Når villdyret slokner
«Alfa og Omega» er en hylende middelmådig ulvehistorie. 

FILM: 
En ulveflokk er et hierarki, med alfa-dyrene på topp og omega nederst. 
Navnene kommer fra oss mennesker, men terminologien er også kjent blant de snakkende, animerte ulvene i «Alfa og Omega», en film vi må kunne kalle «lavkaste», siden den ser billig ut har et budsjett som befinner seg langt unna dagens animasjonselite. 

Historien starter i Jasper nasjonalpark i Canada, der Kate og Humphrey er medlemmer av vestflokken, men på hver sin ende av skalaen: 
Kate er alfahunn og Humphrey omega. 
Hun sendes på alfakurs, mens han er ambisjonsløs og leker med vennene sine. 

Tam handling 

Mangel på mat, pluss det faktum at ulvene er redde for reinsdyr, gjør at Kates far, flokkens leder, vil gifte henne bort til Garth, østflokkens kronprins. 
Garth er en kjekkas som «like å trene», men når han uler mot månen, låter det så falskt og tafatt at fuglene deiser døde mot bakken. 
Dessuten blir Kate og Humphrey fanget av menneskene og sendt over grensa til Idaho for å pare seg. 

Men nok om handlingen. 
Den er lite oppfinnsom og ikke egnet til å underholde andre enn de aller minste. 
Problemet er at filmens mange vitser er beregnet på litt større barn, som trolig vil synes at handlingen er for barnslig. 
Så hvem er filmen beregnet på? 
Det blir ikke mindre forvirrende når Kates mor viser seg å være verbalt voldelig og snakker om å stikke ut øynene på den som ikke oppfører seg. 

Sviskemusikk 

De minste kan også bli skremt av brølende bjørner og glefsende ulveglis, mens både barn og voksne vil gremme seg over musikken: 
Når ulvehylene glir over i sang, låter det som syntetiske soulsvisker fra 80-tallet. 

Selve animasjonen er omega så det holder, med bleik bakgrunn og glatte ansikter uten særpreg. 
Jeg får en sterk mistanke om at filmen er laget på sparebluss (20 millioner dollar) for å melke 3D-markedet. 
Kvalitetsbevisste foreldre har heldigvis mer å velge blant. 
