Drapsmaskinen Denzel
Nok en gang dreper Denzel Washington folk. 
Fordi de fortjener det. 

Robert McCall (Denzel Washington), den tidligere CIA-agenten som slaktet et utall ufyselige russiske mafiatyper i "The Equalizer" (2014), har nå tatt seg jobb som Uber-sjåfør. 
Som Travis Bickle i "Taxi Driver" kjører han rundt og observerer byens elendighet, som en Batman med gønner deler han på fritiden ut straff til dem som fortjener det. 
Så blir en av McCalls få nære venner myrdet. 

"Equalizer"-filmene er mer sofistikerte i utførelsen enn de på mange måter sammenlignbare "Taken"- og "Death Wish"-seriene – ikke minst er de mye stiligere rent visuelt – men det moralske universet som tegnes opp er akkurat det samme: 
De gode er gode, de onde er noe så innmari onde og det er opp til den siste sterke, rettskafne mannen å sørge for at rettferdigheten skjer fyllest. 

"Equalizer 2" er kort sagt en simpel selvtektsfantasi. 
Til tider er den en kvalmende sadistisk én også. 
Hadde det ikke vært for den sindige, verdige tilstedeværelsen til Denzel Washington – en av disse sjeldne skuespillerne det er umulig å ikke like selv om han i blant gjør ting som får magen til å vrenge seg – ville den ha vært mer eller mindre ulidelig. 
