Setter Justin Timberlake igjen standarden for popen fremover?Nei. 

Prøver å blande pop og R&B med sine røtter i «southern rock», men lykkes for sjelden. 

Søndag kveld er Justin Timberlake (37) tilbake i Super Bowl halftime show, den mest attraktive opptredenen som finnes for en artist. 
Hans første var med boybandet ´N Sync i 2001, den andre var da han sjokkerte moralvokterne med å dra klærne av Janet Jacksons ene bryst i 2004, viden kjent som «nipplegate». 

At amerikanske Timberlake er invitert til den kommersielle musikkens ypperste fest for tredje gang, skyldes selvfølgelig posisjonen som én av de aller største. 

Men det er nok også en tanke der om at artisten igjen vil sette standarden for popmusikken fremover med sitt femte soloalbum Man of the Woods, som naturligvis slippes samtidig. 
Så feil kan man ta. 

Ikke nok rytmer, melodier og fet produksjon 

Man of the Woods er nesten utelukkende skrevet og produsert sammen med The Neptunes og Timbaland, folk som Timberlake har hatt suksess med tidligere. 
Solodebuten Justified (2002) var en stor opptur og ferd fra boyband til voksen pop/funk/R&B-artist, oppfølgeren FutureSex/LoveSounds (2006) løftet ham ytterligere opp, mens del 1 av The 20/20 Experience (2013) var knallsterk popfunk. 

Del 2 samme år var derimot idéfattig og kjedelig, og det er dessverre det sporet Man of the Woods fortsetter i. 
Målet her skal ha vært å blande moderne R&B og pop med artistens røtter fra såkalt «southern american rock», for så vidt en spennende tanke. 
Problemet er bare at prosjektet hverken har nok av heftige rytmer, gode melodier eller fet produksjon. 

Et solid unntak er singlen «Supplies», som mikser tunge rytmer, ruralt mandolinspill og effektiv vokalbruk. 
Delvis også førstelåt «Filthy», som mellom noe dustete gitarspill høres ordentlig futuristisk ut, og den herlige discopop-leken «Midnight summer jam». 
Fungerer gjør også den reggae-aktige balladen «Morning light» med Alicia Keys som gjest, en låt som med harmonier og gitarspill byr på litt soul. 

Flatt og identitetsløst 

Men rundt høydepunktene er det mye flat og identitetsløs musikk som ligner mer på en ufarlig artist som Jack Johnson enn den nyskapende popstjernen Justin Timberlake til nå har vært. 
Hør for eksempel «Say something» med countryartist Chris Stapleton, «Flannel» eller «Breeze Off the Pond», og bli alt annet enn overbevist. 

Den drøye timen med musikk på Man of the Woods er sjelden helt krise (styr langt unna «Sauce» og «Wave»), det er tross alt svært dyktige mennesker involvert her, men den er altfor ofte tam og kjedelig. 

Det trengs rett og slett et nytt show av sjokkerende kaliber for å løfte dette til noe stort under Super Bowl søndag kveld. 
Noen som har invitert Janet Jackson? 

Se Super Bowl på Viasat 4 fra 00.30 natt til mandag. 
