Oh, Darling, for et flott album!
Norsk americana med muskler. 

ALBUM: 
Noen som har lagt merke til mannen som forsyner «Hver gang vi møtes»- artistene på Kjærnes gård med grom bass, sånn litt beskjedent i bakgrunnen? 
Tor Egil Kreken er navnet. 

Eksportartikkel 

«Dagjobben» gjør han sammen med kona Mari Sandvær Kreken og Kjetil Steensnæs i Darling West, som allerede er en eksportartikkel innenfor faget americana (noen vil fortsatt kalle det countrymusikk). 

Darling West synger på engelsk, og er blitt lagt merke til også i utlandet. 
Allerede for et år siden passerte de millionen og vel så det med strømminger i USA, og i fjor spilte de både på bransjefestivalen South By Southwest i Austin, Texas (se reportasje - krever innlogging) og The Americana Music Festival & Conference, den største i sitt slag, i countrybyen Nashville. 

Akkurat nå befinner de seg på Folk Alliance International Conference, en festival for denslags musikk i Kansas City. 
Derfra går turen til promotering i New York. 

Spellemann 

Det har skjedd noe med norsk country de siste åra. 
Den har fått sjøltillit, for å si det sånn. 
En rekke artister er kommet til overflaten i et blomstrende miljø. 

Trioens første album, «Winter Passing» (2014), fikk en Spellemann-nominasjon, men det var først med oppfølgeren «Vinyl And A Heartache» (2016) det løsnet. 
skikkelig. 
Albumet fikk strålende kritikker, blant annet en sekser av herværende anmelder, og en Spellemannpris i countryklassen. 

Bredere 

Med nytt plateselskap i ryggen satser Darling West nå litt bredere enn på den stillere og mer tilbakelente «Vinyl And A Heartache». 

«While I was Asleep» er både mørkere og lysere, fra den dystre åpningen «After My Time» («When I am gone / Bury my bones / Deep in the ground / Pray I will find / Peace of mind») via den smårocka «Don't I Know You» til håpefulle «How I Wish» («How I wish for another try / At joining hands instead of asking why»). 

Men mann-og-kone-harmoniene er like utsøkte. 
Steensnæs fyller inn med strenger og koring, mens Thomas Gallatin er kommet til på trommer og perkusjon på denne produksjonen. 

Andre gode krefter bidrar også. 
«Traveller» hviler på en seng av Mari Persens nydelige pålegg av strykeinstrumenter. 

Smakfullt 

Det er ikke de spenstige musikalske utløpene som preger trioens plater, vi snakker heller om små, produksjonsmessige grep som løfter låtene. 
Ett av dem er Steensnæs' krumspring på diverse gitarer, ikke minst på pedal steel, et annet er Maris munnspill. 

Maris stemme er dessuten i en særklasse, med noen myke fraseringer som treffer deg midt i hjerterota. 
Når hun kobler inn vibratoen, blir det magisk. 
Mari har en av de fineste countrystemmene herfra til Nashville. 
Vi snakker Alison Krauss-nivå! 

Sekser-produsent 

Albumet er produsert av trioen sjøl, i selskap med Bård Ingebrigtsen - en mann som har begynt å samle på sekseranmeldelser. 
Han bidrar til å løfte Odd Nordstogas nye album, «Kløyvd» til de store høyder og produserte også Stein Torleif Bjellas sekseralbum «Gode liv» (2016). 
