Sterkt og viktig om oppvekst på Stovner:Bokanmeldelse: Zeshan Shakar: 
«Tante Ulrikkes vei» 

Plutselig er den her: 
Den sterke, viktige og kunstnerisk vellykkede romanen om hvordan det kan være å vokse opp som norskfødt barn av første generasjons innvandrere i drabantby-Oslo. 

Det var på tide! 

Zeshan Shakar plasserer seg helt sentralt på det skjønnlitterære kartet som heter aktuell norsk samtidsprosa med denne rå og varme debutromanen. 

Den oppleves som en autentisk innsidebeskrivelse av miljøer og forhold de aller fleste nordmenn bare kjenner gjennom mer eller mindre fortegnede beskrivelser i media. 

Fått med deg? 
Grande om Listhaugs Rinkeby-tur: 
– Det er ingen grunn til å dra til Sverige og lære noe som helst 

En seniorforsker fra NOVA skal kartlegge hverdagen til unge i Groruddalen og henvender seg til mulige «respondenter» gjennom mail. 
To gutter fra Stovner svarer; begge bor i Tante Ulrikkes vei, i samme blokk, men ulik oppgang, og de kjenner hverandre, uten å være nære venner. 

Mohammed, eller Mo, er ressurssterk, skoleflink, god i norsk og liker å skrive. 
Jamals språk er et kebab-norsk du neppe har sett utfoldet på denne måten i norsk skjønnlitteratur, med mulig unntak av Maria Navarro Skarangers «Alle utlendinger har lukka gardiner» for et par år siden. 

Les også: 
Derfor skrev Maria (20) roman på «kebabnorsk» 

Romanen består av Mos svarmailer og Jamals muntlige tilbakemeldinger på kassett og lydfil, alt over en femårsperiode fra 2001 til 2006, da forskningsprosjektet legges ned. 

Man merker raskt at forfatteren skriver både med hodet og hjertet når han gir liv til sine høyst ulike hovedpersoner. 
Han har gitt hver av dem et språk og en tone som gjør at leserens empati for dem utvikler seg i takt med forståelsen for hvem de er og hvilke liv de lever. 

De er født inn i et nasjonalt utenforskap, men de løser det på ulike måter. 
Jamal har ikke de samme ressursene eller ambisjonene som Mo, han dropper ut av skolen og tar seg midlertidig svart arbeid som bilvasker for en albaner og er lykkelig når lønningsdagen kommer. 

Groruddalen: 
Nordmenn ut - innvandrere inn 

Mo gjør en klassereise og begynner å studere samfunnsøkonomi i Oslo, godt hjulpet av et stipend. 
En kveld utenfor Chateau Neuf treffer han Maria. 
«Downtown Boy» møter «Uptown Girl». 
Kan det holde? 
Skildringen av kjærlighetsforholdet gir god og nødvendig spenning til framdriften i teksten. 

Boken virker sterkt både som oppvekstroman og politisk roman. 
Det historiske bakteppet inndrar bl.a. 11. september og karikaturtegningene i Jyllandsposten; hvordan dette oppleves i innvandrermiljøet guttene vokser opp i, og hvordan rikspolitikere slår politisk mynt på «negative nyheter» om forhold de ikke kjenner. 

Fikk med deg? 
Åsne Seierstad - terningkast 6 for «To søstre» 

Samtidig vekker boken følelser av både befrielse og ubehag. 
Befrielse fordi den er troverdig, spennende å lese og språklig nyskapende. 
Ubehag fordi den viser fram bildet av en samfunnssituasjon der den såkalte integreringsprosessen ennå har en vei å gå, for å si det forsiktig. 

For det er jo ingenting som tyder på at det er blitt veldig mye bedre det siste drøye tiåret. 

Anmeldt av: 
Arne Hugo Stølan 
