Bokanmeldelse:Jonas Gardell: 
«Tørk aldri tårer uten hansker» 

To unge menn bærer fortellingen om svenske homofiles vei mot aksept og likeverd de første årene etter legaliseringen. 

Roman 286 sider Kr. 349,- Vigmostad Bjørke 

Begge søker seg til hovedstadens halvhemmelige treffsteder på 80-tallet, begge er som «hvite elger»: 
Noen mener de bør utryddes, mens andre forsvarer dem og synes de er vakre i sin sjeldenhet. 

Men altfor mange homofile menn rekker knapt å smake på den nye friheten før epidemien (HIV/AIDS) rammer. 

Gardell skriver med en intensitet som tar balletak på leseren, alvoret i faktaoppramsingene er så dypt at uten humor og kjærlighet ville boken vært kun et kampskrift. 

Men her finnes en stor varme, et oppriktig ønske om å nyansere og uten tvil et hav av egne erfaringer. 
Selv når de mest ukuelige motstandere av homofili blir skildret, viser forfatteren raushet og innsikt i det plagede menneskesinnet. 

Særlig fokus blir satt på den indre moralske striden hos dypt religiøse mennesker, både den homofile selv og hans nærmeste. 

Dramatiske, kryssklippede scener fra et grusomt dødsleie og flørt med melodramaet kler fortellerstemmene. 
Miljøene er imponerende skildret, sanseligheten i språket understreker både brutalitet og hjertevarme, teksten lever godt også i John Erik Frydenlunds oversettelse. 

Slik blir dette halvdokumentariske prosjektet ekte skjønnlitteratur, en rørende og tankevekkende skjebnefortelling som angår storsamfunnet minst like mye som minoriteten den løfter frem. 
