Påskesorgen
Julefilmer spys ut hvert eneste år - mange tjener riktig gode penger. 
Når julenissen kan, så kan vel påskeharen også? 
Det ser ut til å ha vært tanken bak «Hopp». 
Synd at man ikke hadde flere enn én idé på bordet før man gikk i gang. 

Ideen er for øvrig rappet fra Disneys magiske tegnefilmklassiker om julenissens leketøyfabrikk : 
Inne i statuene på Påskeøya (!) jobber kyllinger vettet av seg -under oppsyn av den allmektige påskeharen - for å lage påskeeggene som hvert år dumper ned i hagen til småbarn. 
Kyllingene - gutta på gølvet altså - ledes av en meksikansk innvandrer med revolusjonsplaner. 
Han er portrettert på en måte som grenser mot rasisme - og avslører allerede etter fem minutter filmskapernes hjerte- og sjarmløse tilnærming til stoffet. 

Filmen hopper mellom liveaction og animasjon med to historier som etter hvert flettes i hverandre: 
Om den unge arvingen til påskeharetronen som heller vil spille trommer i band - og om den arbeidsledige slackeren Fred. 
Moralen i soga er noe sånt som «voks opp!», «Klipp deg og få deg jobb!», uten at noen skal beskyldes for å ta historiefortelling særlig på alvor her. 
Her stoler man i stedet på sliten slapstick, umorsom dialog og på å la karakterene fremføre de grusomste pophits fra de siste tretti år i tide og utide. 

Et toppet påskeegg fullt av kalorier er langt å foretrekke. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
