Verken sjarmerende barneartister eller voksne popstjerner
Marcus & Martinus slet med å gjenskape det proffe lydbildet fra «Moments» på scenen i Oslo Spektrum. 

Samtidig som den norske OL-troppen gjør mer eller mindre rent bord på andre siden av jorden, er våre egne popyndlinger Marcus & Martinus i full gang med sin egen seiersrunde i utsolgte europeiske arenaer. 

En enestående bedrift for to 16-åringer som om og om igjen har overrumplet oss med sine stadig mer imponerende karrierehøydepunkter. 

I møtet med ungdomstiden kan det være fristende å kynisk spekulere i om toppen nå kanskje er nådd, men med utgangspunkt i tvillingenes store idol, Justin Bieber, vet vi godt at barnestjerne-epoken vel så godt kan være starten på noe enda større. 

Når gutta denne helgen returnerer til Oslo Spektrum – seks år etter at de fikk sitt store gjennombrudd under med MPG 
Jr i samme sal – er det i alle fall ingenting som tyder på at guttenes suksesshistorie er i nærheten av noen nedadgående kurve. 

Allerede fra åpningen «Elektrisk» kjøres det i gang med både konfetti og pyro. 
Åpenbar moro for de mange oppmøtte som helt sikkert gjestet Spektrum for alle første gang, og hoppet opp og ned til den store gullmedaljen sammen med sine respektive foresatte. 

I motsetning til fjorårets konsert under Oslo Sommerfest og studioinnspillingene på «Moments», er hovedstadens betongkledde storstue på sin side atskillig mer ubarmhjertig hva vokal og karisma angår. 

«We're not going home when you're dancing next to me» synger gutta på «Next To Me», men er både litt stive i dansetrinnene og sin generelle utstråling der oppe på scenen. 

Spesielt godt kommer dette fram under «First Kiss», hvor brødrene framstår like sjenerte som jenta de henter opp på scenen for et par minutter med påtatt romanse. 
Det blir omtrent som å se en 4-klassing be noen om følge – men nå er det jo også denne uskyldige sjarmen som enn så lenge har ligget til grunn for fenomenet Marcus & Martinus. 

I Spektrums proffe omgivelser befinner vi oss derimot i det enn så lenge noe uperfeksjonerte stadiet mellom uskyldige barneartister og unge voksne. 
Noe som gjør at man aldri helt glemmer at man er på en konsert for kids. 

Det er heller ingen tvil om at fansen engasjerer seg på en helt annen måte når gutta tar en pause fra det internasjonale soundet for å framføre en medley med sine største norskspråklige hits. 
Og når vi først snakker om språk, så hadde det ikke skadet å gjøre de innleste engelske dialogene norske for det unge hjemmepublikummet. 

Den akustiske framførelsen av «Heartbeat» er et annet øyeblikk hvor Spektrum oppfører seg nådeløst hva guttas vokal angår, og gladlåta «Light It Up» – med tonnevis av pyro og lysende neonmasker på danserne – blir en oppfriskende lettelse etter de falske tonene fra forrige nummer. 

Før kveldens avsluttende hit-rekke viser Marcus (på låta «Never») likevel tydelige tegn på vokalisten som er på vei – selv om vi nok må vente et par år, og ikke minst et stemmeskifte, før duoens virkelige potensiale som sangere springer ut i full blomst. 

Noe sier meg derimot at gullgutta fint klarer å holde fast ved stjernestatusen fram til da. 
