Drømmende og svevende indiepop
Dette albumet satt langt inne for vidunderbarnet, Matias Tellez. 
Men nå er det bare å slå fast at han og de tre andre i Young Dreams har skapt musikk du kan høre på hele vinteren, og lengre enn det også. 

Bergensfødte Tellez ble genierklært da han som tenåring ga ut to soloalbum som var oppsiktsvekkende gode med en bra dose originalitet og særpreg. 
Debutalbumet til hans band Young Dreams i 2013, fikk også mye positiv oppmerksomhet. 

Etter det skulle det ikke gå like glatt. 
Matias Tellez festet mye. 
Musikklivet fikk feil fokus, og det ble ikke bedre med en lang periode med kyssesyke og hjernehinnebetennelse. 
Han og Young Dreams valgte å starte på nytt med innspillingene, og det vi får her er både tøft og vakkert med et så sterkt innhold at det vil vare lenge. 

Allerede på åpneren "Cells" får vi en godbit på fem og et halvt minutt med svevende og drømmende indiepop. 
Det låter enda bedre på den fengende "Wildwind". 
Et annet høydepunkt er den over seks minutter lange, "My Brain On Love". 

På noen låter høres det hele kanskje litt ullent og utydelig ut til å begynne med. 
Men de fleste av de 12 låtene har noe i seg, og de vokser seg sterke og store ved gjentatte høringer. 

Dette er rett og slett innholdsrikt og flott fra et band som henter masse elementer fra 70-tallets softrock, men som likevel høres svært så moderne ut i januar 2018. 
