«En bok som vil hjemsøke meg»!Bokanmeldelse: 
Han Kang – «Vegetarianeren» 

En gåtefull roman om en kvinne som slutter å spise kjøtt og ønsker å bli forvandlet til et tre. 

Litteraturhistoriens mest berømte vegetarianer, Franz Kafka, skal etter sigende en gang ha sett på fiskene i Akvariet i Berlin og uttalt: 
«Endelig kan jeg se på dere i fred, jeg spiser dere ikke lenger.» 

Før sørkoreanske 
Han Kang i 2016 vant den internasjonale Man Booker-prisen for den engelske oversettelsen av «Vegetarianeren», var hun en temmelig ukjent forfatter utenfor hjemlandet. 
Boken kom opprinnelig ut i Sør-Korea i form av tre kortromaner i 2007. 

Etter at hun ble «Big in the USA», har Kang på kort tid blitt en av koreansk litteraturs største litterære eksportartikler. 

Fått med deg? 
Norsk forfatter ble refusert av eget forlag, kjøpt av storforlag i USA for en god årslønn 

Det er hverken bekymring for klimaet, dyrevelferd eller religion som får Yeong-hye, den hjemmeværende kvinnen i «Vegetarianeren» til å slutte å spise kjøtt. 
«Før hun ble vegetarianer, hadde jeg aldri tenkt på min kone som bemerkelsesverdig», sier mannen hennes i bokens begynnelse, og fortsetter: 
«Jeg giftet meg med henne fordi, på samme måte som jeg ikke følte noen nevneverdig tiltrekning til henne, heller ikke kunne se noen nevneverdige mangler.» 

Ikke mye kjærlighet der i gården, med andre ord, og det eneste uvanlige han legger merke til, er at hun ikke liker å gå med bh. 
Når Yeong-hye en natt kaster alle kjøtt- og melkeprodukter ut på gulvet og erklærer at hun aldri mer skal spise kjøtt, er forklaringen hun gir sin mann gåtefull: 
«Jeg hadde en drøm». 

Norsk barneboksensasjon: 
Terningkast 6 til julekalenderboken «Snøsøsteren» 

Den brå beslutningen kommer som et sjokk, ikke bare på mannen, men hele familien. 
Selv om Yeong-hye er bokens episenter, kommer hun selv knapt til orde annet enn i korte svar og drømmetablåer. 
Det er med blikkene til henholdsvis mannen, svogeren og søsteren, leseren ledes inn i gåten om hvem eller hva hun er i ferd med å bli, eller mer presist, forvandles til. 

Innledningsvis nevnte jeg Kafka, og for en vestlig leser er den kafkaske dimensjonen påtagelig i denne bemerkelsesverdige romanen. 
Mens Gregor Samsa ble forvandlet til en bille, er Yeong-hye nemlig i ferd med å bli et tre. 
I hvert fall i eget hode. 
Er hun ganske enkelt blitt gal? 
Eller er hennes protest mot kjøtt og senere, etter å ha blitt innlagt på psykiatrisk sykehus, all mat, et tilfelle av anoreksi? 

Sjekk: 
Norsk forlag gir ut #metoo-boken ingen svenske forlag vil ta i 

Som all stor kunst, er det selve gåten, mysteriet i teksten, som gjør «Vegetarianeren» til betydningsfull litteratur med mange lag og flere spørsmål enn svar. 
Romanen kan leses med politiske, feministiske eller eksistensialistiske briller, og klarer ved sin form, som ligner parabelen, å unnslippe de fleste forklaringsmodeller. 

Helt mot slutten av fortellingen, når alt som er igjen av Yeong-hye er et benrangel som må tvangsfôres, bekjenner hun til søsteren: 
«Søster, jeg er ikke lenger et dyr (...) 
Jeg trenger ikke spise mat lenger. 
Jeg overlever uten. 
Så lenge jeg får sollys.» 

Min begeistring var stor for Han Kangs første roman på norsk, fjorårets «Levende og døde». 
«Vegetarianeren» er om mulig enda bedre, og vil hjemsøke meg i lang tid fremover. 
