Dommedagssekt og språkblemmer
Hovedpersonen i Evan oppdager tidlig i «De gjenværende» at hennes svigerinne er blitt med i en dommedagssekt. 
Først virker det mest ubehagelig, men det utvikler seg kjapt til en svært dramatisk historie. 

Gardiner har skrevet en intens bok, med gode karakterer, og boken kunne så absolutt vært en fin spenningsbok, hadde det ikke vært for en nesten latterlig dårlig oversettelse. 
Det virker som det kun har vært brukt et oversetterprogram, ordstillingen er ofte helt feil og ordvalgene mildt sagt pussige. 

«Den eldre advokaten sendte meg et fort blikk med den sylspisse, forte nysgjerrigheten [...]» «Brian fulgte etter bak han». 
«Jeg la hodet på nakken og drakk.» 
«[...] han som hadde vært en svømmer i verdensklassen.» 
Bare for å nevne noen. 

Dette overskygger dessverre handlingen mens man leser. 
Dermed går man glipp av en bok som etter en relativt rolig start tar kraftig av. 
Denne dommedagssekten har nemlig planer om å ta i bruk temmelig kraftige virkemidler, og lite er vel mer skremmende enn fanatiske mennesker som uansett venter på at jorda skal gå under. 
Litt søkt blir et par av triksene 

Gardiner bruker for å løse det hele, men boken er samtidig god på å plante ting i teksten som senere kan få stor betydning. 
I så måte er det en bok for de observante, men på det tekstlige plan er den så definitivt ikke det. 
