Trompetspill av klasse og spenstig program
Tine Thing Helseth i glitrende samspill med symfoniorkesteret 

En av de ledende trompetister i sin generasjon kan en godt kalle Tine Thing Helseth som nettopp har bikket de 30. 
Torsdag gjestet hun KSO og Kilden, og det med velklingende bravur. 
Det er noe fjellstøtt over hennes spill, samtidig er det så følsomt og nydelig nyansert. 
Hennes første verk var Trompet Concertino av Penderecki, et kort men virtuost verk fra 2015. 
Det fikk sin første fremførelse i Norge denne dagen. 

Denne korte trompetkonserten viser instrumentets muligheter fra mange vinkler, både de tradisjonelle signal-funksjoner, lyriske vendinger og mot slutten en sterk grad av krevende virtuositet. 
Unge Helseth løste det perfekt i suverent samspill med orkesteret og kveldens dirigent Henrik Schaefer. 

Hun briljerte videre i Hummels klassiske trompetkonsert etter pause. 
Verket er mye spilt, det er tross alt et begrenset repertoar av konserter for solo trompet. 
Men etter Pendereckis lett utfordrende musikk, var det saktens godt å møte noe velkjent. 

Kvelden åpnet og sluttet med musikk av Prokofjev. 
Horn og messing sørget for en staselig begynnelse da de i stadig tettere og harmonisk sprikende samklang intonerte Romeo og Julie-suite nummer 2, med lyden av maktbrynde og stridslyst i satsen Familiene Montague og Capulet. 
Den halvtimelange suiten er satt sammen av ulike momenter fra balletten Romeo og Julie fra 1934-38. 
Den utfordrer instrumentgruppene i orkesteret til maksimal presisjon, og den enkelte gruppes solist har svære jobber å gjøre. 
KSO løste dette utmerket og tok publikum med fra lystig dans til bunnløs sorg og fortvilelse i sistesatsen: 
Romeo ved Julies grav. 

Til slutt kom den såkalte Klassisk Symfoni, komponert for nokså nøyaktig hundre år siden. 
Den lyder frisk og tiltalende, sprudlende livlig og full av overskudd, og dirigent Schaefer holdt tilsvarende friske tempi, noe som førte til små unøyaktigheter men likevel øyeblikk av stor glede. 
Bare i andresatsen savnet jeg en stødigere tone i førstefiolinenes sarte melodi høyt der oppe i diskanten. 
Konserten var som helhet av det underholdende slaget, vel verd en kveld i byens storstue. 
