Avslørende analyse fra stor tenker
Terje Tvedt har satt seg fore å avdekke samtidens illusjoner og tåkeprat. 

Det er vanskelig å forstå sin egen tid. 
Terje Tvedt, mannen bak fjernsynsdokumentaren «En reise i vannets fremtid» har gjort nettopp dette til sitt store prosjekt. 

I boka «Norske tenkemåter» fra 2016 lanserte han bunnplanken til årets store bok. 
Da presenterte han en analyse av hvordan Norges bistand overfor land i Den tredje Verden hadde ført til framveksten av en ny maktelite i Norge, det humanitær-politiske komplekset, som blant andre Jonas Gahr Støre er eksponent for. 

I sin siste bok, «Det internasjonale gjennombruddet», setter han dette inn i en større sammenheng, og gir den grundigste og mest avslørende analysen av vår samtid som er formulert. 

Tvedt viser seg som en stor intellektuell i det han analyserer den prosessen Norge har gått gjennom siden 1963, i den perioden han kaller det internasjonale gjennombruddet. 
Perioden avsluttes med Kongens tale i slottsparken i 2016 der han konkluderer med at alt og ingenting er norsk. 

Det beste med analysen er at Tvedt gir oss et språk til å snakke om og forstå den endringsprosessen som har foregått. 
Og det er godt når man kjenner at ting er «hakkende gale» - uten å ha begreper å gjøre rede for det med. 

Gjennom analyse av stortingsmeldinger viser Tvedt hvordan det som en gang ble tatt for gitt som «norske verdier» gradvis forsvant fra den norske politiske retorikken - for å bli erstattet med svulstige, men upresise formuleringer om «universelle verdier». 
Tvedt viser hvordan de nye verdiene aldri er blitt definert eller fylt med innhold, slik at ingen i dag kan peke på hvilke konkrete verdier den norske staten bygger på. 

I 2014 vedtok ledelsen i NRK at journalister skal unngå å bruke begrepet «norske verdier», av samme grunn som den nye eliten bannlyser slike ord: 
Man må ikke støte eller ekskludere noen, men heller gå rundt grøten. 

Tvedt viser hvordan Norge gradvis er blitt forandret uten at er blitt åpent snakket om eller villet - at vi liksom bare gradvis har sklidd over i en ny tilstand av «ikke-norskhet» uten debatt. 

Det han dessverre ikke tar opp, er den motstanden som har vokst fram i befolkningen de siste årene mot en slik tenkemåte. 
