«Svanesjøen»:Hvit eleganse 

Fullt hus, bare ti planlagte forestillinger og ikke en billett å oppdrive til noen av dem, jo «Svanesjøen» er tilbake på Den Norske Opera & Ballett. 

BALLETT: 
Anna-Marie Holmes/Petipa Den Norske Opera & Ballett Odette/Odile: 
Maiko Nishino Prins Siegrfried: 
Philip Currell Rothbart: 
Richard Suttie Dirigent: 
Tobias Ringborg 

Det er 14 år siden denne versjonen til Anna-Marie Holmes ble danset første gang på Youngstorget, men populariteten ser ikke ut til å være dalende, så hvorfor så få forestillinger? 
Applausen ville ingen ende ta i går kveld. 
Den tilfalt hele kompaniet som gjør en kjempeinnsats, men hyllesten ble særlig hovedrolleinnehaverne til del. 

Maiko Nishino gjør dobbeltrollen Odette/Odile, den hvite og svarte svanen. 
Hun er i total kontroll, og dominerer scenen fra det aller første øyeblikk hun trer inn i spotlighten. 
Hennes linjer har blitt lengre og renere det siste året. 
Hun har utviklet en balanse på tåspissene som oppleves aldri behøver å ta slutt. 
Hadde det ikke vært for at hun må rekke musikken, for hun er musikalsk langt ut og forbi fingerspissene, kunne hun ha stått der ennå. 
Bare så synd at dirigenten, Tobias Ringborg, overkjørte henne i tredje aktens fouettér, uten at det så ut til å affisere henne det minste. 

Gjennom resten av forestillingen gjorde Ringborg en god jobb, og fikk Tsjajkovskijs musikk til å lyde praktfull. 
Philip Currell danser Prins Siegfried. 
Han startet aldeles utmerket i første akt med glimt i øyet, og han fulgte fint opp i andre akt. 
Dessverre hadde han ikke en like god dag på jobben i tredje, men tok seg inn igjen i fjerde akten. 

Richard Suttie som trollmannen Rothbart, fremstod som ondheten i egen person, allikevel skulle en gjerne ha sett mer til ham. 
Foruten de to hvite aktene er dette en meget fargeglad produksjon med flotte kostymer signert Paul Andrews, og den inneholder mye fengende dans. 

Synd bare at prologen hvor kvinnen blir forvandlet til svane er løst så dårlig. 
