Spillanmeldelse:Gå deg sunn med Nintendo DS 

(VG Nett) 
Treningsspill til Wii er supert for innbitte sofagriser. 
Men hva med oss som er ENDA latere? 

Treningsspillet «Wii Fit» har forvandlet millioner av slappfisker til treningsnarko... jeg mener litt mer aktive slappfisker. 

Og det er kjempebra. 
Men det finnes faktisk enkelte som mener den lette mosjonen du får i «Wii Fit», «EA Sports Active» og «My Fitness Coach» er for mye pes. 
Ja, jeg er seriøs. 

Jeg, for eksempel. 
En smådvask mann i midten av 30-åra som fremdeles ikke har pakket ut balansebrettet til Wii og som var støttemedlem i et treningssenter et helt år før jeg innså det var penger ut av vinduet. 

Mangelen på mosjon gnager på samvittigheten min, men det å komme i gang tårner seg opp som Mount Everest i hodet mitt. 

Nå har jeg derimot fått et dytt opp foten av fjellet. 
Og dyttet kommer fra en usannsynlig venn: 
Det tilsynelatende dustete DS-spillet «Walk With Me». 

Spillet er simpelthen en skritteller du har med deg i lomma hele dagen og synkroniserer mot Nintendo DS-konsollen. 

Du kan selv sette opp hvor mange skritt du ønsker å gå hver dag, og så måler spillet hvor mye du går og når på dagen du er aktiv (inkludert når du legger deg og når du står opp). 

Målingene ledsages av meldinger som at dagen i morgen helt sikkert blir bedre og naiv-søte oppfordringer om å spise mindre sukker eller ringe en venn. 

Det følger dessuten med to skrittellere, en svart og en hvit (du kan også kjøpe flere skrittellere), slik at for eksempel du og kjæresten kan sammenligne aktivitetsnivå. 
Inntil fire personer kan være registrert samtidig. 

Og det er særlig her «Walk With Me» ser ut til å bli en fast følgesvenn for meg fremover. 
Du kan nemlig lage dine egne figurer (eller overføre Mii-en din fra Wii) og innlede en vennskaplig konkurranse med din bedre halvdel. 

Den rare, men søte innpakningen og det medfølgende konkurranseinstinktet får spillet til å bli noe jeg tar på alvor. 

Helt konkret tar jeg meg nå i å velge å bruke en halvtime på å gå til jobb i steden for å ta bussen. 
Gåavstander på en halvtime eller mer blir en mulighet til å knuse kona. 
Det er mange år siden jeg sluttet å ta taxi over alt, nå kan også flexikortet ryke. 

Dette høres muligens ikke så veldig imponerende ut, men når man går fra et aktivitetsnivå som smyger rundt nullnivået sier det seg selv at det er snakk om en vesentlig kroppslig oppgradering. 

Det å gå mer enn til bussen eller til matbutikken er nemlig sunt rent mosjonsmessig og bra for både rygg og livskvalitet. 
Man kommer kanskje ikke i så voldsomt mye bedre form på null-komma-niks, men dersom man går en times tid hver dag så bedriver man faktisk mosjon. 

«Walk With Me» er en simpel liten sak, en parantes i spillåret 2009. 
Men det lykkes i sin eneste målsetning - å få meg opp av sofaen for å ta bena fatt. 

Derfor er det kanskje det viktigste spillet jeg får oppleve i år. 

PS: 
Spillet inneholder også globale rankinglister og utfordringer. 
Disse er ikke testet (og heller ikke så interessante for meg personlig - det holder å slå én person...). 
