Mye søl i Bradley Coopers nye film
Bradley Cooper spiller kulinarisk Prometevs i et underholdende, men forglemmelig kokkedrama. 

FILM: 
I kjølvannet av Anthony Bourdains bok «Kokkejævler» og Gordon Ramsays gjennombrudd som realitypersonlighet, har den hissige, impulsive og geniale — for ikke å si mannlige — kokken blitt en populærkulturell arketyp. 
Denne skikkelsen banner, skriker, drikker og ligger med alt som rører seg, og innimellom slagene snubler han jevnlig over smakskombinasjoner som er så sublime og fullkomne at himmelen åpner seg og Gud selv stikker neven ned for å gi ham en velfortjent high five. 

Ensom kokk I «Burnt» spiller Bradley Cooper hovedrollen som Adam Jones, en oppskriftsmessig begavet og konfliktfylt kokk som nylig har stablet seg på beina etter å ha lagt en lovende karriere og et utsvevende liv i grus. 
For å gi tilværelsen mening har han tatt mål av seg å oppnå tre stjerner i Michelinguiden, hvilket i første rekke innebærer å sette sammen et mannskap som kan ledsage ham på hans ferd mot heder og ære. 

Historien åpner derfor som en kuppfilm, hvor Jones rekrutterer sine medsammensvorne, før den gradvis glir inn i et mer tradisjonelt dramaspor. 
Og til syvende og sist er det spillefilmens konvensjoner som forhindrer «Burnt» i å bli noe mer enn en lett og forglemmelig underholdningsfilm. 

Mye søl TV-programmer om matlaging er mer populære enn noensinne, men selv om matlaging + filmstjerner + treaktsstruktur gir mening som en forretningsidé, er det ikke dermed sagt at ingrediensene går opp i en høyere enhet på lerretet. 

Matlagingsreality nyttegjør seg av hyperkomprimerte og usammenhengende versjoner av spillefilmens fortellerstrukturer, og fremstår ofte som sammendrag av høydepunkter snarere enn fortellinger i ordinær forstand. 
Musikkmontasjene som elegant lokker fram matlagingsfiksjonens tre viktigste reaksjoner — latter, tårer og vann i munnen — viser at «Burnt» med fordel kunne lagt seg på en tilsvarende fortettet linje. 

For etter hvert blir det åpenbart at filmens problem ikke er at den er kitschy, klisjépreget og karikert, men at den ikke er kitschy, klisjépreget og karikert nok. 
