Nesten rent bord
Lengselen etter renhet har for eksempel gitt oss nazismen. 
Den samme lengselen herjer i Jonathan Franzens siste bok — men her går det ikke fullt så ille. 
I stedet serveres vi i en selvironisk røverhistorie om kjærlighet, overvåkning og skitne hemmeligheter. 
Det er selvsagt å foretrekke. 
Purity, som gir boken sitt navn, kjent av alle som Pip, sliter med en råtten jobb og et stort studielån. 
Hennes dysfunksjonelle hippiemor har belemret henne med navnet, og nekter å avsløre hvem faren hennes er. 
Det er jakten på ham som driver mye av plottet, og letingen tar oss fra okkuperte hus i California, via hackerkollektiver i Bolivia, til historiske omveltninger i østtyskland. 
Pip er i sentrum, men Renhet hopper i tid og rom for å gni inn nøyaktig hvor lave, skitne og tarvelige motiver mennesker stort sett har for det de gjør. 

Rundt Pip dreier et skjebnefelleskap mellom den nettbaserte gravejournalisten Tom Aberant, og hans antagonist, den østtyske rømlingen og Julian Assange-pastisjen Andreas Wolf. 
Ut av en forholdsvis enkelt trekant-intrige spinner Franzen en heseblesende og lesverdig fortelling der alt fra STASI, stjålne atomvåpen og internetts totalitære, grafsende og privatlivsknusende potensial er rekvisitter. 

Purity er en lang, men ikke en spesielt stor roman. 
Ambisjonsnivået ligger lavere enn som så, og det virker som om Franzen er klar over dette. 
På et tidspunkt lar han en av sine karakterer harselere over forfattere som skriver lange, kompliserte romaner. 

Selv har Franzen skrevet på denne måten lenge, og særlig hans toforegående romaner( Korrigeringer og Frihet) var hederlige forsøk på å være «viktige» bøker. 
Selv om han i Renhet har like stramt tak om tidsånden som alltid, er Franzen langt mindre selvhøytidelig og selvopptatt her enn han framsto særlig i Frihet . 

Nettopp dette er en slags befrielse. 
Renhet har en brennende aktualitet - mennesket i internettalderen, og nedtoningen av «viktighet» kler den også godt. 
Frihet er mer løssluppen, tilgjengelig og kanskje enda viktigere - morsommere - enn noe Franzen har skrevet tidligere. 
