Sushi x Kobe:Mørkt, sint og originalt 

Lager musikk som er svært velkommen i norsk hiphop. 

Sushi x Kobe er Emir Hindic og Kristoffer Uthaug. 
Den eksentriske bergensduoen har lenge levert harde raplåter med drøye tekster, akkompagnert av knallharde beats som flørter med klubbmusikken. 

Kall det tverrfaglig hiphop, kall det umoden moro. 

Etter at de to knyttet musikalske bånd i 2013 har de blant annet opptrådt for et stort publikum på Slottsfjell, Øyafestivalen og Roskilde. 
Sentral her er også Mathias Humlen med artistnavnet Fakethias. 
Som produsent er han uløselig knyttet til den aggressive sounden som er gruppens signatur. 

Gir deg lite tid til å puste 

Frem til nå har det vært mange impulser fra amerikansk hiphop, både i tekst og produksjon. 
Det var før, for nå er Sushi x Kobe blitt livsfarlige. 
Tekstene her er alvorlige og sinte, produksjonen mørk og paranoid. 

Albumet er preget av dype bassdrønn, skarpe synther og harde trommer. 
Det låter som noe man forventer å høre i en dårlig belyst klubb i Kreuzberg i Berlin, ikke i trygge Norge. 

Mathias Humlen bak spakene er hjørnesteinen som gjør at albumet føles så konseptuelt og gjennomtenkt. 
Når hans instrumentaler møter vokalen fra en til tider manisk Hindic og en besatt Uthaug, blir resultatet en av de mest underholdende norske utgivelsene i år. 

Kirkeklang 

På albumets tittellåt blir vi invitert inn et rom med masse klang, og det låter som i en tom kirke. 
«Døden lever lengst» er en nydelig instrumental, produsert av Askjell Solstrand, som tar oss inn i Sushi x Kobes univers. 
Sammen med et skjørt piano og ekkoet av avstandsstemmer hører man en fortvilet Emir. 

Hans klagesang tar deg så rett inn i «C’est la mort». 
En låt like mørk som tittelen. 
Dype bassdrønn og trommer tar deg nærmere helvete enn man noen gang har vært med Sushi x Kobe. 
Emir Hindic skriker at han tar heisen ned til Satan. 
Det er herlig dramatisk, et slags Dantes Inferno i hiphop-form. 

Kobe stjeler showet 

Tekstuniverset her er mindre infantilt enn tidligere. 
Det er mindre snakk om kvinners underliv og mer snakk om selvdestruktive tendenser. 
Om angst, rus og ja, kirkebrann. 

Kristoffer Uthaug alias Kobe står for den beste rappingen og de hardeste versene. 
I låten «Inntrykk» sørger Kobe for å gjøre akkurat det, ved å proklamere at kirkebranner er hans hjertesak. 
Sjokkfaktor eller ei – det gjør hvert fall inntrykk. 
Den knallharde produksjonen gir i tillegg en intens følelse av paranoia. 
Sushi er mesterlig i hooks og refreng, men Kobe stjeler likevel showet med en energi man vanligvis forbinder med punk og metal. 

Lager bevisst klubbmusikk 

På «Metadon/Subutex», albumets sinteste og hardeste låt, rister det i alt av vegger i kirken. 
Teksten står i herlig kontrast til produksjonen og tar for seg den problematiske LAR-behandlingen (legemiddelassistert rehabilitering, jour. anm.) for rusmisbrukere og det faktum at Bergen har et stort problem med heroin. 

Man kan si at Sushi x Kobe lykkes med å lage bevisst klubbmusikk, for her kan man miste hodet med bedre samvittighet. 
Resultatet er et gjennomført, konseptuelt album som er mørkt, sint og originalt. 
Musikk som er svært velkommen i norsk hiphop. 
