Rosarapperen
Nicki Minajs snerrende egenart forsvinner i rosaglaserte popproduksjoner. 

ALBUM: 
Med snerr og esprit har Queens-rapper Nicki Minaj de siste årene posisjonert seg som en av hiphopens mest originale og iørefallende stemmer. 

Basert på hennes mange gjesteopptredener og gatelåter har det vært lov å glede seg til et aggressivt, særpreget og drøyt førstealbum. 

Dessverre er «Pink Friday» blitt nok et eksempel på en rapdebut som skal tekkes alle: både radio, klubb og gate, men helst det første. 

Rosaglasert 
Det mest betegnende eksempelet er den Will.I.Am-produserte singelen «Check It Out». 

Et grusomt spor som henger med deg gjennom dagen som en remse dasspapir under skosålen — drittent og fryktelig irriterende, men umulig å bli kvitt. 

Låten undergraver i stor grad hele (det vi trodde var) Minajs prosjekt, men kunne likevel vært tilgitt som «en nødvendig hit» om den ikke var omgitt av flere myke, rosaglaserte popproduksjoner som temmer Minajs vidd, varierte diksjon, rollespill og galskap. 

«Helt Fergie» 
Vi får heldigvis et par eksempel på hvor bra dette kunne vært, blant annet i Eminem-duetten «Roman's Revenge», Kanye West-gjestende «Blazin» og den porøse «Here I Am», spor som lykkes i å kombinere salgbarhet og karakter. 

Likevel føles det riktigst å oppsummere skuffelsen over «Pink Friday» ved å sitere en amerikansk fagfelles twittersukk: 

«Minaj kunne i alle fall laget ett rapalbum før hun ble helt Fergie». 
