Dyrisk moro
Det sies at det enkle oftest er beste. 
Javisst! 
Bare prøv «Zoo Keeper». 

At «Zoo Keeper» kaller seg et «action puzzle game» er vel å dra det litt langt. 
Puslespill er det, og da er det heller ikke et spill som kommer til å gi deg bakoversveis, såre tomler eller høyt blodtrykk. 

Som med mange av de geniale spillene som bærer Nintendo-stemplet, er «Zoo Keeper» svinaktig simpelt. 
Reglene lærer du deg på tre sekunder, og det viktigste innholdet i manualen kunne vel fått plass på arealet til et lite frimerke. 

Men dette er likevel nok til å holde deg trollbundet i time etter time. 

Premissene er enkle. 
Som fungerende dyrepasser skal du av en eller annen grunn passe på at dyrene står på rekke og rad. 
Men ikke la historien lure deg til å tro at dette er et særlig visuelt imponerende spill. 
For det er det ikke. 

Hele spillbrettet er dekket av hodene til forskjellige dyr. 
Ved å bruke DS-pennen skal du flytte dem rundt slik at tre eller flere står på rekke - enten horisontalt eller vertikalt. 
Tiden forsvinner fort, og du må tenke raskt. 

Mer enn det er det ikke. 
Svinaktig simpelt. 
Men etter hvert som tiden renner ut og du febrilsk prøver å sortere dyrene i riktig rekkefølge, ender du opp med å nistirre på skjermen. 
Konsentrasjonen er på topp og verden deg rundt forsvinner. 

Og da vet du at du har et godt spill mellom fingrene! 
