Lokal motbør
Juvenile:Cocky&Confident 

New Orleans-veteranen Juvenile er på mange måter hip hop anno 2009. 
Noe som ikke sier mye. 

Fra ”Back That Ass Up” via ”Slow Motion” til ”Nolia Clap” – New Orleans-gudfaren Juvenile har alltid vært en jævel på å lage kvalitetshits og å kapre listeplasseringer. 
I statene vel og merke. 
Utenfor hjemtraktene har det tidligere Hot Boys-medlemmet aldri klart å skape særlig blest om sin egen karriere, selv ikke etter at tidligere gruppemeldem Lil Wayne gjorde seg selv til monsterstjerne. 
Og ha det klart – selv om det er Lil Wayne de fleste kjenner i dag så er Juvenile grunnlaget for at plateselskapet Cash Money i det hele tatt sto oppreist og Lil Wayne var tidvis Lille Philip i forhold til Juve. 
For øvrig burde albumet 400 Degreez strengt tatt være pensum for enhver som er glad i noe som minner om hiphop. 

Det betyr ikke at sisteskiva Cocky&Confident bør hentes fram som en del av det samme pensumet. 
Først og fremst fordi Juve, som rap generelt om dagen, er helt i villrede på hva han driver med. 
For første gang er ex-Cash Money-veteran Mannie Fresh utelatt på produksjonssiden, noe som gjør det vanskeligere for Juve å gjøre de monsterlåtene han stort sett har klart å fore massene med hvert tredje år. 
Forsøkene på å lage hits spenner i stedet mellom det litt platte i ”Everything” til det over-the-top idiotiske i ”Listen” (som plankecovrer Roxettes ”Listen To Your Heart” med et refreng som tilsynelatende er ringt inn via telefon. 
Dumt er bare forstavelsen. 
) De semi-harde gateorienterte låtene overbeviser heller ikke og med nitten spor på albumet er det åpenbart altfor mye fyllstoff å ta av. 
Spor som ”I'm Out Chere ” og ”It's All Hood” hadde ikke vært en del av et album med ambisjoner utover å være et album. 
Synd, men sant. 

Synd fordi det er tydelig at Juve fortsatt har det i seg. 
Når en av verdens mest undervurderte rappere ,B.G, legger et glimrende vers på den klassiske New Orleans-lydende ”Feeling Right”, Juve legger breialt over ”My Money Don’t Fold” og kommer inn hardt på førstesporet "Cocky&Confident" er alt man kunne ønske seg en utøvende produsent som kunne sette ned foten, presse Juve til å gi ut 12 spor og tvinge av ham den klassiske ghetto-dustheten som fører til en serie uinteressante utgivelser. 
(Samtidig som det selvsagt er den samme idiotien som gjør at kompis er rå i utgangspunktet. 
Catch 22, der altså.) 

I rekka av uinteressante rap-album med fem kule spor fra 2009 føyer Juve seg pent inn i rekka, og albumtittelen sier det meste. 
Altså ingenting. 
(Vis meg en rapper som IKKE er cocky og/eller confident.) 
Dagens bitre, tilbakeskuende tips: sjekk ut den undervurderte gruppa Tear Da Club Up Thugs i stedet. 
Den gang Juvenile var mongorå, Lil Wayne var femten og Three Six Mafia ikke samplet trance. 
Ikke fordi Cocky&Confident er direkte dårlig, bare fordi Juvenile engang har gjort veldig mye bedre greier 
