Et lysende eksempel
Ellie Goulding: 
Lights 

Lyden av et stjerneskudd. 
Debutplata Lights kunne ikke hatt en bedre tittel. 

Ellie Goulding har lokket publikum til seg som fluer til ei lampe med den skjære singelen "Under the Sheets". 
Men i motsetning til den sviende død fluene møter, slippes vi her inn til en fin samling av poplåter som glimter og skinner akkurat passe sterkt. 

Singelen lyser sterkest, med sine sofistikerte ekkoer og detaljer rundt et gjennomskinnelig, nesten sårt refreng. 
Men også variasjonene innafor et bestemt, elektronisk felt på "Starry Eyed" og "Salt Skin" er gode eksempler på hvordan man gjør ganske streite poplåter interessante. 

Spesielt lyden av Ellie Goulding løfter sangene opp. 
Både stemmen hennes, lys og særegen, og produksjonen, vikles som digitalt sukkerspinn rundt sanger som kunne blitt ganske hverdagslige i hendene på noen som ikke visste å behandle dem. 
Låter som "Your Biggest Mistake" kunne ligget farlig nær en kjedelig Idol-favoritt uten pumpende beats, stopp-start-forløsninger, besøk i britisk dansemusikkarkiv og de andre detaljene som strøs utover plata (Ellie skal være veldig inspirert av Frank Music, flere nysgjerrige som vil sjekke ham ut?). 

Ellie er, sammen med popsøster Marina Diamandis, blant de som gir Storbritannia nye gullstjerner i popboka. 
I sammenligning blir Marina en mer interessant artist enn sin popsøster - slik vi anmeldte plata til Marina And The Diamonds i forrige uke. 
Ellie er den lyse, og lar produksjonen ta ansvar for det særegne, framfor melodiene. 
Allikevel er Lights ei digg og frisk plate. 
Den sammenfatter noen nye trender med noen 90-talls, og Ellies stemme har sin helt egen sjattering av stjernelys. 
