Moodysson ser på verden
Særdeles utfordrende og til dels provoserende globalt drama. 

HANDLER OM: 
I en toppleilighet i New York bor Leo og Ellen med sin datter. 
Leo er datanerd og spillportal-eier, på vei til Asia for enda en milliondollar-avtale. 
Ellen er kirurg på et overfylt kommunalt sykehus. 

Datteren tas vare på av sin filippinske nanny, som på sin side har forlatt to sønner på den andre siden av kloden, for å tjene penger til å gi dem et godt liv. 

DOM: 
Svenske Moodyssons første engelsktalende film er intet mindre enn et globalt drama, i tendens ikke ulikt Alejandro Gonzàlez Inarritus «Babel» fra 2006. 

Det handler om relativt få mennesker på ulike steder på kloden, hvis handlinger griper avgjørende inn i de andres liv. 

Meget pretensiøst, som man forstår. 
Men jeg synes Moodysson får til svært mye i denne filmen, selv om han soleklart kan kritiseres for å være overtydelig i sin kritikk av globaliseringen, de rike og ulykkelige «vellykkede» menneskene i den vestlige verden samt i påpekningen av fattigdommens forbannede håpløshet. 

Filmen ble pepet ut under filmfestivalen i Berlin tidligere i år; Moodysson er kompromissløs og har åpenbart aldri laget film for å behage (med mulig unntak av hippiehappeningen «Tilsammans» (2000)). 

Men for meg fungerer «Mammut» aldeles utmerket. 
Tittelen henspiller på en penn med innlagt mammut-elfenben Leo får av sin forretningsfører, en 50 000,- kr gave til «mannen som har alt». 

Jeg føler jeg både får tak i personene, deres sorger, deres strev, deres mangler og deres styrke og fortvilelse. 
Det er få, om noen, veier ut; Moodysson har ingen egentlig trøst å komme med. 

Men han har realisme, bitende og effektiv realisme. 
