Bokanmeldelse:Antony Beevor: 
«Arnhem. 
Kampen om broene. 
1944» 

Antony Beevor er på tokt igjen, og han vet å rigge en story. 
Den britiske forfatteren og historikeren gjenskaper de alliertes siste store nederlag og nazistenes grufulle hevn så det suser over sidene. 

Forrige bok handlet om Ardennene på tampen av andre verdenskrig, rundt jul og nyttår 1944. 
Nå tar Beevor oss myndig tilbake noen måneder, til ti dager i september 1944, da de allierte i en dristig operasjon med fallskjermjegere og allierte tanks ville få en slutt på krigen ved å ødelegge en rekke nederlandske broer over Rhinen, for å fortsette den allierte frammarsjen inn i Nazi-Tyskland. 

Kampene ved Arnhem er behørig fortalt i en rekke bøker og i filmen «A Bridge Too Far», en bro for langt. 

Beevors nye bok vil gjenoppfriske hendelsene for de mange krigsinteresserte og utvilsomt fange nykommere inn i dramaet ved Arnhem. 
Hans grep er utmeislet gjennom en rekke bøker fra andre verdenskrig. 

Her er kildestudier, alskens rapporter og militære beretninger fra alle allierte parter og tysk side, og samtidig et vell av personlige og lokale historier, fra brev, dagbøker og andre kilder. 
Beevor drysser ut historier om høy og lav, her krydres det med kirkeklokker, og mennesker skytes i vanvare og med overlegg, kjærester splittes, en mann drikker legespriten i stedet for å sterilisere instrumenter, her flykter offiserer og menn over Rhinen, her er plyndring, brutalitet og henrettelser. 

Ikke minst demonstrerer Beevor stor innsikt i de militærstrategiske grepene, for ikke å si feilgrepene. 
Og han er tydelig – han mener hele operasjonen som endte i katastrofe var et feilgrep, basert på gale vurderinger, ja den ambisiøse planen var dødsdømt fra starten. 

Etter at invasjonen i Normandie (D-dagen) var fullført, skulle de allierte videre i stort tempo: framrykkingen fra Frankrike skulle skje raskt. 
Beevor skildrer hvordan nesten en million mann og 600 stridsvogner meide seg gjennom franske landskap og landsbyer på vei til Belgia og den tyske grensen. 
Så fulgte den todelte dristige operasjonen – en enorm flåte fly slapp allierte fallskjermstyrker og utstyr bak de tyske linjene, nær byene Eindhoven, Nijmegen og Arnhem for å erobre broene. 

Samtidig rykket allierte tanks fram for å slå seg gjennom tyske linjer for å følge ti mil på en og samme vei mot Arnhem. 
Det kunne ha delt Nederland i to og isolert den tyske hæren. 

Så skjedde ikke. 
Fallskjermstyrkene ble sluppet for langt unna broene de skulle kapre, innen de nådde fram var overraskelsesmomentet borte. 
Og tyskerne angrep på bakken de allierte konvoiene langs hele veien, kalt Hell’s Highway. 
Forsyninger nådde ikke fram. 
Innbyggerne led. 
Arnhem ble ødelagt, det allierte tapet sviende. 

Beevor biter seg fast i leseren gjennom sitater og nærhet og britisk snert: som når han skildrer hvordan de to lederne som forfengelig lar seg portrettere - den amerikanske generalen Omar N. 
Bradley og den britenes feltmarskalk Bernard Montgomery har hver sin maler i sine respektive hovedkvarter. 

Et mylder av navn virvles opp, fra striden mellom militære toppsjefer og situasjonen til menige, og en lang rekke sivile, motstandsfolk, studenter, ungdommer, alminnelige mennesker trekkes inn. 
Man skal holde hodet klart for å følge med, det kan det bli i overkant mye. 
Det er en fellesnevner ved Beevors bøker, detaljrikdommen er både en styrke og en svakhet. 

Men Beevors velskrevne bok om Arnhem har mange kvaliteter, og nerven i stoffet holder leseren fast. 
