Sony HD3
Sony fikser på sin harddiskbaserte musikkspiller, og den nyeste versjonen er en betydelig forbedring. 
Klarer Sony å gjøre innhogg på dette vanskelige markedet? 

Det er ikke så lenge siden Sony for første gang prøvde seg på harddiskbaserte musikkspillere med sin HD1 (les vår test). 
Et lekkert produkt var det, men med en del hindringer 
 du måtte konvertere MP3-filene dine til ATRAC-format, koble spilleren til en upraktisk dokkestasjon, og ikke minst betale mye penger for den. 
Sony har imidlertid hørt på kritikken, og oppfølgeren løser alle disse problemene. 

Nok en gang beviser Sony at de kan designe stilige elektronikkprodukter, da HD3 er en svært pen, slank og lekker enhet. 
Den veier bare 127 gram (riktignok litt mer enn den forrige utgaven, som veide 110 gram), og er liten nok til å passe i enhver lomme. 

Utseendet er noe forandret i forhold til den første utgaven, da navigeringshjulet er større og følgelig lettere å betjene. 
Du får for øvrig spilleren i et fint utvalg av farger. 

Stil i fokus 

Mesteparten av enheten er i kjølig, børstet stål, som gir HD3 et eksklusivt preg. 
Fronten er laget i plast, og der finner vi navigeringshjulet og displayet. 
På den gummibelagte oversiden finner vi meny- og modusknappene samt volumkontroll, og ved siden av disse setter vi inn hodetelefonene. 
På undersiden er en tilkoblingsport plassert, sammen med hold-knappen og en egen knapp som skrur batteriet av og på. 

HD1-utgaven hadde en dokkestasjon du måtte bruke for å koble spilleren til en PC. 
Nå er denne borte, og i pakken følger det med en overgang til den universale tilkoblingsporten. 
På overgangen er det en inngang for strømadapteren og USB 2.0-port, og du må altså sette inn denne overgangen når du skal lade eller overføre musikk til spilleren. 
Det er bitte litt upraktisk med et ekstra komponent i pakken når de fleste andre spillerne på markedet ikke behøver noe sånt, men det er uansett en klar forbedring fra den store dokkestasjonen. 

Uten konvertering 

Den kanskje hyggeligste nyheten er at spilleren nå støtter MP3-formatet rett ut av boksen. 
Du behøver ikke lenger konvertere musikkfilene dine til ATRAC3-formatet, noe som tar tid og er upraktisk. 

Du må fremdeles installere Sonys SonicStage-programvare for å overføre filer. 
Programmet fungerer relativt likt de fleste andre musikkavspillingsprogrammer, selv om det ikke akkurat er vår førsteprioritet når vi skal velge et program til å katalogisere og avspille musikken på vår datamaskin. 
Programmet virker tungt og tregt til tider. 
Men det tar i alle fall veldig kort tid å overføre musikk til HD3 via USB 2.0. 
Filer som ikke støttes nativt av HD3 kan fremdeles konverteres til ATRAC3 via SonicStage. 

Betjeningen av spilleren er svært enkel. 
Mode-knappen bytter mellom sortering av spillelisten, etter artist, sjanger, album eller bokmerker. 
Derfra er det bare å spille av de sangene eller artistene du ønsker. 
Menu-knappen åpner hovedmenyen, der du kan aktivere repeat-modus samt andre avspillingsalternativer, justere EQ-nivåene eller velge blant forhåndsdefinerte oppsett, og endre på skjerm- og språkinnstillinger. 
Det er lett å finne frem til alternativene, det eneste vi ikke er helt fornøyd med er at du må trykke på den samme menyknappen for å gå tilbake til forrige menyvalg. 
En slags tilbake-knapp hadde gjort seg her. 

Vi synes heller ikke selve displayet er noe å hoppe i taket for, da de mørke fargene gjør det vanskelig å lese. 
Du kan bytte mellom to visningsvarianter  lys bakgrunn og mørke bokstaver, eller omvendt 
 men ingen av disse er spesielt bra. 

Evigvarende 

Som tilfellet er med de aller fleste digitale musikkspillere, er også de medfølgende hodetelefonene her ganske dårlige. 
Så vi oppfordrer selvsagt alle til å kjøpe seg bedre lytteutstyr. 
Lydkvaliteten ellers virker til å være absolutt godkjent. 
HD3 spiller høyt og klarer å gjengi både bass og diskant tydelig. 
Vi synes også alltid at det er en fordel når du kan justere nivåene selv og ikke bare velge mellom forhåndsprogrammerte varianter. 

Akkurat som HD1, har heller ikke HD3 noe form for ekstrafunksjonalitet. 
Er du ute etter radio, opptaksmuligheter eller lignende, må du nok se etter andre alternativer. 
Derimot stiller Sony meget sterkt når det gjelder batterilevetid, og skryter på seg hele 30 timer. 
I tillegg er spilleren utstyrt med såkalt G-sensor som skal sørge for at HD3 tåler litt risting. 

Til slutt 
 den første utgaven av spilleren kostet 4.000 kroner, denne koster langt mindre. 
Prisen ligger på rundt 3.000, og HD3 blir fort langt mer konkurransedyktig. 
Med tanke på pris og funksjonalitet blir det nok Apples 20 GB iPod som ligger nærmest HD3, og Sony stiller absolutt sterkt her. 
Tiltalende design, lang batterilevetid og bra lyd er Sonys fordeler, mens Apple vinner på det store displayet og deilig navigeringshjul. 

Alt i alt 
 HD3 er en stor forbedring og nå er Sony for alvor med i MP3-konkurransen. 
Dette er en spiller du absolutt bør ta i betraktning når du skal shoppe. 

PS: 
Den gamle HD1-spilleren kan nå også oppgraderes med ny programvare som tillater nativ avspilling av MP3-filer! 
