Ingen vandring i solskinnet
Katrina Leskanich, spør du. 
Katrina & The Waves, svarer jeg. 

Nå er den London-bosatte artisten klar med sin første solo-plate, 45 år etter at hun ble født i Kansas i USA, 20 år etter at hun erobret hitlistene med «Walking on sunshine» og åtte år etter at hun vant Melodi Grand Prix med «Love shine a light». 

Det har tatt lang tid å få ut soloalbumet, uten at det betyr at det har vært jobbet godt med det. 
Phil Thornalley og Darren Loveday er hyret inn som medlåtskrivere, uten at det spiller så stor rolle. 
Platens soleklare ener er Kirsty MacColls gamle «They don't know», mest fordi det er en fantastisk sang i utgangspunktet og en klassisk 80-tallshit i Tracey Ullmans versjon. 
Katrina gjør ikke skam på den, men løfter den ikke. 

Det er ingen vandring i solskinnet eller skinnende kjærlighetslys å spore hos Katrina. 
Dette er bare traust og utdatert pop av den typen du vil finne i billighyllene innen kort tid. 
