Bokanmeldelse:Helen Dunmore: 
«Sviket» 

«Sviket» er lysende og gripende historisk roman om rettskafne menneskers kamp for et verdig liv under et terrorvelde. 

Roman 379 sider Kr. 349,- Press 

Den unge legen Andrej får en tiårs gutt som pasient og konstaterer beinkreft i skinneleggen. 
Diagnosen jager skrekken igjennom hele sykehuset, for gutten er sønn av Volkov, en pamp høyt oppe i partiapparatet. 

Om noe går galt under behandlingen, vil det kunne få konsekvenser for hele personalet. 
En mann som Volkov forventer at den medisinske ekspertisen skal redde hans sønn. 
Særlig vil en mislykket kur gå ut over behandlende lege. 

Andrej og hans kone, barnehagelæreren Anna, møtte vi i Dunmores forrige roman på norsk som kom i fjor, «Beleiringen». 
Den fortalte om tyskernes brutale blokade av Leningrad i 900 dager fra 1941-43 hvor hundretusener døde av sult og kulde. 

I denne frittstående oppfølgeren har det gått ti år, Anna og Andrej prøver å legge krigens redsler bak seg og bygge opp en ny tilværelse sammen. 

Men Stalins paranoide jakt på «fiender av sovjetstaten» gjør dagliglivet til en spissrotgang mellom mistenksomme «apparatsjiker» som sitter i toppen av alt styre og stell, og feige angivere. 

De lurer overalt og rapporterer om «uregelmessigheter» for å oppnå egne fordeler og innynde seg hos makthaverne. 
Nattlige arrestasjoner, fabrikkerte anklager og strenge straffer blir resultatet. 

I 1952 rettet tyrannen oppmerksomheten mot legestanden. 
Flere høytstående (noen eldgamle og svekkede) partikjemper hadde mistet livet under hendene på disse «kvakksalverne». 

Kunne det være snakk om annet enn et komplott for å svekke sovjetledelsen, i samarbeid med amerikanske spioner? 
Var ikke til og med de fleste av legene jøder? 

Og hva er Andrejs sjanser i møte med slike holdninger? 

Historien om Andrej og Anna er gripende i skildringen av rettskafne menneskers kamp for et verdig liv under et terrorvelde som beskrives med veldokumentert realisme. 

Men den bakenforliggende historien er like opprørende: 
Hvordan et «folkestyre» perverteres til et undertrykkelsessystem som griper inn i alle samfunnets funksjoner og river i stykker tillit og lojalitet, angriper tro og håp, ja, selve livsmotet hos en befolkning. 

Solidaritet er og har vært sosialismens fremste honnørord. 
Dunmores roman viser hvordan løgnpropaganda, maktmisbruk, angiveri og svik angriper nettopp solidariteten menneskene imellom, selve limet som holder et samfunn sammen. 

Boken er oversatt av Guro Dimmen. 
