Hardrock, pop og rap - seks nye norske plater å sjekke ut
Tips fra Dagbladets musikkredaksjon. 

ALBUM: 
Det enkleste er absolutt det beste når Thulsa Doom gjør albumcomeback med - la oss bare si det med en gang - glitrende «A Keen Eye for the Obvious». 
Det handler om å drikke livets vann, spille enkle, klassiske hardrock-riff med svai og groove, og ha det så moro som man kan i prosessen. 
Førstesingelen «Lady Nina» oppsummerer det meste på forbilledlig vis. 
«Let’s go drinking», synges det, avløst av en akkordrekke som må kunne kalles en Thin Lizzy-homage. 

LÅT: 
Det er litt av en gjeng Sivert Høyem menger seg med i det nye, internasjonale bandet Paradise, som også består av Rob McVey (gitar) fra bandet til Marianne Faithfull og Tom McRae, Simone Butler (bass) fra Primal Scream og Rob Ellis (trommer), produsent og musiker for PJ Harvey. 
Første smakebit på en EP som kommer om en måned, «Goodbye 21st Century», er 3 minutter og 14 sekunder rå, intens rock’n’roll med flerrende gitar og lett gjenkjennelig og iørefallende Høyem-vokal. 
Bråslutter på 1-2-3 uten et eneste hvileskjær. 
Puh! 

LÅT: 
Til tross for den åpenbare ironien i at rampelys-glade Atle Pettersen gir ut en låt med tittelen «Usynlig», finnes det definitivt verre lydbilder for 28-åringen å operere i enn norskspråklig R&B.; 
Passende mye cheesy romantikk og klinelåt-potensiale gjør morsmålsdebuten til et kreativt steg opp fra hans tidligere utroverdige poser rock, og er ikke minst en atskillig bedre look for Atle enn rollen som Ivar Dyrhaug-arvtaker i «Beat for beat». 

ALBUM: 
Hjertesmerte fra Nord. 
Sondre Pettersen og hans medmusikanter i Drøm har laget et konseptalbum om sangerens seks år lange forhold. 
Det har resultert i et stykke tindrende polar-pop preget av hvilepuls og rolige bevegelser. 
Pettersen synger på klingende tromsødialekt, noe som bidrar til å gi sangene særpreg og et slør av noe eksotisk. 
«Drømmen om oss» er synthpop som ikke gjør skam på Tromsø som vertskommune, men krever også en genuin interesse. 

ALBUM: 
«Ti sørgesanger for det moderne samfunn». 
Slik beskriver Sandra Kolstad sin fjerde fullengder, et album fylt med lune synther som har langt mer til felles med våren enn høsten. 
Sånn sett antyder multikunstnerens elektroniske pop at det er lys i enden av tunnelen. 
Samtidig er Kolstad i viltreste laget: 
Det skal godt gjøres å lytte gjennom «San Silva» uten å måtte ta seg en liten pust i bakken. 

ALBUM: 
Det har vært et produktivt år for bergensrapperen Linni, som etter utgivelsene av «Maksimum» og «Neste Planet» med «Medium» fullfører triologien han sparket i gang på tampen av 2016. 
Som vanlig både kald og varm, dyster og leken, med en velkommen retur fra Myra, og det som må være en av raphistoriens mest underholdende metaforer på det alltid like kompliserte forholdet mellom han- og hunkjønn. 
