Naturlig nyskaping
Ane Brun har definitivt forandret uttrykket sitt - til det bedre. 

Ane Brun har forandret seg markant fra debuten Spending Time With Morgan til sitt ferske album, It All Starts With One. 
Det enkle gitarkompet er byttet ut med et lydbilde hvor trommer, tangenter og luft regjerer - i tillegg til Bruns magiske stemme. 

Måten det låter på Bruns nye album - mer rytmisk, mer utadvendt og mindre typisk singer-songwriter er ikke bare et musikalsk stilskifte - det er også et uttrykk for personlig utvikling. 
Brun har åpenbart blitt tryggere på seg selv. 
Dette er også visuelt tydelig: 
Fra å posere usminket og naturlig med gitaren på sitt første albumcover, er 35-åringen nå dramatisk, men samtidig elegant, sminket og kledd. 

Da førstesingelen “Do You Remember” - med sine Lykke Li-aktige trommer og uvant høye tempo - ble sluppet og satt inn på høyeste rotasjon på P1 før sommeren, må mang en radiolytter ha fått morgenkaffen i halsen. 
Dette var jo helt annerledes enn den Ane Brun vi kjente fra før! 
Denne låta er den som drar den nye stilen lengst, og er ikke typisk for albumets gjennomgående sound. 
Vi får fremdeles de rolige, såre låtene - bare i en enda flottere drakt enn tidligere. 
Låtene er fremdeles behagelige, men blir aldri kjedelige. 

Turnering med Peter Gabriel og Ani DiFranco gjorde at albumet ble utsatt fra i fjor, og alt i alt har Brun brukt nærmere tre år på arbeidet med albumet. 
Tiden har tydeligvis gjort godt. 
Bruns stilskifte oppleves aldri som et ønske om å distansere seg fra tidligere utgivelser eller forandre seg selv. 
It All Starts With One føles derimot som en naturlig forlengning av arbeidet tidligere i karrieren. 
Bruns krystallklare, sterke stemme og evne til å treffe lytteren midt i hjertet er fremdeles det mest sentrale, sammen med tekster som er nære - men verken overtydelige eller for utleverende. 

Vi får fremdeles vakre låter og dempede låter - men alt hun har gjort før, løser hun på enda bedre vis nå. 
Ta for eksempel “Worship”, duetten med José Gonzáles; Brun har sunget mange duetter tidligere - og gitt ut et album bestående utelukkende av slike, men “Worship” er finere enn dem alle. 
Et nydelig strykerarrangement og to strålende vokalister i samspill sikrer en magisk låt: 

Forhåpentlig er Bruns fjerde studioalbum bare første smakebit fra en mer eksperimentell artist - et album som markerer et stilskifte vi kan nyte godt av også på kommende utgivelser. 
