Kortreist porno uten sprut!Bokanmeldelse: 
«Kitty-rapporten 1: Lærling» 

Norske «Anonym»s erotiske roman er like anonym som forfatteren selv: 
«Kitty-rapporten» er en langtrukken og lite pirrende affære som aldri når klimaks. 

Med hjertesjokolade, te og rosa innpakning forsøker forlaget å forføre bokhandlere og lesere inn i hverdagen til den førtifem år gamle læreren Alfred Åsen. 
Visstnok står en kjent norsk kulturpersonlighet bak boken - som er den første i en serie. 

Alfred er skilt og liker ikke å ta sjanser, men en samtale på lærerværelset ansporer ham til å teste nettdating. 
Snart får han svar fra mystiske Kitty, en etter sigende 37 år gammel rik, kvinnelig næringslivsleder som er på utkikk «etter noen å ha det gøy med». 

Kitty har imidlertid mer seksuell erfaring enn Alfred, og de inngår en kontrakt hvor han, under hennes ledelse, skal utføre åtte seksuelle oppgaver som skal gjøre ham verdig til å få møte henne i virkeligheten. 
Alfred tar imot utfordringene på stående rot, og kaster seg ut i det ene seksuelle eventyret etter det andre. 

Trekantsex, knulling i Bygdøyskogen og besudling av Henrik Ibsens leilighet i Oslo er bare noe av det som står på menyen kåte Kitty anretter for ham. 

Kitty-rapporten fremstår som en lengre Cupido-novelle og oppleves som et forsøk på å skrive politisk korrekt og fordomsfri erotikk. 
Det er Fifty Shades snudd på hodet, kvinnen har makten, midlene og kontrollen og mannen er hennes villige slave og leketøy. 
En slags moderne «Venus i Pels» uten ydmykelsen. 

Karakterene i «Kitty-rapporten» er ingen supermodeller, men fremstår likevel som hentet ut av de sedvanlige erotikk-klisjeene. 
Her er den kristne, tilkneppede kvinnen som viser seg å være en eminent kuksuger, og den kvinnelige rektoren som villig lar seg lokke med på litt naturlig erotikk. 
Innimellom klask, knull og kåtskap får leseren innføring i ulik seksuell praksis og historikk. 

Hovedpersonenes navn er trolig inspirert av den amerikanske sexologen og pioneren Alfred Kinsey, og bokens tittel henspeiler visstnok på Kinsey-rapportene han publiserte. 
Og det ligger en god og prisverdig tanke bak boken. 

Her er ingen nerve som trekker leseren gjennom boken, ingen karakterer som skaper uforglemmelige inntrykk. 
Der hvor EL James´ suksessformel lå i å bygge opp spenning og forventning om hva som kunne skje, og utbrodere karakterenes indre konflikter, glir Alfreds forvandling fra trygghetssøkende lærer til hemningsløs superelsker for lett og for motstandsløst, det blir for kjedelig. 

Språket flyter greit, men heller ikke her slipper vi unna de erotiske klisjéene som: 
«Solveigs digre og svulmende bryster formelig veltet ut av behåen. 
Det var et syn for guder.» 

Det virker tidvis som om boken er skrevet med et erotisk skråblikk, den er mer morsom enn den er opphissende - og den sprenger ingen grenser. 
Det største pirret ligger i hvem som har forfattet boken. 
Juritzen forlag har langt på vei hintet om at en forfatter som Ari Behn kan stå bak, men sett i forhold til bokens innhold og språk tviler jeg på at vi kan vente oss en så juicy avsløring. 

Anmeldt av: 
Elin Brend Bjørhei 
