Bokanmeldelse:Laline Paull: 
«Biene» 

Det bølger mellom rystende horror og dypeste hengivelse når Laline Paull skildrer en bikubes fantastiske og skjebnetunge liv. 
I sentrum står en tykkpelset hunn-bie fra samfunnets laveste sjikt! 

Flora 717 er renholdsarbeider med et åpent hjerte, sterk rettferdighetssans og et uvanlig mot. 
Men hennes store, mørke skikkelse, og det faktum at hun kan snakke, gjør henne til et utsatt vesen i dette samfunnet, der ættene må holdes rene og alle «misdannelser» elimineres av fruktbarhetspolitiet! 

Flora kombinerer ydmykhet og snarrådighet. 
Hun stiller i første linje når vepsene angriper og alarmferomonene kaller til forsvar. 
Snart lærer hun å fly med samlebiene og hente blomsterpollen, gjerne med livet som innsats. 

Læringskurven er bratt og utfordringene mange. 
Ikke minst når hele kuben må gå i vinterhi uten nok næring, og når en mystisk sykdom rammer bisamfunnet, også dronningen, og uroen mellom ættene eskalerer. 

Paull skriver fargerikt, spennende og fantasifullt. 
Langt på vei makter hun å veve sammen eventyr, fantasy og heltefortelling til en «annerledes» roman. 

Hun skaper også viktige assosiasjoner til mot totalitære styringsformer, kastesamfunn, kjønnsfilosofi og matriarkalsk religiøsitet, og til kjærlighetens og hengivenhetens kraft. 

Kubens hierarki beskrives detaljert og levende med likhus og avfallsdepoter, fødestue og barnestue, og øverst forrådsrom, danserom og viftehall med hellig raffineri. 
Her er gulv med blomstermønstrede «bønnefliser» og korridorer med ætte-sensitive duftlåser. 
Dronningens bibliotek inneholder hemmeligstemplede duft-fortellinger! 

Forholdet mellom bi-ættene er arbeidsbestemt og konfliktfylt. 
Kjærligheten til Dronningen er samfunnets drivkraft, og «Kubens Ånd» uttrykker samfunnets øverste vilje. 

Blant annet beordrer den hunn-biene til å ta livet av alle de late og selvopptatte mannlige dronene! 
Frodig og med betydelig komikk skildres denne voldsorgien, der blod og gørr flyter i strie strømmer og intet manneliv blir spart, unntatt ett! 

Mot slutten løftes fortellingen til en foruroligende dystopi over et ødelagt og sykdomsherjet samfunn. 
Paull har mye å formidle, og hun vil underholde. 
Hun lykkes godt med begge deler. 
