VGs dom:«Styr unna. 
For eksempel i retning kona.»: 
Bokanmeldelse: 
Geir Tangen: 
«Hjerteknuser» 

Det er lenge, svært lenge, siden jeg har kjedet meg så grundig under lesningen av en krimbok. 

Geir Tangen, som nå lanserer sin andre krimbok samtidig med kona Agnes Lovise Matre, er i og for seg noe av et fenomen i norsk bokbransje. 
Etter at han debuterte på eget forlag i fjor med krimen «Maestro», har han blitt fanget opp av Gyldendal, og i tillegg fått et svensk agentur til å ta seg av utenlandssalget sitt. 

Visstnok skal «Hjerteknuser» nå ha blitt solgt til 15 land. 
Dét er også det mest interessante mysteriet ved denne boken. 

Men kona får skryt: 
Les anmeldelsen av «Skinnet bedrar» her 

For her er det knapt et fnugg av originalitet eller overraskelse, ikke en eneste personskildring som er i stand til å overbevise, ikke en flik av en handlingstråd som er ny eller uventet. 

Så å si alt som skjer er totalt forutsigbart, og alt blir i tillegg forklart så overtydelig underveis at leseren ikke en eneste gang får fred eller tid til å leve seg inn i historien på egen hånd. 

Terningkast 5-krim: 
Jørgen Brekke overrasker positivt med ny krim 

Handlingen, altså: 
Den unge jenta Emilie blir funnet død etter en ungdomsfest i Haugesund, ved siden av henne i senga våkner unggutten Alexander Hauge Gudmundsson. 
Han får panikk og stikker etter hvert av fra åstedet i sin fars bil. 
Faren er Viljar Ravn Gudmundsson, sliten journalist i lokalavisa. 
Hans beste kilde og medhjelper i politiet er Lotte Skeisvoll, som selv sliter etter å ha mistet sin søster på grusomste vis (se «Maestro»). 
De to har et totalt usannsynlig samarbeid, på tvers av alt som heter habilitet og faglig integritet. 

Iskald fransk krim: 
Flere boktips her! 

Flere drap følger, og mistanken går etter hvert i retning av et rasistisk og høyreekstremt miljø. 
Som om ikke dét var nok, planlegges det også spektakulære terroranslag i lille Haugesund, og som om heller ikke dét var nok, skal forfatteren også få plass til porno, hevnporno, dop, sjalusi og så videre. 
Svært mye av boken går med til å fortelle hva folk gjør/har gjort og hva de sier/har sagt. 

Det hele fremstilt i en uttværet og oppramsende stil, ganske så fri for energi og temperatur. 

Geir Tangen har et oppsiktsvekkende dårlig språk til å utkomme på et av våre største og mest prestisjetunge forlag. 
Det er snakk om tillærte, kunstige vendinger, litterære opplagtheter og språklige klisjéer i trengsel. 
På toppen av det hele er han også ganske vulgær. 

Fått med deg? 
Denne norske forfatteren selger mest bøker i Tyskland nå 

Forfatteren, som fra før er en ivrig krimblogger, gjør selv et poeng ut av at han siterer andre krimforfattere, deres form og karakterer i denne boken. 

Men om en slik litterær lek skal fungere, må den i det minste gjøres morsom og underholdende. 

Dette er definitivt ingen av delene. 
Styr unna. 
For eksempel i retning kona. 

Anmeldt av: 
Sindre Hovdenakk 
