Chuck Prophet:Den mørke siden 

Den californiske drømmen kan fort bli et mareritt. 

Chuck Prophet: 
"Bobby Fuller died for your sins" (Yep Roc/Border) 

I 1966 ble 23 år gamle Bobby Fuller funnet død i en bil utenfor sin leilighet i Hollywood. 
Det ble erklært å være et mulig selvmord, uten at alle slo seg til ro med den forklaringen. 
Bandkollega Jim Reese mente at Charles Manson kunne ha vært involvert, mens andre har skult mot politiet i Los Angeles. 

Det er dette dødsfallet Chuck Prophet tar utgangpunkt i når han åpner sitt 14. soloalbum med tittelkuttet "Bobby Fuller died for your sins". 

Fuller rakk så vidt å skrive seg inn i rockehistorien med sine hitversjoner av "Love's made a fool of you" og "I fought the law". 

At en som synger I fought the law and the law 
won dør på mystisk vis et halvt år etterpå, er jo nødt til å utløse konspirasjonsteorier. 

Prophet tar ikke stilling til dette i sangen, men lager en frisk låt med koring og klapping. 
Noe nær en miks av 60-tallspop og 70-tallsglam. 
Han fortsetter i samme musikalske spor på "Your skin", pluss litt psykedelia for godt mål. 

Dermed har vi den sprekeste åpningen av en Prophet-plate så langt, og det er helt greit med et akustisk avbrekk i "Open up your heart". 

Prophet selv kaller platen for California noir, en kontrast mellom den gylne drømmen og den mørke virkeligheten. 
I "Killing machine" får vi dette rett i fanget, idet to mennesker møtes utenfor en butikk etter et ran. 
Prophet lar det bli opp til lytteren å tenke hvordan det går videre: 

She had a song in her heart 

He was a killing machine 

"Coming out in code" beveger seg med tunge skritt, mens "Bad year for rock and roll" tar for seg mannefallet i 2016: 

The Thin White Duke took a final bow 

there's one more star in the heavens now 

Lyden er bedre enn teksten i akkurat denne, med glam som blander seg med americana. 

"Jesus was a social drinker" går i retning Lou Reed. 
En herlig sang, med koringen som prikken over i-en. 

"In the mausoleum" blander lett pop med tøffe ørkengitarer, mens "Rider on the train" er americana for viderekomne. 

"If I was Connie Britton" handler om en 49 år gammel amerikansk skuespiller, kjent fra tv-serier som "Nashville", "Spin city" og "Friday night lights". 
Moralen i sangen er: 
Hadde Prophet bare vært henne, ville livet vært lettere. 

Han har jobbet godt med låttitlene, og "Post war cinematic dead man blues" er jo en sang du blir nødt til å høre. 
Den skuffer ikke, med deilig oooooo-koring når tittelen synges. 

"We got up and played" kunne vært en passende avslutning, en vemodig ballade om livet som artist. 
Vi får likevel ett kutt til, det som Prophet hevder er sin første protestsang. 

"Alex Nieto" syder av sinne. 
Den handler om en 28-åring som ble skutt og drept av politiet i San Francisco i 2014. 
Nieto, sønn av meksikanske innvandrere, var på vei til jobben som dørvakt. 
Han kom i krangel med en hundeeier, og noen ringte 911. 

Nieto bar en strømpistol som en del av jobb-utrustningen. 
De fire politimennene som ankom, hevdet at han pekte med den mot dem. 
De svarte med å avfyre 59 skudd. 
Familien anla sak, men de involverte ble frikjent i fjor. 

Prophet svinger en Stratocaster av 1964-årgangen på platen, mens han backes av kona Stephanie Finch på keyboard, Kevin White på bass, Vicente Rodriguez på trommer og James DePrato på gitar. 

Beste spor: 
"Bobby Fuller died for your sins", "Your skin", "Jesus was a social drinker", "Rider or the train". 
