Bokanmeldelse:Marie Aubert: 
«Kan jeg bli med deg hjem» 

Ikke la deg lure av det sarte, rosa omslaget på debutant Marie Auberts novellesamling - som er blitt en av høstens store boksnakkiser. 

Aldri har en rosa bok gjort meg så forstemt. 

Fellestemaet for de ni novellene er kjæresteforhold, men her er det lite søtladet romantikk. 
Forelskelsene er kortvarige, og innebærer utroskap og samlivsbrudd. 
Barna er det ingen som tenker på. 

Debutant Marie Aubert har virkelig fått det til i flere av disse novellene. 
Dialogene glir lett, personene kjennes ekte og historiene berører. 
Hun skriver dessuten presist uten at det føles kompakt og ugjennomtrengelig. 
Hvis jeg skal sette fingeren på noe, må det være dette at alle novellene er så unisont svartsynte. 
Finnes ikke kjærlighet? 

Novellen «Carla» er så god at jeg hadde kjøpt boka for den alene. 
Et barnløst par drar til Sør-Amerika for å hente hjem en adoptivsønn. 
På barnehjemmet er det en jente, Carla, som mannen kjenner seg igjen i, men som kjæresten ikke kan utstå. 
Som i alle novellene snakkes det ikke mye om de store tingene i livet. 
Når kvinnen spør om kjæresten har tenkt å gå fra henne, svarer han ikke. 
Novellen er akkurat passe åpen og uforutsigbar, og har godt med luft for leseren å puste og tenke i. 
Dette lette og luftige ved flere av novellene gjør at man får lyst til å lese dem flere ganger. 

Om forfatteren: 

Mange noveller har eksplisitte sexscener. 
Akkurat som i Kjell Askildsens novellesamling, «Heretter følger jeg deg helt hjem», som jeg tror Aubert hinter til i tittelen sin. 
Askildsens debut vakte harme da den kom i 1953, og boka ble stemplet som umoralsk. 
Hos Aubert tar kvinnene seksuelt initiativ og kontroll, men jeg tror ingen i dag hever på øyebrynene av den grunn. 

Det ligger kanskje noe debattpotensiale i at de frigjorte kvinnene er temmelig ensomme og selvkritiske. 
Trass i god tid til karriere, trening og egenpleie, handler det i bunn og grunn om å ha kjæreste eller ikke ha kjæreste. 
Å få barn eller ikke få barn. 

De vågale, kroppskontaktsøkende kvinnene skaper forresten mange morsomme episoder. 
En kvinne antaster den nye samboeren til bestevenninnen på den første bli-kjent-middagen. 
En jeg-forteller holder en gutt fast utenfor baren Teddy`s og «klinte med ham til han ga opp og tok meg med hjem». 

Blikket for situasjonskomikk og Bridget Jones-aktige personer gjør tristessen absolutt sjarmerende. 
Det er sjeldent det går bra for Auberts hovedpersoner, og her finnes ingen oppskrifter på lykke. 
Best å gå hjem for å passe på kjærligheten til samboeren. 

Liker du dikt? 
Hør VGs podcast om årets diktbøker - med blant andre Ruth Lillegraven: 

Soundcloud: 
Diktspesial 
