Fujifilm FinePix V10
Enkelte hevder at oransje er den nye rosa. 
I så fall har vi tatt oss godt ut den siste uken! 

Det hagler inn med nye kameramodeller om dagen, og fra Fuji mottok vi for en ukes tid siden denne lille oransje krabaten, som vi ved første øyesyn falt pladask for og måtte flytte litt opp på prioriteringslista. 
Ikke bare fordi oransje er en særdeles utradisjonell farge på et kamera 
 kameraet støtter ISO-verdier opp til 1600 og har en gigantisk tre tommers skjerm på baksiden uten å ære stort større selv. 
Det er heller ikke så vanlig med fire spill innbakt i kameraet! 

Ser vi på spesifikasjonene, er V10 også utstyrt med Fujifilms proprietære SuperCCD-brikke, som gjør at ISO-verdien kan pushes relativt høyt før støyen begynner å melde seg. 
Objektivet har de også laget selv, og det byr på 3.4x optisk zoom med et 35mm-ekvivalent zoomområde på 36-130mm. 
Det er lyssvakt på full tele med laveste f-verdi på 5.5, men tar det igjen på vidvinkel med f/2.8 som største blender, som vi sjelden finner bedre når det gjelder lommekameraer. 
Vi setter for øvrig pris på at Fuji har valgt en CCD-brikke på 5.1 megapiksler, men med en størrelse på 1/2,5 tommer gir det allikevel en sensortetthet på drøye 200.000 pr kvadratmillimeter. 
Nærgrensen for makrobilder er oppgitt til 9cm. 

Utsiden vekker unektelig mye oppmerksomhet, og en børstet stål-finish i oransje er ikke akkurat hverdagskost. 
I tillegg til oransje er kameraet også tilgjengelig i grå (som Fuji har kalt 
Gun metal), men spør du oss, synes vi oransje er mer snasent. 
På toppen finner vi en stor utløserknapp det er umulig å bomme på, og zoomkontrollen er et lite håndtak i front av utløserknappen. 
Ikke overraskende finnes også av og på-bryteren på oversiden, i tillegg til en knapp som gjør at du kan bytte mellom forhåndsprogrammer som portrett, nattmodus etc. 

Stor skjerm 

Ikke bare er det forsiden som vekker oppmerksomhet 
 på baksiden finner vi en tre tommer stor skjerm som dekker nesten hele kameraet. 
Derfor er alle knappene plassert på undersiden, noe som ikke nødvendigvis ikke er så veldig praktisk, men når alternativet ville ha vært et litt større kamera eller mindre skjerm er du kanskje villig til å fire litt på brukervennligheten? 

Det vi ikke er så begeistret for er piltastene. 
Opp og ned-knappen er slått sammen i en knapp, lik den vi finner på A500, selv om den på sistnevnte kamera har litt billigere preg. 
Det gjør det tungvint å navigere i menyer; spesielt siden de heller ikke er spesielt tilgjengelige. 

Knappene på baksiden fungerer heldigvis som hurtigtaster til blits, makromodus og selvutløser, og for å spare plass, er bytting mellom stillbilder og video flyttet på siden av kameraet med en bryter på høyre side. 
USB-utgang og inngangen til strømadapter er beskyttet med gummipropp, og vi noterer et pluss ved siden av det faktum at det ikke er behov for noen krybbe 
 strømadapteret plugges rett inn i kameraet og lader batteriet. 

LCD-skjermen har en oppløsning på 230.000 piksler, men det virker for oss som at det brukes færre piksler i opptaksmodus  i avspillingsmodus, derimot, er bildene krystallklare som vi er vant med med denne oppløsningen. 
Vi savner litt bedre innsynsvinkel over- og underfra, men det er det eneste vi har å utsette på skjermen. 
Spesielt lar vi oss imponere av tiden det går fra blitsen smeller til resultatet vises på skjermen 
 det finnes omtrent ikke forsinkelse! 
Det finnes heller ikke forsinkelse fra du trykker ned knappen til bildet er tatt. 
Imponerende! 

Bildekvalitet 

Fujifilm har lenge vært ringrever når det gjelder god kvalitet på høye ISO-verdier, mye på grunn av deres SuperCCD-brikke som har oktagonale sensorer i stedet for firkantede. 
Vi synes allikevel det er å overdrive når automatikken velger ISO 640 på så å si samtlige innendørsbilder vi har tatt! 
Under har vi tatt ett bilde med ISO 100 (med blits) og deretter latt automatikken fyre løs ett med ISO 640  forskjellen er stor i favør ISO 100. 

De overdrevent høye ISO-verdiene ble også en kjedelig overraskelse da vi kom hjem fra fest, og de aller fleste av bildene så slik ut når de ble vist i 100% størrelse: 

Brukes kameraet i stedet med litt omhu, der ISO-verdiene manuelt settes på 100-200, er bildekvaliteten langt bedre. 
Selv på ISO 200 er det ikke noe særlig støy, og det fungerer ganske bra til allroundbruk 
 i dagslys velger som regel automatikken ISO 200 med gode resultater. 

Det er lite med feilbrytning i bildene  litt rosaskjær å spore enkelte steder, uten at det er veldig fremtredende. 
Vi legger også merke til at mange av bildene også har litt rødskjær. 
Lysmålingen fungerer stort sett greit, men på de fleste utendørsbildene vi tok på en halvoverskyet dag, fikk vi kritthvit himmel. 

Som sagt  sørger du for å justere ISO-verdien før du går innendørs, tar kameraet generelt gode bilder. 
Utendørs sørger automatikken for at du får tatt jevnt over gode bilder. 

Du kan sjekke selv i bildegalleriet! 

Ytelse 

Vi er langt på vei imponerte over ytelsen. 
Autofokusen opererer raskt, også på tele, til tross for f/5.5 som høyeste blenderåpning. 
Vi liker også responstiden fra knappen trykkes ned til bildet blir tatt 
 for det første klarte vi ikke å måle noen forsinkelse i det hele tatt, og for det andre vises bildet i displayet så fort at det blir en wow-faktor. 

Ellers har vi vår vanlige tabell under: 

Konklusjon 

Vi har ett stort ankepunkt mot Fujifilm V10, og det er at automatikken velger en usannsynlig høy ISO-verdi ved innendørsbilder; også med blits. 
Dette gjør at bildene får en skjemmende støy når de blåses opp 100%, og utskrifter noe særlig utover 10x13 eller 13x18 cm vil bli preget av dette. 
Når det er sagt, tar kameraet generelt gode bilder utendørs, og også innendørs blir de langt bedre når du setter ISO-verdien manuelt til for eksempel 100 eller 200. 

Ellers er V10 et morsomt kamera 
 det yter godt med rask autofokus og uten forsinkelser, det ser kult ut (særlig i oransje), og det har en stor og fin LCD-skjerm bakpå som nesten er like stort som kameraet selv. 
Det går dessverre ut over knappene, som må finne seg i å være plassert på rekke og rad i bunnen, og det igjen går ut over brukervennligheten i menyer (som igjen er ekstra dumt siden man ofte må overstyre ISOen). 

Det blir derfor både litt positiv og litt negativ kritikk til Fujifilm V10, men vi synes det negative går på såpass vesentlige ting at vi triller en treer, men en sterk sådan. 
