Sakte steg
Becks første album på seks år tar oss med dobbelt så langt tilbake, til "Sea change" fra 2002. 
Han henter inn samme personell som på det albumet, og følelsen er av samme, bittersøte slaget. 
"Sea change" var en slutt-med-dama-plate, og nå er det kanskje en mangeårig ryggskade som har farget humøret. 
Noen ren deppeplate er det likevel ikke, men heller et ønske om å kunne starte tingene på nytt. 
Uansett er ikke Beck noen mann for singlelistene, og vi må 20 år tilbake for å finne hiten "Loser". 
På sitt 12. album preges han av den melankolske delen av Californias 70-tallsmusikk, i Laurel Canyon-stil. 
Beck skrider sakte til verket, mens faren David Campbell leverer fine partier med strykere. 
En vakker plate, nydelig produsert. 

Beste spor: 
"Morning", "Heart is a drum", "Unforgiven", "Turn away", "Country down". 
