«Justice League:»Flash og WonderWoman redder kinokvelden 

Zack Snyder skuffer. 

Maset rundt DCs og Marvels filmer er blitt en vane. 
Forventninger bygges opp over måneder, servile intervjuer dukker opp på Youtube, ryktene florerer. 
Så kommer første trailer, andre trailer, tredje. 

Vi som skal anmelde må undertegne embargoer og på tro og ære love ikke å røpe noe som helst før et angitt tidspunkt. 
Enormt mye styr. 
For hva? 
Jo, for at sytti år gamle superhelter skal kunne settes sammen i stadig nye kombinasjoner og nok en gang redde jorden og hverandre i siste liten samtidig som de avleverer forsøksvis lakoniske kommentarer. 

– 
Jeg forventer kvalitet 

Jeg er hverken motstander av superhelter eller filmer om dem, men de er ikke lenger spennende nok i seg selv til at jeg ydmykt venter med luen i hånden. 
Som med all annen film forventer jeg kvalitet utenom det vanlige. 
Og ikke bare når det gjelder spesialeffekter. 

La meg være litt systematisk og tydelig: 

Regissør Zack Snyder: 
Han har bare laget én virkelig god film. 
Den heter 300. 
Jeg har sett den mange ganger og mener den er blant de beste filmatiseringene av en tegneserie noensinne. 
Den er visuelt innovativ, intens, godt spilt, medrivende, heftig og elegant. 
Watchmen er heller ikke dårlig, men jeg orker bare å se den en sjelden gang. 
De andre filmene hans interesserer meg lite eller ingenting. 

Ben Affleck som Batman: 
Funker ikke for meg. 
Ikke fordi jeg har så intenst forhold til Batman, men fordi Affleck er for grunn. 
Han har mørk stemme og er litt småmorsom. 
Det er i grunnen det. 
Jeremy Irons som butleren, derimot, er snacks. 

Ezra Miller som The Flash: 
Fornøyelig. 
Et par ganger ordentlig morsom. 
Redder filmen fra å være direkte kjedelig. 

Gal Gadot som WonderWoman: 
Finfin. 
Hun balanserer. 
Hard, myk, smart, rask, uforutsigbar. 
Bærer filmen sammen med Miller. 

Jason Momoa som Aquaman: 
Dustete. 
Men klarer likevel å ro i land filmens eneste ordentlig gode scene, mye på grunn av smart manus. 

Ray Fischer som Victor Stone: 
Interesserer meg midt i ryggen, eller enda litt lenger ned. 

Henry Cavill som Supermann: 
Niks. 

Ciarán Hinds som Steppenwolf: 
Ultradum og uinteressant. 

Plotet: Komisk svakt. 
Tre kuber kombineres for å lage modersteinen. 
Hvis det skjer, får Steppenwolf viljen sin og verden går til helvete. 
Dette må forhindres. 

Det visuelle: 
Spektakulært, men ingenting vi ikke har sett bedre før. 

Konklusjon: 
Man skal virkelige elske DC-universet for å føle alt det Snyder drømmer om at vi skal føle. 
En håndfull vellykkede dialoglinjer og sedvanlig intens action gjør likevel at det går an å se den uten å gråte av frustrasjon. 
