Seven: «We Are Only Stars»
(MTG) 

Seven er sikkert lei av å høre at de ligner på Briskeby. 

Sant å si er det vel en og annen anmelder som begynner å bli lei av å skrive det også. 
Men hva kan man gjøre? 
Det er liksom ikke så mye mer å si om Seven. 
Og siden Briskebys karriere i det store og hele er bygget på to Blondie-låter, blir det ikke spesielt heftig å lytte til en fattigmannsutgave av det igjen. 

Coveret er det mest oppsiktsvekkende ved platen: 
Et nærbilde av en brystvorte, og kanskje vil noen debattere hvorvidt det er vakkert eller usmakelig. 
Innholdet er i hvert fall ikke noe å diskutere, det er en syltynn erstatningssuppe med dårlige tekster. 

Michael Krohn gjester på et spor. 
Gudene vet hvorfor, men det blir i hvert fall et slags høydepunkt av det. 

ANBEFALT SPOR: 
«Sometimes You Don't Stop» 
