En overdose porno
Temaet er interessant. 
Likevel forsvinner poengene. 

Mattis vokser opp i Oslo på 90-tallet. 
Det begynner uskyldig, når han snikleser i pornoblader. 
Seinere ser han porno på TV1000 med svart firkant foran filmene. 
Han utforsker seksualiteten med nabojenta Maja, noe som raskt eskalerer. 
En dag kommer politiet. 
Maja er gravid, og har anmeldt ham for voldtekt. 

Derifra går det nedover med Mattis. 
Politimann og krimforfatter Erik Husby Sæther beskriver en gutt som mister kontakt med seg selv og egne følelser i takt med at han ser mer og mer porno. 
Han dømmes for voldtekt, branntiftelse og vold. 
Han har vansker med å knytte seg til mennesker, og er ensom. 
Det eneste som får ham til å føle noe som helst, er å se stadig grovere porno. 

Første halvdel av romanen føles som en haug av gjentakelser, nemlig at for mye porno kan være skadelig. 
Men hvorfor gjenta seg selv i det uendelige, i stedet for å la det blir værende mellom linjene? 
Som når han gir forklaringen på hendelser: 
«Den egentlige grunnen til at hun ba meg om å tilstå ugjerningen, var at hun ville holde barnevernet unna sitt eget hjem.» 

Eller når forfatteren bryter inn, og ikke klarer å overlate noe til leseren. 
Som når han skal forklare at det største problemet blant unge menn i dag er at de ikke klarer å få orgasme. 
«De blir ikke tent nok fordi de har sett alt på internett, og hvis ikke jenta gjør de samme tingene, blir de rett og slett ikke kåte.» 

Forfatteren har likevel gode poenger gjemt i teksten sin. 
Som at ungdom vet mye om sex, men lite eller ingenting om seksuelle gråsoner og grenser. 
Han forteller at pornofilmer i dag kan minne om voldtekter, med bruk av tvang og vold, og hvor dette normaliseres. 
Hva gjør dette med unge sinn, og hvordan påvirker det deres syn på kvinner? 
Dette er viktig i samfunnsdebatten. 
Men det funker ikke helt i denne oppvekstromanen. 
