Perfekt match når Dr. John møter The Black Keys
Dyrker New Orleans-groovet på «Locked Down». 

ALBUM: 
Tenk deg The Black Keys' punkblues, spilt på gitar og trommer, parret med Dr. Johns voodoo-mystikk. 
Tenk deg «Locked Down»! 

Rett produsent Albumet er et perfekt eksempel på hva den rette produsenten kan gjøre for en artist. 
Det kanskje beste eksempelet er Rick Rubins revitalisering av Johnny Cash på slutten av countrykjempens karriere. 

Men produsent Dan Auerbach, gitarist og låtskriver i powerbluesduoen The Black Keys, har åpenbart hatt planer om å gjøre det samme med Dr. John. 

Voodoo-mystikk New Orleans-legenden Mac Rebennack, bedre kjent som Dr. John, vil for alltid bli husket for sine tidlige plater med psykedelisk r'n'b-funk-blues, fra debuten «Gris-gris» som Dr. 
John, The Night Tripper i 1968, for sine versjoner av låter som «Iko Iko» og «Tipitina» på 70-tallet, for hitlåten «Right Place Wrong Time» i 1973, for sine bidrag på Rolling Stones' mesterverk «Exile On Main Street» i 1972 og for sin urkule framføring av «Such A Night» i The Band-filmen «The Last Waltz» (1978). 

Han ble innlemmet i Rock and Roll Hall of Fame i fjor og nå for tida spiller han rollen som seg sjøl i tv-serien «Treme» - om et New Orleans som reiser seg etter Katrina. 

Samhold og sinne Hans Grammy-vinnende album «The City That Care Forgot» fra 2008, spekket med gjesteartister, ble en manifestasjon av samhold, men også sinne - rettet mot spesielt George Bush' manglende hjelp til Katrina-ofrene. 

«Tribal» fulgte godt opp i 2010, og nå har han altså vært i studio med Auerbach og hans håndplukkede musikere. 

Farfisa-orgel Dr. John har sagt at han følte seg ganske trygg på Auerbach, for barna hans hadde fortalt ham bra ting om hans band The Black Keys. 

Og Auerbach har satt sitt preg på albumet, gjennom å presentere Dr. John i et annet lydbilde som faktisk ikke likner noe annet. 
Men - det er gjort uten å gi slipp på doktorens særpreg. 
Auerbach har bare forsterket det. 

Samtidig er det blitt et album som også nikker til Dr. Johns plater på 60- og 70-tallet. 

Ved siden av å tilby klassisk Dr. John-lyd, gjerne fra hans nostalgiske Farfisa-orgel (elektronisk), supplert med hans karakteristiske, skjærende stemme, legger Auerback inn små samples og små turer med sin egen bluesgitar - stilt inn i Mississippi-modus. 

Blåsere krydrer her og der, og de kvinnelige koristene står for magi i «Big Shot». 
På «Ice Age» dukker det jamen opp noen afrobeat-toner også, og gud får sitt i «God's Sure Good», den mest tradisjonelle og typiske Dr. John-låten på dette albumet. 

Fikk rett Auerbach møtte Dr. John med følgende garanti da han møtte ham på en festival i New Orleans: 
«Jeg skal produsere det beste albumet du har lagd på lenge». 

Og jaggu fikk han rett. 
