Fra technojazz til bygderap
Det var en jevnt stigende stemningsbølge på Romsdalsmuseet i går. 
Fra Magnets noe melankolske pop via Nils Petter Molværs kompromissløse technojazz til Sidebroks hemningsløse festfyrverkeri. 

Det er lett å skjønne at Magnet har høstet gode kritikker og gjeve priser. 
Gode låter, en særpreget sangstemme og et tett, godt samspilt band. 
Særlig trommeslager Tarjei Strøms og Magnets egne instrumentale bidrag ga låtene et eget uttrykk. 
Men det melankolskmelodiøse poputtrykket var kanskje litt på siden av hva folk var kommet for, og Magnet maktet ikke helt å fyre opp publikum. 

Da var det atskillig mer trøkk i Nils Petter Molværs band, som siden forrige utgivelse har fått annen besetning. 
Morten Quenild bak tangentene og lydbehandler Jan Bang er nå med på laget, uten at det medfører noen drastisk forandring i uttrykket. 

Bandet åpnet i kjent stil med et langt svevende parti, før groovene tok over. 
Kanskje låter de enda litt råere, enda litt mer strippa for melodiske elementer enn før. 
Men mot slutten antes en litt mer jazzete og funky tone. 
Det låt tøft i går, og det blir spennende å se hvor Nils Petter Molvær går med denne besetningen. 

Men, det var Sidebrok folk var kommet for å høre. 
Først når de kom på ble det en viss trengsel ved scenekanten og temperatur ute blant publikum. 

De holdt et forrykende sceneshow, med pyrotekniske hjelpemidler og herlig selvironi. 
Stormannsgale Torstein 
Hyl føyk rundt på scenen, Skatebård aka Sirkel Sag ikledd grillbunad brølte rått i mikken, mens Tunk, Tukle og Odd-G la et tungt og stødig komp. 

Bandet stilte dessuten med kompetent blåserrekke, ledet an av Den Kvite Neger. 
Dette ble så absolutt en festavslutning som satte fyr på publikum. 

Av CARL PETTER OPSAHL 
