Intenst spennende drama med mann og telefon
Dansk politithriller i lukket rom. 

FILM: 
En thriller uten å se en eneste hendelse? 
En actionfilm med bare én synlig skuespiller? 
Dette er essensen i Gustav Möllers danske debutfilm «Den skyldige». 
Det er blitt en av de mest halsbrekkende spenningsfilmene jeg har sett på lenge. 

Mye er takket være Jakob Cedergrens eminente skuespill. 
Kameraet hviler på ansiktet hans omtrent hele tiden, og der leser vi hele dramaet: Angst, raseri, tvil, besluttsomhet, trass, fortvilelse, sluhet, you name it! 
Han spiller politimannen Asger Holm, som åpenbart er suspendert fra sin vanlige jobb og satt til å videreformidle innkomne telefoner på Alarmsentralen 112 i København. 

Kidnappet 

Mellom alle oppkallinger fra berusede damer som velter på sykkel og ditto menn som blir robbet av horer, kommer en telefon fra en kvinne som kaller seg Iben (Jessica Dinnage) og som later som om hun snakker til sin lille datter Mathilde. 
Ibens stemme er svak og tilsynelatende desperat, det framgår at hun sitter i en bil på vei nordover fra byen og at hun er kidnappet. 
Asger må holde henne på telefonen så lenge som mulig, mens han kontakter politipatruljer som er på veien og forsøker å dirigere dem til området mobilen ringer fra. 
Men han har ingenting annet å gå på enn en gråtende stemme som bare kan svare ja og nei på hans spørsmål. 

Suspendert 

Dette er strengt tatt en sak som Asger skal overlate til andre etterforskningsledere og utegående patruljer, men han klarer ikke slippe taket i dramaet. 
Vi aner at engasjementet har noe å gjøre med saken han er suspendert for; han skal i retten neste dag og avgi forklaring sammen med partneren Rashid. 
Det nager ham, gjør ham oppfarende overfor kollegene på alarmsentralen som forsøker å dempe han og holde ham innenfor restriksjonene han er pålagt. 

Stadige nærbilder av Asgers ansikt, svettedråper på overleppa og blodskutte øyne, øker spenningen. 
Han ringer Ibens hjemmetelefon og får svar av den livredde seksåringen Mathilde, som forteller at pappaen med besøksforbud og kniv har hentet mamma og at baby Oliver ligger på soverommet hvor pappa har nektet henne å gå inn. 
Gradvis framtrer konturene av et nokså velkjent familiedrama. 

Oneman-show 

Men gradvis avsløres det også at dette er en historie som ikke beveger seg i forventet retning. 
Dramaet snur og vender på seg, alt mens politimannen er alene i bildet. 
Det er i telefonen alt skjer. 
Det blinker faretruende rødt på sentralbordet, Asger river av og på seg headset’et mens ulike stemmer trer fram: 
Iben, ektemannen, Mathilde, politipatruljen, hovedsentralen, Asgers makker Rashid. 
Asger som gir ordre, brøler, trøster, overtaler, spilt med stor overbevisning av Jakob Cedergren som et oneman-show i halvannen time. 

Det er en imponerende prestasjon, og et lovende stykke arbeid av debutanten Gustav Möller. 
Den krevende lukket-rom-settingen, som vi har sett tidligere i filmer som «Phone Booth», fordrer en fingerspissfølelse hos regissøren. 
Unge Möller fikk publikumsprisen under Sundance-festivalen for denne filmen. 
Høyst fortjent. 
