Stor dansk-norsk symfonisk kveld
Kristiansand Symfoniorkester hadde forrige uke suksess med hel-norsk konsert, denne uken med dansk-norsk program. 

«Nej, hvor det var skønt at være i Kildens koncertsal denne uge» fristes man til å utbryte etter den dansk-norske konserten med KSO «i torsdags». 
Niels Gades Ossian-ouverture, Griegs a-moll-konsert og Carl Nielsens fjerde symfoni – alt sammen praktstykker av musikk som spenner over et tidsrom fra 1840 til 1916 for de to danskenes del, og med Grieg i mellom med konserten fra 1868, altså for 150 år siden, og urframført i København året etter. 

Kveldens hovedattraksjon først: a-moll-konserten, denne gang med kinesisk pianist, Zhang Zuo (30). 
Ekstremt høyhælt, lidenskapelig engasjert, med feminin eleganse og suveren teknikk gjorde hun en a- moll-konsert til udelt glede og fryd. 
Etter at vi i vår by har hatt den samme konserten med Håvard Gimse i 2012 og 2016, med Gunilla Süssmann i 2013, og ikke minst med Percy Grainger selv på pianola-ruller med vårt eget symfoniorkester og Rolf Gupta, var det en litt mykere, varmere og på mange vis yndigere konsert vi fikk denne gangen. 
Litt seigt i andresatsen, og der tenkte jeg at pianist og dirigent var litt uenige om tempo. 

Vi får a-moll-konserten tilbake til byen allerede i mars neste år, da med dirigent Vasily Petrenko og pianisten Nikolai Luganskij, til orientering. 

På tross av at avstanden mellom Kristiansand og det blide Danmark ikke er større enn at sterke personer kan ro den på et døgns tid i sjekte, er det merkelig hvor lang tid det tar før visse deler av dansk musikk finner veien her nord. 

Niels Gade (1817-1890) har mang en gate oppkalt etter seg i Danmark. 
Han er representert med én melodi i Norsk Salmebok, nr. 45, med tekst av H. 
C. Andersen: 
Barn Jesus i en krybbe lå. 
Og i Domkirken her i byen fins en dansk organist, og hun gir rett som det er til beste et orgelverk av Gade. 
Nå fikk vi hans Ossian-ouverture, vakkert, velklingende og svulmende romantisk, en flott åpning på konserten. 

Og så Carl Nielsens vitale fjerde symfoni, Det uudslukkelige, til slutt. 
Det som ikke kan slukkes, er livet selv. 
Og det høres godt i denne symfonien fra 1916, så innfallsrik og likevel så stramt komponert. 
Og så engasjert spilt av KSO under Michael Schønwandts ledelse. 
Denne musikken har dirigenten under huden, og det manifesterte seg i musikernes holdning og prestasjon. 
Det ble en livsfest, en livsfrise, et friskt pust fra andre siden av Skagerrak. 

Og det er bare å si: 
Gi oss mer Carl Nielsen. 
