Vond, vakker og tankevekkende
I Fenway Park er Boston Red Sox og jubel byttet ut med galger, og i The Boston Globes lokaler har det skjedd en massakre. 
Det er klart for andre sesong av «The Handmaid’s Tale». 

Første sesongen håvet inn både Emmy- og Golden Globe-priser. 
Dermed har forventningene til den nye sesongen vært enorme. 

Les vår anmeldelse av sesong 1 her: 

Handlingen foregår i det totalitære samfunnet Gilead, som tidligere var en del av Nord-Amerika. 
Etter miljøkatastrofer og stadig flere mennesker med fertilitetsproblemer, har religiøse fundamentalister tatt over. 

Homofili er forbudt og fruktbare kvinner tvinges til å jobbe som «handmaids», en fin måte å si rugekasse eller sexslave på, for de øverste lederne og overklassen. 

Andre sesong fortsetter der første sesong sluttet. 
Gravide Offred (Elisabeth Moss) er på rømmen med hele Gilead i hælene. 
Ofglen (Alexis Bledel), som led en forferdelig skjebne i første sesong da hun blant annet ble kjønnslemlestet, har havnet i en brutal arbeidsleir. 

Samtidig fortsetter tilbakeblikkene til deres tidligere liv, og hendelsene som ledet til opprettelsen av Gilead. 

Serien er vellaget i alle ledd, og skuespillerprestasjonene er uten sidestykke. 
Det er vondt, vakkert, viktig og ikke minst tankevekkende, og jeg kan ikke få nok. 

Med et velskrevet og fengslende manus av Bruce Miller og Margareth Atwood, basert på Atwoods prisbelønte roman med samme navn, trekkes vi inn i en dystopisk og skremmende aktuell verden. 
Det kan trekkes mange paralleller til vårt eget samfunn og til verdenshistorien. 

Serien har et unikt visuelt uttrykk. 
Det veksles sømløst mellom objektiv og subjektiv kameraføring. 
Kombinert med fabelaktig bruk av lys, lyd og farger skaper det sterke inntrykk som fester seg på netthinnen for alltid. 
