Best i mørke
Kafé Spesial er suverent god på øl, og maten er bra og billig. 
Lokalet, derimot... 

— HAR DU SETT på maken! 
For et nedslitt sted! 

Smule sukket oppgitt over møkkete vinduer, slitte og flekkete møbler, og menyer som var så fillete at de var i ferd med å ramle fra hverandre. 

Hun og Smith hadde benket seg over et svart bord (som tydeligvis en gang har vært rødt) i det dunkle lokalet i Vektergården. 

— Skjerp deg, gamle, snerpete kjerring – dette er et studentsted! 
A hole-in-the-wall for ungdommer skal være litt forsoffent, mente Smith. 

Smule tiet klokelig og ga seg i kast med å studere menyen, som viste seg å være meget rikholdig. 
Brødmat, suppe, salat og pasta i lange baner. 
Pizza i enda lengre baner, og et variert utvalg hovedretter. 

— Uslåelig! 
126 kroner for den dyreste retten, sa hun imponert. 
Hun bestemte seg for å prøve seg på stekt chèvre til forrett og pannestekt steinbit til hovedrett. 
Smith gikk for husets salat og pizza. 
Til sistnevnte valgte han en frisk og gyllen hveteøl (Weissbier) fra det tyske bryggeriet Erdinger. 

— Dette må være byens suverent beste ølsted. 
Morsomt at de også har ølomtaler i menyen, kommenterte han. 

SALATEN VAR ENKEL, frisk og god, servert med vinaigrette som ikke dominerte for mye. 
Smules chèvre var akkurat slik hun liker den: 
Forsiktig sprøstekt på hver side, og myk og lun i midten. 
Tilbehøret var en miniversjon av Smiths salat, samt brød og en aioli som sikkert var hjemmelaget, men som ikke hadde hatt vondt av litt mer spenst. 

— Det blir jo litt kjedelig når hovedretten har nøyaktig samme tilbehøret som forretten, sa Smule skuffet da steinbiten kom på bordet. 
Da det attpåtil viste seg at fisken ikke var gjennomstekt, ble hun skikkelig sur. 

— Godt at denne retten serveres med potetbåter, stekt med skallet på og kjempegode, sa hun, og lot resten av maten ligge. 

SMITH VAR 
I HIMMELEN, og omtalte pizzaen som sjeldent god. 
Syltynn, sprø bunn, godt krydret pizzasaus og salt og saftig bacon gjorde susen. 
Smule nasket et stykke, og måtte si seg helt enig. 

Hennes humør steg betraktelig da hun fikk desserten. 
En lun smaksnytelse med masse deilig, mørk sjokolade som fløt sammen med fruktcoulisen på tallerkenen. 

Saftig, søt og frisk var også Smiths eplekake. 

— Pluss for kaffen også, den er brennhet og god, konkluderte han. 

Er du enig med våre anmeldere? 
Si din mening i kommentarfeltet: 
