Visesanger som blek strandgutt
Anders Wyller henter fram sin indre Beach Boy. 

||| 
ALBUM: 
Etter den lille pastisjen «Preludium for bleke strandgutter», som åpner «Det regner i Oslo», er det ingen som lenger lurer på om Anders Wyller er inspirert av The Beach Boys. 

Det skinner igjennom på lettere pompøse «Parfyme» også, men albumet består i hovedsak av enkel og ukomplisert viserock på norsk — 19 år etter debuten med hans første og eneste hit, fortsatt radiovennlige «Bicycle Riding». 

På sitt første album på norsk på 12 år, står Wyller fram som en rennesteinspoet som hyller kjærligheten og byen. 

Han lager fengende låter, men et stykke ut i det korte albumet kan det virke som om inspirasjonen svinner hen — og klisjeene får krype inn. 

Låter som «Mens du venter på en engel» og «Hun har en revolver på lur» burde fått ligge i skuffen, mens «Junikveld», med tekst av Hans Børli, stiller i egen klasse. 
