En gørr smørsangerinne
Den rampete Nelly Furtado er søkk vekk. 

||| 
ALBUM: 
Det blir spennende å se om det vil stå «løs kanon» eller «dynamisk artist» over bildet av Nelly Furtado i historiebøkene. 

Fra vellykket streitingpop på gjennombruddsalbumet «Whoa, Nelly!» til klein etnoflørting med «Folklore» til tøff trendpop på «Loose» — nå gjør hun nok en helomvending i både kvalitet og stil. 

Nå synger hun ikke bare på spansk, også musikken er helt ny. 
Eller ny og ny, annerledes er vel et bedre ord, for det er et forbausende konvensjonelt uttrykk. 

Den rampete Nelly Furtado ser ut til å ha forsvunnet i jakten på de store, spansktalende platemarkeder, og selv om hun skimtes så vidt på «Más» og «Suficiénte Tiempo» er det stort sett en gørr smørsangerinne som holder mikrofonen og framfører ballader som ikke yter den nasale vokalen noe godt. 

Dette betyr nok ikke slutten på Nelly. 
Én ting vi har lært, er jo at vi aldri vet hva hun gjør neste gang. 
