Code Black S01 E01 - E03
Sykehusdrama med mangelsykdommer. 

Code Black er et sykehusdrama i tradisjonen til Chicago Hope og ER. 
Velsignet med et drivende godt tempo og mange snufsevennlige sykehistorier, men underernært på god dialog, troverdige karakterer, troverdige pasienthistorier og skamvett. 

Serien følger sjangerklisjeene med en nesten utmattende forutsigbarhet. 
Her er det formen, og ikke nødvendigvis innholdet, som skal styre følelsene våre. 
Og Code Black er skamløs når den melker akuttmottaket for de mest tragiske omstendigheter, gjør legene til livsvisdomsmaskiner og tonesetter det hele med "pianomusikk til ettertanke" og sekvenser i sakte film. 

Men til tross for store svakheter. 
Det er også en serie som vil glede de som elsker sjangeren. 

Det høye tempoet, det troverdige behandlingsrommet og den emosjonelle drivkraften er i stand til å bringe tårene fram i øyekroken. 
Og selv om rollegalleriet halter ganske kraftig innledningsvis, er det både skuespillere og figurer der som bør kunne gi litt puls og hjertevarme til det hektiske akuttmottaket. 

Først blinker det rødt, så blinker det svart 

Tittelen på serien er begrepet som beskriver når en akuttavdeling har så mange pasienter at det egentlig ikke er nok medisinsk personell tilgjengelig. 
Vanligvis noe som kan skje en fem-seks ganger i året på et vanlig akuttmottak, men på fiktive Angels Memorial Hospital i Los Angeles er det en daglig hendelse. 

Blant slagpasienter, blodige gjengofre og trafikkskadde følger vi fire ferske praksisleger som skal få testet om de har det som kreves for å lykkes på akuttmottakenes "hovedscene". 

De fire er lett gjenkjennelige typer. 
Vi har den "snille og usikre" (Harry Ford), "flinkisen" (Melanie Chandra) , "the bad boy" (Benjamin Hollingsworth) og den middelaldrende kvinnen som bare bryr seg så inderlig mye (Bonnie Somerville). 

For å vise vei har de den omsorgsfulle sykepleieren Jesse "Mom" Sallander (Luis Guzmán) og den strenge, men godhjertete praksissjefen Dr. Leanne Rorish (Marcia Gay Harden) som ledestjerner. 

Låner fra dokumentaren, sikter mot såpedramatikken 

Serien Code Black har hentet både navn og inspirasjon fra dokumentaren Code Black (2013). 
En film som tar for seg den hektiske akuttavdelinga på virkelighetens "Los Angeles County General Hospital". 

Serien bruker denne linken for å gi troverdighet til sitt sykehus. 
På seriens akuttavdeling er det uvanlig mye folk og rot og kaos foran kamera. 
Lyssettingen er kjølig. 
Framstillingen av kroppsvesker, utposninger og brukne bein er uvanlig grafisk og langvarig. 

Disse elementene er med på å gi serien en smak av noe som er mer ekte enn typiske seriesykehus, og det fungerer godt. 

Men bak dette sløret av "ekte", forsvinner troverdigheten kjapt i møte med lett karikerte leger og forutsigbar pasientdramatikk. 

For mye av det gode 

Dette er en typisk "følge et skift"-serie hvor våre venner stort sett er på jobb samtidig, og forholder seg til påtagelig få av de andre kollegaene. 

Det gir oversikt og nærhet på en ellers kaotisk og stor arbeidsplass. 
Men det krever også at figurene blir folk vi virkelig bryr oss om og som tåler skjermtiden. 
Etter tre episoder er replikkene alt for cheesey, arbeidskonfliktene sørgelig opplagte og skuespillet alltid litt for nærme parodien. 

Looks like this slot machine is ready to pay out. 
Overlege Taylor beskriver en pasient som har svelget mynter 

I sin søken etter følelser som "hjerteskjærende" og "inspirerende", drar serien for på litt for mye og litt for ofte. 

Bakhistoriene til pasientene er så såpekompliserte at de dytter serien bort fra virkelighetens sykehus. 
Her er det mødre som fornekter sine sønner, narkomane som tilfeldigvis er forgiftet og komplekse operasjoner som må til for at en død mann skal få bli far til sin hustrus barn ... en gang i framtiden. 

"Sakene" blir som små etterforskninger hvor legene enten må sanke livsvisdom ut av egne fordommer, eller får sjansen til gå "den ekstra mila" for enten pasient eller pårørende. 
Det er et effektivt grep for å gi en smak av medmenneskelighet i et sykehusdrama, men i Code Black blir det for mye av det gode. 

Men! 
Selv om jeg lar meg irritere av klisjeene, så er jeg ikke hektet av ennå. 
Seriens store styrke er at den aldri blir kjedelig. 
40 minutter går ganske fort hvis en lar seg underholde av heseblesende diagnosejakt, intense operasjoner og heltehistorier fra helsevesenet. 

Code Black har premiere på TVNorge torsdag 29. oktober. 
