Spennende, men ikke så bra
Debutant Ingrid Berglund har laget en temmelig fiks spenningshistorie i «Det svakeste ledd». 
ngrid Berglund: 
«Det svakeste ledd» 311 sider Kr. 
299,- Kagge 

I Faren til psykologen Iselin Norman blir drept, han har vært en forsoffen journalist, og politiet viser liten interesse for å oppklare udåden. 
Samtidig vet Iselin at han har jobbet med en stor sak, og hun tror det ligger noe mer enn et tilfeldig drap bak farens bortgang. 
Via noen pussige hint begynner hun å lete etter svar. 
Hun finner tråder langt inni utenriksdepartementet og tunge internasjonale aktører. 

Plottet fungerer bra, men det er fortalt i en ganske sløv og flat prosa. 
En gang iblant virker det som forfatteren merker det, og ønsker å føre inn litt mer futt i språket, som dessverre resulterer i floskler og beskrivelser av typen: 
«det gikk skjelvinger gjennom kroppen», og «Stemmen var lav og intens, men røpet ikke kaoset inni meg». 

Det er også noen passasjer som virker litt merkelige, som da vår heltinne en aprilkveld drar til Sognsvann og løper tre ganger rundt vannet i sinne etter at hennes forfølgere har tatt livet av en hun nettopp har pratet med. 
Da er du ikke mørkredd, kan man si. 

Den heller merkelige familiehistorien til Iselin, som nøstes opp underveis, forklarer muligens noe av grunnen til at hennes far kan utsette henne for fiender av ytterst farlig kaliber, men igjen virker det vel drøyt. 
«Det svakeste ledd» har blitt en bok der motoren er godt skrudd sammen, mens all staffasjen rundt er mer preget av rusthull og svak finish. 
