Gratulerer med ingenting!
Kjære NRK. 
Apropos hva lisenspengene våre går til... 

TV: 
Kjære Håkon Moslet, leder i NRK Ung. 

Ja, hei på deg, du som på skal besørge et OK, kanskje til og med et godt TV-tilbud, for kidsa her til lands. 
Du vet, sende slikt som ungdommen likar. 
Vi må snakke sammen. 

Jeg har sett to episoder av «Berrum og Beyer — Verdens beste talkshow». 
Jeg er bekymret for deg. 

Forhåpningene som brast 

Jeg gledet meg til denne nysatsingen. 
Jeg kjenner til komikerne Lars Berrum og Martin Beyer-Olsen. 
Jeg har fått dem omtalt av fagfolk som noen av landets mest lovende standupkomikere. 
Jeg har sett Berrum på Latter, det var riktig festlig. 
Beyer-Olsen så jeg i «Torsdag kveld fra Nydalen», og det var ikke verst. 

Jeg skjønner at det var fristende å takke ja til et samarbeid med disse to som er kjent for absurd på grensa til nyskapende humor. 
Da de sa de ville lage en slags ytterlighetsparodi på et talkshow (hvilket jeg går ut fra dette skal være), skjønner jeg du tenkte at «dette kan være akkurat det vi trenger». 

Det som plager meg: 
Etter at to episoder var ferdige og du (forhåpentligvis) så på resultatet, hva fikk deg til å tenke «dette sender vi!»? 
Var du redd for å ha kasta bort lisenspenger på ingenting? 
Var du redd kjempesjefen Thor Gjermund Eriksen skulle bli sinna på deg? 

Moslet, jeg er redd at han vil bli mer sinna nå. 
Ikke bare har dere kasta bort lisenspenger på ingenting, dere sender ingentingen på TV. 

Absurd — hva så? 

Berrum og Beyer-Olsen sitter bak hver sin pult i det som skal likne et talkshow-studio. 
De har husband. 
Design: Kitsch åttitalls. 
De bryter litt med en wrestler. 
De bruker en time på å ønske velkommen (føles det som). 
De har publikum i salen. 
Det vanker to, tre veldig langtekkelige innslag, for eksempel Berrum i lilla onepiece som løper rundt og klemmer folk. 
En gjest kommer, han skal være Hitler. 
Han har bart. 
Ei høne går over studiogulvet. 
Det vanker noen TV-spill-effekter og opptil flere laaange «vi er snart tilbake»-plakatpauser. 
Mest av alt sitter de to og snakker om ittno. 

Dette skal muligens være en ekstremparodi i absurditetens navn på talkshow. 
Men om det er litt absurd, so what? 
Gøy? 
Nei. 
Tankevekkende? 
Hell no. 
Kvinnediskriminerende vitsing? 
Det kan ikke kalles vitsing før det er morsomt, vettu. 

Meta her og der 

Ta de lange sekvensene med «velkommen» og «nå er det slutt». 
Parodisk, hva så? 
Og høna? 
Jæ-ve-lig moro, du. 
Jeg skjønner tanken når Berrum sier «jeg er vill og gæren» og setter klesklyper i fjeset. 
Likevel, Moslet ... Likevel. 
Det går såå tregt. 
Og strengt tatt: 
Berrums absurddans mens han roper «pølsemaker» stammer fra noe han gjorde på standupfestival for to år sida. 
Nyskapende? 

Kanskje tenker du nå at jeg er for gammel, Moslet. 

Ja, jeg er 31. 
Men selv om jeg var 21, 18 eller 4 år, ville jeg ikke fått noe ut av å se et lykkehjul snurre i det uendelige mens Beyer-Olsen liksom hypnotiserer oss og sier: 
«dette er det beste programmet du har sett». 
Jeg skjønner imidlertid at dere så dere nødt til å forsøke. 
Det bare funker ikke. 
Du får håpe det funker på kringkastingssjefen, Moslet. 
