Berikende og ubehagelig konsert
«I slavehandelens spor» er en markant og viktig festivalåpning 

Åpningskonsert: 
«I slavehandelens spor» 

Jordi Savall, gambe og dirigent, Hesperion XXI, Tembembe Ensamble Continuo, La Capella Reial de Catalunya 

Oslo Domkirke 

Kirken med sine mange tilknyttede festivaler viser for tiden en nesten rørende omsorg for andre kulturer. 
Det henger selvsagt sammen med brytningstiden vi befinner oss i - etablerte sannheter rystes og endres. 
På mange måter redefinerer kirken sitt mandat og posisjon ved å slippe til aktører i sine helligste rom med mer på hjertet enn kjedelig velklang og mainstream-opplevelser. 
Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival tar opp brennbare spørsmål som menneskehandel, slaveri og undertrykking, og det skapes et konsept i kirkerommet som dirrer av engasjement. 

Åpningskonserten fredag kveld var både berikende og ubehagelig. 
Kompetente musikere fra mange land var hentet inn og gjorde inntrykk. 
Konserten med tittelen "I slavehandelens spor" handlet om mange hundreår med slaveri og beskrev på autentisk vis et maktapparat som turet fram med et grotesk menneskesyn – der også kirken var medskyldig. 
Fortvilelse og desperasjon er sterke følelser som også trenger seg på hos tilhørerne. 
Det er nesten ufattelig at musikken som slaver og undertrykte mennesker skapte, har så sterke doser livskraft og energi. 

Katalanske Jordi Savall er en legendarisk musiker og orkesterleder med en imponerende merittliste – også Grammy-vinner. 
Et stort ensemble med musikere fra land som opplevde slaveri, formidlet disse historiske hendelsene med et vell av farger og emosjoner. 
Det er et riktig grep når Savall gir sangerne musikalsk rom, men likevel styrer helheten med fasthet der det trengs. 
Dermed fungerer både individuelle og kollektive sekvenser, eksempelvis med en gripende utgave av velkjente «Amazing Grace». 
Aktørene sang neddempet i styrke, men med en enorm innlevelse og frasering. 
Opplevelsen ble eksplosiv. 
Kirkerommet er definitivt et egnet sted for erkjennelse av menneskelig urett og forsoning. 
Konsertens avslutningssang fra Mali – «Touramakan» - satte punktum for en dypt alvorlig, men befriende opplevelse. 

Skuespiller Thomas Bipin Olsen leste tekster av Martin Luther King, Abraham Lincoln, Charles Montesquieu, m.fl. 
Engasjementet til Olsen var stort, men jeg savnet et større språklig spekter i uttrykket og mer presis diksjon noen steder. 
President Lincolns brev til sin venn og slave-eier Joshua Speed ble derimot virkningsfullt formidlet av Thomas Bipin Olsen, og innholdet er forbløffende aktuelt også i våre dager: 
«Som nasjon erklærte vi at alle menn er skapt like. 
Nå sier vi at alle menn er skapt like, unntatt negrene. 
Senere vil det hete: 
Alle menn er skapt like, unntatt negrene, utlendinger og katolikker. 
Hvis det skal være slik, vil jeg foretrekke å emigrere til et land der de ikke later som om de elsker frihet - for eksempel til Russland som ikke er fullt av hyklere.» (utdrag brev datert 24.august 1855- noe fritt oversatt). 

Publikum gav stort bifall, og det var tid for å begi seg ut i den kalde Oslo-kulden igjen. 
Få meter fra inngangsdørene til Oslo 
Domkirke er det lett å få øye på mennesker som ikke har det bra. 
Slaveriet er ikke endelig avskaffet selv om menneskeretter er allment etablert. 
Det har bare fått andre navn. 
Savn, smerte og sorg finnes overalt, og kirkerommet er enn så lenge et ukrenkelig tilfluktssted for de som trenger det. 
Oslo Internasjonale Kirkemusikkfestival er et relevant arrangement som varer fram til 11.mars. 
