ROMAN:Usedvanlig velskrevet 

Elegant komponert, usedvanlig velskrevet og meningsmettet metaroman. 

Ben Lerner: 10:04. 
Roman Oversatt av Thomas Lundbo 240 sider Cappelen Damm 

I Ben Lerners (f. 1979) ”10:04” strever jeg-fortelleren Ben med andreboken etter at forlaget har lokket med et sekssifret beløp i forskudd. 
”Jeg vil ikke at det vi holder på med skal ende som notater til en roman,” sier Bens venninne, som ikke synes han skal bruke kreftene på å forfalske fortiden, men heller anstrenge seg litt mer for å være tilstede i nåtiden. 
Alt jeg-fortelleren opplever anses som potensielt romanstoff, naturlig nok. 

Tiden har ellers en viktig funksjon i denne episodisk organiserte kollasjen med handling lagt til New York. 
Et gjennomgangsmotiv er hasidismens sats om at den kommende verden vil bli som denne, bare litt annerledes. 

Etter suksessen med debutromanen har Ben fått en hjertediagnose og venninnen Alex vil gjerne ha ham som far til hennes barn, riktignok ved inseminasjon. 
Besøket på klinikken som skal ta hånd om hans forplantningsvæske, er svært underholdende skildret. 

Dette er i og for seg rammen rundt hans liv. 
I et større perspektiv preges New York av tiltakende sosial uro og stadig mer ekstremvær. 
Ben tvinges slik til å gå ut på dypet med sin dødelighet og spørsmålet om det er forsvarlig å få barn i en verden som synes å ha gått av hengslene. 

Lerner har et våkent øye for detaljer og en evne til å beskrive dem som gjør selv mønsteret i cappuccinoskummet interessant. 
Her er også illustrasjoner, hvilket bringer tankene til Sebald, henvisninger til kunst, film og litteratur, historie og politikk, poesi og poetikk, filosofi og vitenskap, utdrag fra president Reagans taler og et variert register av kuriosa, som alltid er til glede for lesere som ikke synes at faktahelvete er så ille som narsissistene vil ha det til. 

Lerner har et godt grep om rammefortellingens eksistensielle grunnspørsmål, springer utvungent att og fram, og supplerer med små historier som samlet utgjør en særs pregnant og substansiell helhet. 
Det er vel her man skal vokte seg for fristelsen til å tilføye: 
Som livet selv. 
Men likevel. 
Dette er et stykke storartet, men tidvis også krevende romankunst, som bringer tankene til langt eldre amerikanske mestere. 
