Plateanmeldelse:Lana del Rey: 
«Lust For Life» 

Livet, døden og Lana. 

ALBUM: 
POP 

Lana Del Rey 

«Lust for Life» 

(Interscope/Universal) 

Hun SMILER på omslaget. 

Les gjerne setningen om igjen. 

Melankolsk kyniske Lana del Rey er blitt blid. 
Med høysensitiv appetitt på livet. 
Tittelen er ublutt stjålet fra Iggy Pop. 
Den kan tolkes som en smart parallell til annetalbumet «Born To Die». 

Iscenesettelsen Elizabeth Woolridge Grant (som hun heter) gjør av seg selv er ikke lenger like fastløst i mord og mørke. 
Hun bekymrer seg for den kommende slekt, om det nye Amerika. 
Åpenbart i «Love» og «Coachella – Woodstock In My Mind». 
Underforstått i for eksempel «When The World Was At War We Kept Dancing» og «Beautiful People Beautiful Problems.» 

Sistnevnte, strålende, låttitler er alene Del Rey-karrieren summert opp i to setninger. 
«Beautiful People» er til og med en nydelig Stevie Nicks-gjestet pianoballade som er mye mer oppstemt enn forventet fra denne delen av hollywoodnostalgi. 

Det er overraskelsen – og albumets gode biter: 
Et oppstemt humørskifte. 
Tilstander som hittil har vært sjeldne i dette universet. 
Hennes femte album prøver å være yin til «Born To Die»s yang. 
En reise gjennom egne ideer og mer eller mindre skjult inspirasjon, i perfekt balanse. 

Det er her det faller fra hverandre. 

Greit nok at «Love» er noir-utgaven av Journeys «Don’t Stop Believin'». 
At tittellåten, der The Weeknd tar de lyseste tonene, høres ut som saktefilm-versjonen av The Ronettes produsert av Lee Hazlewood. 
Og ASAP Rocky endelig får bidra med noe mer enn å bare være video-armpynt (slik han var i National Anthem). 
Etter hvert er hun innom hint av både Roy Orbison, Dylan og Elton John. 
Og faller. 

Les også: 
Lana del Rey tilVG: 
– Jeg er fortsatt en trist jente 

I disse referansehintene går det så fryktelig galt til slutt. 

At hun sammen med Sean Lennon stjeler riffet fra Beatles’ «Something» på «Tomorrow Never Came» er ille i seg selv. 
Avslutteren, «Get Free» er derimot så lik Radioheads «Creep» at Thom Yorke bør kunne le hele den korte veien til rettssalen. 
(Ja, den ripper fantasiløst fra Twin Peaks-temaet også.) 

På «Born to Die» og «Ultraviolence» hadde Del Rey en klar visjon. 
På de to siste albumene sine virker det som om hun prøver å huske hva visjonen var. 
«Lust for Life» virker redd for å ta låtskrivergrepene helt ut. 

Men mest redd for å dø. 

BESTE LÅT: 
«When The World Was At War Before, We Just Kept Dancing» 

TOR MARTIN BØE 
