Norsk raps nye førsteelsker
Vibbefanger-produsenten skrur opp temperaturen. 

«Eg ve ha deg/men eg bare dyttar deg vekk/for min usikkerhet gjør meg redd/ingen sa dette var lett/og ingen hadde rett». 
Mato Polo (Vibbefanger-produsent Mathias Vetti Olaussen) tar sats sammen med den alltid like lekne Store P, og kaster seg hodestups uti noen av populærmusikkens dypeste fallgruver: åpenhet om egen utilstrekkelighet og dampende elskov. 
Heldigvis står nedslaget til 18,5 i stil. 

Fløyelsaktige, luftige poptoner, et florlett kor og sylskarpe rytmer er et kledelig bakteppe for rimelig direkte tekstlinjer, som veksler mellom det breiale, nesten grisete og det oppriktig sårbare og sarte. 
«Nærmare» er en nesten ubehagelig hudløs låt om det å trenge noen, men å være redd for å risikere å ødelegge alt i prosessen. 

Musikkåret 2017 sto i rapens tegn. 
Jo visst har enkelte norske popartister gjort suksess utenlands, men på hjemmebane har norske rap- og r'n'b-artister gjort rent bord. 
De selger ut landets største konsertscener, skaper politisk engasjement, topper spille- og salgslister, utfordrer sjangergrenser og setter ord på til tider svært vanskelige tanker og følelser. 
Like viktig er det at de både skapte et nytt popspråk og løftet språket til en yngre generasjon opp og frem i dagen. 

Akkurat nå er det ingen artister i andre sjangre som klarer å være så relevante og meningsbærende som det mange norske rappere er. 
Samtidig skjer det så mye i så mange norske byer at det er nærmest umulig å holde oversikt over hva som foregår utenfor ens egen andedam. 
Når kvaliteten er såpass høy, er man kanskje unnskyldt. 
