Pinlig moro med mammagutt
Hallo — ny tendens innen Hollywoods komediemanus: 
Hva gjør foreldre med voksne, bortskjemte unger for å lære dem til å ta ansvar for eget liv? 

«Mambo» er et skrekkeksempel. 

For tida driver Meryl Streep og bekymrer seg for sin 23 år gamle, hjemmeboende sønn i den velmente, men teite «Nære og kjære»-filmen. 

Den seiler nå opp som en tynn redningsplanke når du skal unngå morgendagens premiere på «Mambo». 

Uttrykket «kort og godt» blir ubrukelig for et handlingssammendrag. 
Storyen er uttværet og pinlig: 
Et ektepar i slutten av 50-åra hyrer ung dame (Sarah Jessica Parker) for å få husets mammagutt til å flytte ut. 
Den bortskjemte snørrvalpen (Matthew McConaughey) er 35 år og vet ikke forskjellen på en vaskemaskin og en komfyr. 
Damene han dater, dumpes straks de får kjærlighet i blikk. 

Det beste man kan si om McConaughey er vel at han har et klysete utseende som kler rollen. 

Regissør Tom Dey sliter med et elendig manus og dynger derfor på med paintballskyting, jordekorn og delfiner som biter. 
Det ramler inn med ulogiske handlingstråder, håpløs klipperytme og skuespillere som spiller redselsfullt. 

Får vi de filmer vi fortjener? 

Har man spilt curling med egne barn, gjort dem til dumme stein som må kostes og feies for til de dauer, så går det som det går. 
