Eastbound & Down S02
Lag på lag med skjellsord, nesten som å være tilbake på ungdomsskolen. 

En sjelden gang iblant får jeg litt skikkelig selvtillitshumor på skjermen - ekte «buttfuckin' sorrow and grief». 

Kenny Powers er tilbake, og denne gangen er han 'damaged goods'. 

Gather the jackass and the cock. 
We’re outta here. 

Bygger myten 

Eastbound & Down er HBO-serien om fyren som hele tiden bygger myten om seg selv - helt på egen hånd. 
Kenny Powers, spilt av Danny McBride er pompøs, fryktelig frekk og enormt egoistisk. 
Han er antihelten fra den amerikanske midtvesten og han omfavner alt vi elsker å hate med vår storebror i vest. 

Sesong to av Eastbound & Down handler om "å finne seg selv/det man leter etter"-maset som vi har hørt oss kvalme på i all slags intervjuer og tv-show og bøker og dritt. 
Powers har nemlig søkt eksil i Mexico og har lagt baseball på hylla til fordel for hanekamp. 

Dermed er det duket for hysteriske mengder setninger med 'cock' i seg («Gather the jackass and the cock. 
We're outta here.»), noe som i seg selv holder de første to episodene (av 7) flytende. 

Stereotype oppfatninger av mexikanere. 

Eastbound & Down baserer seg heldigvis fortsatt på mye herlig kjeftriving. 
Det er lag på lag med skjellsord, nesten som å være tilbake på ungdomsskolen. 

Og McBride er i sitt ess som Powers - en figur som er akkurat så morsom som en mann som tror han er jesus må være. 

I sesong to spiller mye av humoren på Powers' stereotype (om ikke dolby surrounde?) oppfatning av mexikanere. 

Den brilliante Steve Little 

Verdens beste makker er heldigvis fortsatt med, og siden det nok er få som har sett den brilliante Steve Little i noen annen rolle, er hans rolle som Stevie Janowski en gylden anledning. 

...en litt for kort reise til Mexico med verdens mest uforskammede reisefølge. 

Dette er en improskuespiller av rang, og en fyr som alltid leverer replikkene med det lille ekstra. 

Deep Roy utfordrer riktignok Little som makker i denne sesongen, men på helt andre premisser: 
Roy er f@€n hakke meg gal. 

Don 'Miami Beach' Johnson 

Gjesteopptredenen denne gang består i hovedsak av veteranen Don Johnson, og jeg håper å se ham oftere i film heretter. 
(Jeg har enda ikke sett ham i Machete, men håper å gjøre det snart). 

Johnson føyer seg inn i Eastbound & Down-universet med grovkjeftet opptreden og usmakelig oppførsel, og det er der serien står: en litt for kort reise til Mexico med verdens mest uforskammede reisefølge. 

En lydbauta 

På lydsiden er serien en bauta, og inneholder mange deilige mexicanaversjoner av låter jeg kjenner fra før og mange stilige låter fra herlige artister i sin originalversjon. 
Trykk her for å gå til henrymichels Eastbound & Down-spilleliste i Spotify. 

En invitasjon til settet, som er en sånn gled-deg-greie du bør se før du ser andre sesong, egentlig. 
Ikke noen dyp analyse eller noe eksklusivt innblikk, bare litt standard skraping på overflaten. 

En invitasjon til hanekamp, som er en minidokumentar om hvordan en lager hanekamp uten at hanene skader hverandre. 
Først og fremst småhysterisk siden alt blir bare "cock, cock, cock" på engelsk. 

Scener som ble tatt ut, hvor jeg får litt større innsikt i enkelte figurer, men mesteparten er bare bortkuttede transportetapper. 

Scener som gikk galt hvor Deep Roy er helt rå, Matthew McConaughey er helt rar og Little er himmelsk grov. 
Dette er obligatorisk materiale for Eastboundfansen. 

Good times! 

Sist sesong beskrev jeg som «et besøk av en onkel foreldrene dine vil skal dø og som du kan fortelle historier om etterpå.» 

Denne gangen føles det mer som å tilfeldigvis bli kjent med noen folk på bussen og kort tid etter drikke tequila mens jeg setter penger på hanekamp og er den stolte eier av en mexicanskregistrert moped. 

Med andre ord: 
Good times! 

Eastbound & Down sesong 2 er ute på Blu-ray og dvd 24.8.2011. 
Kommentarer ønskes i feltet under! 
