Middelmådig importvare
The Fishermen Three: 
Rosina On Every Balcony 

Tilbakelent indiefolkpop-trio tar turen fra New York til Norge, men drukner blant langt mer interessante lokale og internasjonale alternativer. 

Der mange norske artister av ulike grunner – og med høyst varierende hell – velger å vralte seg ut av vår hjemlige andedam og ut i mer asfalterte deler av verden, reiser The Fishermen Three i motsatt retning: 
Bandet har sine røtter i New York City, men slipper debutplaten Rosina On Every Balcony på den norske labelen Hype City, som styres av Frode Strømstad (I Was A King) fra fillebyen Egersund i Rogaland. 

Gruppen frontes av Simon Beins fra det skakke popbandet The WoWz, og befinner seg, tross langt rundere kanter og ryddigere lydbilde, i samme melodiske tradisjon. 
Strekk en linje fra seksti- og syttitallets krysspollinering mellom folk, pop og country til nåtidige tradisjonsbærere som Iron & Wine, M. Ward og Will Oldham, og et noenlunde presist bilde bør allerede ha dannet seg i ditt indre – gjerne flankert av adjektiv som ”rufsete” og ”likandes”. 

I denne tettbefolkede sjangeren er det imidlertid melodistyrke, oppfinnsomhet og utstråling – egenart, kort oppsummert – som er maskinens uerstattelige deler. 
The Fishermen Three viser riktignok evne til å hoste opp en minneverdig låt i ny og ne (prøv det vare andresporet ”Danny”, som sender tankene mot salige The Jayhawks), men selv de mest lysende øyeblikkene her lider under fantasiløse arrangementer og en bleiknebbet, indiefisert og lett sutrete innpakning. 

Beins’ flate, nasale stemme utmerker seg som bandets kanskje svakeste ledd – i seg selv en dødssynd på et såpass vokalsentrert album som Rosita… 
Det er i det hele tatt vanskelig å skjønne hva man skal med en skive og et band som dette, all den tid M. Ward nettopp har gitt ut sitt beste album og Thom Hell bor like borti nabolaget. 
Hva blir det neste? 
Lakseimport? 

The Fishermen Three spiller konsert på Revolver i Oslo i kveld. 
