Mondo er helt topp
Christian André Pettersen og hans dyktige stab på Mondo holder stilen og forsvarer toppkarakteren fra i fjor. 
Restauranten i Havnespeilet på Vågen i Sandnes holder høyt nivå, både på mat/drikke-kombinasjoner og service. 

Lokalene innerst i Gandsfjorden er ypperlige, på ett bord nær - det som står nærmest kjøkkendøra - og som bør fjernes. 
For øvrig er det fjordutsikt eller kjøkkenutsikt som gjelder. 
Jeg vet ikke hva som er best, men det er i hvert fall en fornøyelse å se den svært talentfulle Christian André Pettersen og hans dyktige stab kokkelere bak den blankskurte kjøkkenbenken. 

Den kvelden vi var innom besto vår åtterettersmeny av tartar, selleri, fjellørret, skrei, urtesorbet med tinnved, kalv, ost og dessert. 
Til dette kom en vinmeny som satt som et skudd til maten, tilberedning og råvarer var førsteklasses og servicen upåklagelig. 
Vår regning bikket 4000 kroner for to, men det går selvfølgelig an å ta rimeligere valg enn full pakke av absolutt alt. 
Nivået tatt i betraktning, forsvarer Mondo prislappen. 
Dette er fine dining på høyt nivå. 

Rustikt, men elevert 

Måltidet ble innledet med en rørt tartar med røkt rømme. 
En feiende frisk start som hviler tungt på råvarene og ble godt akkompagnert av et glass Georg Breuer Terra Montosa 2015, en frisk og fruktig, men tørr riesling som svaler ganen og henger lenge i munnhulen. 
En vin som ellers er bankers til sushi, men som sto godt til tartaren med det lille røykhintet. 
Her kunne nok et ølvalg - for eksempel en fruktig og humlefrisk Galaxy fra Lervig vært et frekt og like godt valg - men herlighet, nå var Mondo-showet i gang, og selv om det startet på høyt nivå, skulle det bare ta seg oppover og oppover og oppover herfra. 

Neste rett kom i form av en bakt selleribiff med kaviarhollandaise. 
Den feite, men syrlige sausen var perfekt match til den sødmefulle og kraftige rotgrønnsaken som egentlig er så rustikk som mat kan bli, men som her løftes til eleganse. 
Det samme kan sies om neste rett - helstekt fjellørret fra Vestvågøy - som ble servert slik den er sammen med nydelig agurksalat: 
En hel fisk. 
Rett på bordet. 
Vær så god og del. 
Perfekt varmebehandlet, saftig og smaksrik. 
Igjen: 
Ypperlige råvarer. 
Ørreten fikk følge av et glass Francis Blanchet Pouilly Fumé Calcite, en floral og mineralsk vin som er kraftigere i anslaget enn i avslutningen og som plasserte oss i Loire, der vi skulle oppholde oss en stund. 

Hele verden 

Christian André Pettersens skrei var stekt til perfeksjon og landet på tallerkenen med herlig og kjernesunt grønnkål som hadde tyggemotstand og spenst, med følge av en Paul Prieur & Fils Sancerre som er så klassisk Sancerre som en vin bare kan bli. 
Den byr på dette mineralske sparket av flint som er så frigjørende midt i den harmoniske, Loire-ske, honningblomsterengen. 
Et nydelig vinvalg som også var et frampek til neste rett: 
Et høydepunkt med kalv og foie gras med morkler. 

Jeg kan knapt huske at jeg har satt tennene i noe bedre. 
Her faller alle brikkene på plass i en helhet og harmoni som savner sidestykke. 
Så smelles det også til med en rød Sancerre fra Paul Prieur & Fils i glasset som har akkurat nok syre til å hamle opp med foie gras-innslaget i retten og samtidig nok kirsebæraktig fylde til å stå oppreist ved kalven. 
Intet mindre enn en genial kombinasjon av mat og drikke. 

Måltidet ble avsluttet med først Bo Jensens herlig, kremaktige chevre fra Aurenes på Høg-Jæren og deretter en oppfriskende dessert med myntemarengs og after eight-is. 

Etter at Aftenbladet ga Mondo terningkast seks i fjor, har vi fått noen få tilbakemeldinger om at stedet ikke levde opp til karakteren vi ga. 
Kritikken vi fikk kom i en periode på senhøsten og handlet både om mat og service. 
Det er bare å konstatere at om det er riktig at Mondo hadde en downperiode, er restauranten tilbake for fullt nå. 

Mondo er esperanto og betyr verden. 
Vi takker Christian André Pettersen for opplevelsen, og konstatere at he’s got the whole world in his hands. 
