Blokkfløyte for viderekomne
Verdens mest utskjelte instrument viser seg frem i sitt rette element. 

Blokkfløyten er et vanskelig instrument. 
Alle som har hørt en gruppe skoleelever prøve seg, skjønner det. 

Svenske Dan Laurin, en av verdens førende utøvere på feltet, mener at instrumentet er så krevende at det er helt uegnet for musikalske nybegynnere. 
Blokkfløyte er et anliggende for viderekomne, skriver han i tekstheftet til platen «Blockbird», der Caroline Eidsten Dahl, hans tidligere elev, presenterer en rekke norske blokkfløytekomposisjoner og underveis demonstrerer hva dette utskjelte instrumentet rommer av musikalske muligheter og klanglige rikdommer — når det spilles av en fullbefaren musiker. 

Syv komponister er representert på platen, blant andre veteraner, som Egil Hovland og Øistein Sommerfeldt, og folk fra etterkrigsgenerasjonen, som Lasse Thoresen, Kjell Mørk Karlsen og Olav Anton Thommessen. 

De fleste av verkene er komponert på sytti- og åttitallet, og befinner seg uttrykksmessig i periodens fritonale hovedstrøm. 
Det er snakk om åtte, uhøytidelige komposisjoner, melodiøs musikk skrevet med godt håndlag og ofte med et glimt i øyet. 

Komponistene forsøker ikke å tråkke nye løyper i det musikalske landskapet, men de leker og eksperimenterer og prøver ut hvor mye det er mulig å få til på dette besværlige instrumentet - som i Morten Gaathaugs «Fugler i min natt», der Caroline Eidsten Dahl trakterer to fløyter samtidig og i tillegg synger mens hun spiller, eller i Bertil Palmar Johansens «Cantus for solo recorder», der hun arbeider med mikrotoner og glissader. 

Eidsten Dahl takler alle tekniske utfordringer og spiller seg igjennom de åtte stykkene med klar artikulasjon og frisk musikalitet. 
