Lummert småsnafs
Hensikten med de halv-seriøse ungdomsfilmene er å vise at alt man gjør som mindreårig fører til elendighet, fyll og seksuelle nedverdigelser. 

Når «Supervoksen» starter med at tre venninner er vekslende misfornøyd med tilværelsens og 15 års alderens velkjente ambivalenser, kan du lukte på tjue filmers avstand at her kommer det til å gå ufortjent ille for tilværelsens sutrete ekperimentatorer. 

Disse danske femtenåringene er teitere enn folk flest. 
De lager en utfordringslek der de smukke overklassepigerne skal gjennomgå spesifikke seksuelle prøvelser — og hvis ikke skal nakenbilder av dem sendes ut på MMS. 
Ikke SMS. 
MMS, dansker! 
Den første skal kline med en DVD-nerde. 
Den er søt. 
Men manusforfatteren har også funnet på at psykologdattera Rebekka skal late som om hun er prostituert, så hun blir med en seksuelt smaløyd Nikolaj Coster-Waldau på hotellrom. 
Allerede her lider sannsynligheten så pinefullt at barmhjertighetsmord kommer på tale. 
Den endelige avlivningen skjer da den sjenerte og moralistiske blondina tar med seg en fremmed serveringsdame i lekeballbassenget og gjennomfører en kysseflørt med henne som i stil tilhører fortidas «Bilitis» (halvpedofil mjukporno). 
Og de gir seg ikke med det. 

«American Pie»-filmene er egentlig ærlige bidrag til den litt sjaskete filmgenren som bare forsøker å tjene penger på å gjøre tenåringer til seksuelle leketøy. 
«Supervoksen» har temaet til en utfrika komedie, men later som om den forteller om virkeligheten, så den er ikke bare utillatelig tåpelig, men også lummer og seksuelt tvilsom. 
Dessuten har den en opplagt, flat filmstil som med letthet kan kopieres av hvilkensomhelst ungdomsskoleklasse med medie valgfag. 
