Kabaret og konflikt
Mellomkrigsdrama med kabaret, politiske toner og altfor mange løse tråder. 

HANDLER OM: 
Året er 1936 og i Paris' arbeiderklassestrøk ulmer det i opprør og usikkerhet rundt Folkefrontens valgseier, men også på grunn av arbeidsledighet og økende antisemittisme. 
Når det tradisjonsrike teateret Chansonia legges ned, beslutter en gjeng ildsjeler å bringe det tilbake til live. 
En ung, vakker sangerinne er deres store salgstriks, men de økonomiske, personlige og samfunnsmessige problemene stiller seg i kø for å gjøre gjenåpningen vanskelig. 

DOM: 
Har du lagt merke til hvordan det følger med et gjennomgående score med trekkspillmusikk i så mange franske filmer? 
Dette er en av disse filmene, og det er en smule påtrengende, til tross for at det her også er en del innslag av kabaretsang. 
«Paris 36»er et teatralsk og dunkelt lyssatt drama med et nettverk av hendelsestråder og mange karakterer. 

Her er det mye det skal favnes om, alt fra kjærlighetsintriger til revolusjon og klasseproblematikk. 
I sentrum har vi den unge kvinnen som slites mellom ambisjoner og lojalitet; den lokale sjarmøren og fagforeningsentusiasten; og den eldre scenearbeideren som gir blanke i revolusjonen, men bare vil ha en stabil jobb. 
I tillegg kommer tapte sønner, dårlige komikere, en innesluttet herre, utspekulerte, rike eiere, etc. 

Dette er helt greit gjennomført og med tidvis engasjerende tematikk. 
Tidskoloritten er fin og skuespillerne gjør en god innsats i sin sårt tilmålte tid. 
Men det er for mye som foregår - mye av det i et bablende halvmørke - og det går på bekostning av hvor mye det er mulig å la seg rive med. 
