Tønes:Lekkert pakket inn 

Tekstene er alltid bra, men nå er resten også førsteklasses. 

Tønes: 
"Sesong 4" (Kinkverk) 

Frank Tønnesen fra Sokndal har alltid vært en artig skrue, men nå er han en artig skrue med flotte melodier. 

Han åpner sitt åttende album med en bitter sang om fraflytting. 
Sauene er skutt og strømmen frakoblet. 
Nå ska de riva løo, fjosen og heile driden, synger han i «Signala». 

Tønes har et omtenksomt hjerte, også for huseiere på visning. 
Eg fekk inntrykk av at hu hadde grua seg te å fylla okke frå rom te rom ganske stille, heter det i «Det siste hu ville». 

Med Emil Nikolaisen, Erlend Aasland og Anne Lise Frøkedal på laget blir det en flott sang. 
Gjengen han har med seg på «Holda henna» gjør det samme med den. 

«Bere kledde» handler om en ny dag der tårene har tørket og kreftene er vendt tilbake. 
«Vottane» har en typisk Tønes-tekst med vottane så mor di strikte te meg e de beste vottane eg he, men det er gitarspillet til produsent Frode Strømstad som setter prikken over i-en. 

Vi hørte utviklingen på «Vindbrest» for to år siden, og studioarbeidet er i hvert fall ikke noe svakere nå. 

«Maxitaxi» kom tidligere i år, og det er fortsatt herlig å høre avslutningen. 
«Korte stund» er en vakker sang om å se et barn vokse opp. 
Tønes er en mester i å beskrive hverdagslige detaljer, men han er ikke noe dårligere når det kommer til livets store hendelser. 

Han ser også tingene på sin egen måte, som i «Gode og vonde dage». 
Slekt og venner kan være plagsomme, men de er limet som får samfunnet til henge sammen. 
«Dokke» har et liknende tema. 

Til slutt får vi tittelkuttet «Sesong fire». 
«The wire» er en fantastisk tv-serie, og Tønes' nostalgiske sang om å se på den er ikke noe dårligere. 
Nydelig pianospill av Øystein Holmen. 

Beste spor: 
«Det siste hu ville», «Vottane», «Korte stund», «Sesong fire». 
