En god dose galskap
Fullt kaos og mye moro med tegneserie- og videospillestetikk. 

Slå sammen en tegneserie og et gammelt videospill, legg til hip musikk, skru opp tempoet og inkluder en stor dose nostalgi beregnet på folk som er så unge at man skulle tro de ikke kunne være nostalgiske. 
Koble så hele denne kreasjonen til en forsterker, så vil du se konturene av «Scott Pilgrim vs. The World». 

I tillegg kan du spe på med den tørre, ironiske humoren fra filmer som «Shaun of the Dead» og tv-serier som «Arrested Development», og kanskje en knivsodd av sensibiliteten fra «Eternal Sunshine of the Spotless Mind» (mest fordi Mary Elisabeth Winstead likner så mye på Kate Winslet i den filmen), men med sikte på et publikum under 27 år. 

Nå begynner vi å nærme oss. 
«Scott Pilgrim» startet i 2004 som en serie mangainspirerte tegneserieromaner av canadiske Bryan Lee O'Mally, og nå har serien altså blitt både film og videospill. 

I sentrum står den arbeidsløse slackeren Scott Pilgrim (Michael Cera) som fordeler tiden sin i Toronto mellom dametrøbbel og øving med bandet Sex Bob-omb. 
Mens han dater en energisk 19-åring møter han drømmedama Ramona (Winstead), men må beseire hennes syv onde ekser for å ha sjans. 

Her overføres tegneserie- og videospillestetikk til filmen med massiv, innovativ effektbruk. 
Det er overdrevent, hyperaktivt og støyende, men resultatet er en film som nærmest må leses som en tegneseriestripe. 
Eller som et videospill. 
Det er en annerledes opplevelse i seg selv. 
Her regner det penger når fienden beseires, referansene hagler og alle har ymse superheltkrefter. 

Handlingen er heller tynn, men den er underordnet dialogen og de skarpe detaljene. 
Humoren holder høyt nivå i en smart, quirky stil. 
22 år unge Michael Cera, som folk kjenner fra for eksempel nevnte «Arrested Development», eller filmene «Juno» og «Superbad», viser igjen sin fortreffelige komiske timing. 
På et tidspunkt i filmen greier han å gjøre noe så enkelt som å tørke hendene sine morsomt. 

Regien er det Edgar Wright, mannen bak «Shaun of the Dead» og «Hot Fuzz» som står for. 
Ellers vrimler det av gode bikarakterer, som Jason Schwartzman («Rushmore», «The Darjeeling Limited» og tv-serien «Bored to Death») i rollen som en av Ramonas onde ekser. 
Musikken, som spiller en sentral rolle, er laget av blant andre Broken Social Scene, Kid Koala, Radiohead-produsent Nigel Godrich. 
Musikken fra videospillet «The Legend of Zelda» er også med. 

Du kan kanskje kalle «Scott Pilgrim» for en eneste lang, heseblesende intern vits for en generasjon med konsentrasjonsproblemer og pixeler i øynene i stedet for stjerner. 
Men om dette er i nærheten å være din kopp te, er «Scott Pilgrim» en film som både overrasker og underholder. 
Litt for lang er den. 
Men opptil flere individer på pressevisningen (meg selv inkludert) lo høyt flere ganger, det er ikke så ofte det skjer. 
