Valkyrien Allstars går nye veier
Album nummer fire er mer visepreget. 

ALBUM: 
Tittelen på Valkyrien 
Allstars' fjerde album skal neppe tas bokstavelig. 
De sier neppe takk og farvel med det første, men tittellåten på albumet, «Farvel slekt og venner», en tradisjonell sang i en smådyster Daniel Lanois-liknende produksjon og med en noe omarbeidet melodi, er noe av det flotteste jeg har hørt med dem. 

Arven Den understøtter bandets oppgave her i verden, å forene norsk tradisjonsmusikk med elementer fra popen og rocken. 

Norsk folkemusikk trenger band som dette, så får enkelte purister bare mene at det er å besudle tradisjonsmusikken. 
Men det er heldigvis lenge siden hardingfelespiller Sigbjørn Bernhoft Osa fikk kjeft for å menge seg med langhåra popmusikere. 

Viseorientert 
Når det er sagt, så er dette kanskje det minst feleorienterte og mest viseorienterte albumet til Valkyrien Allstars - elegant produsert av bandet sjøl sammen med Bugge Wesseltoft og Bård Ingebrigtsen. 

Det kan ha sammenheng med at dette er første album uten felespiller nummer tre, Ola Hilmen, som var med fra starten. 

Gammelmodige 
Mange av låtene er signert bandets felespillere Tuva Livsdatter Syvertsen og/eller Erik Sollid. 

Men også de nyskrevne tekstene er ganske gammelmodige og skillingsviseaktige, og kunne gjerne vært skrevet for et par generasjoner siden. 

Moderne musikk i gammel ånd! 

Olav H. Hauges dikt «Vågar du» har fått en ny melodi av Sollid - som synger sammen med Syvertsen på et annet høyepunkt på albumet. 
