«Downton Abbey»:Praktfullt fullkomment 

Alt stemmer når både herskap og tjenere er tilbake med nye agendaer, skandaler og hemmeligheter i andre sesong av periodedramaet «Downton Abbey». 

TV-PREMERE «DOWNTON ABBEY», sesong 2 NRK1 søndager kl 21.25 Dramaserie i 6 deler 

Vi har rykket frem til 1916, og Downton-arvingen Matthew Crawley (Dan Stevens) befinner seg lagt fra herskapsluksus der han vasser gjennom skyttergravene i slaget ved Somme mens kuler, blod og gjørme regner over ham. 

Tilbake i England mener Lord Grantham (Hugh Bonneville) at det beste de kan gjøre for å vise tyskerne at de ikke vil gi seg, er «keeping up appearances». 
Det blir stadig vanskeligere når behovet for tjenestedyktige menn ved fronten også fører innkallingene til Downton Abbey. 

Granthams mor, enkegrevinnen (Maggie Smith), fører fortsatt sin egen krig mot Matthews mor Isobel, og den trappes opp når det lokale militærsykehuset ønsker mer plass og Downton Abbey blir foreslått. 
Mens Mary tidligere har vært den mest rebelske av døtrene, bryter nå både Edith og Sybil ut fra den forventede normen. 

Tjeneren Thomas som ble avskjediget i unåde, dukker opp på uventet sted, og stuepiken Anna og kammertjeneren Bates møter på flere utfordringer for sin kjærlighet. 
Mary må takle nyheten om at Matthew har forlovet seg. 

Vi får også møte flere nye rollefigurer: 
Tjenestepiken Ethel (Amy Nuttall) møter fort motstand for sine store drømmer, og lakeien Lang (Cal Macaninch) bringer krigen nærmere husholdningen. 

Som i første sesong, byr manusforfatter Julian Fellowes' verden på en fyldig blanding av humor, renkespill, og spenning, og er spekket med varierte og rikholdige rollefigurer. 
Krigen tilfører en ekstra dimensjon av tragedie og sårhet, og vekslingen mellom de blodige skyttergravene og den rike prakten og strenge korrektheten i hallene på Downton blir en talende kontrast. 
Den interne knivingen i alle samfunnslag fortsetter å krydre handlingen til stadig uventede vendinger. 

Tempoet og klippingen mellom de forskjellige historiene klarer å samtidig gi inntrykk av ro samtidig som fortellingen har en underliggende nerve som innimellom får spenningsutbrudd av varierende kraft. 

Seriens største styrke er de sterke og engasjerende karakterportrettene. 
Rollefigurene gir deg mye å bite i, og skuespillerne presterer jevnt over i eliteserien. 

«Downton Abbey»s andre sesong er et sjeldent tilfelle av en serie som leverer i både pose og sekk: strålende innhold og perfekt overflate. 

Anmeldelsen er baser på de tre første episodene. 

INGVILL DYBFEST DAHL 
