Rapper åpenhjertig om rus og sykdom
Angelo Reira gjør det meste bedre enn de fleste. 

«Fakk med Tunge Trond», snerrer Loddefjord-rapper Trond Angelo Eriksen, bedre kjent som Angelo Reira. 
Det er en utfordring, og det virker som om han vet at det ikke er mange som kan røre ham. 
Angelo Reira har lang tid på albumdebuten, men den var verdt å vente på. 

Angelo Reira er kledelig vanskelig å sette i bås. 
Han har en sjeldent dynamisk og variert flyt, noe som gjør at den tette strømmen av ord aldri blir forutsigbar. 
På den ene siden kan han være myk og kommersiell på én låt, for å så kaste seg rundt og bli en tung, arrogant og nesten pinlig grisete – før han plutselig blottlegger seg selv med alle sine svakheter og dårlige sider. 

Linjer som «Skulle liksom komme bedre tider/eg har medisiner men trenger no nøtter/vurderer å highjacke et legesenter/utpresse leger for nye resepter/jæla vanskelig å takke nei når nesten alle tjommiene geflar» («Glutenfri») går hånd i hånd med «rompen til tøsen din klapper til meg/når eg tar hon med hjem for å bli stimulert/Damene dine kommer til meg/For Tunge Trond vet kordan legge de ner». 

Med flere vidt forskjellige produsenter (Hkon, Geir Sky, Mogger, Akeron, JanValjan, Imsito og Boge), samt store og små bidrag fra kjenninger som Eirik Aas, Kamelen, Martin Hazy, Big Sexy og Gizmo, er også «God Mornings Norge» overraskende variert. 

Bangere, klinelåter, festmusikk og skriftemål: 
Angelo Reira behersker de fleste sjangere. 
Ikke alle rimene er like potente, og en del av grisesnakket er temmelig usjarmerende, men at han er en av byens mest interessante og vågale rappere kan ingen ta fra ham. 
«God Mornings Norge» er knallhard, fløyelsmyk, poppete, samfunnsrefsende, klysete og kledelig arrogant. 
Den er nesten alt en virkelig god hiphop-plate skal være, men den er også mye mer. 
Dette er et album man blir glad i, på grunn av både dets styrker og svakheter. 
