Kloden vår burde hete havet, ikke jorda
En hyllest til havet som knuser myter og kritiserer laksemilliardærene. 

Det blåser pålandsvind i norsk sakprosa. 
Tre år etter at Morten Strøksnes’ «Havboka» traff bokhøsten som en tsunami, ankrer en verdig og vidtfavnende etterfølger opp. 
Per Anders Todals «Havlandet» er en alternativ Norgeshistorie som følger kystlinjen fra Barentshavet til Skagerak. 

Som Strøksnes baserer Todal seg på tanken om at jorda ikke burde hete jorda, siden sytti prosent av klodens overflate er saltvann. 
Den burde hete havet. 

Klekkeriet 

Reportasjene fra Todals tokter med forskningsfartøy og fiskestang er rammen rundt en populærvitenskapelig triumf. 
Den nynorske ukesavisa Dag og Tid, Todals arbeidsgiver, viser seg nok en gang som klekkeri for det beste av norsk sakprosa. 

Todal tråler seg bokstavelig talt gjennom farvannene og kommer opp med en sammensatt fangst av dyphavskoraller, anekdoter fra norsk havforskningshistorie, og tips om at den geologiske perioden yngre dryas har skapt gode fiskeplasser for sjøørret. 

Sild er makt 

Mens fastlandet og befolkningen er ubetydelige størrelser i verdensmålestokk, er norske havområder noen av de mest produktive stykker natur i verden. 
Monopol på handel med salt og fisk skapte hanseaternes herredømme i middelalderen. 
Seinere ble Nordsjøsilda fundamentet for det nederlandske sjøimperiet og framveksten av moderne kapitalisme. 

Det rike fisket i Norskehavet er basert på rødåte, en bitteliten kreps som er et av klodens vanligste dyr og først ble beskrevet av Gunnerus. 
Biskopen i Trondheim var en av 1700-tallets store naturforskere. 
Han kjempet innbitt mot overtro, men ble så imponert av synet av en brugde fra Smøla at han fastslo at det var en slik fisk som i hine hårde dage svelget profeten Jonas. 

Torskefusk 

I forbifarten avslører Todal at den bestselgende boka «Torsk, en biografi om fisken som forandret verden» fra 1997 kommer med påstander som forfatteren ikke har belegg for. 
Verdens første store kommersielle torskefiske var i Lofoten, slår Todal fast, og sløyer myten om at baskere fisket torsk på Newfoundland rundt år 1000. 

I gamle dager fartet vikinger, sjørøvere og kapere omkring i Nordsjøen. 
I våre dager har vi lakseoppdrett. 
Todal gjør en grundig undersøkelse av en næring som sysselsetter svært få, har profittmarginer på over førti prosent og muligens bidrar til å ødelegge miljøet i fellesskapets fjorder. 

Laksepiratene 

Hvordan kan det ha seg at Norge som maktet å skattlegge den mektige oljeindustrien med 78 prosent, lar laksemilliardærene stikke av med grunnrenten? 
«Havlandet» er et viktig innspill til en informert diskusjon om hva vi skal gjøre med de uerstattelige ressursene vi forvalter på vegne av oss selv, fremtiden og verden for øvrig. 

«Havlandet» er essayistisk i form, vittig og velskrevet, men først og fremst preget av sitt episke tema. 
Kunnskapsglede er blandet med ærefrykten som slår alle som har opplevd drønnet fra brenningene et sted langs Norges 25 tusen kilometer lange kyst. 
Dette er julegaven til lesere som liker å lære noe nytt – og viktig. 
