Plateanmeldelse:Ane Brun 
- Leave Me Breathless 

Uvanlig personlig coverlåtsamling. 

ALBUM: 
INDIEPOP 

Ane Brun 

«Leave Me Breathless» 

(Determinerecords/Universal) 

Basert på norsk TVs musikktilbud kan man få fort tro at de fleste artister kun spiller nye versjoner av gamle låter. 
Selvsagt ikke tilfelle, men noe interessant at det er i dette klimaet selveste Ane Brun gir ut et rent coveralbum. 

Her er musikk som først ikke framstår som direkte sammenknyttet, utover at de fleste forholder seg til ulike kjærlighetstemperaturer. 
Plasserer man dem på en tenkt tidslinje, oppdager man at låtene er så tidstypiske for en liten generasjon (undertegnede har vært rundt solen like mange ganger som Brun), at man nesten bare savner tittelmelodien til den franske tegnefilmserien «Shagma». 

Les også: 
Ane Brun om bruddet, kvinnekamp og ny plate (VG+) 

I det perspektivet er det helt riktig at samlingen berører alt fra Foreigner til Nick Cave. 
Mest overraskende er en nær tolkning av Lucinda Williams og en vellykket omdannelse av Radiohead, men Brun tolker samtlige til sine egne. 
Helt egne. 
Sparsommelig arrangert med gitar, forsiktige synther og nølende tangenter. 
Og hennes helt unike stemme. 

I samme, sic, åndedrett skal det påpekes at noen av selve valgene føles slitte. 
«Always On My Mind», «Unchained Melody» og de TO Dylan-låtene er gjort nok ganger før. 
Tolkningene gjør derimot at til og med «Show Me Heaven» (som albumtittelen kommer fra) høres ut som den alltid har soknet under Brun. 
Du skal skrive ditt liv, sa bohemene. 
Ane Brun har i stedet valgt å covre sitt. 

BESTE LÅT: 
«Right in Time» 

TOR MARTIN BØE 
