Artikkeldikteren Dag Solstad
321 sider Kr. 338,- Forlaget Oktober 

En artikkel kan være så mangt. 
Litterært betyr det jo «selvstendig skriftstykke i avis». 
Men diktning? 
Ja. 
I alle fall er Dag Solstad dikter også i sine artikler. 

Derfor er det så avgjort riktig av forlaget hans å utgi «Artikler. 
1993-2004». 
Alle Solstad-lesere vil ha like stort utbytte av å lese dem som av romanene. 
De fleste av dem har stått på trykk før. 
La så være - for Solstads skrivekunst er så stor, hans skriveglede så smittende også i avisartiklene at nesten alt virker friskt og nytt - kanskje bortsett fra det store essayet om engelske konger på 1400-tallet. 
Skribenten spruter av fortellerglede, angrepslyst, aggresjon, kjærlighet til mennesker og steder, til kunst og litteratur, til fotball og vandringer i bygater og mye mer. 
Han legger for dagen en intelligens, en klokskap og evne til resonnement som er imponerende - og inspirerende. 
Man kan nok synes at han kretser vel meget omkring de litterære vennene - og uvennene - fra 1960-og 70-årene. 

Men han skriver da om utenlandske kunstnere også - glimrende om Pentti Saarikoski, for eksempel, og om aldrende mestere som Henrik Ibsen, der han ellers er lovlig subjektiv. 
Essayet «Endelig en røst fra graven» - om gamle Ludvig Daaes datter og hennes opptegnelser - er en ren perle, storartet lesning. 
Og dem finnes det flere av. 
Legg så til at også i artikkelprosaen - ja kanskje særlig der - blomstrer den solstadske (og ufrivillige?) humor som aldri før. 
Man ler høyt og ubehersket ved mange av formuleringene denne merkelige og morsomme skribenten kommer med. 
Garantert kjære leser: 
Dette er en bok du vil ha glede og utbytte av. 
