Solid sisterunde i Stieg Larsson-trilogien
Regi: 
Daniel Alfredson, basert på Stieg Larssons roman 

Skuespillere: Noomi Rapace. 
Michael Nyqvist. 
Lena Endre. 
Annika Hallin. 
Hans Alfredson. 

Sensur: 
15 år 

”Luftslottet som sprengtes” er den siste og avsluttende filmatiseringen av kriminalromantrilogien ”Millennium” av Stieg Larsson. 

Det kan synes som om hele det lesende Skandinavia vidåpent og stakkåndet har tatt til seg avdøde Stieg Larssons tre kriminalromaner om den bisarre hackeren Lisbeth Salander (Noomi Rapace) og den systemkritiske journalisten Mikael Blomkvist (Michael Nyqvist). 
Så her behøver en ikke detaljskildre ”hva som har hendt”. 
Bare kort si at denne filmen begynner der nummer to, ”Jenta som lekte med ilden”, sluttet. 

I stedet sier vi at Lisbeth Salanders aktiviteter i de siste månedene har vært som bevegelser på en opplyst scene. 
Det mørket som omslutter denne scenen, avsløres sakte av journalisten Blomkvists maniske undersøkelser, undersøkelser som setter både ham selv og hans redaktør/elskerinne Erika Bergers (Lena Endre) liv i stor fare. 

Det han avdekker om Lisbeths tidligere liv, belyser gradvis en labyrint som fører direkte til en illegal gruppe innen det svenske sikkerhetspolitiet. 
Og herved holder undertegnede kjeft om selve handlingen. 

Opprinnelig var de to siste bøkene utført som en tv-serie. 
Men da det nærmest oppsto et folkekrav at filmene måtte komme på kino, separate, ble serien oppstykket i to deler og kinovist med forholdsvis korte mellomrom. 

Det merkes at denne filmen er lagd som siste delen i en tv-serie, det merkes både i manusstrukturen, i billedutvalg og ikke minst i rytmen. 

Det merkes, ja, men filmen føles ikke å være skadelidende av den grunn. 
Den er jevn og klar i oppbyggingen. 
Den besitter smidighet i avviklingen av de enkelte scenene. 
Det er flyt i fremdriften. 
Men denne soliditeten og smidige roen er anonym, den mangler personlige uttrykk, personlig stil, slik en kan finne det i for eksempel flere danske produksjoner. 

Og igjen: 
Noomi Rapace leverer et enestående dyktig gjennomført portrett av Lisbeth Salander. 
Et portrett som setter et dypt avtrykk i en. 
Disse tre filmene må vel åpne alle porter som finnes i europeisk film for henne. 

Som det het i gamle sjokoladereklamer: 
Velsmakende og næringsrikt, så vel som for unge som for gamle. 
