Sterk framføring av ny kormusikk
Kilden Vokalensemble gav lørdag til beste noe så sjeldent som en konsert med moderne korverk i profesjonell utførelse 

Den skotske komponisten James Macmillans tidlige verk Cantos Sagrados (1989) – hellige sanger – hadde gitt tittel til Kilden Vokalensembles bemerkelsesverdige konsert lørdag kveld. 
Tekstene i dette kompliserte verket for kor og orgel består dels av katolske messeledd, dels av tekster av Ariel Dorfman og Ana Maria Mendoza. 
En av tekstene har som et slags omkved: 
«Forgive me, companero….» som altså var konsertens tittel. 
Komponisten var, da han skrev verket, inspirert av latinamerikansk frigjøringsteologi og opptatt av den langsomme terror som består i at politiske fanger bare forsvinner. 
Det hadde vært nyttig om denne informasjonen var tilgjengelig i programmet for konserten. 
Programheftet var som helhet ytterst spartansk med opplysninger. 
Likevel, verket gjorde dypt inntrykk ved sin rikdom i korklang og samspillet med orgel. 
Profesjonell korsang er ikke hverdagskost i Kristiansand. 
Med et knippe ganske moderne korverk på programmet, signert komponistene Eric Whitacre (født 1970 i USA), Eriks Esenvalds (født 1977 i Latvia) og altså James Macmillan (født 1959) fikk et publikum på et par hundre møte ny kormusikk fremført på riktig profesjonelt vis av 16 håndplukkede sangere, noen med lokal bakgrunn, andre hentet inn for anledningen. 
Kilden har ambisjoner om å bygge et profesjonelt kor, og etter noen år med usikker økonomi for dette, ser det nå ut til at forholdene ligger bedre til rette. 
Et kor må bygges og utvikles over tid. 
Det er tydelig i en konsert som denne, at det trengs mer tid for å kultivere koret. 
Men for all del, det var ytterst velklingende det vi hørte. 
Og ikke minst var det overraskende og befriende å få møte så nytt og spennende kor-repertoar. 
Og det med sangere som også brukte perkusjon og spilte på stettglass når det trengtes. 
Dirigent Ragnar Rasmussen evner å instruere og lede slik at sangerne yter maksimalt både i volum og presisjon, men det kan nok ta lengre tid å virkelig polere uttrykket slik at det skinner. 
Mellom korsatsene framførte organist Erling With Aasgård Maurice Duruflés Preludium og Fuge over navnet d’Alain, og det var interessant å høre et elektronisk konsertorgel av slike kvaliteter, for anledningen leid inn av Kilden. 
Men – det trigger i alle fall meg til i enda større grad å påpeke at Kildens konsertsal ikke er komplett før et skikkelig pipeorgel er på plass i orgelkassen. 
