Young Dreams:Et av Norges beste band er tilbake 

Drømmerne er fremdeles unge, og sommeren varer evig. 

Gebrokken bergensengelsk i falsett, lett pophop-inspirert beat, så et lydbilde som bader i klang. 
Alt er drømmende og skal høyt, høyt opp til himmelen, så langt en kan stige. 
«Cells» er første låt ut på Waves 2 You, annetalbumet i Matias Tellez popprosjekt Young Dreams. 

Sommerlige «Wildwind» følger – sukkersøt pop over svingete beats fra trommemaskin, herlig koring, tørre trommer og fin synth. 
Meloditeften er intakt, enten låtene bygges opp av halvveis programmerte rytmer, lag av synthtepper, trommemaskiner eller gitarsoloer. 
Videre kommer ytterligere ti låter som konsekvent stenger vintermørket ute. 

I kontrast til Bergen 

Dette er som om The Flaming Lips manglet en troverdig 80-tallsbakgrunn fra punken og i stedet lagde musikk med The Beach Boys og indierockbandet Granddaddy på en fiskebrygge på Vestlandet. 

Et av de desidert beste poporkestrene i Norge er tilbake. 
Og bra er det. 
De unge mennene fra denne evigvåte, mørke fjellbyen har igjen laget et album som står i deilig kontrast til omgivelsene deres. 
Det er noe spesielt med disse bergensartistene. 

Sentral artist og produsent 

Han var ikke engang fylt 18 år da han spilte på Øyafestivalen, Matias Tellez, og da hadde han allerede år bak seg som erfaren musiker og vokalist. 
Etter årene som soloartist startet han Young Dreams sammen med lillebroren Pablo, vokalist Rune Vandaskog og Njål Paulsberg. 

Tellez med band fikk spellemannpris for albumdebuten Between Places i 2013. 
Så ble det stille rundt Young Dreams. 
Tellez fokuserte på produsentjobbing og har satt sitt preg på en rekke album fra diverse bergensartister, som Sondre Lerche og Hjerteslag, for å nevne et par av de største. 

Sommeralbumet i januar 

Det er intet mindre enn gledelig at han ga rom for Young Dreams igjen. 
Tolv spor med barnlig undring, optimistiske drømmer, alt det som svinner litt og litt med årene, og noe av det man aldri slutter å lure på. 

Som med det meste av drømmepop kommer tekstmaterialet i annen rekke, det er ikke her styrken ligger – selv om det naivistiske kan føles forløsende. 

Og ja, så er heller ikke «Gun of light» det beste forsøket på disco, og bandet kunne vært tjent med å holde litt igjen på synthene og trommemaskinen i «Le Futur Qui Passe». 
Men som helhet har de igjen klart det. 
Det er kanskje for tidlig å utrope sommeralbumet i januar, men Waves 2 You kan i alle fall få deg gjennom vinteren. 
Jeg kommer til å lytte til det igjen og igjen. 
