Slik har du neppe sett Daniel Craig før
«Lucky Logan» er ikke bare en vittig arbeiderklasseversjon av «Ocean’s Eleven» – den har også hjerte, stemning og sjel. 

Alene det å la muskelbunten Channing Tatum og den lett anemiske indiestjernen Adam Driver spille brødre, er en så briljant idé at jeg bare smelter. 

Legg så til Daniel Craig som overtatovert fengselsfugl og sprengningsekspert med hvitbleket piggsveis – hans navn er Joe Bang – og du har noen av grunnene til at «Lucky Logan» er så deilig. 

Uten filmens dype forankring i et sted – Vest-Virginia – og et miljø og dets typer og særegenheter, ville dette bare vært gimmicks og overflate. 
Men Steven Soderbergh og skuespillerne greier nettopp det; å få en ustyrtelig morsom film om et ellevilt ran til samtidig å bli en varm skildring av en gruppe mennesker i randsonen mellom lovløshet og dyp og ektefølt anstendighet. 

Jimmy og Clyde Logan tilhører en slekt av notoriske ulykkesfugler. 
Clyde (Driver) mistet armen i Irak, Jimmy (Tatum) mister jobben på grunn av en permanent kneskade. 
Han har en ekskone, Bobbie (Katie Holmes), som ser temmelig foraktfullt på ham – hun har giftet seg på nytt med en strebersk bilselger – og han har en datter, Sadie – noe som resulterer i et av de fineste far/datter-forholdene jeg har sett på film på lenge. 

Kan familieforbannelsen oppheves? 
Kan lykken snu seg? 
Kan fornedrelser hevnes og kan en tilsynelatende enkel arbeiderklassegutt med en uhellsvanger og litt broket fortid pønske ut – og gjennomføre – det perfekte kuppet? 
Len deg godt tilbake i kinosetet og følg med. 
Og vær glad for at Soderbergh slett ikke har hast med å sette i gang selve kuppet. 

I stedet lar han Jimmy og de andre involverte ta den tiden de trenger på detaljplanlegging og forberedelser, noe som også gir dybde til persontegningene, og oss tid til å bli kjent med dem. 

Foruten Jimmy og Clyde består de involverte av søsteren deres, frisørdamen Mellie (Riley Keough), nevnte Joe Bang, samt brødrene hans, Fish og Sam, som nok ikke er skuffens skarpeste kniver. 
Problemet er at Clyde sitter inne. 
Så for å bryte seg inn, må de få ham ut. 

På papiret kan opplegget virke ganske kalkulert og uttenkt. 
I praksis greier Soderbergh og skuespillerne å gjøre dette til «Ocean’s»-trilogiens velfungerende motsats – rufsete, menneskelig og folkelig løs i snippen der den var velkledd og glamorøs. 

Mye hviler på Soderberghs evne til å skape et univers der mennesker og miljø kjennes ekte og skildret med stor kjærlighet. 
Mye hviler også på Tatum og Driver. 
Tatums og Soderbergh har samarbeidet flere ganger før, blant annet i «Side Effects», «Magic Mike» og «Haywire», og regissøren vet å la skuespilleren gjøre det han er god til. 
Tatum har denne varmen som pipler frem når han får spille roller som dette, og her pipler den særlig ut i samspill med vesle Farrah Mackenzie (Sadie). 

Driver får spille på hele sin stoiske særegenhet, og findyrker her den lett kantete måten å snakke på, som vi har sett i andre filmer, særlig «Paterson», hans siste på kino i Norge. 
I «Logan Lucky» resulterer det i en storartet rolle og vidunderlig komikk. 

Men den som har det gøyest på jobb, er utvilsomt Daniel Craig. 
Spranget er stort fra den stilige, kontrollerte rollen han spiller i James Bond til den spretne villbassen han her får slippe løs. 
Det ser ut som om han elsker hvert sekund. 

Som arbeidsløs befinner Jimmy seg også i en økonomisk randsone. 
Målet for kuppet er NASCAR-løpet «Coca-Cola 600» på Charlotte Motor Speedway, en moderne, erkeamerikansk begivenhet. 
Det er trolig like lite tilfeldig som at filmen foregår i West Virginia. 
Dette er en av statene med høyest arbeidsledighet og lavest inntekt – trass i at den er en av USAs raskest voksende økonomier. 
Det gir en politisk dimensjon som ikke skal overdrives, men som man gjerne kan ha i bakhodet mens man humrer og ler seg gjennom filmen. 
