Dette er årets metalhøydepunkt
Converge er det drøyeste du har hørt. 

||| 
ALBUM: 
Converge har aldri vært et band som gir ved dørene. 
Deres sjuende plate er heller ingen retrett fra de «hals-over-hode»-brutale komposisjonene som har vært Jacob Bannon & cos varemerke. 

Rabiat 

Converge skapte et landemerke for kompleks og stram hardcore med «Jane Doe» (2001). 
Med «Axe to Fall» er de i ferd med å plante et nytt. 

Det er nemlig noe oppsiktsvekkende umiddelbart med gjengens rabiate håndtering av det patenterte uttrykket. 

Åpningslåten «Dark Horse» flyr i fjeset på deg som et nådeløst knyttneveslag, der den kombinerer Motörhead-driv med halsbrekkende Iron Maiden-harmonier og en illsint Bannon i front. 

Symbiosen kan sende tankene i retning Mastodon på en brokete dag, men sluttproduktet er adskillig mørkere. 

Slik fortsetter det gjennom det muskuløse og gyngende høydepunktet «Reap What You Sow» og det minst like intense tittelkuttet. 

På steroider Tempoet er overveldende og instrumenteringen likeså. 
Tenk deg et Dillinger Escape Plan på steroider. 

Den voldsomme åpningskanonaden betyr ikke at Converge bare har et sett med strenger å spille på. 
«Worms Will Feed» og «Damages» viser at gjengen har nok av autoritet når de skrur ned tempoet på dronenivå. 

«Cruel Bloom» åpner som en mørk nidivise som like gjerne kunne dukket opp på et Mark Lanegan-album, før den bygger seg opp til et formidabelt crescendo. 

Garantert i toppen 

«Axe to Fall» er spekket med temperaturskifter og effektiv kontrastbruk, for at disse skal få full effekt, må platen oppleves i sin helhet. 
Det føles nesten som å henge i løse lufta og sprelle og man finner ikke fotfeste før seansen er over. 

Mathcore, hardcore eller metal — «Axe to Fall» ligger garantert i toppen av årsbestelistene når 2009 skal oppsummeres rundt juletider. 
