Fujitsu-Siemens Amilo L1310G
Bærbare med blanke bredskjermer er i skuddet, og Fujitsu-Siemens frir til forbrukerne med en modell til åtte og et halvt tusen. 
Men holder det med en skarve Celeron M? 

Det er forventet at 2006 blir det magiske året da det vil selges flere bærbare enn stasjonære PCer her til lands. 
Og mens vi venter på at dette skal skje vil prisene fortsette å falle og ytelsen gå opp. 
For alle portabelofile er det altså gode tider i vente. 

LES OGSÅ: 

På testbenken denne gang er en Fujitsu-Siemens Amilo L1310G. 
Prosessoren er en Intel Celeron M "Dothan" med 1024 KB L2 cache og en klokkefrekvens på 1,7 GHz, mens en Radeon XPRESS 200M står for grafikkytelsen. 

Fulle spesifikasjoner: 

Intel Celeron M @ 1,7 GHz 15,4" skjerm i bredformat (1280 x 800 piksler) 1 GB DDR-minne 100 GB harddisk (4200 rpm) 8x DVD dual-layer DVD/CD-brenner Radeon XPRESS 200M (128MB delt minne) 54 Mbps WLAN (b/g) 10/100 LAN + modem 4x USB, 1x FireWire (4-pin), lyd inn/ut 1 CardBus kortplass 4-in-1 kortleser: SD, MMC, Memory Stick, Memory Stick Pro VGA og S-Video-utgang (4-pins) Dimensjoner (B/D/H): 35,7 x 27,1 x 4,2 cm Vekt 2,8 kilo Pris: ca 8400 kr inkl. mva. 

Tidligere denne uken testet vi Pavilion dv5054EA fra HP, som gjorde inntrykk på oss. 
Amiloen vi har testet her har omtrent de samme spesifikasjonene. 
Hovedsakelig er det prosessoren og harddiskstørrelsen som er forskjellen. 

Skjermen har en oppløsning på 1280 x 800 piksler, og har kontrastbelegg. 
Selve bildet er fint, klart og behagelig. 
Til gjengjeld kommer problemet med gjenskinn, men hovedsakelig er dette en vanesak. 
Betraktningsvinkelen er ikke spesielt stor, men dette er også typisk for de aller fleste bærbare. 

Tilkoblingene er plassert bak og på sidene, så fronten er jomfruelig fri for inn- eller uttak. 

På maskinens høyre side finner vi en CardBus-slot (PCMCIA), firewire, minnekortleser, nettverk og TV-ut. 
De to siste fornuftig nok plassert bakerst. 
Varmluften kommer også ut på høyre side, noe som kan varme kalde musehender i de lange vintermånedene. 
Hvis du liker sånt. 

Venstre side har det blitt plass til DVD-spilleren, lyd inn/ut, to USB, modem og strøminntaket. 
Også her er kontaktene lagt opp nokså fornuftig. 

VGA og de to restrerende USB er plassert bak på maskinen. 

Mellom tastaturet og skjermen finner du den sedvanlige raden med knapper, fire i tallet. 
Den ene skal senke ytelsen til prosessor og skjermkort for å få viften til å jobbe mindre. 
En god ide, hadde det ikke vært for at det ganske enkelt ikke virker. 
Men det skal vi ta for oss senere. 
Den andre knappen starter Internet Explorer. 
De to siste er av/på-knappen for trådløst nett, og den for selve maskinen. 

Konstruksjon 

PCen virker nokså solid, selv om det ikke skal så mye press på baklokket før det synes på skjermen. 
Ellers har den et helt greit og ryddig design. 
Skjermen er dog hengslet litt stramt, så det er ikke bare bare å åpne den med en hånd. 

Den hvite touchpaden er - som selve skjermen - bred, men har ikke noe skrollefelt. 
Tastaturet har litt svikt, men er greit å taste på og støyer lite. 
Som for de fleste tastaturer på bærbare er ikke tastene optimalt plassert, men det er jo en ren vanesak. 

Laber ytelse, for mye støy 

Ytelsen er litt skuffende, spesielt sett i lys av mandagens test. 
Siden disse to maskinene er såpass like i spesifikasjoner (bortsett fra prosessoren) og pris, så virket det naturlig å sammenlige dem direkte. 

Ting var ikke helt på nett for Amiloen. 
Testresultatene kunne variere grovt fra gang til gang, så resultatene gitt nedenfor er mer en pekepinn enn noe annet. 
Slike variasjoner skal jo ikke normalt sett forekomme, men grunnen har om ikke annet forblitt et mysterium for oss... 

Som vi ser er ytelsen klart underlegen HPs maskin. 
Når dette er sagt så er Amiloen helt grei til kontorbruk, men det er hva du har enda billigere PCer til. 

Batteriet testet vi med både Batterymark (1 time og 58 minutter), og BatteryEater Pro 2.6 som ga oss en tid på 1 time og 47 minutter. 
Ikke noe å skryte stort av, men ikke dårlig heller. 
BatteryEater Pro kommer forøvrig heretter å bli brukt til batteribenchmarking i våre tester. 

En annen ting som illustrerer Amilos problem er at når vi forsøkte å gjøre en fullstendig gjenoppretting av systemet ved å benytte den medfølgende Windows-CDen, slo maskinen seg konsekvent av under begynnelsen av installasjonen. 
Så lange den var varm. 
Som en kald og nyoppstartet maskin gikk det derimot knirkefritt. 
I rest my case. 

Som nevnt er det en knapp som skal sørge for mindre viftestøy på denne PCen. 
Og det trengs, for vifta går dessverre kontinuerlig. 
Men vi kan ikke påstå vi merket noen forskjell med denne knappen trykket inn, så vifte/støymessig har denne maskinen vist seg som en stor skuffelse. 

Konklusjon 

Amilo L1310G fra Fujitsu-Siemens er en maskin som ikke helt holder mål. 
Selv om vi skulle se bort fra den kontinuerlige viftestøyen så tåler den for eksempel ikke å sammenlignes med HP Pavilion dv5054EA, som har adskillig råere ytelse, koster det samme og er en tyst sak. 

Ikke det at denne maskinen er ubrukelig til enkel databehandling, det er bare at det finnes adskillig bedre alternativer til denne prisen. 
