Konsert:Ola Kvernbergs Steamdome III - Jazzbuss for jazztog 

Skuffende fra årets felemann. 

KONSERT: 
Ola Kvernbergs Steamdome III 

STED: 
Blå, Bylarm 

PUBLIKUM: ca.350 (stappfullt) 

Angivelig var det mange som ble snytt for både det ene og det andre under årets Spellemannutdeling. 
Men i enkelte kretser var det at multiinstrumentalist Ola Kvernberg ikke fikk pris i kategorien «Åpen klasse» for «Steamdome» den merkeligste feilvurderingen. 

Det kan man fint forstå. 
Om det er et album som virkelig er selve definisjonen på en «Åpen klasse», er det Kvernbergs voldsomme lokomotiv av en utgivelse. 
«Steamdome» er samling musikk som rører popfinesse sammen med intens jazz, duvende rock og en hittil uoppdaget form for EDM. 
Det er et album som fremdeles danser, puster, vokser og blir bedre for hver nye lytt. 
Kanskje ikke så rart når 36-åringen har historikk som både medlem av Todd Terje sitt discoband «The Olsens» og artist in residence på Moldejazz. 
En kombinasjon jeg tror vi kan garantere at han er alene om. 

Trioversjonen av Kvernbergs enorme, altoppslukende damptog inkluderer slager Erik Nylander (som er én av de tre trommisene på plata) og supervikar Bent Sæther (ja, han fra selveste). 
På by: 
Larm kokes ned det til en tretti minutters smaksprøve på Blå. 

På papiret burde dette vært en komprimert fest for hele sanseapparatet. 

Dessverre er vi i byen som oppfant buss for tog. 
Noe som også dette toget skal få kjenne på. 
For som trio føles ikke «Steamdome» like overveldende. 
Det er det flere årsaker til: 
Naturlig nok, om man teller antall involverte. 
Underlig nok, fordi det skulle være en smal sak å skalere det ned mye mer umerkelig. 

De begynner faktisk midt i, med «Go Up». 
Forståelig, siden Sæther, tross den bassmaskinen han er, muligens ikke har hatt all verdens tid til å øve. 
Bandet tar for seg det som må være de enkleste låtene for effektiv livegjenskaping. 
Muligens tilpasset Sæthers inntreden i bandet som hired gun. 
Sannsynligvis skadeskutt av Kvernberg tilfeldige evne til å begrense seg selv. 
Derfor føles «Steamdome III» som mer en mildt repetitivt, og har tilbøyeligheter til det monotone. 

Samtidig presser Kvernbergs sannsynlige behov for å ikke bli opplevd som for ensporet konserten ned fra en potensielt legendarisk opplevelse til et helt greit, men ikke godt nok avkok av «Steamdome». 
De leter etter essensen, men klarer bare delvis å finne den. 

Frontfigur Kvernberg er en egen trio i seg selv. 
Han sjonglerer mellom orgel, gitar og fele. 
Det første og siste kan han absolutt fortsette med. 

Den grufulle sannheten er at han lener seg for mye på sine medspillere, når 36-åringen kunne stolt minst hundreogfemti prosent mer på seg selv. 

Neste gang dette dukker opp i Oslo, er det som en del av Øyafestivalen, i en mye større og sterkere versjon. 

Jeg vil tro at det blir en skjellsettende opplevelse på en helt annen måte. 
