Get Smart
Steve Carell er inne i en dau periode. 
”Get Smart” er ikke helt uten kvaliteter, men er heller ingen spydspiss innen moderne humor. 
Tvert i mot, den er overraskende konservativ, noe som er til hinder for latteren. 

Filmen hadde kanskje vært ustyrtelig morsom i 1984, men nå virker den treig og gammeldags. 
Det finnes noen morsomme øyeblikk med underholdende action, så kinobesøket blir ikke totalt bortkastet, men det burde vært mye bedre! 

Kaos mot Control 

Maxwell Smart (Steve Carell) er analytiker i det hemmelige agentbyrået Control. 
Men når skurkene i forbryterorganisasjonen Kaos angriper hovedkvarteret, blir Smart forfremmet til agent 86 for å ta rotta på fienden i Øst-Europa. 

Han blir koblet sammen med vakre agent 99 (Anne Hathaway), som slett ikke liker å jobbe med en uerfaren analytiker i felten. 
Men Smart har evner som ikke er umiddelbart åpenbare, og teamet er snart viklet inn i et farlig spill med atomvåpen. 

Bill Murray i et tre 

”Get Smart” har sine aner fra en tv-serie fra 1965 som jeg aldri har sett, og det tror jeg få nordmenn har. 
Dermed er mange referanser tapt for oss, og filmen skal være full av dem. 
Noe fungerer likevel, for eksempel bruken av ”the cone of silence”, og Bill Murray i et tre. 

Ellers er filmens humor litt gammeldags. 
Jeg er lei av vitsing med fedme, noe Hollywood har gjort nok av. 
Prøver Carell å kanalisere Eddie Murphy? 
Det er også litt slitsomt med noen av tullesituasjonene agent Smart kommer opp i. 
Jeg venter og venter på noe å le av, men det er altfor langt mellom det morsomme. 

Carell og Hathaway uten gnist 

Det er noen gode biroller i filmen. 
Alan Arkin er tørrvittig som Control-sjefen, Dwayne Johnson (tidligere kjent som ”The Rock”) er i det selvironiske hjørnet som agent 23, mens alltid kule Terence Stamp burde blitt brukt mer som skurken Siegfried. 

De to i hovedrollene, derimot, er ikke akkurat Bogie og Bacall. 
Steve Carell og Anne Hathaway mangler gnist i samspillet, og begge fremstår som litt kjedelige. 
De hjelpes litt på vei med noen actionsekvenser, som faktisk er godt utført. 

Middels agentkomedie 

Skal man se en agentkomedie med to amerikanere i Øst-Europa, kan man like godt se den mye bedre ”Spioner som oss” fra 1983. 
Steve Carell er ingen Dan Aykroyd og regissør Peter Segal er ingen John Landis. 

Men siden ”Spioner som oss” er utilgjengelig på både Blu-ray og DVD i skrivende stund, er ”Get Smart” et av de få alternativene i sjangeren. 
Det er en middels film med noen lattermilde sekvenser, men de er dessverre milde, og det er for få av dem. 
