Camilla Myrås:Vellykket vri til norsk 

Hennes beste album, men hun gir ut alt for få. 

Camilla Myrås: 
"Linedanser" (CMM) 

8. mars i fjor ga Camilla Myrås ut "Cecilie" som en forsmak til sitt tredje album. 
Det ble forsinket, så hvorfor ikke like godt vente til kvinnedagen i år? 
Nå er det her, med et omslag lagd av Annika Herold. 
Det viser en ung linedanser, og i tittelkuttet "Linedanser" lyder det slik: 
Du gjør meg vakker, du ser hvem jeg er. 
Jeg danser på line med skjelvende knær. 

Det danses også i flere sanger. 
Cecilie danser igjen i "Cecilie", og sangen har tålt året som er gått. 
Albumet åpner med "Alvedans", om en forhekselse det er vanskelig å bryte ut av. 
Sangen har en fin stigning, og Stavanger-bosatte Myrås viser fram noe av det hun er god for som vokalist. 
Det føles godt å lytte til henne, men hun har ikke akkurat oversvømt oss med utgivelser. 
"Diving with Dionysos" kom i 2004, fulgt av "Papa can you hear me? 
A tribute to Streisand" i 2009. 

Nå skifter hun til norsk, og da passer oversettelsen av George Michaels "Careless whisper" fint inn. 
For to år siden inviterte NRK Rogaland lokale artister til å lage versjoner av låter som lå på hitlistene i 1984 og 1985. 
"Aldri danse mer" er et resultat av dette, gjendiktet av Myrås og ektemannen Kjell Reianes. 
På albumet tar de også for seg Dolly Partons evigunge "Jolene". 

Resten er komponert av Myrås selv, bortsett fra Trygve Skaugs korte dikt i "Svirresang" og Reianes' melodi til varsomme "Vinter". 
Den avslutter platen, men først får vi "Hvem kan vite" med en underliggende energi som skaper platens popøyeblikk. 
Det er en sjanger det hadde vært moro å høre Myrås kaste seg ut i, helst uten at vi må vente ni år til. 
Oppbruddslåten "Går i ring" er ikke langt unna, mens saktegående "Evigheten" hviler mer på vokalen. 

Stepháne Detréz og Inge Engelsvold er sentrale bakmenn, assistert av bassist Carlos Sanches og Damien Bec som bidrar med strykere. 

Beste spor: 
"Cecilie", "Linedanser", "Går i ring", "Hvem kan vite". 
