Atkinson er løyen, men det hjelper ikke
Mr. 
Bean møter inspector Closeau på sparebluss i den tredje Johnny English-filmen. 

Johnny English strikes again 

Sjanger: Action / Eventyr / Komedie Skuespillere: Rowan Atkinson, Emma Thompson, Olga Kurylenko, Ben Miller, Jake Lacy 

Regi: 
David Kerr 

Storbritannia, 2018 

Lengde 1 t. 28 min. 

Aldersgrense 6 år 

Å låne ideer fra andre filmer kan ofte fungere bra, hvis det gjøres med en viss grad av finesse. 
Det kan man vanskelig beskylde den tredje «Johnny English»-filmen for å ha spesielt mye av. 
Den framstår i stedet som en lang kavalkade av oppbrukte sketsjer og et enkelt, underliggende plott blottet for enhver original tanke eller overraskende vri. 

Bakgrunnen for handlingen er denne: 
Et hackerangrep avslører identiteten til alle de hemmelige agentene i England. 
Dermed hentes den på alle måter udugelige Johnny English (Rowan Atkinson) fram igjen fra glemselen, og settes til å utforske saken og stoppe galningen som er i ferd med å infiltrere systemene til all infrastruktur i landet. 

Etterforskningen bringer ham til vakre Sør-Frankrike, hvor han får kløne rundt litt på samme måte som i «Mr. Beans ferie» fra 2007. 
Han lar seg etterhvert sjarmere av en vakker russisk agent, får cocktail-paraplyen i nesen, setter fyr på ting ved et uhell, snakker Closeau-fransk og så videre. 
Det kan til tider virke som om manuset er såpass tilrettelagt for at Atkinson skal få vise fram elastisiteten til gummitrynet sitt at alt annet kommer i andre rekke. 

Hadde det nå enda dukket opp noen sketsjer vi ikke hadde sett før. 
Eller noen overraskelser. 
Eller noe som man kunne karakterisere som bittelitt vågalt. 
Eller bare et lite snev av humoristiske ambisjoner. 
For all del, det er lett å le av et humortalent som Rowan Atkinson. 
Men selv han sliter med å få ting til å henge sammen når manuset framstår som noe dramagruppa på en hvilken som helst ungdomsskole kunne ha komponert. 
