Lyden av heftige skuldertrekk
KONSERTANMELDELSE: 
David Guetta er et bevis på at det er lett å hoppe over hvis lista bare legges lavt nok. 

David Guetta har vært storformats konsert-dj i godt og vel ti år, kanskje den største av dem alle. 
Det er han fordi drinkene han mikser virker, selv om de ikke smaker så godt. 
Det er få nyanser der, lite finesse og lite nytt. 
Lista ligger lavt, så han river ikke. 

Jeg er ganske sikkert i bakevja, men å se en middels motivert fyr veifte uegasjert med hendene mens han spiller ferdigkoket sitt, den store kunstneriske verdien der har jeg veldig vondt for å se. 
Om det bare låt stilig, men det tangerer bare «ok», helt unntaksvis «ok pluss». 
Det hjelper ikke at han øser på med småsnutter av gamle hits heller. 
Nancy Sinatras «Bang Bang» flyter i lufta i 20 sekunder før Guetta kaster seg på pumpene og vi er tilbake til dunkinga. 
No Doubts «Don’t Speak» og allsangsikreren «Seven Nation Army» er også billige triks som virker, selv om de soper det kreative gulvet med måten han behandler dem. 

Det virker, det virker 

I 90 pumpende minutter er det dette som er veien. 
Det er virkelig ikke all verden, men det virker. 
Du verden så det virker. 
Mye kan sies om David Guetta, men en ting er uomtvistelig. 
det virker det han gjør. 
Means to an end-delen av dette er vellykka som bare det. 
Folk danser, hopper og synger. 
Det er et voldsomt trøkk, som vi i stasjonsvognsegmentet sier. 
Lysshowet er hypnotisk og forseggjort, animasjonene svulmer fram og selv om han må grave djupt, klarer Guetta i det minste å late som han er i gassen. 
Det virker, litt på samme måte som Ikea, Vikingarna, Grandiosa og Drillo-fotball virker. 
Det gjørr nyttå, men det finnes mer slitesterke ting der ute, mer spennende, finere, tøffere og skikkelige ting. 
Highasakite en drøy time tidligere, for eksempel, folk som vil noe mer enn å drive felles spensttrening. 

Så er spørsmålet om man kan kritisere en fyr som oppnår akkurat det han prøver å oppnå. 
Hele kvelden er et slags mission accomplished fra vår franske venn, og da skal du være laget av et litt surt materiale for å komme trekkende med «men hørr nå her!». 
Vel, la meg gjøre akkurat det. 

Drøvdtygga dansedop 

Noe av problemet med Guetta, og hans hånddansende kompiser i EDM-floraen er at de har tatt nattklubbene ut i konsertformatet uten egentlig å ha nye særlig mer å bjuda på enn en fest. 
Ingen følelser, ingen vilje eller musikalsk kraft. 
Det er en kaskade av klisjeer som kommer buldrende. 
De samme triksene kommer igjen og igjen, samme tempoet, samme oppbyggingen, samme strukturen og det samme drøvtygde dansedopet. 
Han gjør ikke noe galt, men han gjør ikke noe rett heller. 
Han gjør bare det som virker. 
Kombinasjonen av de visuelle effektene og lyden er ekstremt effektiv, men målt etter kriterier som kreativitet, vilje til å våge og musikalsk oppfinnsomhet kommer han ikke veldig langt. 

Han leverer - selvsagt - sine hits, en strøm av synth-dropps, halvtunge beats, boksvokal, de klassiske oppbygningene med eskalerende intensitet, klassiske elektro-brekk og hans favoritt-virkemiddel «sku ned litt og hør allsangen». 
Publikum er definitivt på klubb, og det koker godt når du nærmer deg scenen. 
Han stjeler som en ravn, det er lov som DJ, men han yter ikke originalene særlig respekt. 
De blir ikke bedre i Guettas hånd, tvert om. 
Det er et halvt minutt med sånn, 45 sekunder med slik, litt mashup og litt lydvridning - og gjenta. 
Og gjenta. 
Og gjenta. 
Og gjenta. 

Quick fix 

Det hjelper ikke at Han Sjøl ser ut til å kjede seg omtrent like mye som jeg gjorde etter de første 20 minuttene. 
For kjedelig ble det, litt for fort. 
Hvis du ikke lar deg blende av konfettien og pyroen og røyken, så var det mye tidtrøyte i settet til Guetta. 
Det ble den litt bråkjekke og ulekre kavalkaden av hits vi vel kunne forvente. 
Ekstrem tilpassa korttidshukommelsen og quick fixer i belønningssenteret i hjernen, men helt uten ambisjoner om noe som helst annet. 

Means to an end. 
Greit nok, men det får være måte på å legge lista lavt. 

Her følger du vår direkterapportering fra Utopia 
