TV-anmeldelse:«Sexy time» på slottet 

Det bys selvsagt ikke på åpenlys sexprat når vi vender tilbake til Downton for femte gang, men aldri før har adel og tjenere snakket så mye om sex - mellom linjene. 

«DOWNTON ABBEY» 

Britisk dramaserie 

NRK1 søndager, kl. 21.15 

Året har blitt 1924 når vi vender tilbake til Julian Fellowes’ velkrydrede vri på «Herskap og tjenere». 

Denne gangen er det ingen store skandaler eller lurende tragedier som sparker i gang den 66 minutter lange sesongpremieren, men røde tråder fra sesong fire og julespesialen plukkes opp og flettes videre. 

En noe mykere Lady Mary prøver fortsatt å ta stilling til om hun skal la seg nedlegge av beileren Lord Gillingham. 
Lærerinnen Miss Bunting dukker opp i stadig freidigere utgave, og Lady Edith sliter med å takle følelsene for sitt hemmelige barn. 

Enkegrevinne 
Violet Crawley er tilsynelatende blitt rene Kirsten Giftekniv når det kommer til Lord Mertons oppvartning av Isobel Crawley – i hvert fall helt til det påpekes hva et slikt giftemål ville betydd for Isobels status i sognet. 

For det meste oppleves sesongstarten som en videreføring av det vi har sett og verdsatt før. 
Fellowes har ferdigstilt sin oppskrift, og holder seg til den. 

Noe truer fremdeles samfunnsordenen: 
Storbritannia har fått en Labour-statsminister og konservative Carson er like skeptisk som Lord Grantham når han sier: 
«Jeg frykter at grunnen under mine føtter rystes». 

Første episode fremstår som et konsentrat av temaene som har fulgt serien så lang: klasseforskjeller, et samfunn og sosiale spilleregler i endring, og mellommenneskelige intriger. 
For ikke å forglemme dialog dryppende av prektig innpakket snert. 

Når sex blir et tema, er det også tildekket av tilsynelatende tekkelig tåkeprat. 
Men vi får høre de to bestemødrene diskutere «hva menn egentlig vil», Lady Mary fyre av frekk jaktprat og ikke minst se en tjener betjene sengen til en adelsdame. 
Temperaturen stiger på godset. 

Og selv om noe av seriens sjarm er dens møysommelige portrettering av en tidsepoke fremfor pulsforhøyende action, er sesongåpningen pakket med handling: 

Vi får vite Miss Baxters hemmelighet, vi får møte en ny rollefigur (Anna Chancellor som Lady Anstruther), og det hele rundes av med et livstruende drama. 

Det er ikke nyskapende, men det er fryktelig vellaget. 
Fortsatt. 

INGVILL DYBFEST DAHL 
