Låtanmeldelse:Rihanna/Kanye West/Paul McCartney - «FourFiveSeconds» 

Rihanna overrasker, med litt hjelp fra sine venner. 

Rihanna/Kanye West/Paul McCartney 

Rihanna har ikke hatt for vane å være lenge borte fra markedet. 
I perioden 2005–2012 slapp hun album årlig (unntatt i 2008), og disse ble gjerne anført av de reneste bombenedslag av noen singler. 
«Umbrella», «Only Girl (In The World)», «We Found Love»; herreminhatt for et nivå. 

Men det er lysår fra de ovennevnte låter til leirbålssangen hun nå svir hull i internett med. 
«FourFiveSeconds» er et demonstrativt brudd med hennes tidligere modus operandi; å sette en ny standard for state-of-the-art-popmusikk hver gang hun returnerer. 

Men så snart man får lagt det lille sjokket bak seg, er det vanskelig ikke å la seg bedåre av «FourFiveSeconds». 

Slik Madonna gjorde på åttitallet har Rihanna utviklet stemmen sin fra et lett handikap til en styrke. 
Dels på grunn av bedre teknikk, dels fordi den nå er en kjent og kjær lyd av noe digg som kommer. 

Aldri før har en Rihanna-låt gitt strupen hennes så mye ansvar som her, og det er fornøyelig å høre hvor godt hun takler det. 
Skarp og nasal, som alltid. 
Skakk og sjarmerende, som alltid. 
Men med en ny porsjon selvtillit. 

Låten virker først bagatellmessig, men det tar ikke lang tid før allsangrefrenget biter seg fast. 
Midtpartiet, hvor hun stopper opp for litt oppklarende prat og orgelbrus, har fabelaktig effekt. 

Kanye West er en mer begavet rapper enn sanger. 
Hans slentrende innsats er samtidig det mest tilforlatelige han har gjort på aldri så lenge. 

McCartney sies å traktere den akustiske gitaren, og han gjør det bedre enn den gjennomsnittlige nachspielmusikant – selv om den jevne nachspielmusikant nok fint vil greie å gjennomføre samme løp. 

Deri ligger singelens uventede storhet; den høres ut som en demo. 
Og det var ikke det vi ventet fra Rihanna. 
Bob Marleys «Redemption Song» hørtes forresten ut som en demo, den også. 

Enkelte ting forandrer seg dog ikke. 
«FourFiveSeconds» fremstår kanskje som et enkelt utkast, men i tillegg til West og Macca er ytterligere syv låtskrivere kreditert. 

Bra teamarbeid, med andre ord – men det er den yngste stjernen som får dette til å skinne. 

Thank you to everyone supporting my new shit man! 
I'm grateful! 
Glory be to the Almighty. 
