Hat spillerne, ikke spillet
Verken Affleck eller Timberlake er forføreriske nok i «Runner Runner». 

FILM: 
Lite er så avslappende som å se andre i livsfare. 
I «Runner Runner» er det Justin Timberlake som knytter farligere forbindelser enn han først tror. 
Han er collegestudenten og pokerbegavelsen Richie som oppdager et hull i systemet til nettpokerkongen Ivan Block (Ben Affleck) og går til konfrontasjon. 

Kongen frister den ivrige knekten med gylne og dollargrønne fremtidsutsikter. 
På null komma tre blir pokerspillet en metafor i tillegg til et motiv: 
Det handler om innsatsen som blir stadig høyere, gevinsten som synes å komme stadig nærmere, og frykten for at Huset vil vinne, igjen. 
Og det handler om å kaste seg i tide. 
Det gjør såklart ikke Richie. 

Vaselinglans 

Det er ikke bare pengene som lokker, det er også en hoftevuggende og trutmunnet Gemma Arterton. 
Det er som om «Runner Runner» sees gjennom et glinsende vaselinlag. 
Sensualiteten er oppstilt og insisterende. 
Åstedene er yachter, nattklubber og luksuriøse hotellrom, der Timberlake og Affleck beveger seg oppsiktsvekkende usmidig. 

For castingen er det største problemet her. 
Det er synd en solid regissør som Ben Affleck og en dreven artist som Justin Timberlake ikke klarer å slippe filmstjernedrømmen. 
Ingen av dem er gode nok. 

Trestubbe 

Affleck har noe tregt og trestubbeaktig over seg som skuespiller, noe som blir spesielt tydelig i en rolle der meningen åpenbart er at han skal være en dragende Mefisto. 
Timberlake er heller ikke troverdig. 
Det er fullt mulig å gjøre fine filmpersonligheter av karismatiske artister, men som regel fordrer det at de får roller de kler, da de ofte har mer utstråling enn rekkevidde. 

Kanskje er det Timberlake som burde spilt kriminell mesterhjerne, og slik få brukt den naturlige selvtilliten og autoriteten han har med seg på scenen. 
Det er han som burde vært forføreren. 

Som ren krimintrige er «Runner Runner» habilt håndverk fra «The Lincoln Lawyer»-regissør Brad Furman. 
På pokerbordet er det også en kabal, og den går pent opp til slutt. 
Men selve spillet, og spillerne, burde i større grad klart å smitte publikum med sin hunger etter høye innsatser. 

Ved en feil fikk «Runner Runner» terningkast fire på trykk i dagens avis. 
Det riktige terningkastet er 3. 
