Plateanmeldelse:Avicii – «Stories» 

Har Avicii laget årets verste plate? 

Tim «Avicii» Bergling har på kort tid blitt en av verdens største DJ’er og produsenter. 
Og som den svenske musikkjournalisten Jan Gradvall skrev da Avicii slapp «True» (omtalt av Gradvall som «vår tids Thriller»): 
Høsten 2013 markerer slutten for tiden hvor man kom unna med å stå med armene i kors og mumle at DJ'er «bare trykker på knapper». 

Joda. 
Dét skal Avicii ha. 
Og det er neppe noen som bestrider det faktum at Avicii kan produsere musikk. 

Ei heller at han har akkumulert så mye penger, både gjennom salg og en helt vill content marketing-strategi, at han kan alliere seg med omtrent hvem som helst i bransjen. 
Benny Andersson, Nile Rodgers, Aloe Blacc og Chris Martin er bare noen av navnene som dukker opp i samme åndedrag som Avicii. 

På «Stories», som han selv noe flosklete beskriver som «låt-orientert», gjør Avicii seg nok en gang avhengig av andres vokalbidrag. 

Det er faktisk ganske fascinerende hvordan Avicii lar seg selv forbli i hovedrollen, når han etter alt å dømme egentlig bare tilrettelegger for at diverse artister, helt uavhengig av sjanger, kan få en upbeat produksjon med takeoff. 

Ikke velger han vokalbidrag med omhu, heller. 
Det er mulig jeg tar feil, men Gavin DeGraw kan umulig gre noen medhårs i 2015? 

Noe annet som fascinerer ved Aviciis produksjoner er hans påtagelige dragning mot kitsch country fra midtvesten, à la republikanernes valgkampmusikk. 

På «Broken Arows» har han fått vokalbidrag fra Zac Brown Band, et band som i fullt alvor spiller banjo, steel-gitar, ukulele og mandolin. 
Om du lurer: 
Låten fungerer ikke som et forsvar for at kombinasjonen «country og EDM» har livets rett. 

De 14 sporene på «Stories» er en så imponerende oppvisning i uinspirert og generisk musikkproduksjon at det eneste jeg etterlates med er frustrasjonen over ikke å kunne fullstendig beskrive den enorme antipatien denne platen får meg til å føle. 

Å høre på «Stories» er som å kikke i interiørmagasiner: 
Det er veldig fine møbler, men hvert eneste rom er ribbet for mennesker. 

BESTE LÅT: 
«Talk To Myself» 
