En intens bok om sex, makt og mord
Hermann Ungar forsøkte å trenge inn i de mørkeste sidene av menneskesinnet. 

Den tsjekkiske forfatteren Hermann Ungar (1893-1929) har de siste åra hatt en renessanse i flere land. 
I Norge har entusiaster i forlaget Teori & praksis utgitt hans oppsiktvekkende romaner «De lemlestede» og «Klassen». 
Nå kommer det tredje verket, «Gutter og mordere», supplert med en del skisser og noveller. 

Alle bøkene er suverent oversatt av den drevne Sverre Dahl og utstyrt med etterord av Audun Lindholm, Leif Høghaug og Bernard Ellefsen, som alle er imponert av Ungars skrivekunst og en tematikk som kretser om skam, ydmykelse, angst, psykologisk maktkamp og undertrykte drifter. 

Jøde fra Moravia 

Hvem var Hermann Ungar? 
Flere litterater har forsøkt å bidra til en renessanse, ikke minst hans barnebarn Vicky Unwin, som har samlet et omfattende materiale på nettstedet www.hermannungar.com . 
Der ligger også en detaljert biografi på engelsk med dokumentasjon, fotografier og sitater. 

Hermann Ungar (1893-1929) ble født inn i en velstående jødisk familie i Boscovice nord for Brno i Moravia. 
Han gikk på en tysk skole i Brno. 
Siden studerte han økonomi, jus og statsvitenskap i München, Berlin og Praha. 
Rundt 1911 var han aktiv i sionistbevegelsen Barissia og var også seinere opptatt av jødenes forhold til Palestina-konflikten. 

Deltok i første verdenskrig 

Da krigen brøt ut i 1914 meldte han seg frivillig til hæren og ble plassert i en artilleriavdeling. 
Han ble sendt til fronten mot Russland og ble forfremmet til leder for en rekognoseringsgruppe. 
Fra slagmarken sendte han dikt til Max Brod, den kjente vennen til Franz Kafka, men de er seinere forsvunnet. 
Brod har dessuten fornektet at han kjente Ungar, noe han beviselig gjorde. 

Ungar deltok i kamper i Bukovina, i områder som i dag tilhører Ukraina. 
Han ble skadd og sendt på sykehus. 
Samtidig ble han forfremmet til løytnant og dekorert for innsatsen. 
Han ble igjen sendt til fronten i en kort periode, men var først og fremst knyttet til administrasjonen og holdt til i Wien. 
I 1918, samme år som Tsjekkoslovakia ble en selvstendig nasjon, tok han juridisk embetseksamen i Praha. 

Diplomat i Berlin 

Ungar skal ha hatt store nerveproblemer, men begynte med stadig større energi å skrive. 
Han debuterte med «Gutter og mordere» i 1920. 
Han var samtidig i gang med romanen «De lemlestede». 
På denne tida ble det demonstrert mot jøder i den tsjekkoslovakiske hovedstaden. 

Ungar ble ansatt som diplomat ved ambassaden i Berlin og kontaktet Thomas Mann, som uttalte seg positivt om debutboka. 
Ungar kjente også andre fra det intellektuelle miljøet i Mellom-Europa, blant dem Stefan Zweig. 
Men ingenting tyder på at han kjente Kafka. 
Debutboka kom i nytt opplag i 1922, samtidig som «De lemlestede» ble publisert. 

Bukhinnebetennelse 

I denne perioden er Ungar gift og får en sønn, Thomas (1923-2012). 
Selv er han litt av en «uheldig mann». 
Han blir overkjørt av en buss og brekker hoftebeinet. 
Han har også store problemer med gjentatte angrep av blindtarmbetennelse. 
Bøkene hans blir oversatt til fransk og han får et økende rennomé i litterære kretser. 
Han skriver også teaterstykker. 

I 1927 kommer hans andre roman, «Klassen». 
Han jobber på slottet i Praha, men i november blir han rammet av akutt bukhinnebetennelse. 
Han blir for seint behandlet og dør - fordi han også var en velkjent hypokonder. 
Teaterstykket «Lysthuset» og andre skrifter utgis etter hans død. 
Dramaet vekker til dels sterk oppsikt etter at det blir satt opp. 
Ungar er kjent som en betydelig dikter innen den tsjekkiske intelligensiaen på 1920-tallet, men ble glemt i løpet av 1930-åra og andre verdenskrig. 

Seksuell mishandling 

De to novellene som utgjorde debutboka er sterk lesning. 
Fortelleren i «En mann og en tjenestepike» vokser opp i en rystende ensomhet. 
Faren dør tidlig og mora reiser fra ham når han er seks år gammel. 
Han vokser opp på et hjem sammen med tre oldinger og en tjenestejente, Stasinka. 
Hun blir en besettelse for ham. 

I et knapt, men detaljrikt språk hører vi hvordan gutten som voksen reiser ut og gjør forretningsmessig suksess i Amerika, dels på uærlig vis. 
Men han er ridd av sine lidenskaper for den fyldige Stasinka. 
Han oppsøker henne når han kan og mishandler henne, både psykologisk og seksuelt. 
Fortellingen er besettende, som en blanding av de Sade og Dostojevskij. 

Fortelleren er et åpenbart skadd menneske, som aldri er blitt vist kjærlighet og som heller ikke er i stand til å fullbyrde noen selv, verken i parforhold eller på annen måte. 
Først mot slutten blir han overrumplet av en hittil ukjent evne til empati. 

Bekjennelser og soning 

I «Historien om et mord» soner jeg-fortelleren en 20 år lang fengselsstraff for et drap. 
Novellen handler om hvordan og hvorfor det skjedde. 
Også her får vi en bisarr kjede av begivenheter som avdekker løgn, fortielse, hat, begjær og sadisme – i tillegg til et komplisert forhold mellom en far, en sønn, en pukkelrygget frisør og dennes niese. 
Gjennom en hoggende serie bekjennelser og observasjoner avslører hovedpersonen seg som en slags Edgar Allan Poe-figur. 
Til sjuende og sist er han tilfreds med å sone for sine synder. 

Teori & praksis skal ha takk for å ha trukket denne forunderlige dikteren fram i lyset. 
Resten av novellene i boka er mindre fullendte enn de to første, men også de er preget av Ungars besettende stil, som både effektivt og fascinerende går inn i menneskesinnets mørke avgrunner. 
