Storslått «Spelemann» på Det norske teatret
Noen klassikere er bare klassikere. 
Andre klassikere er klassikere fordi de er evig aktuelle. 
«Spelemann på taket» er - dessverre - evig aktuell. 

Premieren i kveld på det norske teatret ble en rik, innholdsmettet, morsom, tragisk og særdeles fin opplevelse. 

I utgangspunktet har musikalen et ufattelig sterkt stoff, både musikalsk og innholdsmessig. 
Å forvalte dette stoffet i enda en ny oppsetting betyr å balansere det inn mot helt riktig fokus. 
Og det gjøres akkurat nå på Det norske teatret - med bravur. 

Tevje Historien burde være velkjent: 
Den fattige melkeselgeren Tevje forsøker best mulig å overleve i sitt lille jødiske samfunn, med viljesterk kone og fem døtre. 
Tevje og hele stetlen forsøker å leve fromt og tradisjonelt. 
Men det er ikke enkelt: 
Det er forandringens tider rundt 1905, tsarens Russland er en hard herre, pogromer og annen forfølgelse var overhengende trusler. 
Og innad i familien er de tre eldste døtrene i stand til å bringe ytterligere fortvilelse til arme Tevje. 

Job Så Tevje snakker - som Bibelens Job - med Gud. 
Han ønsker nok at hans folk kunne vært litt mindre utvalgt av Gud enn Skriften sier. 
Og han ønsker inderlig at livet kunne vært som det alltid hadde vært - og han den bestemmende fader. 

Men samtidig har han dette vidunderlige tvisynet: på den ene siden, på den andre; den strenge hasidiske tro krever sitt. 
Men livet og kjærligheten og livets mangfoldige gaver og prøvelser krever sannelig også sitt. 
Så den fromme har sannelig sine prøvelser. 
Men velsignelsene er også tallrike! 

Aktuell Musikalen er brennaktuell - og det vises og utdypes: 

Fremmedfrykten, jødehatet ulmer. 
Akkurat som etniske motsetninger truer liv og fred så mange steder i verden. 
Det er tragisk og grusomt og fremspilt med dypt og gripende alvor. 
Samtidig er livslysten og -gleden så ufattelig til stede, at det varmer og morer helt ut i hjerterøttene. 

Yrende 
Det er en sterk og ektefølt og helprofesjonell forestilling, med et yrende liv på scenen - også orkesteret, som behersker kretschmermusikkens balanse mellom sorg og glede glimrende. 
Et stort ensemble, små og store, gjør et helhjertet, nyansert og glimrende gjennomført fellesløft. 

Eggen 
Og midt i det hele: 
Pål Christian Eggen som en strålende Tevje, med sitt skjeve smil, sine glitrende øyne og sin kroppslige og verbale, hardt prøvede Guds Utvalgte. 
Han har en vidunderlig sangstemme og en timing og verbaltemperering nær det perfekte: 
Eggen er Tevje! 

Man kan ikke si annet enn et fulltonen «mazel tov»! 

Pål Christian Eggen tar over stafettpinnen som «Tevje» i Det Norske Teatrets oppsetning av «Spelemann på taket», etter blant andre Lasse Kolstad. 
Eggens vokal er farlig lik Kolstads fra 1988, men han håper likevel å kunne lage sin egen versjon av «Tevje». 
