Du kommer neppe til å lese en mer samfunnsaktuell ungdomsbok enn dette i år
Angie Thomas' «The Hate U Give» er til å bli rasende av. 

Det skal godt gjøres å finne en mer samfunnsaktuell ungdomsbok enn Angie Thomas’ «The Hate U Give» i år. 
Debutromanen er inspirert av Black Lives Matter-bevegelsen, og kan leses som et kamprop til støtte for den. 

Når hovedpersonen Starr Carter ser barndomsvennen bli skutt av en politimann i starten av boka, er det et brutalt ekko av den virkelige hendelsen som satte i gang Black Lives Matter i 2012: 
Drapet på 17 år gamle Trayvon Martin i Florida. 

Den norske utgaven er pepret med superlativer fra amerikanske anmeldere og forfatterkolleger. 
John Green kaller boka en moderne klassiker. 

Det er nok å ta litt i – rent litterært er dette en ganske streit fortalt ungdomsroman, med tradisjonell kronologisk struktur, spenning som bygger seg opp mot et klimaks, og en pratsom henvendelsesform som til forveksling ligner Greens egne hovedpersoner. 

Identitetskrise 

Den er riktignok pepret med slang og gatespråk, som gir en viss egenart, men det er tematikken som gjør boka interessant. 

Den handler om ei jente i en form for identitetskrise: 
Hun bor i et belastet område, men foreldrene er såpass bemidlede at de har sendt henne og søsknene på en «hvit» privatskole. 
Starr føler seg ikke hjemme noe sted, og har tilegnet seg to ulike identiteter. 
Hun vil bare passe inn. 

Men når hun blir kronvitnet i en sak som trigger en nasjonal protestaksjon og setter det svarte miljøet opp mot det hvite, blir det vanskelig å fortsette med dobbeltrollen. 

Og kanskje finnes det ting det er verdt å være synlig for? 

Boka er full av setninger og betraktninger som skriker etter å bli streket under. 
Som når Starr forteller at foreldrene tok to samtaler med henne da hun var liten: 
Én om blomster og bier, og én om hva du gjør når du blir stoppet av politiet. 

Også er det avsnittet der et ungt gjengmedlem forteller hvorfor han begynte å deale, og et annet, der en venninne forklarer hva hverdagsrasisme er: 
«Vi lar folk si ting, og så sier de det så ofte at det blir greit for dem og normalt for oss.». 

Eller der Starr forteller at hudfargen gjør henne til en av de kule på skolen: 
«Det er tøft å være svart helt til det blir for tøft å være svart, liksom». 

Tupac-tittel 

Trolig har det vært utfordrende for oversetter Vibeke Saugestad å omgjøre gateslangen til troverdig norsk. 
Mange ord er klokelig beholdt, som «bitch» og «baby», men litt for ofte skinner originalteksten igjennom, og det er sjelden til fordel for oversettelsen. 

Heldigvis har ingen rørt tittelen. 
Den spiller på Tupac-uttrykket «Thug Life», et akronym for «The Hate U Give Little Infants Fucks Everyone». 

I en sentral scene i boka forklarer Starrs pappa at uttrykket ikke bare omhandler små barn, men måten samfunnet behandler menneskene nederst på rangstigen. 
Ulikhet og urettferdighet betyr trøbbel for alle. 

Boka bærer preg av et sterkt ønske om å utdanne leserne, forklare dem hvorfor situasjonen er så fastlåst. 

«Den andre siden» er representert ved Starrs hvite kjæreste, en onkel som er politimann og en skeptisk skolevenninne, som alle bidrar til å skape et større bilde. 

Boka oppleves ikke ensidig, heldigvis. 
Det er også en fordel i denne sammenhengen at den er så konkret. 
Budskapet pakkes ikke inn i allegorier. 
Når Starr omdannes til gryende aktivist, følger vi henne, uten å føle oss manipulert. 

Historien hennes er til å bli rasende av, den er engasjerende og opplysende, slik all god litteratur er. 
