Klisjeenes konge
Og et fyrtårn av countrymusikalsk forutsigbarhet. 

||| 
ALBUM: 
Toby Keiths brede appell ligger på mange måter i hans skamløse omfavnelse av countryklisjeer av alle sorteringer, fra de eviggrønne til de rustne, fra de feststemte til de brustne. 

Han er tradisjonalist til beinet, og publikummet hans forventer intet annet. 

Det føles altså delvis meningsløst å ta ham for å være uoriginal, men på «Bullets In The Gun» lener han seg tilbake med en øl i hånda og lar autopiloten gjøre absolutt all jobben. 

Rocka sørstatscountry by numbers, spedd ut med noen ubrukelige coverlåter i liveopptak - alt sammen så oppskriftsmessig at du nærmest kan forutsi hva som venter rundt neste refreng eller på neste bru. 

Nyhetsverdien ligger muligens i at han har dysset ned den verste, mest rødglødende USA-patriotismen, men dette var nå en gang det som ga ham et snev av egenart oppi det hele, tross alt. 

Som gjennomsnittlig trøstende hjerte/smerte-countrydude er Toby Keith rett og slett helt uvesentlig. 
