VampyrVidar herser med tabuer og sjangere
Heftige enkeltscener, leken filmskaperglede og herlig musikk kan ikke skjule at «VampyrVidar» er en for svakt skrudd sammen spillefilm. 

VampyrVidar 

Sjanger: 
Komedie. 
Nasjonalitet: 
Norge 2017. 
Regi og manus: 
Thomas Aske Berg og Fredrik Waldeland. 
Skuespillere: Thomas Aske Berg, Fredrik Waldeland, Brigt Skrettingland, Henrik Rafaelsen, Espen Hana, Linda Tveiten, Marit Sanden m.fl. Lengde: 
1 time 23 min. 
Aldersgrense: 12 år. 

Det synes veldig godt at den tallrike og filmflinke lokale gjengen bak «VampyrVidar» har hatt det ustyrtelig gøy når de har laget filmen, for den bobler av lekenhet og filmskaperglede. 

Her er en drøss absurde nachspiel-ideer satt ut i livet, overraskende ofte med herlig kultklassikerpotensial. 
Og det finnes vel ikke et eneste tabu som ikke er forsøkt brutt her. 
Ikke en sjanger som ikke er herset med. 
Bra! 
Herlig at flere enn Tommy Wirkola våger i en bransje som altfor ofte blir selvhøytidelig. 
Eller mer eller mindre tvunget til å tenke publikumstekke. 

Mye form, lite innhold 

Men en rekke sketsjer, der kvaliteten spenner fra klassikergull til flaue blødmer, blir ikke nødvendigvis en god spillefilm. 
«VampyrVidar» er for mye av et øvingsprosjekt med mye form og lite innhold. 
Filmen har ingenting på hjertet utover å vise hvordan ideene er satt ut i livet, og er derfor langt fra å være interessant i snaue halvannen time. 

Først er Vidar en ensom og seksuelt frustrert ungkar. 
Han bor hjemme med sin syke mor og driver gård i et er strengt pietistisk miljø på Jæren. 
Vidar får nok, og en kveld ber han om det han virkelig ønsker seg i aftenbønnen: drikke, pule og slåss. 
Akkurat denne bønnen blir hørt. 
Når denne kjeledresskledde ungkaren inntar Stavangers mørke natteliv, blir det litt av en reise. 

Musikken hever 

Thomas Aske Berg har en finger med i det meste her, og gjør også en god jobb i å framstille Vidar i alle hans heslige fasetter, fra stakkars Vidar Hårr til damesjekkeren fra helvete: 
VampyrVidar. 

I tillegg til skinnende enkeltscener, må musikken framheves. 
Tekstene og musikken fra Børre Bratland gir «VampyrVidar» en særegen patina og herlig humor, mens Kriminell Kunst bidrar med perfekt lydspor til den mørke Stavanger-natten. 

Denne omtalen ble skrevet og først publisert etter visning av filmen under fjorårets filmfestival i Haugesund. 
