Pubertal action
EA lukker øynene og later som om privatansatte soldater er de kuleste i verden. 
Derfor blir «Army of Two» en temmelig pinlig opplevelse. 

Private militære selskaper er ikke akkurat verdens mest opplagte helter nå om dagen. 
Vi snakker om en industri som går inn i væpnede konflikter av økonomiske grunner - en industri som årlig henter 100 milliarder dollar ut av krig og elendighet. 

Og kontroversene hagler. 
Fra rystende cowboy-takter i skrytevideoer på Internett til mishandling av krigsfanger og nedskyting av sivile. 

Skal man lage et spill med leiesoldater ansatt av et privat militært selskap i hovedrollen, bør man med andre ord holde tungen rett i munnen. 
Det kan fort bli temmelig smakløst, eller i det minste politisk ukorrekt så det holder. 

Man kan gå for en absurd overdrevet greie, som fjerner seg såpass langt fra virkeligheten at det eksisterer i sin egen fantasiverden - som «Mercenaries» fikk rimelig bra til. 
Man kan dikte opp fiktive konflikter og fiender. 
Eller kanskje lage noe som er bunnseriøst og hardkokt, og som tar et skikkelig standpunkt i forhold til denne skyggesiden av moderne krigføring. 

EA Montreal gjør ingen av delene, og har med «Army of Two» laget en fleipete machoversjon av aktuelle væpnede konflikter vi kjenner fra dagens nyhetssendinger. 
Det er løst og ledig og tra-la-la, og utviklerne satser på at barsk, uhøytidelig guttehumor og komisk veivende selvmordsbombere skal fungere som underholdning. 

Sorry, men det gjør det ikke. 
Det er plumpt, pubertalt, testosteron-amerikansk og faktisk ganske pinlig - hverken historien som fortelles, rollene du møter eller det krigsherjede bakteppet treffer tonen et spill som dette trenger. 

«Army of Two» halter i ingenmannsland mellom det overdrevne og det ærefulle, og klarer ikke å bestemme seg for hva det egentlig vil formidle. 

EA Montreal hytter den ene neven mot krigsprofitører og masserer ballene deres forførerisk med den andre. 
Motivasjonen din er penger, muligheten til å dulte medsoldater kameratslig i skuldrene og å skremme terrorister med skumle masker og spesialdesignede våpen. 

Og da hjelper det ikke at selve grunnstammen i spillbarheten, det at dette først og fremst er et spill du bør spille sammen med en kompis, stort sett fungerer veldig bra. 

Kravet om samarbeid for å komme seg frem i terrenget, muligheten til å dra hverandre i sikkerhet når man blir såret og skreddersydde arenaer for tospiller-taktikk og så videre - her leverer «Army of Two» flere fulltreffere som isolert sett kvalifiserer til en godt over godkjent spillopplevelse. 

Spillet har også et enkelt, men effektivt (og faktisk også troverdig), system kalt «aggro», som i korte trekk går ut på at den som skyter mest på fienden tiltrekker seg oppmerksomhet. 
Dermed blir det mulig for den andre spilleren å snike seg opp på siden og bak for å avslutte skuddvekslingen. 

Dette fungerer også overraskende godt i enspillerdelen. 
Her kan du instruere din datastyrte medspiller om å være aggressiv eller defensiv, og i praksis betyr det at du kan få en relativt dyp og taktisk opplevelse dersom du ønsker det. 

Etter hvert utvikler også historien seg til å bli mer sympatisk - det er faktisk mer som foregår her enn å plaffe ned terrorister mens man sier «shit» og «son of a bitch», noe som demper mitt negative inntrykk noe. 

Konseptmessig er jeg i det hele tatt fryktelig glad i denne typen spill, det å dele actionopplevelser med en venn hever underholdningsverdien betraktelig. 
Når opplevelsen i tillegg er skreddersydd for nettopp dette fra A til Å, skal det mye til for at man ikke kan hente noe godt ut av det. 

Det kan man forsåvidt når det gjelder «Army of Two» også, og innsigelsene mine vil helt sikkert svisje over hodet til mange. 
Det er ikke sikkert alle har like høye krav til innpakningen som meg, og jeg utelukker ikke at det er mulig å trekke på skuldrene over det politisk ukorrekte og i steden konsentrere seg om å pøse bly på diverse fiender. 

For å sette nettopp dette i perspektiv: hvis jeg skulle ha sett bort fra den kontroversielle innpakningen, ville jeg ha havnet på en sterk firer på terningen. 

Men jeg mener altså at «Army of Two» er en slags tilstandsrapport for store deler av dagens spillindustri. 
Teknologisk trolldom blandet med relativt tynt innhold. 

PS: 
I salg fra torsdag 6. mars. 

I PS3- og 360-spillet «Army of Two» er det co-op som står i sentrum. 
