En fantastisk julegrøsser!
Denne egentlig velkjente jule-moralismen ble en forbausende opplevelse – blant annet fordi Star Wars-tilvent sjuåring satt med svære auer og gjemte seg bak et sofapledd. 

Animasjons-versjonen av det plagsomme Dickens-eventyret er blitt en nifs ting. 
Akkurat som med Harry Potter blir en kosehistorie med barnespøkelser tatt med på råskinns-tur til vår egen tid, og plutselig ser drømmelivet til Ebenezer Scrooge ut som et mareritt fra Elm Street. 

Filmen er så nifs at den ikke har fått norske stemmer. 
Den ligger der og lokker store barn og eventyrglade voksne med elleveårsgrense og Jim Carreys skranglete satanstemme, samt et så vakkert dataskapt London at du føler for å flytte dit. 

Egentlig er romanens moral utdatert: 
Den flittige kontorkaksen Scrooge feirer jul slik de alternative vil at vi skal gjøre det: 
Han er sur og sparsom. 
Han har nese som ei sigd og hake som en klepp samt et underbitt som de fleste menn unntatt Bruce Springsteen ville gitt bort snusen sin for å bli kvitt. 
Den rike mannen ser kaldt på julesangsyngerne i den idylliske London-gata, og de blir tause. 
Han er det motsatte av en blid kommunikasjonsrådgiver-engineer. 

Rundt ham feirer alle (bortsett fra de fattige familiene som har døende barn på krykker) slik jul som vi gjør, mens Scrooge sitter aleine i strømsparer-hus og sier: 
«Hekkans vas» med en slags engelsk Egenes-dialekt. 

Det varer ikke lenge før spøkelsene kommer. 
De tilhører FN-metoden for omvendelse: 
Skrem vettet av dem, og vel så det. 
Spøkelser haler den forskremte spareren med seg til hjembyen, slik amerikanske indie-regissører gjør med folk, og de viser ham hvorfor han ble ensom og lei seg og slem og rik og skilt og dum. 
Til slutt forfølges Ebenezer av døden i scener som av en eller annen grunn minner meg om Kari Jaquesson, siden budskapet er at hvis han ikke nå tar seg sammen, blir han frakta bort av den skyggete fyren i den svarte likvogna. 

Dermed kapitulerer gubben og begynner å bruke penger som om han var Gordon Gekko rett etter at han solgte Chess. 
Da blir han lykkelig. 
For å si det rett ut: 
Dette er sånn som jeg feirer jul. 
Derfor må jeg starte 1. november for å få kjøpt alt. 

Det er en skjønn film, og man kan ikke gå videre med livet uten å ha sett de fantastiske Blu-ray-bildene. 
