En grensesprengende rapfantasi
Musikeren Kanye West fortrenger skandalemakeren Kanye West. 
En gang for alle. 

ALBUM: 
I en verden full av kommunikasjonsrådgivere og PR-agenter som forteller hvordan man bør oppføre seg foran skjermer og mikrofoner, er det ikke ofte man får stirre rett inn i det som faktisk skjuler seg bak kjendisenes bekymringsrynkete panner og stressvette overlepper. 

Utleverende sukk Chicago-rapper, produsent og superstjerne Kanye West nøler derimot ikke med å gi ufiltrerte innblikk i berømmelsens opp- og nedturer. 

Både i offentligheten — som musikkprisknabber, angrende synder, Bush-angriper og avsender av underlivsfoto via MMS — og i musikken — gjerne for å kommentere overnevnte flauser — bretter han ut alt som er av hjerteklaffer og sjelekammer. 

For eksempel var hans forrige album, glimrende «808's & Heartbreaks» fra 2008, en utleverende elegi over den ensomme kjendistilværelsen og dens medfølgende kjærlighetsproblemer. 

Alt innpakket i sørgmodige robotstemmer og minimalistisk, istykkerslått elektronikk. 

Progsample Første smakebit fra Wests femte album «My Beautiful Dark Twisted Fantasy» var derfor både annerledes og gjenkjennelig: 

I «Power» lånes likegodt utdrag fra proglegendene King Crimsons «21st Century Schizoid Man», i en oppjaget produksjon der det lesses på med elementer (snirklete fuzzgitarer, et jublende vokalsample, et lengselsfullt pianomellomspill) mens West kontemplerer over, jada, rusvansker og berømmelse. 

Resultatet er ikke bare effektiv popmusikk med overraskende vendinger, men også en smart, vittig og selvbebreidende refleksjon rundt egen posisjon og oppsvulmede ego. 

Skaper sin egen verden Singelen gir, i likhet med albumtittelen, en god pekepinn på hvordan resten av platen høres ut: 

Mørkt, grandiost, forvirret, og også mer fantasifullt enn tidligere. 

West er fortsatt selvkritisk, selvforherligende og personlig, men samtidig har han trukket seg litt til siden for å gi plass til et tjuetalls gjestemusikere og -produsenter. 

Det er som om han har ønsket å regissere sin egen fantasiverden der alle ting er mulig. 
Deriblant virkelighetsflukt - i den halvtimelange musikkvideoen til «Runaway» innleder West et forhold til en slags engel, mens han i «Hell Of A Life» gifter seg med en pornostjerne. 

Albumet ble da også innspilt i en slags kreativ frisone på Hawaii, der West inviterte musikervenner for å være med å lage låter. 

På «All Of The Lights» er forskjelligheter som Rihanna, Fergie og Elton John med på å lage forskrudd klubbmusikk, i en låt som med den største naturlighet innledes med et vemodig strykerpreludium. 

Mens avhengighetsdannende «Runaway» avslutter med en tre minutter lang autotunesolo, som bare kunne fortsatt og fortsatt i det uendelige for min del. 

Absolutt et rapalbum Sporet som virkelig har fått opp tempen på nettets diskusjonsfora, er imidlertid avslutningen «Lost In This World». 

En supersentimental omskrivning av leirbålsanger Bon Ivers «Woods», der en Safri Duo-aktig trommefigur ligger i bunnen for et syntetisk klagekor som messer om å være fortapt på kloden, før det hele glir over i Gil Scott-Herons «Who Will Survive In America»-tale. 

Hvem skulle tro at noe sånt skulle funke? 
(For det gjør det, altså!) 

Det er vanskelig, for ikke å si umulig, å komme på andre enn Kanye West. 

Pusher grenser «My Beautiful Dark Twisted Fantasy» pusher dermed grensene for hva rap kan være, både musikalsk og tematisk, selv om dette i aller høyeste grad er et rapalbum. 

Skru bare på folksomme «Monster» og «So Appalled» eller Raekwon-gjestende «Gorgeous», om du skulle føle at Kanye Wests mange kreative påfunn strammer ubehagelig som Prada-designete skinnyjeans. 

Popmusikk med dybde Mulig du synes dette høres ut som pretensiøs og intendert innovativ stormannsgalskap? 

Det er på en måte sant, men dette er også musikk som beveger og setter i gang tankerekker, dette er låter som fenger samtidig som de har dybde og detaljrikdom. 

Det kan virke som om albumet er blitt til i krysspunktet mellom eksistensiell tvil og voldsomme ambisjoner, mellom en grim virkelighet og en (enda grimmere?) illusjonsverden, i et tomrom mellom virkelighet og drøm, et sted der alt er lov. 

Slikt blir det fantastisk og fascinerende musikk av. 

Med «My Beautiful Dark Twisted Fantasy» overskygger musikeren, rapperen og formidleren Kanye West skandalemakeren Kanye West en gang for alle. 

Og det er det rett og slett bare å finne seg i. 
