Bokanmeldelse:Henrik H. Langeland: 
«Fyrsten» 

Romanen er sprekkeferdig av henvisninger til kjendiser, organisasjoner, partier, medier og firmaer - særlig First House. 

430 sider 379 kr. Tiden 

Hvis bare 1% av Facebook-vennene til de omtalte i denne røverhistorien kjøper boken, har Langeland gruset «Wonderboy»-salget på 100.000. 
Heldigvis blir leseren ikke snytt. 
Denne oppfølgeren byr på et enda mer boblende og friskt språk, og spenningskurver med tettere topper enn oljeprisen på lanseringsdagen. 

Men aksjekurser er ikke lenger hovedfokus for vår helt, ti år etter skandalekonkursen vil han heller ha makt over makta i det offisielle Norge. 

Egenhendig sørget hans PR-selskap for hvor vi kjøpte jagerfly, og nå skal han redde valgseieren for Erna. 

Med drittpakker på lur og et rikt kontaktnett i stramt bånd, kaster Christian seg ut på en berg-og-dalbane som også involverer hans eget privatliv. 

Historien er full av snedige vendinger, der forfatteren vrir på de hotteste skandalene fra vår norske mediehverdag. 

Hovedpersonen bryter seg inn hos konkurrent Try og har lave tanker om flere profilerte politikere, journalister og forretningsmenn. 
Humoren er bare akkurat passe slem, og ironien avvæpnende. 
Tempoet er stort, med korte kapitler som gir inntrykk av å være skrevet på utpust. 
Dette kan forklare at det går litt over stokk og stein med logikken, samt en viss resirkulering av metaforer og vendinger. 

Likevel greier Langeland å snike inn en undertone av desperasjon og dypt alvor, selv om romanen neppe kan leses som et stykke samfunnskritikk. 

Noen vil elske de mange detaljene om «gadgets», trening eller maktmenneskenes lekeplasser. 
Andre vil humre fornøyd over forfatterens sosiolingvistiske multitalent; dialogene er spenstige enten de er realistiske eller bare fordomsbekreftende. 
