Fra Afrikas Horn til Storgata
Hvis du mener indisk, vietnamesisk, kinesisk og japansk er dagligdags, hvorfor ikke prøve etiopisk? 

-Etiopisk? 
Tja, hvorfor ikke? 

Fredags reaksjon på Robinsons forslag var som forventet. 
For Magasinets restaurantløver er glade i alt som er nytt, spennende og annerledes. 

-Håper det også er bra, sa Robinson. 

Rett som det er hender det at det kommer inn tips fra leserne om steder som er verd å teste. 
Og ut fra det denne oslokvinnen skrev, var det virkelig ingen grunn til å stusse på å ta en tur til Storgata. 
Hun skrev i svært varme vendinger om Red Sea Star, hovedstadens - og så vidt Robinson og Fredag bekjent - landets eneste restaurant som serverer mat fra Eritrea og Etiopia. 

-Hun har i hvert fall rett i at det etiopiske kjøkkenet er et av de få nasjonale kjøkken som har gjort suksess utenfor det afrikanske kontinentet, sa Robinson. 

Robinson og Fredag er ikke helt ukjent med mat fra denne delen av verden. 
De har begge forsøkt seg på det i utlandet, og var også ute på testtur forrige gang noen forsøkte å åpne øynene og smaksløkene til nordmenn for østafrikansk mat. 
Den gang konkluderte de med at det var mer eksotisk enn virkelig godt. 
Ville det samme skje nå? 

En ung og hyggelig servitør plasserte spiseparet ved et vindusbord i det avlange lokalet. 
Et akvarium med afrikanske kiklider, riktignok fra Malawi, deler restauranten i to, og bakerst er det en slags lounge med dypere stoler og sofaer. 

Til forrett tilbys tre varianter av den tradisjonelle surdeigspannekaka injera, rullet sammen og fylt med enten spinat, linser eller kryddersmør. 
Injera utgjør også en vesentlig - og viktig - del av hovedrettene, da den brukes både som fat og spiseredskap. 
Siden det var første besøk, ble en kombinasjonsrett valgt til hovedrett, mens forretten ble injera med spinat og linser. 

-Hva drikker man til etiopisk mat? lurte Fredag. 

Servitøren svarte at de fleste drakk vann eller øl, men at de også hadde vin. 
Vinkartet imponerte ikke særlig. 
Det gjorde heller ikke servitørens vinkunnskaper, så da ble øl valgt. 

-Hva synes du så langt, undret Fredag etter at forrettene var historie. 

-Det er godt, men skal jeg være helt ærlig, heller ikke noe mer, sa Robinson. 

-Tilsluttes. 
Men hovedrettene blir nok mer spennende, sa Fredag. 

Det viste de seg absolutt å være. 
Ikke minst å spise. 

På to digre, porøse og lettsaltede pannekaker, hadde kokken plassert fire retter i små hauger. 
Her var det lammekjøtt i peppersaus, lammeribbe med gulrøtter og poteter, biff i kryddersmør, samt en rett basert på spinat og - mente Fredag - kikerter. 
Så var det bare å rive av litt pannekaka og bruke den som klype. 
Det var litt uenighet om hvilken av hovedrettene som var best. 
Mens Fredag holdt en knapp på pepperlam, holdt Robinson den mer aromatiske biffvarianten som favoritt. 
Dessertutvalget var begrenset, så valget ble enkelt: 

Panna cotta med bær. 
Den både så god ut og smakte bra, men føltes likevel litt malplassert i alt det eksotiske. 

Da måltidet var over, måtte Robinson og Fredag litt skuffet konstatere at konklusjonen ble den samme som forrige gang de testet det etiopiske kjøkken: 
Det høres hakket mer morsomt og spennende ut enn det faktisk smaker. 

-Red Sea Star har et stykke igjen å gå for å bli et sted jeg vil anbefale for en stor gastronomisk opplevelse, sa Fredag. 
-Men eksotisk, det er det. 

-Absolutt. 
Det er et fint sted å gå ut med en gjeng og dele et måltid. 
Prisnivået er behagelig, men porsjonene er ikke større enn at en høyere pris ville føles feil. 
Jeg blir neppe stamgjest, men jeg har sansen for at man spiser både serviset og bestikket, sa Robinson. 
-Om ikke annet er det miljøvennlig. 
Tenk på all oppvasken man sparer! 
