Den nye, norske «superduoen»
Marie Munroe og Christer Knutsen tar samarbeidet enda lenger - og debuterer som duo. 

ALBUM: 
Marie Munroe og Christer Knutsen har spilt og sunget på hverandres album siden 2004, på ialt sju utgivelser, så det var kanskje bare et tidsspørsmål før de måtte gjøre noe «ordentlig» sammen. 
Som et duoalbum. 

Har vi fått et norsk svar på Isobel Campbell & Mark Lanegan i disse to, bare enda mer dempet? 

Elektrofritt 

Begge har solokarrierer, hun som Hilde Marie Kjersem til hun ga ut «Under My Skin» under navnet Marie Munroe i 2016. 
På tidligere plater har Kjersem/Munroe flørtet mer eller mindre med både jazz og elektropop (med Christer Falck som fødselshjelper), men denne gang er det analogt, organisk og svært så «jordnært». 

«A Murder of Crows» er elektrofritt, men jazzfraseringene hentes fram her og der. 
Er det country, rock eller viser? 
Kanskje alt dette. 

Christer Knutsen har gitt ut flere soloalbum innenfor rock/country/americana, han har deltatt på en rekke andres plater og han spiller fast i Sivert Høyems band. 
Med Munroe som gjest, blant annet på Piknik i Parken i Oslo i fjor. 

2012 

Helt konkret ble det noe mer i 2012, da Munroe slo til på et tilbud om å holde en nedstrippet konsertserie under Bodø Jazz Open - og tok med seg Knutsen. 

Sammen gjorde de låter fra begges kataloger, og det ble en erkjennelse av at de måtte gjøre noe i lag. 
Hvorfor ikke prøve? 
Solokarrierene har ikke vært all verden, og det er akkurat som om de tidligere platene har vært forberedelser til dette fellesalbumet. 

Dermed ble de Munroe/Knutsen. 
Tekst og musikk: 
Munroe og Knutsen - med et par unntak. 

Få duetter 

Knutsen har for øvrig en noe tilbaketrukket rolle vokalt på «A Murder of Crows». 
Noen typisk duettplate er det heller ikke, sjøl om spor nummer to, «Parallell Tracks», er en av de fineste duettene du får høre i år - med både steel- og fuzzgitar i bunnen. 
Tom Pettys «Insider» er også en rein duett, og en fin en. 

Nyinnspilling 

Dramaturgisk er albumet lagt opp sånn at det bygger seg sakte opp, fra en forsiktig og noe svevende start med «If You Don't Try» til det topper seg med «Let's Let Go». 
Albumets høydepunkt er en nyinnspilling av en låt fra Kjersems album med samme tittel i 2011. 

Det er Munroes låt, også vokalt, mens Knutsen har hovedstemmen i påfølgende - og vakre - «Never Told Her About You». 

Waits-cover 

«Hold On» er en mørk versjon av en Tom Waits/Kathleen Brennan-låt fra 2000 med Munroe i hovedrollen, mens «Red Shoes» sender tankene i retning det fruktbare samarbeidet mellom Robert Plant og Alison Krauss på «Raising Sand» (2007). 
Knutsen synger nesten som Plant, også! 

Albumet avsluttes med en enda bedre versjon av åpningslåten, «If You Don't Try (Revisited)». 

Låtene er forsiktig orkestrert, med Pål Hausken (trommer/perkusjon) og Øystein Frantzvåg (bass på to låter) i tlllegg til Munroes stemme og autoharpe og Knutsens vokal, gitarer, bass, piano, orgel og trommer. 

En smyger av et album! 
