For sant til å være godt
Sant og godt fra John Olav Nilsen & gjengen. 

||| 

(Dagbladet.no): 
Det er lett å lage musikk slik John Olav Nilsen & Gjengen gjør det, men stiller du deg opp med gitar og rimordbok vil du fort finne ut at selv om det høres likt ut, kreves det langt mer for at din egen skranglete, rock'n'roll skal treffe like hardt og bredt. 

Utleverer seg 
Dét krever nemlig mer enn akkorder. 
Ikke bare skal du ha noe på hjertet og guts til å utlevere det, nok allsangvennlige anthems i hodet til å putte en i hver eneste sang. 
Du skal også ha et band som klarer å balansere det pompøse med det punka, og alt dette klaffer så sjelden at vi fremdeles snakker om «de fire» som har greid det før. 

De fem store? 
Om disse bergenserne vil bli de femte, er ikke bare umulig å vite, det er også rimelig irrelevant. 
For med «For sant til å være godt» etablerer John Olav Nilsen seg som en stemme for en generasjon som ikke hører på Jokke, men som i sin oppvekst mellom flatskjermer og datamaskiner tydeligvis og underlig nok har endt opp såpass desillusjonerte og klassisk lengtende etter rus, død, kjærlighet at Jaa9 & OnklP får en sommerhit med en låt om å være 27 år og ikke ha bil, hus eller utdanning. 
Derfor vil også denne velskrevne, inderlige plata treffe som ei kule. 
