Klaustrofobisk spenning
Spania 2010, med engelsk tale 

Regi: 
Rodrigo Cotés 

Manus: Chris Sparling 

Musikk: 
Victor Reyes 

Skuespiller: Ryan Reynolds 

Sensur: 
15 år 

Det er brukt i filmer og i litteraturen før, vårt ultimate skrekkscenario: 
Å bli levende begravet. 

Her våkner en mann og finner ut at han ligger i en stor trekasse, bundet, med knebel for munnen. 
Han blir kvitt knebelen og han oppdager at han har en lighter i lommen og en mobiltelefon ved føttene. 

Bit for bit forstår vi at noen har lagt ham der. 
Og dét med klar hensikt. 

Filmen har et grep: det innføres for en stund nok et element i kassen. 
Fra filmskapernes side er det sikkert ment som en tilspissing av den nagende, tikkende og klaustrofobiske spenningen. 
For undertegnede blir det en unødvendighet, faktisk en billiggjøring av filmen som thrillerdrama. 

For: 
Det er absolutt nok at filmer handler om en mann som er innestengt i ei trang trekasse, og hvis eneste kontakt med omverdenen er en mobiltelefon. 

En velger ikke å si noe mer om hvem, hva, hvorfor, hvorledes her, det vil ødelegge store deler av selve nerven i opplevelsen av filmen. 
En nøyer seg med å si at manuset er utarbeidet med lumsk kløkt, bortsett fra det nevnte elementet. 
Det samme er regien, bortsett fra ved et par anledninger da perspektivet blir utvidet og dermed skaper en forstyrrende ulogikk. 

En våger uttrykket: 
Briljant klaustrofobi! 
