Bokanmeldelse:Astrid Lorenz: 
«Fra de frimodiges leir» 

Ragna Nielsen, født Ullmann, var skolearkitekt og kvinnereformator. 

Biografi 464 sider 449 kr. Aschehoug 

«Det er skade at du ikke er gutt, du burde absolutt studere». 
Det sa lærer Jacob Jonathan Aars til den 12 år gamle Ragna Nielsen, etter en feilfri stil hun hadde skrevet. 

Lille Ragna var da klar til å begynne på Hartvig Nissens private reformskole for piker. 
Fram til da hadde hun gått på skole hjemme. 

Moren Vilhelmine underviste henne, søsken og andre barn ved spisebordet, i samlet gruppe etter Bell og Lancaster-metoden, der eldre eller mer fremmelige elever tok ansvar og underviste de mindre barna. 

Moren underviste i religion, geografi, morsmål, fransk og tysk. 
Selv ble Ragna lærer i en alder av 15 år, mens hun selv gikk i den høyere skolen. 

Stemmerettsjubileet ligger bak oss, vi er inne i grunnlovsjubileets år. 
Astrid Lorenz' bok følger en bølge av biografier om Norges pionerer. 

Ragna Nielsen (1845-1924) var lærer, skolebestyrer, pedagog, grunnlegger av Norsk kvinnesaksforening, spiritist, publisist. 
I 2011 utkom Mari Jonassens biografi om Ragna Nielsen. 
Nå foreligger Astrid Lorenz'. 
Ikke uvanlig i dag, med to biografier om én og samme person. 
Bøkene er ulike. 

Astrid Lorenz har i over 30 år arbeidet med Ragna Nielsens familie og krets. 
Hun har tidligere skrevet om Nielsens mormor, Conradine Dunker, og om moren, Vilhelmine Dunker. 

Gjennom Lorenz' nitide studier av tre generasjoner pedagoger og kvinnepionerer virvler hun leseren - nesten overrumplende - inn i deres store familier og bekjentskapskrets - i et stort kollektivt portrett. 

Bokens hovedtittel peker hen på kollektivet: 
«Fra de frimodiges leir» og undertittelen på familietilhørigheten: 
«Ragna Nielsen, født Ullmann - skolearkitekt og kvinnereformator.» 

Hun var i familie med ressurssterke pionerer innen vitenskap, kultur og kunst, Dunker, Ullmann, Hansteen, som også skildres. 

Det var slett ikke kun idyll, her var skilsmisser, dårlig økonomi og ulykke. 
Biografien er kultur- og mentalitetshistorie, skole- og elitehistorie, samt byhistorie. 

Glimtene av Kristiania i rivende utvikling er fascinerende. 
Det var den gang Observatoriet og Malmøen lå evig langt fra hovedstaden. 

Ragna Nielsen arbeidet for fullt i 64 år, uten privatliv - elevene var hennes barn. 

I 34 år var hun skolebestyrer for «Ragna Nielsen» - åpnet som privat pikeskole i 1885. 
Ikke lenge etter ble fellesundervisning for gutter og jenter gjennomført. 

Hun brukte kvinner og menn som lærere. 
Og Astrid Lorenz skildrer noen av elevene på skolen: Koht, Grude, Bull-brødrene. 

Lorenz fører et sobert riksmål med presise observasjoner og sjarmerende digresjoner fra venners og familiens liv og levnet. 
Forfatterens hjerte banker for Ragna Nielsen og hennes begavede familie, det spares ikke på adjektivene. 

Her er flere tiårs studier forløst i en raus bok. 
At forlaget da gir boken en gjerrig ramme - et personregister i så liten skrift at man må bruke lupe - skjemmer. 
