Banal matporno
Oversukret søtsak. 

To av verdens fremste kjøkken setter hverandre i stevne når den indiske familien Kadam starter restaurant i en fransk småby. 
Tvers over veien ligger nemlig Madam Mallorys Le Saule Pleureur med sin blinkende Michelin-stjerne. 

Biske Mallory (Helen Mirren) setter særdeles lite pris på naboskapet. 

Det brygger opp til knivskarp kokkekamp. 

Familien Kadam har en tragisk forhistorie og et fortrinn. 
Unge Hassan (Manish Dayal) er et gastronomisk naturtalent. 
Pen å se på er han også. 
Ingen av delene går Mallorys soussjef Marguerite (Charlotte Le Bon) hus forbi. 

Filmen er for lang, og preges av den glatte, glansede estetikken som er blitt Hallströms varemerke. 
Estetikken forsterkes av — og forsterker - den franske småbyens postkortpene idyll. 
Den kommer litt mer til sin rett i fotograf Linus Sandgrens erotiske dveling ved matens sensualitet, det være seg råvarer, sausers konsistens eller ferdige delikatesser. 

Slik sett er filmen en munnfull som glir motstandsløst ned. 
Innimellom glimter den til med en viss sjarm. 
Men til å velte seg i krydder og lekre retter, er den forbausende tam og duftløs, og helt uten de finessene som står så sentralt i de respektive kjøkken. 
Filmen hadde trengt en neve kruttsterk chili og noen dråper bitter lime. 
Men Hallstöm virker egentlig ikke særlig interessert i maten. 
Den spiller bare rollen som pent dandert garnityr i en platt, forutsigbar og nusselig kjærlighetshistorie. 

Lyspunktet er Helen Mirren. 
To timer med henne er ikke helt bortkastet, selv når hun bare har en helt vanlig dag på jobben. 
