Idiotvinden
Dette er en dokumentarisk dramaskildring av finansministeren i USA da krisa kommer. 
Filmen er fantastisk skrevet og utrolig rikt spilt, men den skildrer selvsagt ikke virkeligheten, den dikter omkring den. 
Men vi som er sånn som meg, som tror at ting kan ha skjedd omtrent som dette — vi detter i staver av henrykkelse.Dette er sjeldent bra. 

"Too big to fail": 
Amerikansk TV-film. 
2011. 
1time, 39 minutter. 
7 år. 
Regi: Curtis Hanson. 
Med: 
William Hurt, James Woods,John Heard, Topher Grace, Paul Giamatti, Kathy Baker, Cynthia Nixon, BillyCrudup, Matthew Modine. 

Når jeg ser en mann i mørk dress, tenker jeg ikke at hansikkert skal i begravelse, jeg tenker at han skal forårsake en. 
Faren for athan er en blåruss i arbeidstøy er nifs, og jeg kan høre Dylan-refrenget i hodetmitt som et snedig dommedagsvarsel: 

"Idiot wind blowing like a circle around my skull 

From the Grand Coulee Dam to Capitol 

Idiot wind blowing every time you move you teeth 

You're an idiot babe. 

It's a wonder that you still know how to breathe." 

Jeg kunne tenke meg å stifte Idiotvind-bevegelsen, og hvergang vi ser de tynne pengeflytterne, synger vi "You're an idiot, babe -it's a wonder that you still know how to breathe". 

"Too big to fail" skildrer antakelig så godt detgår an det finansielle uværet som ble forårsaka av en enkel oppdagelse i 2008: 
Amerikanske boliger var overbelånte. 
Banker, finansieringsinstitusjoner og isiste instans forsikringsselskaper mangla reelle verdier for lån de haddeutestående. 
De var ideologisk sett konkurs. 
Regi-legenden Curtis Hanson("L.A. 
Confidential") har skapt en film som tenker seg hva somforegikk med finansminister Henry Paulson i dagene før han på vegne avBush-regjeringen i realiteten måtte krype til det sosialistiske kristenkorsetog nasjonalisere ni store banker. 

Det er en svær og nyanserik rolle for en av de store mennenei Hollywood, William Hurt. 
Han spiller finansminister så du kan høre pulsenhans og smake adrenalinet. 

Men sterkest inntrykk gjør den saklige og hendelsesfattigefilmens nærværende skildring av et system i oppløsning. 
Det er som å se dinosaurenesdødskamp. 
Det er nesten futuristisk i sitt idioti, og du kan få følelsen av åse noe en urimelig ml-er fant på i en Kjell-Arnljot Wiig-debatt i 1969: 
Førstlånte bankene ut penger til boligkjøpere. 
Deretter laga de kinderegg av låneneog solgte dem som pakker til finansieringsinstitusjoner. 
Det tjente de så mangepenger på, at de falt for fristelsen til å låne ut penger til folk utengaranti. 
Men for sikkerhets skyld forsikret de lånene i forsikringsselskaper,som også tjente penger på at en dum amerikaner først lånte penger til hus ogdernest lånte penger på det belånte huset for å kjøpe seg båt, somLehman-sjefen Fuld (James Woods) sier i filmen. 

Når illusjonen om profittens uendelighet endelig trynte somen sykkel uten forhjul, da ramma det alt som var av pengeinstitusjoner i USA. 

Som ministeren i skjærsilden sier til Kongressen: 
"Påmandag er økonomien borte". 

Politikere og næringslivstopper spilles briljant avskuespillere med evnen til selvdisiplin, og "Too big to fail" er enrein nytelse ikke bare for eventuelt gjenoppvekte, udøde sosialister, men foralle som kan nyte å se en komplisert fortelling utfolde seg på egne premisser.Dette kommer til og med Høyre-folk til å glede seg over. 

Legg merke til de elegante filmreplikkene: 
Her heter detikke "Da er det bare vi som har problemer", men "we're the onlyones left out with our dick in the wind". 

The idiot wind. 
