Søtt+Salt = spenstig
Smith og Smule levde det virkelig søte liv en kveld på Hotel Norge. 

— HER SER JO ALT helt ut som før! 
Bortsett fra, bemerket Smule, – at lysekronene i døgnfluedesign er byttet ut med noen mer tidløse lamper som matcher hotellet for øvrig. 

Søtt+Salt har tatt over restauranten Fish på Hotel Norge. 
Interiørmessig var Smith glad for at det meste, inkludert de behagelige stolene, var uforandret. 

En aperitiff i form av et glass champagne, Blanc de Blanc fra Vve Godart et Fils, var en kledelig start på det som skulle bli et utsøkt måltid. 
Dagens meny besto av en syvretter, som kunne kortes ned til en fem- eller treretter. 
En flott meny med hovedvekt på fisk og skalldyr, samt en del trauste, norske grønnsaker som ikke vanligvis får særlig mye «kred». 

FØRSTE FORRETT var et vakkert og vårlig tablå: et lettstekt kamskjell, omkranset av oransje og grønt. 
Gulrotpuré, biter av appelsinkjøtt, appelsinreduksjon, tynne skiver gulrot og fennikel, samt de sarteste, yndigste stilker fra sukkerertplanten, med bitte små, snurrige klatretråder og blader. 

Her var det tre biter av hver komponent, slik at man fikk anledning til virkelig å fornemme smakene, som var upåklagelige. 
Hvitvin fra Burgund ble anbefalt, Rijckaert Viré-Clessé L'Épinet 2007. 
Den var ikke fet og fyldig som forventet, men lettere, tørrere og med en nesten eksplosiv smak av eik, karamell og frukt. 

— Fantastisk. 
Verdt hver krone, utbrøt Smith. 

Neste forrett var konfitert kveite med ulike variasjoner av selleri, samt dillskum og det siste nye innen feinschmeckeri: dillsnø! 
«Snøen» hadde en smak som lå midt mellom marengs og sukkerspinn med dill. 
Som snø smeltet den på tungen. 
Det gjorde i grunnen kveiten også. 

FRA EN KNAKENDE GOD fisk til en annen: 
Lysing var første hovedrett, og Smule mente den aspirerte til å bli den nye «It-fisken». 
Som kveiten lys og fast og med raffinert smak, men denne var om mulig enda mer sødmefull og saftig. 

— Jeg tror dette er noe av det beste jeg har smakt, hvisket Smule. 

Lysingen lå på et «rede» av finstrimlet nykål som var tilberedt sammen med noe salt, muligens spekeskinke. 
Kraften fra fisken smøg seg innsmigrende med, og knapt noe kunne vært bedre enn sjyen som inneholdt, blant mye annet, kyllingconfit. 

Hvite bønner naturell og som puré var nøytralt tilbehør, og søt, karamellisert nepe kompletterte det hele. 

Dåhjort fra Svanøy var andre hovedrett, mesterlig tilberedt med kreative utgaver av rødbet og kålrot. 

Det syntes uoverkommelig å skulle få plass til dessert etter dette, men sannelig, etter at den kom på bordet i all sin herlighet, fantes der plass. 
Valrhona-mousse, melkesorbet og pistasj i form av «snø». 
Gå, man! 

Hva mener du? 
Si din mening her. 
