Bokanmeldelse:Harlan Coben: 
«Seks år» 

Harlan Coben har funnet en flott plottformel. 
En blanding av kjærlighets- og spenningsroman, gjerne med en forsvinningssak attåt. 

Føy dessuten til massevis av spenningstopper og overraskelser. 
Språket preges av korte, hemingwayske setninger og mye dialog som skaper bevegelse og dynamikk. 

Årets bok er en av hans beste og åpner hjerteskjærende nakent og 

ensomt: 
«Jeg satt på bakerste kirkebenk og så at den eneste kvinnen jeg noen gang kom til å elske, giftet seg med en annen mann.» 

Mannen på benken er Jake Fisher, og bruden er hans elskede Natalie. 
De har hatt et intenst og oppslukende forhold i tre sommeruker, og over natten endrer Natalie seg og sier hun skal gifte seg med en annen. 
Etter vielsen får Natalie Jake til å love at han aldri skal oppsøke henne igjen. 

Han holder løftet i seks år. 
Da kommer han over en nekrolog over Natalies mann Todd. 
Han møter opp i begravelsen for å få et glimt av henne. 
Men enken er en helt annen og har vært gift lenge med Todd og har dessuten to barn som er eldre enn seks år. 

På sin reise mot oppklaring kommer Jake til å tråkke på ømme tær på arbeidsplassen sin og organisert kriminalitet. 
Hvordan har billedkunstneren Natalie klart å skaffe seg en så blytung bagasje? 

Jake oppsøker stedene han og Natalie har vært og mennesker som kan tenkes å vite noe. 
I løpet av kort tid er Jake uten både jobb og bolig med bare en venn i livet, en svart professorkollega, og han utsettes for det ene attentatet etter det andre. 

Av plottekniske årsaker har Coban skapt Jake som en diger bamse av en kar, en uvanlig professortype. 
Her ligger den viktigste svakheten i intrigen, og Jakes kroppsstørrelse kommenteres mye, Coban selger det inn. 

Natalie er naturlig nok et objekt siden dette er en bok om en manns sterke, trofaste og intense kjærlighet til en kvinne, noe som sikkert faller i god jord hos kvinnelige lesere. 

Spenningen og sidevendingen holder hele romanen igjennom, selv om leserne nok lurer på hvordan to professortyper klarer seg så bra mot organisert kriminalitet. 
Men da støter vi borti selve grunnpilaren for sjangeren. 

Fin oversettelse av Sissel Busk. 
