Bokanmeldelse:Kristian S. 
Hæggernes: 
Urne 

Renskårne, gjennomarbeidede dikt om livets ensomhet, slekters gang og årstidene på andre planeter. 

Kristian S. 
Hæggernes er en poet som tør å ta opp de store spørsmålene. 
Med personlig alvor og stilistisk fingerspissfølelse leverer han kortfattede, originale meldinger fra et fremmedgjort dikterjeg som har gjennomskuet livets forgjengelighet. 

Det søker etter en fast grunn, men vet at noe slikt ikke finnes, hverken på jorden eller andre steder. 

«Stjernehimmelens bunnfall/drypper gjennom deg/og samles i kneskålen/hunden drikker høylytt fra», skriver han. 

Temaer som aldri går av moten 

Hæggernes kler poetisk velkjente temaer i originale og kirurgisk presise bilder; han beviser at dette er temaer som aldri går av moten. 

Noen ganger støter man på enkeltlinjer som smaker en anelse av klisjé, og man tenker at nå havner diktet i grøfta. 
Men det motsatte skjer; linjene hekter seg sammen på en merkelig måte som får det til å virke både enkelt, naturlig og dypt foruroligende på samme tid. 

Mange glimrende enkeltdikt 

Her er mange glimrende enkeltdikt, og de korte, konsise imponerer kanskje aller mest. 
Dette er poesi som rommer både gravmørket og stjernemørket. 
En naken, vakker og klartekstet poesi uten overflødig ord. 
