Sår anger blir vakre sanger
De som ikke er så begeistret for Mark Everett, har en tendens til å mene at han er en sutrekopp. 
Det kan de for så vidt ha rett i. 

Tragiske dødsfall og skilsmisse har satt sitt preg på platene. 
Men som han selv sier: 
— Jeg ofrer min egen verdighet slik at folk kan lære av mine feil. 

Dette er et album om å rote til kjærligheten. 
Everett mener at hans største problem er at han aldri skjønner når han har det bra. 

Platen åpner med 103 vakre sekunder. 
Instrumentale "Where I'm at" er varsom melankoli, forsiktig fargelagt med piano, strykere og blåsere. 

Så følger "Parallels", med noe som ligner oppsummeringen av Everetts liv: 

Woke up lost 

In a world I didn't know 

I shook it off and 

tried to make a go 

Tittelen "Paralles" er et hint til faren Hugh Everett, som formulerte teorien om parallelle verdener. 

I "Lockdown hurricane" kaster han mer ved på bålet, mens vi i "Agatha Chang" nøyer oss med glørne som blir igjen og strykerne som bakgrunn for den akustiske gitaren. 
Sangen handler om å ha forlatt noen man elsker. 
Hva var så viktig i livet at han forlot Agatha? 
Hvordan kunne han være så blind? 

Hadde du spilt "A swallow in the sun" kjappere og lysere, kunne den vært en hit for Beatles i 1966. 
Som den er, blir den nok et kapittel i Everetts myke resignasjon. 

Først i sjette kutt, "Where I'm from", lyder 51-åringen som om han er stand til å stå på føttene. 
Teksten er likevel enda en historie om å ha forlatt det gode man hadde. 

"Series of misunderstandings" er en typisk Everett-tittel, mens "Kindred spirit" er en av hans lysere sanger om tapt kjærlighet. 
Her finnes i det minste håp, selv om anger, smerte og frykt melder seg.I "Gentleman's choice" har forfallet satt inn. 
Verden har ikke lenger bruk for ham. 
"Dead reckoning" er om mulig et enda mørkere øyeblikk, i det minste musikalsk. 
"Answers" er lettere på labben, selv om sangen handler om å mangle svar. 

Det lysner mot slutten. 
I "Mistakes of my youth" har han et håp om at egoet kan overvinnes slik at feilene ikke stadig gjentas. 

Han slutter i samme sinneslag med "Where I'm going" og følelsen av å være på rett kurs. 
En ballade Tom Waits kunne lagd i et av livets lyse øyeblikk. 

— Jeg ville heller vært i et godt forhold og lagd dårlig musikk, enn omvendt, sier Everett. 
Forståelig, men likevel: 
Det er ikke så ille at tingene er som de er. 

Beste spor: 
"Parallels", "Lockdown hurricane", "A swallow in the sun", "Where I'm from", "Answers", "Mistakes of my youth", "Where I'm going". 
