Bokanmeldelse:Thomas Enger: 
«Blodtåke» 

Thomas Enger er en grei krimsnekker. 
Men han arbeider for lite med detaljene, noe som gir byggverket et sjablongmessig helhetsinntrykk. 

Krim 384 sider Kr. 379,- Gyldendal 

Tredje bok i rekken om journalisten Henning Juul tar utgangspunkt i det bestialske drapet på demente Erna Pedersen. 
Drapet er utført i hennes eget værelse på sykehjemmet, og Juul blir satt på saken. 

Parallelt følger vi historien om hans søster, justisminister Trine Juul-Osmundsen, som våkner opp til en helt usannsynlig spekulativ drittpakke i mediene, med herværende avis i front. 

Hun skal ha utøvd seksuell trakassering mot en yngre mannlig partikollega, og nå står hennes karriere på spill. 

Ingen blir sjokkert hvis jeg nå forteller at morderen og politikeren til syvende og sist blir ført sammen, vel å merke etter at enda et par lik har meldt sin ankomst. 

Morderens motiv viser seg å være svært privat og hevnbasert. 
Det er like lite overraskende som at justisministeren er et offer for ambisiøse intriger av verste sort. 
Likevel skal det sies at selve etterforskningen fungerer greit som spenningshistorie, med godt driv i mange partier. 

Men «Blodtåke» er også skjemt av flere svakheter: 

Selv om han er tidligere journalist, viser Enger påfallende liten innsikt i pressens arbeidsmetoder og henfaller til den rene karikatur i fremstillingen av journalistisk kildekritikk. 

De mange bipersonene fremstår som uoriginale skisser, og de stemningsskapende effektene i historien begrenser seg stort sett til skildringer av vær og skyer og en stadig strøm av gateløp og elver. 

Samtidig blir trådene tilbake til historien om Henning Juuls egen personlige tragedie for frynsete og tynne. 
Mer tåke enn godt er, altså. 

Visste du at ... 

«Blodtåke» er den tredje boken om Henning Juul. 
Til sammen er det planlagt seks bøker i denne serien. 
Thomas Engers krimbøker er solgt til 22 land og har nådd et samlet opplag på over 250.000 eksemplarer. 
