En opplagt vinner av Nordisk råds litteraturpris
Kirsten Thorup fikk i fjor Nordisk råds litteraturpris for "Erindring om kjærligheten" - et forståelig og meget godt valg. 

«Nå kunne hun ikke oppnå mer i dette livet, nå hadde hun gjort sitt og kunne dø med fred i sjelen, så lett om hjertet, så gjennomsiktig lykkelig» heter det, nesten som i Lukas 2, 29, om hovedpersonen Tara, en mislykket mor som endelig skal bli bestemor og som på mirakuløst vis får en forsoning med datteren Siri. 
Siri har gjennom ungdomstid og tidlig voksen alder nærmest vært på flukt fra denne dysfunksjonelle moren. 
Mor vil så gjerne være der for sitt barn, men har aldri klart det. 

På et tidspunkt forsvinner mor, blir uteligger i den aller mørkeste utkant i København. 
Når hun endelig gjenfinnes, forkommen og utslitt, er det for å møte en datter som ser henne og er i stand til å vise kjærlighet. 

Kirsten Thorup fikk Nordisk råds litteraturpris for denne romanen. 
Det forstår man. 
Thorup har vært en ledende forfatter i Danmark siden 60-tallet, og denne boka gir på mange måter tre kvinneportretter fra hele perioden fra 50-tallet til i dag. 
Vi blir litt kjent med Taras mor. 
Enda mer med hennes datter. 
Men Tara oppleves som en hovedperson. 

Ett av hennes uendelig mange herrebekjentskaper kaller henne «livsforskrekket», en god beskrivelse av denne kvinnen som har så mye omsorg, så mye kjærlighet, så mye varme, men som ikke på noen måte klarer å disponere disse gode egenskapene rett. 
Det er nesten slik at alt går galt. 
Hun har tenkt å gjøre noe hyggelig, noe fint, noe vakkert, og som leser opplever man etter hvert nærmest å lete etter signalet på når det går galt. 
«Hun var aldri blitt formet til en personlighet». 

Kirsten Thorup klarer både å formidle vesentlige innsikter om samliv og kjærlighet, om samfunnsutvikling og politikk, om tid og sted i utvikling og forandring, samtidig som hun holder grepet stramt om leseren. 
Hør bare på denne: 

«De ansatte i supermarkedkjedene har ordre ovenfra om å helle klor over varene som er utgått på dato, for på den måten å hindre defekte forbrukere i å sabotere forbrukersamfunnets grunnlov og hindre at gratiskulturen brer om seg». 
