Bokanmeldelse:Caryl Férey: «Mapuche» 

Férey er kjent for å legge handlingen i sine romaner til problemområder der sosiale ulikheter og politisk brutalitet er iøynefallende. 

Thriller Argentinas grusomme generaler. 
526 s. 379 kroner Aschehoug 

I hans forrige bok på norsk tok forfatteren oss med til et Sør-Afrika preget av mafiavirksomhet, overtro og grov vold. 
I et hardtslående språk som når som helst kan vippe over i det poetiske, maler Férey dystre bilder av menneskenaturens ulike avgrunner. 
Han moraliserer aldri, men leseren er heller aldri i tvil: 
Férey skriver ikke spenningsbøker for moro skyld. 

I «Mapuche» utspiller handlingen seg i Buenos Aires. 
En prostituert transvestitt blir funnet skjendet og myrdet i byens havnekvarter. 
Få bryr seg. 

Men det gjør den indianske billedhuggeren Jana Wenchwn. 
Den døde er hennes nærmeste, og Jana har selv måttet gå noen runder i byens red light. 

Sammen med privatdetektiven Ruben Calderon opptar hun jakten på gjerningsmennene. 
Calderon er ingen vanlig privat etterforsker. 
I samarbeid med mødrene på Mai-plassen jakter han på bødler og angivere fra militærdiktaturets tid. 
Og på mennesker de fascistiske generalene fikk til å forsvinne. 

Jeg røper vel neppe for mye når jeg sier at sporene fører Jana og Ruben inn i skyggene av nettopp dette politiske marerittet som utgjorde det argentinske militærdiktaturet. 
Her er skildringer så grusomme at sidene nesten burde være utstyrt med advarsler. 

Men Férey beskriver ikke ondskapen for sensasjonens skyld. 
Han benytter seg av nettopp disse voldsomme virkemidlene for at leseren ikke skal glemme hva som foregikk i dette landet. 
Samtidig som verdensmesterskapet i fotball utspilte seg oppe på de grønne plenene i 1976, arbeidet torturistene skift i stinkende rom under jorden. 

De paranoide generalene kjente ingen grenser og absolutt ingen nåde. 
«Mapuche» er noe så sjeldent som en viktig thriller. 
