Buktende, flygende helvete
Regi: David R. Ellis. 
Amerikansk grøsser - 15 år, frarådes under 15. 

STJERNER: 
Samuel L. Jackson, Julianna Margulies, Nathan Phillips, Rachel Blanchard, Flex Alexander, Kenan Thompson, Keith Dallas, Lin Shaye. 

HANDLER OM: 
Et drapsvitne skal, så ubemerket som mulig, fraktes av et FBI-team fra Hawaii til Los Angeles for å vitne mot ca. verdens råeste forbryter. 
Dessverre for alle: 
Forbryteren har altfor mange kontakter. 
Og myriader av verdens giftigste slanger, samt en noen-og-hundrekilos kvelerslange, er smuglet om bord; vitnet, og resten av flyets besetning og alt som uskyldig er i verden, skal ofres. 
På grusomste vis. 
I det lukkede rom. 
10000 fot over Stillehavet. 

DOM: 
Og det blir de. 
På oppfinnsomste vis. 
Det åpner med et kjapt bitt på den avgjort formfullendte puppen til en blondine med medlemsambisjoner i «10000-fot-klubben». 
Fortsetter med en mann, som bryter den alltid gjeldende manneregel om aldri å tisse i en uinspisert doskål. 
Så et kjapt øyebitt. 
Kort sagt: 
Intet menneskelig hulrom lates ubesøkt, ingen del av fysikken ugjennomhullet. 
Fælt, marerittgivende, spekulativt og rått. 

Historien er full av usannsynligheter og dumheter. 
Men: 
Som grassat grovkornet spøk funker det greit, til tider utmerket. 
Og to replikker - nokså uoversettelige - går klaprende inn i filmhistorien: 
«I've had it with these motherfuckin' snakes on this motherfuckin' plane!» 
(Når FBI-agent Samuel L. Jackson omsider blir skikkelig forbannet). 
Og: 
«Time is tissues!» (den akademiske slangeeksperten konstaterer at jo mer tid man sparer, jo mindre menneskevev vil gå tapt...) 

«Snakes On A Plane» er såpass dum at den aldri blir noen god film. 
Og så forj...lig utspekulert i alt sitt vesen at den nærmer seg kultmateriale. 

JON SELÅS 

Buktende, flygende helvete 
