Gitarkameratene:«Kanon!» 

(Grappa) 

Hvorfor i all verden skal jeg bruke energi på en tyve år gammel konsert med fire fyrer som fremdeles er i fortrinnsvis fin form? 

Gitarkameratene Sunde, Sivertsen, Eggum og Nilsen (241 år) har selv lagt listen for sitt platecomeback høyt, gjennom rabiate utfall mot de mer moderne gitarkompisene Holm, Lind, Fuentes og Nilsen (120 år) og deres flerstemte coverversjoner. 
Men her undergår altså Gitarkameratene sine kolleger ved å gi ut gamle coverversjoner. 
Av seg selv. 

«Gitarkameratenes aller beste» er denne platens undertittel. 
De kunne ha lagt til «de eneste». 
For egentlig er dette en live samleplate av kameratenes eneste plate med nyskrevne sanger, samt herrenes øvrige godbiter ellers. 
Ikke at vi mangler samleplater fra dem enkeltvis, forresten. 
Jan Eggum har for eksempel fire slike på markedet allerede. 

Dette konsertopptaket fra Grieghallen i 1990 viser på alle måter at det ikke er gretne, halvgamle gubber fra tyve år tilbake vi møter. 
På hver sin måte har alle en lun humor ved siden av sine sangskatter som går rett i folkesjela - det er ikke problemet med denne utgivelsen. 
Problemet er hvor lettvint det virker å sende ut et gammelt opptak når gutta selv har startet en revitalisert norgesturné som fort kan bli årets konsertslager. 

Hvorfor ikke vente til høsten og levere ferskvare, kanskje med nye sanger? 

Noe sier meg at det uansett kommer, det også. 

For en plateanmelder i 2010 blir det bortimot meningsløst å anmelde en tyve år gammel konsert av fire aldrende herrer som for lengst har friskmeldt seg selv og nyter fersk suksess. 
Da reduseres denne utgivelsen til en historisk kuriositet. 
Det triste er selvfølgelig at de selv ikke innser det. 

Jeg tror neppe herrene selv ønsker å forbli historiske kuriositeter, men de må levere noe helt annet for at respekten skal opprettholdes fremover. 
For dette produktet ser jeg ikke som annet enn en firstemt melkedans rundt en kalv med gullskjær. 
