I Røkke og napp:Bokanmeldelse: 
Henrik H. Langeland: 
«Eventyrerne. 
En fortelling om Aker i vår tid» 

Imponerende research, men historien om Aker forløses aldri litterært. 

Dette er jubileumsboken Kjell Inge Røkke og resten av ledelsen i Aker ikke ville ha fordi: 
«Det ble mange tilfeldige og tabloide fargeklatter for å beskrive selskapets hovedperson, og få lange linjer som forteller om Akers rolle i industri- og kunnskapsutviklingen her i landet», som det heter i selskapets egenproduserte bokanmeldelse. 

Etter min mening er problemet det stikk motsatte: 
Det blir altfor mange linjer om Akers historie, altfor mange langdryge intervjuer og altfor mange omstendelige detaljer om opp- og nedsalg, fusjoner og oppsplittinger. 

Et imponerende stykke kildearbeid til tross, så blir resultatet en til tider formløs og retningsløs tekstmasse, som nettopp kunne hatt godt av mye mer farge og tabloide grep «for å beskrive selskapets hovedperson». 

For når historien om nåtidens Aker skal skrives, kan det selvsagt ikke gjøres uten at fiskeren Kjell Inge Røkke fra Molde får en helt avgjørende rolle i fortellingen. 
Men etter å ha lest disse 500 sidene, blir vi som lesere aldri særlig klokere på Røkkes motivasjoner, hans strategiske tankegang eller hans egne analyser av Akers historie. 

Dette til tross for at «Eventyrerne» langt på vei er bygget opp som et aktørdrevet drama, der Henrik H. Langeland vier mye plass både til bedriftens «ingeniørkultur», til maktkampen mellom det som noe forterpet heter Gutteklubben Grei og outsidere som Røkke, og til de næringspolitiske føringene som dels har bremset og dels har hjulpet Aker på veien mot å bli et verdensomspennende konsern. 
Tidvis skrevet med godt driv, selv om det noen ganger aller mest minner om en veldig lang featureartikkel i Dagens Næringsliv. 

Forfatteren av næringslivsromanen «Wonderboy» (2003) har åpenbart beholdt sin fascinasjon for forretningslivets glade gutter, og gir dem heller ikke mye motstand slik intervjuene er gjengitt i denne boken. 
Slik sett blir det et enda større mysterium hva det egentlig er som gjør at Aker er så misfornøyd med denne nokså pliktskyldige bedriftshistorien. 

Men det aller største mysteriet med «Eventyrerne» er hvem den egentlig er skrevet for. 
En refusert oppdragsbok, utgitt på et allmennforlag men neppe beregnet for «vanlige» lesere? 
Forstå det den som kan. 
