Banens baroner
«Rush» er en fjellstø film om menn i fart. 

FILM: 
Bakoverskuende gutteromsfantasi møter voksent, alvorlig drama i «Rush». 
Gjennom klare retrofarger og oppskrudde bildekontraster tas tilskueren med tilbake til det langluggede og langlemmede syttitall, da våghalsene som kjørte Formel 1 jevnlig risikerte liv og lemmer for farten, adrenalinet og æren. 
Utgangspunktet er håndfast og virkelig: 
Den historiske knivingen mellom Formel 1-kjørerne James Hunt og Niki Lauda, som begge skulle bli verdensmestre innenfor sporten. 

Sommerfuglaktig 

Filmens Hunt (Chris Hemsworth) er en impulsiv festløve og sommerfuglaktig kvinnebedårer, mens Lauda (Daniel Brühl) er en kantete stabukk med spinkle sosiale antenner, men med teft for forretninger og forhandlinger. 
Spesielt sympatiske er egentlig ingen av dem, men begge har dette oppriktige, oppslukte som gjør at seeren blir revet med dem og ønsker at de skal vinne. 
Men det kan de altså ikke gjøre, ikke begge to. 

Ron Howard har vel aldri hatt noen markant regissørsignatur. 
Men han er en av de få, fjellstø folka som vet hvordan han skal dra i havn et klassisk drama etter Hollywood-oppskriften, dersom råvarene er gode. 
Dessverre har han en liten hang til pompøsitet, men den klarer han å undertrykke her nesten helt frem til rulleteksten. 

Besatte menn 

I «Rush» skildres besatte menn med både avstand og innlevelse. 
Chris Hemsworth kler slike gutteaktige roller godt, han har en rastløs, energisk karisma, mens Daniel Brühl viser seg frem i noen fine, tekniske detaljer: 
Det stive blikket, den opptrukkede overleppen. 

Og så er det dessverre noen passasjer der de må snakke slik mennesker bare snakker sammen på film, for eksempel rope analyser av hverandres karakter og forhold etter hverandre. 
Men «Rush» er et fint, lite dykk ned i spørsmålet om hva som gjør at to svært ulike mennesker utvikler skylapper for alt annet enn dét som kan drepe dem. 
Selve racerscenene er fine, presentert med oversiktelige plansjer og filmet med høy puls og raske, presise klipp. 
Men det er årsakene bak kjøringen som først og fremst interesserer Howard, og oss. 
