Kjernekraft
Lykke 
Li jobber seg inn til kjernen av sorgen på I Never Learn. 

Låttitlene på svenske Lykke Lis tredje album overlater lite til fantasien. 
Titler som "Sleeping Alone", "I Never Learn" og "Never Gonna Love Again" setter premisset for et kompakt album der hovedpersonen viser seg som et barn brent av kjærligheten. 
Temaet er langt fra banebrytende, men behandles på nydelig vis. 

Gjennom ni låter beskriver hun sårheten og ensomheten hun satt igjen med etter en utmattende turné og et strandet forhold. 
Det er vondt, men vakkert. 
Tekstene er direkte, produksjonen nær og inderlig. 

Allerede ved første lytt er det klart at I Never Learn er 28-åringens mest personlige album til nå. 
De ni låtene går helt inn i kjernen av følelsesregisteret, og drar artistens indre demoner fram i lyset. 
"I Never Learn" og "No Rest For The Wicked" setter ord på skam og skyldfølelse, mens lengselen får fritt spillerom i "Just Like A Dream". 

I Never Learn er Lykke Lis tredje album. 
Siden den sensasjonelt bra debuten, naivt sjarmerende Youth Novels fra 2008, har svensken hele veien utviklet seg. 
Wounded Rhymes (2011) dyrket de store lydbildene og tok et steg i mørkere retning. 
På årets utgivelse er det ikke bare tekstene som er hakket modnere. 
Hun synger også bedre enn tidligere. 
Stemmen er fyldigere, mer avslappet, og har en mer fremtredende plass i produksjonen, som også på dette albumet er signert Björn Yttling. 

De aller fleste låtene på albumet er storslagne melodier, fylt med piano, kor og pauker. 
Uttrykket er detaljrikt, men også intimt og slørete, og Lykke 
Li har en egen evne til å fylle låtene med kraft og sjel. 
Selv "Love Me Like I'm Not Made Of Stone", hvor den særpregede, nasale vokalen kun følges av kassegitar, er en overveldende lytteopplevelse. 

Overveldende er også "Gunshot". 
Med sitt intense og dramatiske refreng er den albumets mest radiovennlige låt, og ligger an til å bli en livefavoritt. 
Dessverre holder ikke alle låtene like høyt nivå: 
"Silver Line" og "Heart Of Steel" forsvinner i mengden, selv om albumet bare er 32 minutter langt. 

Lykke 
Li har selv sagt at hun vurderte å slutte som artist etter forrige runde med album og turné, men at hun bare måtte skrive i den mørke perioden. 
Og det er nettopp slik I Never Learn oppleves: som et utvunget, ektefølt album fra en som - i motsetning til mange - faktisk har noe å si. 

I Never Learn slippes 5. mai, men kan forhåndsstrømmes i Spotify 
