- Tidenes verste dokusåpe
«Frogner» er ikke tidenes verste norske dokusåpe. 
Den er verre. 

«Frogner er like mye en holdning som et sted. 
Det er her de vakre leker, de kreative skaper. 
På Frogner har du lov til å tenke stort, drikke champagne på en tirsdag.» 

Slik åpner TV3s nye satsning om livet i den fasjonable Oslo-vest-bydelen, hvor kameraer følger venninnene Cecilie (34), Linn Frederikke (31) og Silje (26). 

TV3 legger ikke skjul på at det vi får se til en viss grad er iscenesatt, basert på jentenes egne opplevelser. 

Stivheten i scenene og menneskene, samt de mutte klisjéfulle dialogene gjør at det virker på meg som om ALT er iscenesatt. 
Uten at det egentlig spiller noen rolle. 

Serien oser elendig kvalitet. 
Dårlig skuespill eller ei. 

Premieren utspiller seg nærmest som en annenrangs rosablogg på TV. 

- Alle vil bli rik, tror jeg, sier klesfirmaeier Cecilie før vi får følge henne på en blind date. 

Introduksjonen av flyvertinnen Linn Frederikke starter med at hun våkner ved siden av en mann etter en one night-stand. 

Han bønnfaller henne om å bli til frokost eller en kaffe på morgenkvisten, men hun er så opptatt som flyvertinne at hun «har ikke tid». 

- Bare fordi jeg våkner opp med han betyr det ikke at vi skal gifte oss, flytte på landet og bygge rød hytte med en gang. 
(...) Jeg trives egentlig best her på Frogner, sier hun. 

Silje er den obligatoriske designerspiren som drar med venninnen på Moods of Norway-fest. 

«Det er ikke stivt, det er laidback. 
(...) Det er viktig å være på sånne fester», belærer Cecilie seeren om Moods-eventene etter å ha hilst på partyfikser Ronnie Ottem. 

Markedsmessig blir serien hypet av TV3 som en norsk adapsjon av «Sex og singelliv». 
Frogner-staffasjen kveles imidlertid ettersom det ikke finnes noe reelt glamorøst over de tre jentenes livsstil, hjem og garderobe. 

Innimellom de manierte scenene ute i felten, sitter jentene foran digitale bilder av Frogner og snakker til kamera, akkurat som deltagerne i «Paradise hotell». 

Produksjonsmessig ser det så billig ut at jeg nesten får lyst til å overføre litt penger til produksjonen - i ren medlidenhet. 

Ikke at penger kunne reddet dette programmet. 
