det er klart at det føles veldig begrenset, men likevel er spillet interessant som et bevis på hvor mye som har forandret seg gjennom årene. 
Det er imidlertid én stor nyhet med denne versjonen av DoA 1, og det er Xbox Live-støtte. 
Du kan nemlig spille gode, gamle Dead or Alive på internett! 

I ny utgave 

På den andre disken finner vi en fullstendig remake av Dead or Alive 2. 
Spillet er blitt totalt overhalt grafisk, og konvertert til den svært så flotte Dead or Alive 3-motoren, skrevet spesielt for Xbox. 
Har du spilt DoA 3, Ninja Gaiden eller DoA:X, vet du hva teknologien har kapasitet til, og DoA 2 ser nå like flott ut. 
Menysystemet og grensesnittet er også moderninsert, og det hele ser ut som et helt nytt Xbox-spill. 

Men faktum er at det ikke er det. 
Dead or Alive 2 er for det meste det samme gamle spillet som for fem år siden. 
Derfor legger vi ikke skjul på at spillbarheten føles noe gammel. 
Vi tok noen runder med DoA 3 for å sammenligne, og det er klart at ting har forandret seg. 
DoA 2 føles ikke så avansert og så spektakulært som det tredje spillet, men likevel er det god, solid underholdning. 

Det er mye innhold i Dead or Alive 2, det er det ingen tvil om. 
Alle karakterene har en lang rekke kostymer du kan låse opp, og det er selvsagt en del skjulte karakterer i tillegg. 
Likevel er utvalget av karakterene mindre enn i spill nummer tre, og kanskje noe underveldende i forhold til mange andre slåssespill. 
Det er kanskje kostymene som imponerer mest, for her er det mye å låse opp. 
I tillegg er det et par nye, flotte brett lagt til i denne utgaven - men vi hadde også likt noen helt nye personligheter. 

Det er derimot et godt utvalg av spillmodi å velge mellom. 
Du har selvsagt den klassiske Story Mode, som stiller deg opp mot diverse motstandere på forskjellige brett. 
Det er ikke dramatisk utfordrende å kjempe seg gjennom historiemodusen på de enklere vanskelighetsgradene, og for å låse opp flesteparten av de skjulte kostymene må du runde Story Mode med alle karakterene. 
Det er gøy, vellaget, og kampsystemet fungerer veldig bra. 
Dead or Alive-spillene har en spesiell flyt over seg, med rytmiske kombinasjoner av angrep og effektive mottiltak til disse. 
Noen spillere mener at DoA-serien mangler dybden og strategien andre slåssespill er kjent for, og det kan i og for seg stemme til en viss grad. 
Men faktum er at DoA 2 er eksplosivt, raskt og morsomt, selv om det ikke er det mest sofistikerte slåssespillet i verden. 

Når du går lei av historiemodusen, er det fremdeles Time Attack og Survival igjen, og disse fungerer som forventet. 
Time Attack krever at du kommer deg gjennom spillet fortest mulig, mens Survival setter deg opp mot endeløse bølger av fiender og begrenset helse. 
Videre er det diverse flerspillervarianter og en kinomodus som lar deg se på to karakterer banke hverandre helseløse. 
Alt er som forventet av et godt slåssespill. 

Vold i felleskap 

Men rosinen i pølsa er Xbox Live-mulighetene. 
Begge spillene som følger med i pakken kan nemlig spilles på nett, noe som er et svært morsomt og velfungerende tillegg. 
Det aller kuleste er at opptil åtte spillere kan delta samtidig 
 men bare to slåss. 
Resten følger med på kampen, noe som skal etterligne følelsen du fikk på gamle arkadehaller, da to stykker spilte mot hverandre og resten av kompisene fulgte med bak ryggene deres. 
Team Ninja har gjenskapt det konseptet på en utrolig bra måte, du kan bytte kameravinkler og prate med de andre deltakerne mens du følger med. 

Som vi allerede nevnte er grafikken i DoA 2 fullstendig overhalt, og intet mindre enn fantastisk. 
Selv om - sammenlignet direkte mot Dead or Alive 3 virker det som om DoA 2 er lite grann mindre detaljert, spesielt på karakterene. 
Men forskjellen er minimal, og grafikken er uansett helt nydelig. 
Vi vet hvor flinke Tecmo og Team Ninja er med å utnytte Xboxens maskinkraft, og de viser muskler nok en gang. 
I tillegg er lydsporet nå også i full 5.1, så det høres like flott ut som det ser ut. 

Dead or Alive: 
Ultimate er nok mest et spill for fansen av serien, eller de som veldig gjerne vil prøve slåssing over Xbox Live. 
Det er tross alt et kjempespill, det er bare at det er litt for lite nytt untatt grafikken. 
Vi skulle gjerne sett en ny karakter eller to, for eksempel. 
Men for all del, elsket du DoA 3, og vil oppdage seriens røtter, og har samtidig behov for et nytt, solid slåssespill, gå for dette. 
Vi synes det er absolutt verdt en sjanse! 
