Sull og tull i Gople
126 sider 249. 
- Cappel 

Våre mest kjente reparatører kommer med notater. 

Pompel og Pilt, som visstnok skal ha traumatisert en hel generasjon barn, holder seg i det repeterende og smått irriterende hjørnet også i romanform. 

«Opera Pompel og Pilt» er notater fra de to reparatørene mens de suller rundt i sin bygd Gople, eller «Feltnotater fra Gople, et landskap i Norge» som det står i undertittelen. 
Helt hva poenget her er vites ikke, fremstillingen er fragmentarisk, og sammenhengen kapitlene imellom er temmelig fraværende. 

De to fyrene gjør en rekke meningsløse ting, noen ganger er den surrealistiske stemningen som omgir dem morsom - i all sin idioti - men som helhet blir denne boken rimelig tullete. 
Man kan kanskje si at dette er hele poenget med Pompel og Pilts verden, samtidig så betyr ikke det at det fungerer som en fortelling. 
Det er litt festlig, men akk så meningsløst. 

Nå skal det være en stor kultus rundt de fyrene der ute, som helt sikkert lever seg inn i denne boken, men det anbefales kun for dem som virkelig mener at det er en mening med Pompel og Pilt. 
For andre byr den på noen fnis og knis, men ikke stort mer. 
