Sånn skal eventyr fortelles!
Det er fart, det er fantaskap, det er fargerike rollefigurer og et deilig, avfeldig Augsburg der heksene har herredømme inntil Jeremy Renner og Gemma Arterton kommer til byen med fantasifull militær utrustning. 
Tommy Wirkolas Hollywood-grøsser er en fryd å se. 

Hansel & Gretel (Witch hunters). 

USA. 
2013. 
1 time, 28 minutter. 
11 år. 
Regi: Tommy Wirkola. 
Med: 
Jeremy Renner, Gemma Arterton, Peter Stormare, Famke Janssen, Ingrid Bolsø Berdal, Vegar Hoel. 

Sånn skal et eventyr fortelles: 
Fliser og flammer flyr i forvirra 3D inn i salen sammen med så dekonstruerte damedemoner at du tar du tar deg til pannen etterpå for å kjenne om det sitter noen kjøttbiter der. 
Nordmannen Tommy Wirkola har laget ei hekkans huskestue med Hans og Grete og den etter hvert hodeløse Bjørn Sundquist, og det er vanvittig, sjenerende moro. 

La meg bare si at jeg har en drøm. 
Jeg skulle ønske at Wirkola kom hjem og filma Hamsuns «Pan», Ibsens «Gengangere», Kiellands «Gift» og «Kristin Lavransdatter» i en ny og kanskje mer tidsmessig dramaturgi. 
Jeg lengter etter å høre Osvald jamre blodig «Give me the fuckin’ sun, ma!» før han stikker kandelaberen gjennom heksemammas svarte bryst. 

«Hansel & Gretel» starter med at det skremte søskenparet blir forlatt i skogen av en dyster pappa. 
De kommer til heksas skjelettliknende sukkertøyhus (dette burde de bygge opp i Dyreparken i Kristiansand), og hun forsøker å feite dem på karbohydrater før ungene brenner kjerringa. 

Deretter er de blitt voksne og har startet den tyske bondebygdas Redningsselskap, tungt bevæpna med kule fantasyvåpen og kledd i rånekostymer som kommer til å hisse opp Shades-of-Grey-fansen. 
I Augsburg i Bayern driver Peter Stormare og torturerer rødhåra og finske Pihla Viitala som må overleve fordi hun i seinere scener skal bli bukseforlova med Hans i en healer-kilde. 

Gemma Arterton legger Peter Stormare flat, og deretter tar heksejegerne ansvaret for å befri tyskerne fra den onde Janssen-heksa i skogen. 
Det blir ikke lett, for det er ei utkrøpen fortryllerske med dårligere hud enn Vesuv ved utbrudd. 

Så topper historien seg. 
Heksene må ikke få tak i det tolvte barnet. 
De må heller ikke få den hvite heksas hjerte. 
Jegerne får mye okkult juling, og Jeremy Renner blir hengende i tre som strange fruit før den finske jenta berger ham. 
Men til slutt samler de kreftene og supervåpnene til en final showdown med karnevalsfrisk heksesabbat. 
Godt hjulpet av et troll som likner Hellboy og oppfører seg som King Kong, kaster de seg inn i en lydsterk og visuelt eventyrlig splatter-kamp med så mye organisk shrapnel at Dr. Frankenstein ville lagt vekk sytøyet sitt i resignasjon. 

«Hans & Gretel» er ikke for alle. 
Det er kanskje ikke «Lincoln» heller. 
Men det er deilig å se en norsk regissør som tar ut det som finnes av fantasier, og det er befriende å se norske skuespillere som ikke diskuterer barndommen sin. 
Ingrid Bolsø Berdal er ei storarta heks, og Sundquist troverdig tysk holzbilly. 
Vegar Hoel ble borte for meg i blodføyka. 

Filmen har 11 års aldersgrense. 
Det er en skikkelig rå spøk. 

Følg meg på Twitter: 
@arilabra 
