Oz: The Great and Powerful
En perfekt start på eventyret! 

Han er modig, regissør Sam Raimi. 
Han har laget en direkte forløper til Trollmannen fra Oz (1939), en av filmhistoriens mest elskede klassikere. 

Og som en ekte trollmann trekker han sine beste ess ut av ermet. 
Oz – The Great and Powerful er nemlig en fantastisk herlig eventyrfilm, som gjør ære på sin forgjenger, samtidig som den utvider Oz-universet med fantasirike omgivelser fylt av fargerike figurer. 

Det eneste jeg har å sette fingeren på, er imidlertid ganske viktig. 
To av hovedrollene er for svake. 
Ellers er dette en førsteklasses film for hele familien - og resten av slekta! 

I tråd med originalen 

Tryllekunstneren Oscar (James Franco) jobber i et omreisende tivoli i Kansas. 
En tornado blåser ham av gårde i en luftballong, noe magisk skjer, og han ender opp i eventyrlandet Oz. 

Der møter han to heksesøstre, Theodora (Mila Kunis) og Evanora (Rachel Weisz), som forteller ham at han i følge en spådom er den nye kongen av Oz, bare han først knekker tryllestaven til den onde heksa Glinda (Michelle Williams). 

Oscar legger av gårde, men skal oppdage at oppdraget blir annerledes enn ventet. 

Allerede i begynnelsen forstår jeg at filmens tone er i tråd med originalen, med sort/hvite bilder i gammeldags firkantformat. 
Jeg legger også merke til at all lyd er i mono. 

Men så kommer indikasjoner på noe større og bredere. 
En flamme blåser ut av billedramma. 
Tornadoen blåser lyden ut i alle kanaler. 

Og når Oscar oppdager Oz, utvides bildet til superbredt format med sterke Technicolor-farger, og super 3D-dybde. 
Her synes jeg Sam Raimi har en perfekt start på eventyret! 

Flommer over av rik fantasi 

Persongalleriet er viktig, og det finnes mange herlige figurer. 
Spesielt imponerende er Oscars følgesvenner, den bevingede apen Finley, som han redder fra en løve, og en jente av porselen som han limer føttene tilbake på. 

Det er utrolig hvor mye menneskelighet som formidles gjennom disse digitale figurene, med stemmer av henholdsvis Zach Braff og Joey King, som i beste Oz-tradisjon også er med i filmens Kansas-scener. 

James Franco, Michelle Williams, Mila Kunis og Rachel Weisz gjør også fine roller, men jeg føler at Franco virker merkelig uengasjert, noe han sikkert ikke er, men hans fremtoning antyder at han ikke tar dette særlig seriøst. 

Og Mila Kunis er litt for mye glamourjente til at jeg godtar henne som eventyrheks, med mindre åletrange skinnbukser er vanlig couture i Oz. 
Jeg synes altså at filmens største roller kunne vært taklet noen hakk bedre. 

Men bortsett fra dette pirket, er Oz: 
The Great and Powerful en film jeg absolutt ikke ville ha vært foruten! 
Den flommer over av rik fantasi, er svært lekkert filmet, og forteller en underholdende historie som utforsker menneskelig moral på sedvanlig Hollywoodsk vis. 

Det handler om å finne det gode i seg selv, stole på egne egenskaper og overvinne umulige odds. 
Stor originalitet er det kanskje ikke, men i en forløper til Trollmannen fra Oz, gjelder det ikke å finne opp kruttet på nytt, men å få det til å smelle kraftigere. 

Sam Raimi sier «simsalabim», og får det til å skje! 
