TV-anmeldelse «Forbindelser»:Treffende intimtyranni 

«Forbindelser» trer seg over skrevs netthinnen din og pumper ut puteøyeblikk i en fryktløs videreføring av selvblotting på sosiale medier. 

Synes du overdeling på Facebook er kleint, kan du styre unna «Forbindelser». 

Men er du blant dem som verdsetter god, gammeldags grafsing i andres privatliv, er det bare å finne fram popkornet. 

Konseptet følger fem norske jenter/damer i alderen 15 til 47 år. 

Foruten alder spenner de også fra Synne (21) som er så ekstremforelska at det nesten gjør vondt å se på, til overflatekyniske Suzanne (30) som aldri har hatt kjæreste. 

De henvender seg til kameraet som en slags videodagbok, i tillegg til noe filmingassistanse. 
Og det tar ikke mange minuttene før vi har vært innom nesegrus forelskelse, one night-stands og bryster som siger. 

Vi er med på en slags levende Instagram «behind the scenes». 

Personlig og utleverende 
Det er mye triviell hverdagssutring og bekymring for vekt og hvilken vinkel man er vakrest fra, men også større temaer som hva man gjør når foreldre blir syke eller borte, hvordan man finner ut hvem man selv er, og selvfølgelig søken etter kjærlighet. 

«Forbindelser» byr på både sosialporno, intimsoneinvasjon og overeksponering. 
Sånn sett føyer programmet seg inn i tendensen til nærhetstyranni som har kommet med den økende bruken av sosiale medier de siste årene, hvor snart alle vet hva naboen spiste til middag og foretrekker av undertøy. 

Også her foregår det selvfølgelig en utvelgelse av hvilke biter seerne får lov til å se, men de fem damene er sjenerøse med hva de deler. 
De byr på både snørr, kyss og tårer og lar oss også se sprekkene i fasaden. 

Til tider lar de oss se så mye at en kan begynne å lure om de om noen år fremdeles vil synes det er greit å ha utlevert seg selv og familiene sine i den grad. 
Men det gir seerne et inntrykk av oppriktighet og ekthet og at vi faktisk ser på virkelige liv. 

Tradisjonelle tema 
Klippingen flyter overraskende godt mellom håndholdte opptak og tilleggsbilder, og tempoet i fortellingen skifter raskt nok mellom damene til å holde interessen oppe, uten at det blir heseblesende. 

Pinlige puteøyeblikk hører med sjangeren, og det makronære balanseres med triviell distanse. 

Tjue minutter oppleves som en passe dose overdeling av gangen. 

FEM kaller «Forbindelser» et unikt tidsportrett og en nyskapning. 
Men vi har sett lignende reality-utleveringsprogrammer på andre kanaler i lengre tid, spesielt på MTV. 

Noe av appellen ved programtypen er at man kan velge seg sine favoritter man kjenner seg igjen i og prise seg lykkelig over at man ikke minner om andre. 
FEM har lykkes i å finne en godt sammensatt cast som i hvert fall på overflaten befinner seg i svært forskjellige faser av livet. 

Litt stusslig er det at de klareste fellestrekkene blant selverklærte sterke damer som dette, er at de bekymrer seg for utseendet, ønsker å gå ned i vekt og finne seg en mann (de som ikke allerede har en). 

Men «Forbindelser» treffer målgruppen og fremstår som en velgjort, varmsår serie uvanlige glimt av vanlige liv. 

INGVILL DYPFEST DAHL 
