En storartet forteller:Det er fra kjærligheten historiene kommer 

Alt-i-en-jafs-roman om finlandssvenske skjebner fra 1969 til 2016. 

Kjell Westö: 
Den svovelgule himmelen. 
Roman. 
Oversatt av Erik Krogstad. 
459 sider. 
Pax. 

Overskriften på denne anmeldelsen er et sitat fra slutten på den syvende romanen til Kjell Westö (f. 1961, debut 1986). 
Han skriver bredt anlagte, psykologisk-realistiske historier der handlingen oftest utspiller seg i Helsingfors og er spent ut mellom det ømme og det røffe. 
Vi var mange som applauderte da han, etter å ha blitt nominert for tredje gang, ble tildelt Nordisk Råds litteraturpris 2014 for det historiskorienterte bravurnummeret «Svik 1938». 

Den romanen er tett knyttet til to nasjonale traumer - den finske borgerkrigen og det finske borgerskapets flørting med europeisk fascisme - og må kunne kalles engasjert, politisk litteratur på sitt beste. 
Selv om også «Den svovelgule himmelen» - en vidtfavnende jeg-fortelling om åra 1969 til 2016 – rommer en rekke referanser til historisk-politiske fenomener i perioden som omtales, er årets tekst mer personfokusert og sosialpsykologisk i anslaget enn flere av Kjell Westös tidligere romaner, nettopp slik fortellerens oppsummering antyder: 
Det er fra «kjærligheten» disse historiene kommer. 

På de første sidene møter vi en ugift, navnløs forfatter som en kveld i 2015 (må det være) prøver å skrive et essay om latinamerikansk litteratur da han utenfor den store leiligheten sin i utkanten av Helsingfors blir forstyrret av en skygge i oktobermørket - et slags urovekkende krimelement som jeg-personen først beretter mer om drøye fire hundre sider lengre uti erindringsromanen sin. 

Da har han gjennom mange sceniske opptrinn og fortolkende kommentarer avdekket sitt eget og en rekke andre karakterers brokete liv, fra han som ensom tiåring treffer den jevnaldrende Alex Rabell og Stella, lillesøsteren hans – to sosialt selvsikre representanter for en finlandssvensk overklasse som setter hans egen fattigslige, småborgerlige bakgrunn i relieff - til han 47 år seinere kan sette punktum for en nyansert, tilbakeskuende tour de force-roman knyttet til klasse, kapital og kjønn, ulike generasjoner og diverse familiekonflikter, håp og hat, vennskap, sex og kjærlighet. 

Den skrivende hovedkarakteren som jobber på et svenskspråklig gymnas i Helsingfors, brakdebuterte med en roman, men har siden hatt vansker med å gjenta suksessen. 
Han er heller ingen triumfator på kjærlighetens område selv om han har hatt et livslangt forhold til vakre Stella som innviet han i erotikkens verden da han var ung, kåt og sårbar. 
De to har verken kunnet leve sammen eller klart å kvitte seg helt med hverandre, heller ikke da hun flyttet til Berlin, prøvde seg som skuespiller, snublet videre inn i reklamebransjen, fikk datteren Sandrine og kranglet med storebroren Alex om familiearven. 
Stella er jeg-fortellerens store kjærlighet og den magnetiske nordpolen han navigerer etter når han ruller opp sitt liv som forfatter og pedagog, sønn, venn og elsker, i spenningsfeltet mellom lys og mørke, sannhet og løgn, svik, savn og sorg. 

Gjennom portrettet av den kyniske finansakrobaten Alex kaster teksten lys over både 80-tallets jappetid og det økonomiske krakket i 90-åra. 
Ved å løfte fram den unge, idealistiske fotografen Sandrine kommer fortelleren dessuten tett på vår tids flyktningkrise, fremmedfrykt og kulturkollisjoner, udemokratiske strømninger og truende klimaendringer. 
I lys av dagens konfliktfylte, voldelige verden framstår 1960-tallets framtidsoptimisme nærmest som naivt svermeri. 

Noen avantgardistisk, nyskapende dikter er Kjell Westö ikke. 
Men han er en storartet forteller som på stilsikkert vis, ikke uten nostalgi og sentimental patos, bygger opp en troverdig, fengslende livshistorie basert på et mangfoldig persongalleri, ledige dialoger, naturpoetiske klanger, urban detaljrealisme, tidsriktige referanser og dramatiske hendelser av ulike slag. 

Sansemettet jubel, vemodsfylt ettertanke, psykologisk skarpsyn, historisk-politiske observasjoner i klassesamfunnets, kjønnskampens og den globale uroens tegn – her er det meste på plass i en norsk oversettelse som flyter godt der den med stort alvor og sporadisk humor tar for seg kjærlighetens veier og avveier i en finlandssvensk ramme av klassisk Kjell Westö-merke.. 
