Tresmak i sjelen
«Treet» er en mystisk film om sorg og -bearbeiding, med Charlotte Gainsbourg. 

Får man Gainsbourg, er oppskriften som regel relativt klar: 
Stort drama, voldsom sjelebevegelse og boblende sensualitet. 
Denne filmen intet unntak! 

Hun blir enke og alenemor i den australske ødemarken. 
Verden faller sammen når hennes elskede ektemann i alt for ung alder får et hjerteinfarkt og dør. 
Men hennes åtte-årige datter (forøvrig spilt på ekstraordinært vis av purunge Morgana Davies) viser vei: 
Pappa (og ektemanns) sjel har tatt bolig i et gigantisk tre - forøvrig det samme treet den hensovnede ektemannen avsluttet sin siste biltur mot. 

Filmen har sine avgjort sterke sider. 
Aller best liker jeg at det ikke er aldeles forutsigelig; den er aldri kjedelig i handlingen. 
Og man får sympati med mangt og mange, i omgivelser som på mange måter er nokså ulikt hva man vanligvis ser i dramaer som dette. 
Det er en slags utemmet og usosialisert frihet i den, som avgjort gjør den noe for seg selv. 

Filmens store problem er at dens personer er vanskelige å identifisere seg med. 
Det er lagt mye arbeid ned i å fremstille store livskriser. 
Men man kommer aldri riktig innpå dem det gjelder. 
Eller rettere: 
Carlotte Gainsbourg. 
Det er vanskelig å sette fingeren helt konkret på hva som ødelegger. 
Men på ett eller annet vis blir hun så alt for «riktig» akkurat i denne rollen. 

Det blir vakkert. 
Og mystisk. 
Ikke så rent lite for mystisk. 
