Norsk-svensk homsesuksess
STOCKHOLM(VG) 
Svensk-norsk samarbeid på høyeste nivå; Loa Falkman og Sven Nordin har funnet en tone sammen som sprudler av øm kjærlighet. 

Premiere: Oscarsteatern. 
«La Cage aux 
Folles». 
Av: Jerry Herman og Harvey Fierstein. 
Regi: 
Peter Dalle. 
Med: 
Loa Falkman, Sven Nordin, Per Andersson, Susanne Reuter, Joan Alderman, m.fl. Ærverdige Oscarsteatern i Stockholm satser på det musikalske overflødighetshornet «La Cage aux Folles» denne høsten. 
Musikalen om transvestitten Albin og ektemannen Georges er spekket med smektende musikk og bittersøte glefs. 
I bunnen dirrer en vemodsfylt streng. 
Dette er blitt en sprudlende vifte med skeive fjør! 

I tillegg til svenskenes folkekjære Loa Falkman, har teamet bak forestillingen hentet forsterkninger i Norge. 
De har selvsagt forsynt seg av en de vet holder, både i rollen generelt, men også i rollen å takle et stockholmsk publikum. 
Sven Nordin beviser at valget var rett. 

De to erfarne herrene tar sine homser på alvor. 
Det er ingen påtvungne overdrevne manerer i deres spill. 
Falkman som transvestitten Albin er utsøkt i sitt valg av nyanser når han veksler mellom drama queen stjerna Zaza og når han er den vanlige Albin, Georges svært så feminine partner. 
Falkman og Nordin leverer ekte vare i et rytmisk, musikalsk og godt timet samspill. 
De er fulle av inderlig ømhet, og i enkeltscener er de rørende nydelige å oppleve. 

Glitterfasaden er en scenografisk lekkerbisken, med velopplagte dansere og sangere. 
Den outrerte homsedelen ivaretas med gnistrende energi av Per Andersson som Albins opp-passer. 
Men det er kjærligheten som er fokuset i oppsetningen. 
Rammefortellingen er enkel. 
Georges har en sønn; et resultat av en tilfeldig heteroseksuell utskeielse. 
Når sønnen vil gifte seg med datter av en politiker med høy moral og kjernefamilie på agendaen, er det duket for problemer. 
En del av problematikken utøves som rene farsen, med tendens til overdrivelse. 

Det spiller ingen vesentlig rolle for opplevelsen av forestillingen. 
Om teksten ikke akkurat er dyptloddende, så er de menneskelige relasjoner mellom hovedpersonene følelsesmessig på et nivå som treffer publikum midt i hjerterota. 
Dessuten er det deilig å la seg forføre av smektende musikk med visuell glamour attåt. 
Det hele beseglet med et nydelig kyss av to herrer store deler av Stockholm ganske sikker vil heie på i høst. 
BORGHILD MAALAND 

Ærverdige Oscarsteatern i Stockholm satser på det musikalske overflødighetshornet «La Cage aux Folles» denne høsten. 
Musikalen om transvestitten Albin og ektemannen Georges er spekket med smektende musikk og bittersøte glefs. 
I bunnen dirrer en vemodsfylt streng. 
Dette er blitt en sprudlende vifte med skeive fjør! 

I tillegg til svenskenes folkekjære Loa Falkman, har teamet bak forestillingen hentet forsterkninger i Norge. 
De har selvsagt forsynt seg av en de vet holder, både i rollen generelt, men også i rollen å takle et stockholmsk publikum. 
Sven Nordin beviser at valget var rett. 

De to erfarne herrene tar sine homser på alvor. 
Det er ingen påtvungne overdrevne manerer i deres spill. 
Falkman som transvestitten Albin er utsøkt i sitt valg av nyanser når han veksler mellom drama queen stjerna Zaza og når han er den vanlige Albin, Georges svært så feminine partner. 

Falkman og Nordin leverer ekte vare i et rytmisk, musikalsk og godt timet samspill. 
De er fulle av inderlig ømhet, og i enkeltscener er de rørende nydelige å oppleve. 

Glitterfasaden er en scenografisk lekkerbisken, med velopplagte dansere og sangere. 
Den outrerte homsedelen ivaretas med gnistrende energi av Per Andersson som Albins opp-passer. 

Men det er kjærligheten som er fokuset i oppsetningen. 
Rammefortellingen er enkel. 
Georges har en sønn; et resultat av en tilfeldig heteroseksuell utskeielse. 
Når sønnen vil gifte seg med datter av en politiker med høy moral og kjernefamilie på agendaen, er det duket for problemer. 
En del av problematikken utøves som rene farsen, med tendens til overdrivelse. 

Det spiller ingen vesentlig rolle for opplevelsen av forestillingen. 
Om teksten ikke akkurat er dyptloddende, så er de menneskelige relasjoner mellom hovedpersonene følelsesmessig på et nivå som treffer publikum midt i hjerterota. 
Dessuten er det deilig å la seg forføre av smektende musikk med visuell glamour attåt. 

Det hele beseglet med et nydelig kyss av to herrer store deler av Stockholm ganske sikker vil heie på i høst. 

BORGHILD MAALAND 

«La Cage aux 
Folles» 

Av: Jerry Herman og Harvey Fierstein 

Regi: 
Peter Dalle 

Scenografi: 
Lehna Edwall 

Koreografi: 
Roine Söderlundh 

Med: Loa Falkman, Sven Nordin, Per Andersson, Susanne Reuter, Joan Alderman m.fl. 
