Mislykket strategi
«Mana»-serien tar med «Heroes of Mana» et skritt over i taktisk strategiland. 
Men spillet snubler på veien. 

Imperialisme og aggressiv utenrikspolitikk har gjennom historien vært med på å forme vår verden til det den er i dag. 
De samme to ingrediensene er også gode startingredienser i strategiske rollespill. 

«Heroes of Mana» er et strategirollespill i rollespillserien «Mana». 
Utstyrt med et flygende skip, et trofast mannskap og ditt strategiske hode får du i oppgave å stå imot en maktsyk nasjon som ønsker å ta over verden. 

Stadig nye navngitte rollefigurer presser seg inn på den knøttlille skjermen og forsøker som aktører i historien å ta sin del av oppmerksomheten. 

Det tar likevel ikke lang tid før jeg gir opp å forsøke å holde styr på de små figurene på rundt fire piksler som tross sine fargerike kreative åsyn, fort glir inn i den grå mengden. 

Det er allikevel mye bra å si om «Heroes of Mana». 
Under den fargerike overflaten ligger et strategirollespill med flere gode kvaliteter. 

Ved å tegne en sirkel rundt dine strategiske, sjakklignende brikker, kan du enkelt styre ressursene mot de områdene der de behøves. 

Du har dessuten tilgang til et stort utvalg forskjellige styrker, deriblant noen veldig stilige, dødsfarlige og aggressive sopper og bærsankende lilla småfisk som kommer sprettende ut av skipet så lenge ressursene tillater det. 

De begrensede ressursene gjør at du må ta stilling til hvilke typer soldater det vil lønne seg å plassere på slagmarken i møtet med fiendens forskjellige typer soldater. 

Strategi i form av politiske valg, allianser og offensiver er derimot fullstendig fraværende. 
Den lineære historien plasserer deg på slagmark etter slagmark uten at du har anledning til å komme med innvendinger. 

Dessverre sliter selve spillet med å komme til sin rett på grunn av en dårlig oversiktsløsning. 
Når man skal styre et godt knippe forskjellige enheter på en stor slagmark er det naturlig nok viktig å raskt kunne navigere for å holde alle tropper under kontroll. 

Et uhyre kronglete navigeringssystem av den typen der høyreknappen gjerne beveger deg mot venstre, fører til at man bruker mye tid på å sveve hjelpesløs over slagmarken som en nokså avmaktet krigsgud ute av stand til å operere dine menn, dyr og sopper etter den strategien du har utarbeidet. 

Enkelte av oppdragene krever en strategisk oppbygging av ressurser og styrker som vanskelig lykkes på første forsøk. 
Hvis man ikke har Napoleons krigsstrategiske geni må man derfor belage seg på å se lange, middelmådige animasjoner og dialoger gang på gang før man får sjansen til å prøve seg på ny. 

Når historien i seg selv ikke var utpreget underholdende den første gangen, sliter derfor dette fort på tålmodigheten. 

Begravet under denne enorme mengden unødvendig irriterende løsninger, befinner det seg et helt greit og langt ifra dårlig strategispill. 

Problemet er at det er for langt å grave. 

PS: 
Lanseres 14. september. 

Scener fra Nintendo DS-spillet Heroes of Mana. 
