Musikken bare en tidligere gutteprostituert og heroinmisbruker kan lage
Salem står for høstens mørkeste album. 

ALBUM: 
Følelsen man sitter igjen med etter å ha hørt ferdig heksehouse-trioen Salems debutalbum «King Night», er ganske lik den følelsen man endte opp med etter å ha spilt gjennom horrorspillet «Silent Hill 2» som lettskremt tenåring. 

Man er på en merkelig måte takknemlig for den psykiske utmattelsen man har blitt utsatt for. 

Gjennom en dystopisk miks av skrekkfilmfiltrerte synther, eteriske jentekor med Liz Frazer (Cocteau Twins) som mentor, sørstatsrap og lyden av sprengte basselementer, har Salem på mange måter skapt en lydekvivalent til Dantes «Inferno». 

For om det skulle være noen tvil, «King Night» er en bekmørk affære. 

Noe som ikke akkurat gjør seg mindre gjeldende gjennom bruken av «O Helga Natt» på terrorhymnen og tittelsporet «King Night» - årets vakreste og mest skremmende julesang. 

Salems alternative juleoppfatning kan nok fort tilskrives vokalist John Hollands oppvekst som gutteprostituert og heroinmisbruker - en ytre omstendighet som bare sementerer påstanden om at «King Night» er høstens desidert mørkeste musikalske opplevelse. 
