Bokanmeldelse:Bill Bryson: 
«En sommer: 
Amerika 1927» 

Bill Bryson gjenoppliver 1920-tallets USA gjennom et dypdykk i en spesielt begivenhetsrik sommer. 

Det var ikke bare flyhistorie som ble skrevet da Charles Lindbergh som førstemann krysset Atlanterhavet i fly i mai 1927. 
Bragden var kanskje enda viktigere symbolsk, skriver Bill Bryson i sin nye bok, som tegn på at USA hadde overtatt stafettpinnen etter Europa som verdens førende kraftsentrum. 
Både økonomisk, kulturelt og politisk, lå en supermakt til støpning. 

Bryson er riktignok ikke så veldig opptatt av å studere hvordan dette maktskiftet foregikk i praksis. 
Han ønsker heller å formidle hva slags samfunn USA var på denne tiden, gjennom fortellinger om datidens fremste personligheter og de viktigste begivenhetene. 

Foruten et interessant portrett av Lindbergh, stifter vi blant annet kjennskap med industriherren Henry Ford, baseballspilleren Babe Ruth og gangsteren Al Capone. 
Tematisk er Bryson innom alt fra den mislykkede alkoholforbudstiden, til filmindustriens store gjennombrudd. 

Forfatteren bruker ikke mye plass på drøfting og analyse, så boken fremstår mer som et kikkhull inn i en epoke, enn en nytolking av denne. 
I den grad leseren utfordres, med unntak for de hyppige refleksene fra lattermusklene, er det gjennom skildringen av epokens mørkere strømdrag. 
Ku Klux 
Klan var så populære at hele 75 av kongressrepresentantene var medlemmer eller tilknyttet den dypt rasistiske organisasjonen. 

Dette var også glanstiden for rasehygienen, og titusener av «evneveike» ble sterilisert. 
At både Henry Ford og Charles Lindbergh beundret de tyske nazistene, er gitt en fremtredende plass i dette urovekkende bildet. 

Fortellingen er like velskrevet og morsom som alltid fra denne forfatterens hånd, og denne gangen overgår han seg selv i bitende satire. 
Om president Calvin Coolidge heter det at hans fremste egenskap var «et nesten totalt fravær av arbeidslyst». 

Gunnar Nyquist har gjort en eksemplarisk oversettelse. 
