Skjønn norsk barne-klassiker!
En fattig hvermannsfamilie uten tidsklemme arver onkels hus på Sørlandet. 
Med strandlinje. 
I vår tid ville det vært verd titalls millioner, men i 1954 måtte man enten vinne 5000 kroner i Pengelotteriet eller finne en skatt for å overleve sine økonomiske forpliktelser. 
Nydelig. 

"Ugler i mosen": 
Norsk familiefilm. 
1959. 
1 time,34 minutter. 
7 år. 
Regi: Ivo Caprino. 
Med: 
Grethe (Kausland), Kari Borg, TuridBalke, Sverre Hansen, Kjetil Bang-Hanssen. 

Helt uventet i ei dvd-hylle like ved kassa på Rema: 
Barndommens yndlingshistorie. 
"Marens lille ugle" av Finn Havrevoldvar en dristig blanding av mild fortidsgrøsser og uskyldsren fantasy, for ionkel Pavels hus på Sørlandet satt en ond Caprino-nisse og oppførte seg sompsykotisk Saw-skurk som reiv ull-stoppen ut av ugler. 

Boka ble filma i 1959 med Lille Grethe i tittelrollen somMaren, og den er fremdeles så engasjerende at barn med Star Wars-erfaring måttestille seg bak stolen når møbler og klokker ble levende i den forheksasørlandsidyllen. 

Dette var faktisk ikke en politisk korrekt historie, for denavdøde var fremdeles en ukul kødd da filmen sluttet, og den onde nissen virketlike psykopatisk som Karius og Baktus gjør. 
Det er litt befriende nårbarnehistorier ikke slutter med at Ester og Ali tar Hitler med seg hjem for ågi ham fløte på fat. 

Ved gjensynet la jeg mest av alt merke til Sverre Hansen, enskuespiller-favoritt fra syttitallets absurdistiske TV-teater. 
Han spilleroppkava elegant som en norsk Roberto Benigni og fjomser intelligent rundt i dennorske kjernefamilie-idyllen med sine profetiske bekymringer. 
Du skulle bare havisst hvor galt alt ble, Monsen. 
Men Hansen er en fryd. 
