Panasonic LumixDMC-LX5 

Panasonics feinschmecker-kamera er lyssterkt og har god vidvinkel. 

På kompaktkameramarkedet har Panasonic med årene blitt en svært sterk aktør, og blant annet LX3 har vært et populært kamera blant entusiastene. 

Nå er oppfølgeren her, LX5. 
Vi prøvekjørte LX5 allerede i sommer, men har hatt det på test et par uker for å få anledning til å studere det nærmere. 

Dessuten fikk det lov til å være med i håndbagasjen til Las Vegas og CES 2011, så bildespesialen lenger ned i artikkelen har også flere bilder derfra. 

Spesifikasjoner, Panasonix LX5 

LX5 er myntet på entusiastene, og spesielt vidvinkel og lysstyrke på objektivet er derfor meget godt. 
I tillegg kan kameraet filme i HD-oppløsning, tilbyr RAW-modus og gir deg full manuell kontroll over eksponeringen: 

Optisk zoom: 3,8xVidvinkel (35mm-ekvivalent): 
24mmLysstyrke: f/2.0-3.3Oppløsning: 10,1MpSensorstørrelse: 1/1,63"Maks. 
ISO: 
3200Seriefoto: 
2,5 bilder pr sekund, 3 bilderVideoopptak: 
1280x720 AVCHD Lite, 30 bilder pr sekundSkjermstørrelse: 3"Skjermoppløsning: 
460.000 punkterRAW-støtte: 
JaManuell eksponering: 
Ja 

Konstruksjon 

Utseendemessig er LX5 svært likt LX3; forgjengeren som fikk gode skussmål da vi testet det for drøye to år siden. 
I 2011 er ikke utseendet like oppsiktsvekkende retro som det var den gangen, men kamerahuset fremstår uansett som solid bygget, og med fornuftig knappeutvalg og -plassering. 
Dog kan knappene fremstå litt små på baksiden, og siden merkingen er lagt oppå knappen er den også vanskelig å se i svak belysning. 

Blitsen er trykket ned i kamerahuset og spretter opp når du skyver på en tilhørende bryter. 
Auto-modusen fyrer ikke av blitsen med mindre du selv har sørget for å aktivere den. 
På toppen finnes også et funksjonshjul, av og på-bryter, samt en dedikert videoknapp som ikke fantes på det forrige kameraet. 

Skjermoppløsningen er på 460.000 punkter og fremstår derfor skarpere enn mange andre kompaktkameraer, der "normal" oppløsning er 230.000 punkter. 
Kameraet har ingen optisk søker, men dette kan kjøpes som ekstrautstyr og monteres i blitsskoen på toppen av kameraet. 
For øvrig finnes det også annet utstyr som kan kobles til LX5, som filtre og eksterne blitser. 

Knappene på baksiden av kameraet er også endret siden LX3. 
Mest gledelig er det å se at byttet mellom opptak og avspilling nå gjøres med en knapp for avspilling, slik at du kjapt kan trykke utløserknappen ned for å ta bilder igjen (forrige versjon hadde en skyvebryter). 
Ellers er den lille styrespaken nå borte, og hurtigmenyen tilgjengelig via en egen knapp. 

Nytt er også et kontrollhjul på baksiden som kan brukes til å endre f.eks. blender og lukkertid. 
Hjulet kan også trykkes inn for å regulere eksponeringskompensasjonen, eller bytte mellom blender og lukker når du knipser i manuell modus. 
Hjulet oppleves dog som noe upresist - det er lett å få trykket det inn når du roterer det, og det tar lang tid å komme seg fra den ene siden til den andre f.eks. ved justering av lukkertid. 

Batteriet og minnekortet ligger beskyttet bak ei luke på bunnen av kameraet, med en ekstra tapp som hindrer batteriet i å falle ut når du åpner lokket. 
På siden av kameraet finnes et annet lokk som skjuler USB-tilkobling og HDMI-utgang. 
Merk at stativfestet er plassert ganske langt ut på siden av kameraet, som i utgangspunktet er en uting, men som også muliggjør bytte av minnekort uten å måtte skru kameraet ut av stativfestet. 

Brukervennlighet 

Grensesnittet i Panasonic-kameraene er kjent og kjært for de som har brukt Panasonic før - her er det ikke endret så mye de siste åra. 
Også LX5 oppleves som greit å bruke, der menyen er delt opp i to - hurtigmenyen, som lar deg endre parametere som hvitbalanse, oppløsning, seriefoto etc. og selve hovedmenyen. 

Fortsatt kan det være småirriterende at set-knappen gjør at hovedmenyen lukkes - intuitivt har vi alltid lyst til å bruke denne for å gå inn på et menyvalg, men da må du bruke høyre piltast. 
Du kan heldigvis angi under et eget menu resume-valg hvorvidt menyen skal åpnes der du slapp. 

Avhengig av hvilken modus kameraet står i, endrer menyvalgene seg deretter. 
I automodus er det ikke så mye å fikle med, mens den to av de tre delene av menyen har 7 sider med innstillinger om du har kameraet i P/A/S/M-modus, som kan oppleves litt rotete. 

Det er heller ikke så mye hjelp å hente i menyene, og visse innstillingsvalg er ikke helt selvforklarende. 
I det hele tatt synes vi Panasonic godt kunne ha oppgradert brukergrensesnittet, spesielt siden skjermen nå har såpass høy oppløsning og tåler mer innhold. 
Eksempelvis har Samsung EX1 et grensesnitt som ser lekrere ut, og flere andre kameraer har nå fått ganske gode hjelpefunksjoner til de ulike menyvalgene. 

Verdt å nevne er også Panasonics svært gode auto-funksjon, der kameraet ikke bare eksponerer godt, men også tar hensyn til bevegelse i bildet for å regulere lukkertid og tilhørende ISO-verdi. 
Svært sjelden er vi nødt til å overstyre valgene autofunksjonen tar. 

Funksjoner 

Under følger en gjennomgang av høydepunktene funksjonsmessig: 

Aspektbryter 
- På toppen av objektivet kan du via en skyvebryter endre aspektet på bildet som skal tas, mellom 16:9, 3:2, 4:3 eller 1:1. 
Siden sensoren er en såkalt "multi format"-sensor er heller ikke straffen så høy om du går for noe smalere enn 4:3; bildet beskjæres ikke på samme måte som hos en del andre kameraer. 
Det er også mulig å kjøre aspect bracketing slik at alle varianter lagres når du tar bilde.Full manuell kontroll 
- Lar deg styre blender og lukkertid uavhengig av hverandre. 
Største blendertall er f/8 og lukkertid kan justeres fra 60s til 1/4000s.RAW-støtte 
- Gir deg mulighet til å lagre bilder før kameraprosessoren påfører støyreduksjon, oppskarping, komprimering, hvitbalanse og den slags. 
Dette kan du så gjøre på PC-en i etterkant, som ofte kan resultere i bedre resultater dersom du gjør deg flid med det.Fargemodus - Lar deg bytte mellom ulike fargeprofiler som retro, nøkkelhull, høykontrast sort/hvitt etc.Manuell videokontroll 
- Ganske skjelden vare, men du kan styre både blenderåpning, lukkertid etc. 
på videoopptak.Maksimal ISO 
- Du kan selv velge den høyeste ISO-verdien autofunksjonen vil bruke.Bracketing - Kan kun ta tre bilder, men dog opp til ±3EV, som er ganske sjelden vare.Scenefunksjon - Med en rekke predefinerte scener, som snø, solnedgang, fyrverkeri etc. 
Tilgjengelig er også høyhastighetsfoto, som tas med redusert oppløsning, men da med svært høy skuddtakt. 

Ytelse 

LX5 har i utgangspunktet en autofokus som kun er middels rask (dog svært presis), men det er mulig å aktivere prefokusering slik at fokuseringen går kjappere når du trykker utløseren halvveis ned. 
Oppstartstiden er heller ikke lynrask, og vi måler denne til ca 1,8 sekunder (det tar litt lenger tid før det kommer data på skjermen, men det er allikevel mulig å knipse). 

Når det gjelder seriefoto, klarer LX5 å ta 2,5 bilder i sekundet, men bare tre bilder på rad før du må vente et drøyt sekund for å fortsette. 
Det gjorde at vi klarte å presse inn 4x3 bilder på 10 sekunder. 
Utløserforsinkelsen ble målt til ca 5 hundredeler uten blits, og 0,26s med blits aktivert, som er middels godt. 

Batterilevetiden er oppgitt til 400 bilder etter CIPA-standarden, der halvparten av bildene tas med og halvparten uten blits. 
Det er et relativt godt tall; rundt 50% mer enn enkelte konkurrenter i dette segmentet. 

Å bla i bilder går noe tregt, der vi kun klarer drøye 2 bilder i sekundet. 
Heldigvis er det mulig å bruke zoombryteren for å vise opp til 30 miniatyrbilder, eller enda en gang for å vise en kalender der du kan gå inn på en enkelt dag og vise bildene fra den aktuelle dagen. 

Bildekvalitet 

Totalt ett er vi meget godt fornøyde med bildene fra LX5, og som nevnt tidligere er autofunksjonen i de aller fleste tilfeller også til å stole på. 

Når det gjelder støy på høye ISO-verdier, gjør LX5 det godt i denne klassen, og opp til ISO 800 går det helt fint å bruke bildene til A4-utskrifter. 
Riktignok viskes det ut merkbart mer detaljer fra ISO 400 til ISO 800, men merk også at et såpass lyssterkt objektiv (f/2.0) gjør at du sjeldnere vil ha behov for høy følsomhet enn om kameraet hadde hatt f.eks. f/2.8 som største blender (f/2.0 slipper inn dobbelt så mye lys som f/2.8, så ISO-verdien kan halveres i forhold til et f/2.8-objektiv). 

Under ser du eksempler på 100% bildeutsnitt tatt med ISO 400 og ISO 800. 

Dynamikken i bildene er også meget god til et kompaktkamera å være, der LX5 også er godt rustet til å fange høykontrastscener som denne: 

Bruker vi Photoshop for å hente opp detaljer i lyse og mørke partier av bildet, ser vi at det ikke er mye av bildet som mangler fargedetaljer; kun de aller mørkeste partiene: 

Skarpheten opplever vi på det jevne i denne klassen, med noe uskarphet i hjørnene, spesielt på store blenderåpninger. 
Bildene er heller ikke helt frie for kromatisk feilbrytning (sees ofte som lilla kanter rundt mørke objekter med lys bakgrunn i kantene av bildet), selv om det stort sett ikke er noe problem. 

Under kan du se bilder tatt med Panasonic LX5: 

Videokvalitet Panasonic LX5 kan filme med 720p HD-oppløsning, som etter hvert har blitt standard på de fleste kameraer som slippes i dagens marked. 
Kvaliteten på opptakene er litt så-som-så, og spesielt når det blir mørkere enn normalt dagslys blir bildene preget av støy. 

Lyden er også noe ullen - kun i mono og samplet på 16Khz. 
Bitraten totalt er 30Mbps. 

Konklusjon, Panasonic Lumix 
DMC-LX5 

Når alt kommer til alt, er LX5 nok en sterk kandidat fra Panasonic. 
Gulroten er først og fremst det lyssterke objektivet, som også har en god vidvinkel tilsvarende 24mm. 
Kombinert med relativt god støyfjerning og en svært god autofunksjon, er dette et kamera som vil ta gode bilder i de aller fleste situasjoner uten at du trenger å foreta deg noe som helst. 

Allikevel er mulighetene der om du vil eksperimentere litt. 
Lukkertid opp til ett minutt er støttet, og LX5 kan også knipse i RAW-format som gir deg større kontroll på bildeprosesseringen. 
Noe uvanlig er også muligheten for relativt god manuell kontroll på videopptak. 

Konstruksjonsmessig har kameraet litt å gå på. 
Skjermen er riktignok skarp og god, men knappene kan oppleves noe små og merkingen synes også dårlig når det er mørkt. 
LX5 er heller ingen lynving, hverken når det kommer til seriefoto (maks 3 bilder i slengen) eller generell ytelse, men er aldri så tregt at det blir skjemmende for brukeropplevelsen. 
På den positive siden opplever vi autofokusen som svært presis, også i dårlig lys. 

Og når det gjelder det viktigste, bildekvaliteten, er det ikke mye å trekke for på LX5. 
Vi er imponerte over lysmåleren og det dynamiske omfanget, og kameraet klarer seg også bra med tanke på prosesseringen. 
Videokvaliteten er riktignok ikke på høyde med de beste, men til webbruk og annen hverdagsdokumentering burde det duge fint for de fleste. 

Panasonic Lumix 
DMC-LX5 
