Tøffelhelt får seg venn
Spillet er så stivt og åpningsreplikkene så konstruerte at det lå helt klart an til terningkast 1. 

At «I love you, man» tar seg opp til en 3'er, må kalles et lite mirakel. 

Plikten fikk filmanmelderen til å holde ut 1-fasen. 
Jeg led meg gjennom groviser og skvaldring til slekt og venninner av de nyforlovede Peter og Zooey mens jeg lurte på hva poenget ville bli. 

Omsider blir dette komedien som skal oppdra mannen uten venner. 
Peter (Paul Rudd) er den grå eiendomsmegleren som har glemt å gå ut med gutta etter jobb. 
Nå skal regissør John Hamburg lære ham det — slik at hans tilkommende ikke behøver frykte at han blir klengete, noe en venninne advarer mot. 

Ja ja, så må han date noen menn, da, den ene mer uutholdelig enn den andre. 
Smått om senn kommer Jason Segel slentrende som ungkaren Sydney Fife. 
Han blir Den store oppdrageren i mannlig ærlighet, åpent sex- og prompeprat og rocka utagering. 
Blir man for sliten av de mannlige ablegøyer, er scenene med Zooey (Rashida Jones) et behagelig avbrekk. 

Visst lyder det teit. 
Det mirakuløse er at man gradvis får sympati for figurene. 
Peter trenger virkelig å lære seg noen knep for ikke å bli livets store tøffelhelt. 
Men også apekatten Sydney får seg en lærepenge. 

Det er lett å flire av det barnslig naive ved oppdragelsen av Mannen. 
På den annen side: 
Det er faser i livet da de enkleste sannheter når best inn gjennom en klisjéfylt komedie. 
