Oldman briljerer som Churchill
Film: 
«Darkest Hour» tegner et tankevekkende bilde av noen avgjørende dager i verdenshistorien. 

Darkest Hour 

Sjanger: 
Drama / Krigsfilm 

Skuespillere: Gary Oldman, Lily James, Ben Mendelsohn, Kristin Scott Thomas. 

Regi: 
Joe Wright 

England, 2017 

Lengde: 2 t. 5 min. 

Aldersgrense: 9 år 

Kontrafaktisk historieskriving er selvsagt en øvelse som har for mange ukjente komponenter til å kunne gjøres spesielt realistisk. 
Det er likevel mange grunner til å se tilbake på viktige hendelser i historien og fundere over hvordan verden hadde sett ut i dag om disse hendelsene hadde fått et annet utfall. 
Jon Wrights «Darkest Hour» stuper rett ned i denne tematikken. 
Handlingen finner sted i løpet noen avgjørende uker av annen verdenskrig, i mai 1940. 
Det er politisk krise på aller høyeste nivå i britisk politikk. 
Churchill overtar statsministerposten fra Chamberlain, og opplever betydelig motstand internt. 
400.000 britiske og allierte soldater er omringet av tyskerne i Dunkirk. 
Sentrale krefter i Churchills eget krigskabinett ønsker å gå i fredsforhandlinger med Hitler. 

Wright går rett inn i tvilen og de etiske dilemmaene den nye statsministeren må hanskes med. 
Han tegner et sammensatt bilde av en mann som var en oppfarende alkoholiker, en stor taler, en nådeløs pragmatiker og ikke minst en kreativ politiker som fant metoder for å kjøre over sine motstandere når han mente det var riktig. 
Vi får også noen små innblikk i familielivet og ekteskapet, men dette består i stor grad av litt halvkvedede viser, som når Churchills kone Clemmie fortvilet utbryter at familien er blakke og at hun ikke vet hvordan de skal betale regningene. 
Dette kunne vært et interessant sidespor, men av en aller annen grunn forlates det her uten videre utforskning. 

Wright går ikke av veien for å ta seg noen kunstneriske friheter. 
I en av nøkkelscenene i slutten av filmen tar for eksempel Churchill t-banen for første gang i sitt liv, og rådfører seg med folk han møter der. 
Dette er etter alt å dømme en oppdiktet hendelse, som likevel er basert på en viss grad sannhet. 
Det hendte visstnok at Churchill plutselig tok ut på egen hånd og dukket opp blant såkalte vanlige folk. 
For dramaturgien i akkurat denne historien er scenen imidlertid perfekt, i all sin sentimentalitet. 
Wright gjør ingen forsøk på å framstille alle sider av saken. 
Dette er Winston Churchills film, et slags helteepos hvor de gode seirer over både de onde og de feige. 
Det blir i perioder svulstig, men reddes i stor grad av Gary Oldmans uforglemmelige tolkning av en på mange måter bemerkelsesverdig mann. 
