Du skal vera på Bufast
Finnes det en mann på jorda som forteller ærlig om seg selv som 16-åring? 

Det er omtrent like sannsynlig som om en knokkelkledd heavyrocker skulle gå inn i en nattklubb og si til Shirley med havrekrøllene at hvis du blir med meg hjem, skal du få se den minste penisen i hele New York. 
Ingen sier sånt. 
Ingen forteller ærlig om seg selv som 16-påring. 
Pubertet er bare en filmstil. 
Hvis kule saudiarabere på Sundance-stipend laget film om oppveksten i Dubai, ville de antakelig ha påstått at de hang rundt på moskéhjørnene og forsøkte å fleipe seg til munnsex med slørbærere. 

Det betyr ikke at Dito Montiels film om Dito er dårlig. 
Den er bare så utslitt at den ikke ville ha klart å tråkke hjulet på en zippo. 
Innhold og måte er resirkulert flere ganger enn klorofyllet i ei syttendemaibjørk. 
Men unge skuespillere elsker roller som uansvarlig ungdom, og Shia LaBoeuf er nok en gang behagelig forvirra. 

Filmen handler om en italiensk-ætta gutt som vokser opp blant røvere i Queens, men han vil bort fra far og mor og fare og mord, men ingen liker ham for det. 
Du skal vera på Bufast all din dag og ete støv. 
