Film:Rørende rørete 

Enda en nydelig filmmeditasjon over livet selv fra Terence Malick. 

Det er lett å bli pompøs etter å ha sett kunstneren Malick i aksjon. 
Få filmskapere makter i like sterk grad å få en til å stoppe opp, se seg rundt og ja - tenke litt over tilværelsen, selve livet her og nå! 
Ingen komponerer bilder og scener så melankolsk vakre som ham, og ingen klarer å bruke klassisk musikk mer overbevisende - man lar seg frivillig manipulere. 

«To the Wonder» er hakket - av mangel på bedre ord - enklere i formen enn hans forrige, til tider overambisiøse og ubegripelige «Tree of Life». 
I bunnen her ligger en streit kjærlighets/trekanthistorie, fortalt på en langt fra streit måte: 
Fragmentert, med hopp i tid og rom, nærmest uten dialog og uten forklaringer på hvorfor karakterene handler som de gjør. 
Ikke sjelden scener som minner om drømmer. 
Malick og fotografen er intenst opptatt av naturen: trær, vann - og hvor mange sekvenser med løping i kornåkre trenger man egentlig? 
Slikt er egnet for å splitte publikum, selv kjedet jeg meg ikke et øyeblikk. 

Amerikanske Neil og ukrainsk-franske Marina forelsker seg mens førstnevnte er på ferie i Europa. 
Hun flytter med ham og hennes tiårige datter til Oklahoma. 
Den voldsomme forelskelsen kjølner, Marina og datteren finner seg ikke til rette. 
Hun søker trøst hos den katolske presten Quintana - en mann grepet av religiøs tvil. 
Marina bryter opp fra USA når visumet går ut. 
Neil finner tilbake til gamleflammen, men også det forholdet går raskt i knas. 
«Noe» mangler i livene deres. 
«Kjærligheten forener oss», «Kjærligheten som elsker oss». 

Den alltid tilstedeværende fortellerstemmen (vi hører Marina og presten om hverandre) nærmest ber om forsoning. 
Slik høytravende, svulstig messing ville man antakelig ledd høyt av i andre filmer. 
I samspill med de vonde, nydelige bildene man ser i «To the Wonder» er det vanskelig ikke å bli grepet. 
«To the Wonder» er muligens en rørete fortalt historie. 
Det er underordnet når det nesten går an å se lyset i kinomørke. 
Malick gjør noe med en, se selv! 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
