Bokanmeldelse:Jón Kalman Stefánsson: «Sommerlys. 
Og så kommer natten» 

Store drømmer og små menneskeliv smelter sammen til en helstøpt litterær enhet i denne vakre romanen. 

Jón Kalman Stefánsson har gjort stor suksess også her hjemme med sine seneste romaner. 
Nå utgir det norske forlaget hans gjennombruddsromanen «Sommerlys. 
Og så kommer natten» fra 2009, strålende oversatt av Tone Myklebost. 

Det er en form for kollektivroman dette, der en liten landsby på den forblåste islandske vestkysten er åstedet for de mange menneskeskjebnene vi presenteres for. 
Felles for dem alle er at de bærer på drømmer og lengsler, ofte uuttalte og vanskelig å sette ord på – men likevel så sterke at det er umulig å ignorere dem. 

Terningkast 6: Islandsk magi på høyeste nivå 

Terningkast 6: Siste bind i mesterlig islandsk romantrilogi 

Som for eksempel den unge direktøren for byens trikotasjefabrikk, som plutselig setter både jobben, villaen og sin underskjønne kone til side for heller å egne seg sin altoppslukende interesse for gamle, latinske bøker. 
Eller den motvillige politimannen Jónas som heller vil bruke tiden sin på å studere og male fugler. 
Eller den ensomme bonden Benedikt som plutselig finner den store kjærligheten – bare for å miste den igjen på grusomste vis. 

Menneskene elsker og slåss, kjemper og taper, drikker og gråter. 
Menn og kvinner kretser om hverandre drevet av begjær og nysgjerrighet. 
De kvinneportrettene forfatteren skriver frem i denne boken er forøvrig preget av en fullstendig ikke-ironisk dyrkelse av det annet kjønn. 

Fått med deg? 
Iman fra Skam skriver bok om hijab 

Samtidig tilbyr Stefánsson også et skarpt portrett av et Island i en brytningstid. 
På vei fra en etterkrigsperiode der Bondepartiet og samvirkelagene bestemte det meste, og over i en postmoderne, liberalistisk nåtid. 

Den er noe silkemykt og nærmest florlett over språket til Stefánsson i denne boken, noe som kler den drømmeaktige atmosfæren som hviler over historiene vi blir fortalt. 
Han tar i bruk hele det litterære registeret vi gjerne forbinder med islandsk litteratur: 
Her er det sagn og overtro, mystikk og myter i overflod. 

Og selvsagt spiller også naturen selv en viktig rolle i denne romanen. 
Landskapet, havet, årstidene, mørket og lyset – ja, selve stjernehimmelen får sin plass i fortellingen. 

Det kan bli i meste laget, men det er vanskelig å ikke la seg fascinere. 
