Matanmeldelsen:Gå tilbake til det gamle, Nye Taj Mahal 

Er det nødvendig at spisegjestene kommer i annen rekke på grunn av take away? 

– 
Dette er mer enn irriterende. 
Spisevennen har hisset seg opp i løpet av måltidet, og nå venter vi på få betalt regningen. 
Vi har gitt opp tanken på å bestille dessert, for det har vært kladdeføre fra vi satte oss ned til vi sitter med tomme glass. 

– 
De burde kunne klare å holde et halvt øye med oss i restauranten, men her er all oppmerksomhet rettet mot inngangsdøren, sier han. 

Vi har opplevd dette før, og det ser ut til å bli stadig mer vanlig: 
Servitørene slipper alt de har i hendene med en gang det kommer en rosakledd sykkelrytter eller varebilsjåfør inn døren. 

Spisevennen er blitt grundig lei av fenomenet som han mener ødelegger for både restauranten og gjestene. 

– 
Jeg har fulgt denne restauranten fra den gang de åpnet ved Birkelunden og så flyttet opp hit på Torshov. 
Men jeg gir snart opp – av én årsak: 
Alt fokus på take away går ut over spisegjestene i restauranten. 

Slik begynte det 

Menyen byr på klassiske retter, men også et utvalg egne spesialiteter. 
Bordvenninnen har en forkjærlighet for butter chicken og velger den. 
Til forrett tar hun vegetarpakora. 
Jeg følger opp med rekepakora og spesialiteten lam i spinat, mens Spisevennen begynner med dalsuppe før chili-kylling. 

– 
Og øl, takk. 
Har dere Cobra? spør Spisevennen. 

Denne dagen har de bare norsk øl på fat, og ut fra kranene ser det ut til å være fra Arendal, enda vi får beskjed om at det er Aass-øl. 
Bordvenninnen og jeg ber om rødvin og får to glass uten videre kommentar. 

Litt etterpå kommer det sprø poppadum på bordet med dressing til. 

Brukbar start 

Fatet med poppadum og dressing er tømt, og ventingen begynner. 
Telefonen ringer i ett sett, og samtalen går høyt på kjøkkenet mens kunder står og venter på take away. 
Etter hvert kommer poser med mat ut til dem, og vi får forrettene. 

– 
Denne varmer i kroppen, sier Spisevennen og tilbyr en skje linsesuppe som er rik på smak med en god smørfylde. 
Mine friterte reker er spretne, med god tyggemotstand, selv om de mangler kryddersting. 
Det samme mener Bordvenninnen om sine grønnsaker. 

Hva skjer? 

Vi fortsetter å vente på service. 
Diskusjonen går høyt på kjøkkenet. 
Flere kommer inn for å hente mat, og vi sitter med tomme tallerkener og glass. 

Det er hektisk aktivitet, men ikke i selve restauranten. 

– 
Jeg går en tur på do, sier Spisevennen og forsvinner mot trappen. 
Etter en stund kommer han tilbake. 
– De har visst problemer med noen bestillinger. 
En av take away-kundene sier at det mangler en rett, og nå prøver de å finne ut hva som har skjedd. 
Jeg ba om en øl til, så de kommer vel snart. 

Totalhavari 

Etter enda litt venting får vi ris og nanbrød, men ikke øl. 
Så kommer hovedrettene, og idet Spisevennen purrer på sin øl, bestiller vi enda et glass rødvin og vann ved siden. 
Det tar tid, men til slutt har vi fått øl og vin, men ikke vann. 

– 
Det er en grunn til at butter chicken her er populær, sier Bordvenninnen. 
– Den er litt sterkere enn hva du får andre steder, men smaken er nydelig og kjøttet mørt. 

Spisevennen er ikke fornøyd med sin chili-kylling. 

– Kyllingbitene er tørre, bleke og lunkne og ser ut som om de er sluppet ned i den oljete sausen helt til slutt, sier han. 

Mitt lam er også en skuffelse: 
Et par biter i spinatsausen er møre, men de fleste er tørre og seige. 
Dette er noe vi har opplevd flere steder, så man kan undres over om kjøkkenet blander gammelt og ferskt kjøtt i retten. 

På tide å slå opp? 

Vi er visst blitt glemt igjen, for nå står folk og venter utålmodig på mat. 
Spisevennen går til slutt bort til kassen for å be om regningen. 

– 
Dette er andre gangen vi har spist her, og måltidet har trukket i langdrag på grunn av trykket fra take away-kunder, sier Bordvenninnen. 

– 
Dette har jeg opplevd enda flere ganger. 
Det føles som å måtte slå opp med en gammel kjæreste, sier Spisevennen. 
– Jeg har vært her siden starten, men nå føles det som om vi kommer i annen rekke. 
Neste gang jeg skal spise her oppe, blir det Jewel of India på Sandaker. 
Der var servicen på et helt annet nivå, avslutter han. 

Klassiske retter 

Egne spesialiteter 

Take away 

Andre indiske utenfor Oslo sentrum 

Jewel of India Sandaker: 
Indisk på høyt nivå på Sandaker 

Sanjay’s: 
Nytt sted på Løren med bredt utvalg 

The Indus: 
Indisk/pakistansk bortgjemt på Grünerløkka 

Albertine Tandoori: 
Svært billige dagens retter på St. Hanshaugen 

Diamond Indian Cuisine: 
Godt i enkle lokaler på Majorstuen 
