Teateranmeldelse:Eventyrlig seilas med Jordal 

Sjøsprøyten står og følelser rår i denne seilasen om en førstereisgutts barske liv. 

Helge Jordal loser oss gjennom brottsjø, smulere farvann og en himmel full av funklende stjerner i en forestilling som puster liv i et frodig galleri av personer og personligheter. 

Etter å ha hatt kloa om sitt bergenske publikum med denne fortellingen en god stund, er det tydelig at han har den solid plantet innabords. 
Nå er han klar for turné landet rundt. 
Det bør bli rene signingsferden i et land der tilknytningen til havet og sjøfartsnæringen er så dypt forankret. 

Ikke bare fordi det handler om en vesentlig del av vår nære historie, men fordi Jordal er en tekstformidler av rang. 

Han favner dybden i førstereisguttens seilas fra ungdom til alderdom; alt som er av bølgetopper og daler. 
Jordals kroppsspråk og toneleie skifter i ustoppelig tempo, på grensen til det heseblesende iblant. 

Her er harselerende karikering, sødmefylte toner, hjerteskjærende situasjoner, bråkjekk brumling og frekke fraspark. 
Det er lattervekkende, men likevel uendelig sårbart. 

Morten Lorentzen har skrevet stykket om førstereisgutten Martin. 
I likhet med mange andre unggutter i 1950-åra dro han tidlig til sjøs. 
For Martins vedkommende handlet det om å stikke av fra en ufyselig gutteskole, en mor som ga blaffen og en stigmatiserende bakgrunn som tyskerunge. 

Stykket forteller med friskt språk og poetiske vendinger om en førstereis' møte med sjømannslivet, om samhold, buler i fremmede land, om den fantastiske stjernehimmelen over Suezkanalen, om møte med kvinnen i Rio, om hvordan ting kan gå fryktelig galt og hvordan livet kan snirkle seg inn på rett kjøl igjen. 

Alt dette serveres gjennom Jordals evne til å puste liv i fortellingen. 
Han er som en eventyrforteller fra svunnen tid. 
Riktignok har han hjelp av effektive lydkulisser og noen smektende sambatakter, men det er han som drar oss inn i en fascinerende beretning som visualiseres høyst levende i vår egen fantasi. 

Helge Jordals seilas som førstereis er tvers igjennom følsom og folkelig. 

BORGHILD MAALAND 
