Vrangforestillinger og drømmer
Hvem er vegetarianeren? 

"Vegetarianeren", som fikk den internasjonale Booker-prisen i 2016, er nå utkommet i norsk utgave, og godt er det. 
Dette er nemlig en roman utenom det vanlige – og la det ikke være noen tvil: jeg mener det i positiv forstand. 

"Vegetarianeren" kretser rundt en kvinne, Yeong-hye, som plutselig bestemmer seg for å bli vegetarianer, men vi kommer ikke nærmere henne enn gjennom andres blikk. 

Romanen er delt i tre, i hver del får vi høre om Yeong-hye fra synsvinkelen til henholdsvis ektemannen, svogeren og storesøsteren. 
Avstanden mellom Yeong-hye og hvordan andre betrakter henne skaper et rom for tolkning: 
Hva har skjedd, hvordan ble hun slik, hvem er hun, hvem var hun? 
Har Yeong-hye egentlig vært som dette hele tiden, uten at noe så henne? 

Samtidig blir vi kjent med menneskene i livet hennes, og hvordan de har det med hverandre, hvilket også er en viktig del av romanen. 
Det er ikke ubetydelig hvordan de andre har det, de er ikke i romanen bare for å vise frem vegetarianeren. 
Hvordan har de andre påvirket henne? 
Men også: 
Hvordan har hun påvirket de andre? 

I en av delene, kan man få inntrykk av at det har skjedd noe mystisk med Yeong-hye, mens det i en annen del er mer prosaisk. 
Beskrivelsene i enkelte avsnitt frembragte så klare bilder at jeg måtte ta pauser i lesingen, det ble rett og slett for mye. 

Umiddelbart etter endt lesning, hadde jeg en klar favorittdel, men etter å ha tenkt mye på romanen, er det en annen del som står klart fram som den beste. 
Jeg lander ikke på noen klar konklusjon. 

Slik skifter romanen stadig, både under lesingen og etterpå; jeg har tenkt på den i flere dager allerede. 
Når siste del er over, sitter man ikke igjen med tilfredsstillende svar. 
Nye ting (og spørsmål) skrider frem for meg, ting jeg ikke tenkte på i går. 

"Vegetarianeren" er en høyst urolig roman, hvis man kan si det – det er en roman man ikke blir ferdig med etter å ha lest den ut. 
