Fornøyelsespark uten fornøyelse
Det er skuffende kjedelig å jobbe i fornøyelsespark i «Thrillville: Off the Rails». 

Detaljstyring i simulasjonsspill kan være vanskelig å få til på konsoll. 
Men så er heller ikke «Thrillville: 
Off the Rails» det strategiske simulasjonsspillet det på overflaten utgir seg for å være. 

La oss få det sagt med en gang: 
«Thrillville: Off the Rails» er ikke en utfordrer til «Rollercoaster Tycoon»-serien. 
De mange statistiske indikatorene på fornøyelsesparkenes fremgang og suksess, er lite mer enn et forsøk på å skape følelsen av dybde og sammenheng i et spill som bygges på en basis av enkle småspill. 

Musikkspekteret er vidt og spenner fra rosa popmusikk til musikk fra «Monkey Island», noe som bidrar til å skape en hyggelig, bekymringsløs atmosfære som seg hør og bør i en fornøyelsespark. 
Innholdet burde likevel ha vært morsommere for at fornøyelsesparkstemningen skulle vært riktig. 

I «Thrillville: 
Off the Rails» har du til sammen fem parker å åpne opp og styre mot fremgang og popularitet, alle med forskjellig tema og natur. 
En liste over mål som skal nås i hver park, guider deg gjennom spillet og gjør det veldig enkelt å lykkes i jobben som sjef i fornøyelsesparken. 
Dessverre er ikke denne jobben den morsomme drømmejobben man skulle tro den var. 

Nesten uansett hva som skal gjøres av daglig drift i parken tar det form av et eller annet minispill. 
Skal underholdningspersonale trenes opp, trykker du deg gjennom et musikk- og rytmespill med hoppende cheerleadere i bakgrunnen. 
Er det mekanikerbesetningen som trenger opplæring, kopler du sammen ledninger i et ukomplisert puslespill. 

Småspillene myldrer i alt du foretar deg, og du vil finne alt fra spill med klare likhetstrekk med gamle klassikere, mindre underholdende plattformspill til småsprøe spill med tivolitema. 

Resten av tiden vandrer du rundt og snakker med dine gjester og kritikere for å skape venner eller få tips til hvordan parken kan forbedres. 
Du har ikke hatt mange samtalepartnere før det blir kjedelig å gå gjennom den samme småpraten og overfladiske kommentarene. 

Det mest velfungerende elementet i spillet blir dermed berg- og dalbane-byggeren, som på enkelt vis lar deg konstruere dristige byggverk som ikke bare bryter regler for lovlig og sikker konstruksjon, men som også utfordrer fysikkens lover på det sterkeste. 
Jo brattere og farligere, jo større «thrillfaktor» og kvalmere for dine parkgjester. 

Den mest drivende kraften i «Thrillville: 
Off the Rails» er dessverre ikke underholdningsverdien i småspillene det er konstruert på, men det besettende ønsket om å se de grønne fremgangs-målerne til hver enkelt park rykke nærmere og nærmere 100 prosent. 

Flerspillermuligheten er også et puff i riktig retning, men er langt på vei nok til å veie opp for skuffelsen til hoveddelen av spillet. 
Det er fint at det kommer flere spill til Xbox 360 i «ikke-skytespill»-genren, men underholdningsverdien bør likevel ligge høyere enn den gjør i «Thrillville: 
Off the Rails» før jeg kan si meg fornøyd. 

Spillet insisterer til stadighet på at det er gøy å drive fornøyelsespark, men jeg kan dessverre ikke si meg enig. 

PS: 
Spillet er testet på Xbox 360. 
Det er også ute på PC, PS2, Wii, DS og PSP. 
