Raker mæ'kke
The Rakes: 
Klang 

Snertent britisk band som fremprovoserer en trang til å oppsøke låtskriveren og denge ham på pungen med en kald øse. 

Dere vet nøyaktig hvordan The Rakes høres ut: 
1/3 fuzzgitarer spilt med overstram gitarreim, 1/3 tekster om vunnet/tapt kjærlighet i fylla, og den siste tredelen fylles av bandet selv; en intenst Marlboro-siggende, manisk blidspent gjeng fra en middelklasse-minus-oppvekst i en småstor engelsk by. 

Den ørkesløst skjematiske tilnærmingen til poprock med den tilhørende stillstanden som har slått ut britpopen ivaretas på utmerket vis på Klang; her manifestert ved singelen ”1989”: 

Alt The Rakes foretar seg her blir utført med en innlevelse som kan sammenlignes med å sutte på en skitten oppvaskklut, og det virker da heller ikke som om bandet selv bryr seg det kvakk om sin egen musikk. 

Låttitler som ”Bitchin’ In The Kitchin”, ”The Light From Your Mac” og “The Loneliness Of The Outdoor Smoker” er inngangsportaler til en verden av kjøleskapsmagnetpoesi åpenbart forfattet to-tre minutter før studioleien begynte å tikke. 
Melodier og tekster forsøker å overgå hverandre i selvfølgeligheter, til man til slutt sitter med en musikalsk velling som er røykelungegrå, lunken og fullstendig uten smak. 

Sett på Klang og denne her etter hverandre, og du har en kveld som kan gjøre en hver pasifist til krigshisser. 
