Mystisk, morsom krimroman full av ville innfall
Bobler av viten og fortellerglede. 

Fred Vargas (pseudonym for historikeren Frédérique Avdoni-Rouzeau) er den eneste krimforfatteren som har mottatt den høythengende krimprisen «The International Dagger Award» hele tre ganger. 
I bøkene hennes vrimler det av gamle myter og sagn, og historiske detaljer får ofte avgjørende betydning for både forbrytere og etterforskere. 
Persongalleriet er dessuten av det fargerike slaget, med kommisar Adamsberg i spissen for en etterforskergruppe som ikke skal tros på, bare oppleves. 
Vargas bobler av viten og fortellerglede, og slår om seg med lange snirklete setninger, fulle av assosiasjoner og overraskende bilder. 

Et sympatisk villsvin 

I årets bok, som er den syvende i serien om Adamsberg og hans kumpaner, blir vi først presentert for to selvmord som får politietterforskerne til å stusse. 
I nærheten av likene finner man nemlig et mystisk tegn som ingen klarer å tolke. 
Da det dessuten viser seg å være en forbindelse de to imellom, ringer det en bjelle. 

Men er det ikke nettopp det gjerningsmannen vil, tro? 
Leke litt med politiet samtidig som han rydder litt etter fatale hendelser i fortiden? 
Det er ofte sånn i bøkene til Vargas. 
Et slags brutalt spill mellom etterforskere og gjerningsperson. 

Først peker sporet i retning Island, der en fransk turistgruppe har gått på en fatal smell ti år tidligere. 
Så får saken en radikal kursendring (der et svært sympatisk villsvin og en snadderøykende kvinne spiller en rolle), og vi befinner oss i en forening eller klubb der medlemmene bedriver et slags rollespill med taler og dialoger av Maximilien Robespierre og andre av revolusjonens skurker og helter. 
Masker. 
Parykker. 
Sminke. 
Diskresjon. 
Syv hundre medlemmer, men nå stadig færre ettersom morderen fortsetter ryddesjauen. 
Alle de drepte har nemlig vært med i denne gruppen. 

Til Island 

Noe dreis på etterforskningen får politiet imidlertid ikke. 
Og hele tiden har Adamsberg en følelse av at det ligger noe skjult i fortellingen fra Island, der en fransk reisegruppe strandet på en holme, og bare så vidt slapp fra det med livene i behold. 
Island-sporet er imidlertid forlatt av resten av etterforskergruppen, og sjefens dragning mot sagaøya og den fordømte holmen i havet, møter massiv motstand. 
Hvilket selvsagt får den sta og egenrådige Adamsberg til å bestille flybilletter med det samme. 
Hva som videre skjer skal selvfølgelig ikke røpes her, men kjedelig blir det sannelig ikke når politifolkene fra Paris ikke bare møter befolkningen på den islandske landsbygda, men også en vaskekte «afturgangur». 

«Istider» er i det hele tatt en kriminalroman som er fullt på høyde med Vargas’ tidligere utgivelser. 
Mystisk. 
Morsom. 
Full av ville innfall. 
Og ganske sikkert ikke lett å oversette. 
Jeg synes Eve-Marie Lund kommer godt fra det. 
