Er Honda Civic Tourer familiens beste venn?
Den er i hvert fall en tilnærmet perfekt familiebil. 

Honda Civic Tourer er stasjonsvogn-utgaven av Honda Civic, og forbløffet oss da vi fikk teste den under lanseringen. 

Som om ikke det er nok, så testet vi også bilen mot Skoda Octavia. 
Det ble dog en knepen seier til Skodaen, men vi hadde mye godt å si om Civic også. 

Så min nysjerrighet var pirret, da sjansen dukket opp til å gjøre en helt annen vinkling. 

Siden mine kolleger hadde uttalt for en flott familiebil dette er, hvorfor ikke teste den som akkurat det? 

Ut på langtur 

Som sagt, så gjort. 
En Civic Tourer ble hanket inn, pakket full med remedier, og deretter bar det ut på langtur. 

Designet har vakt debatt, men personlig liker jeg det. 
Futuristisk og tøft, med dristige linjer. 
De enormt markerte hjulbuene bak er et smart designtriks, for å skjule hvor små bakhjulene ellers ville blitt seende ut i profil. 

Innvendig er det også rimelig sci-fi med et instrumentpanel som ikke ligner på noe annet. 
Det skyldes ikke selve målerne som er rimelig konvensjonelle, men plasseringen og utformingen av de ulike elementene. 

Executive med alt utstyr 

Min testbil er en 1,6-liters diesel i Executive-utgave, den dyreste varianten av Civic Tourer. 
Basismodellen starter på 253 000 kr, mens den fullastede Executive er 331 900 kr. 
Til gjengjeld savner du ingen verdens ting. 

Her er det keyless, skinninteriør, start/stopp-system, adaptivt støtdempersystem, tosoners automatisk klimaanlegg, cruisekontroll, automatiske lys med skumringssensor, parkerinssensorer foran og bak, elektriske seter, DAB-radio, parkeringskamera, LED-kjørelys og infodisplay for å nevne noe. 
Samt ADAS-pakke 1 som inneholder kjøreassistanse-systemer som aktivt bybremsesystem, trafikkskiltgjenkjenning, filholder-assistent og blindsone-varsling. 
Kort fortalt: 
De 331 900 kronene gir deg en komplett bil på alle mulige måter. 

Motormessig er det likevel ikke mye å velge i for Civic Tourer. 
Enten den nye 1,6-liters dieselen med manuell 6-trinns kasse som jeg kjører, eller 1,8-liters bensin med automat eller den manuelle kassen. 
Diesel kan altså ikke fås med automat. 

Plass så det holder 

Vi laster bilen, og til alles overraskelse er den ikke lastet til taket som det bruker å være når vi skal på ferie nordover. 
I stedet er det masse plass igjen, og det til tross for at jeg har med meg to gitarer på turen. 
Her ligger en av bilens styrker. 
Et formidabelt bagasjerom som tar 624 liter, større enn både VW Passat og Volvo V70. 

Legger du ned baksetet og laster opp til taket får du 1668 liter, og det lille rommet under selve bagasjeromsgulvet rommer hele 170 liter. 
Hemmeligheten til bilens imponerende tall er det to grunner til. 
For det første er sidevinduene veldig smale (og bagasjeromsplass måles jo opp til disse), og for det andre er drivstofftanken plassert under forsetene. 

Turen oppover går greit, og dieselmotoren på 120 hk og 300 
Nm er et hyggelig bekjentskap. 
Den har bra respons ved akselerasjon under forbikjøringer, og passer godt til den manuelle girkassen. 

For sammenlignings skyld prøvde jeg 1,8-bensin med automat etter hjemkomst, og ble ikke så glad i den kombinasjonen. 
En turtallsvillig Honda-motor, kombinert med en høyt utvekslet automat gir lite punch hvor du trenger det mest. 
Samtidig blir jo også forbruket en del høyere, så min dom er klar: 
Diesel med manuell kasse er å foretrekke i denne bilen. 

Lavt forbruk 

Forbruk ja. 
Jeg kjører aldri i noe sparemodus, bare så det er sagt. 
Jeg kjører helt normalt, men kanskje hakket fortere enn de fleste andre på veien. 
Det betyr at mine forbrukstall aldri er spesielt mye å skryte av, men jeg får en gledelig overraskelse når jeg skal fylle tanken på 50 liter opp. 

Jeg fylte full tank på Lørenfallet (rundt to mil fra der jeg bor) og det holdt fint opp til Mosjøen. 
Ifølge displayet på bilen er det en distanse på 88,41 mil. 
Oppgitt forbruk er 0,45 liter/mil, noe som også er det reelle forbruket. 
Det betyr at jeg har brukt 40 liter nøyaktig for å kjøre denne distansen, og at opptankingen ikke ble mer enn 620 kr. 

Apropos forbruk brukte bilen 0,66 liter på mila på småkjøring/bykjøring mens jeg var der oppe, samt 0,44 liter/mil på hjemturens ganske nøyaktige 90 mil. 
Det synes jeg er svært hyggelige tall. 

En annen hyggelig oppdagelse underveis er komforten. 
Fjæringen er behagelig og absorberer fint de ulike hullene i veibanen (som øker i frekvens jo lengre nord du kommer). 
Men setene er aller best. 
Jeg sitter kjempegodt, og kan knapt huske at jeg har vært så lite stiv og støl i kroppen etter å ha kjørt 90 mil. 

Småpirk 

Men i løpet av en så lang tur gjør man seg noen oppdagelser. 
Infoskjermen og dens betjening kunne godt vært enklere. 
Det å skifte radiokanal er ingen enkel affære. 
Man kan trykke på pilknappen på rattet eller på selve skjermen, men uansett finner radioen bare noen få kanaler. 
Så må man i stedet trykke på stasjonsliste på selve skjermen og touche skjermens nedoverpiler, og det er ikke spesielt sikkerhetsvennlig. 
Det er sikkert mulig å få det til på et enklere vis, men det klarte altså ikke jeg. 
I stedet ble den gamle iPoden redningen med dens utallige heavy-klassikere, til fruens fortvilelse. 

Air-Condition anlegget er heller ikke bestandig helt med på notene, hvis man vil justere det. 
Men det er småtteri, for det blåste alltid full guffe når vi trengte det som mest, nemlig når vi kom til en varm parkert bil. 
Sommeren 2014 var fryktelig varm, og temperaturer på over 30 grader har aldri min familie nordpå opplevd før. 
Så Civic Tourer ble et behagelig tilfluktssted i den intense varmen. 

Start/stopp-systemer er jeg aldri glad i, og denne gang fikk jeg en ny erfaring. 
Når jeg parkerte bilen, og de andre satt igjen i bilen, tok systemet over og stoppet bilen (som det jo skal). 
Men det medførte panikk fra baksetet, fordi filmen i DVD-spilleren til minstemann stoppet. 
For å unngå slike situasjoner ble jeg etter hvert flink til å trykke inn knappen som deaktiverer start/stopp-systemet. 

Av annet utstyr er Cruisekontroll forbilledlig enkelt å bruke, og trafikkskilt-gjenkjenning systemet var kjekt å ha foran seg opp E6, hvor fartsgrensene skifter unødvendig ofte. 
Grunnet bilens form er det dårlig utsyn gjennom bakruten, så ryggekamera og parkeringssensorer er en stor fordel på denne bilen, spesielt siden snuradiusen er dårlig. 

Mye bil og plass for pengene 

Men da har jeg pirket på omtrent alt jeg kan pirke på. 
Kollega Knut Moberg fikk et positivt førsteinntrykk av bilen under lansering. 
Det samme gjorde jeg. 
Men det inntrykket bare vokste. 

Totalinntrykket av Civic Tourer er at dette er en aldeles fabelaktig bil, og savnet av den var stort etter at låneperioden var over. 

Civic Tourer tilbyr gode kjøreegenskaper, flott langturskomfort, en god dieselmotor, lavt forbruk, stilig eksteriør og interiør, behagelige seter, god bakseteplass, formidabel bagasjeplass og en særdeles hyggelig prislapp. 
Ta med Hondas formidable kvalitetsrykte, og du får en bil som langt flere nordmenn burde vurdere som sin neste stasjonsvogn. 
