Spillanmeldelse:«Total War: 
Shogun 2» 

(VG Nett) 
Etter elleve år og seks kritikerroste oppfølgere, returnerer strategispillserien «Total War» til sine østlige røtter. 
«Shogun 2» er både tro mot det gamle og åpen for nyskapninger. 

Krigstrommene i «Total War»-serien har dundret i et forrykende tempo de siste par årene. 
Det er knapt et år siden «Napoleon: Total War» ble lansert, og «Empire: Total War» ble sluppet året før det. 
Nå er det riktignok lov å kalle «Napoleon» en påkostet utvidelsespakke, men offisielt var det en fullverdig etterfølger. 

Når det er sagt, så er det lite ved «Total War: 
Shogun 2» som vitner om hastverksarbeide. 
Kanskje dreier det seg heller om en utviklergjeng som har blitt så drevne på denne typen strategispill at alt sitter til fingerspissene. 

Grunnformelen er akkurat slik man forventer den. 
Her gjelder det å lykkes taktisk nede på slagmarken, samtidig som imperiet ditt forblir framgangsrikt på oversiktskartet. 
Førstnevnte foregår i sanntid, sistnevnte er turbasert. 

Bakteppet er 1500-tallets Japan, en tid hvor keiserdømmet, eller shogunatet, var i krise og nasjonen ble kastet ut i en lang og blodig maktkamp mellom en rekke mektige krigsherrer. 
Som en av disse er jobben din å beseire dine rivaler, slik at du sakte men sikkert kan gjenforene Japan under din klan og ditt styre. 

Sammenliknet med det verdensomspennende «Empire» er «Shogun 2» mindre omfangsrikt. 
Både antallet ulike enheter og områder er redusert. 
Det høres kanskje negativt ut, men jeg ser ikke helt hvordan man skulle unngått det uten å undergrave historien. 

Så var jo «Empire» temmelig ekstremt også, størrelsen på «Shogun 2» er helt på høyde med tidligere «Total War»-spill. 
Kartet over Japan er dessuten som skapt for intense kriger og taktiske finurligheter. 
Faktisk så synes jeg det overgår europa-kartet med god margin. 

På det strategiske planet er territorieutvikling igjen sentrert til hovedbyene, ikke fordelt utover området slik som i «Empire». 
Riktignok er gruver, tømmerproduksjon, havner og liknende plassert separat og kan plyndres av fienden, men oppgradering og utvikling bestemmes i byen. 

Fokuset på industriutvikling er også redusert til fordel for handel. 
Å opprettholde gode handelsforbindelser og ha sikker tilgang på verdifulle varer, er nærmest et krav for å lykkes i «Shogun 2». 
På enkelte tidspunkt stod handelsinntektene mine for to tredjedeler av statsbudsjettet. 

Det er to måter å sikre tilgang på varer. 
Den ene er den tradisjonelle med å eie et område hvor varen tilvirkes, den andre og mer lukrative måten er å kontrollere ulike sjøhandelsveier med fremmede sivilisasjoner. 
Disse er representert med enkeltfelter på kartet, og kontrolleres av den som har handelsskip der. 

Da disse som nevnt er svært innbringende, er det en hyppig kilde til krig mellom konkurrerende klaner. 
Derfor er det aldri en dum idé å beskytte handelsskipene sine med slagkraftige krigsflåter. 

Nytt i «Shogun 2» er også fokuset på familie, generaler og ulike agenter som monker og ninjaer. 
Alle disse har sine egne ferdighetstrær, og når de har samlet tilstrekkelig erfaringspoeng kan man selv velge hva slags egenskaper de skal få. 
Man kan også velge ulike følgesvenner som gir bestemte bonuser. 

Når det gjelder slagene, så skal visstnok de PC-styrte motstanderne kjempe i tråd med «Sun Tzu's Art of War». 
Akkurat det synes jeg er å overdrive en smule. 
Jeg har ikke lest boken selv, men tviler på at det er et kapittel om hvilken feiende flott idé det er å dundre i vei med frontalangrep i en lang, bratt oppoverbakke mot en organisert fiende som er kjent for sine dyktige bueskyttere. 
Eller en hyllest til verdien av å være fryktelig forutsigbar. 

Nå er det ikke meningen å være altfor spydig, for i rettferdighetens navn så er de PC-styrte motstandere noen hakk smartere enn tidligere. 
De tilpasser taktikken sin etter hva du gjør og kan finne på ting som å sende styrker inn i skogholt for å sikre seg mot skjulte flankeangrep. 
Problemet ligger snarere i at de i all hovedsak bare reagerer på det du gjør, istedetfor å være kreative på egenhånd. 

Alt-i-alt så er «Total War: 
Shogun 2» et solid strategispill som tradisjonen tro både viderefører og forbedrer den vellykkede «Total War»-formelen. 
Det er med andre ord bare å kvesse katanaen og pusse kastestjernene, for Japan trenger en ny shogun. 

PS: 
I salg fra 15. mars. 

TOTAL WAR: 
SHOGUN 2 Plattform: 
PC Genre: 
Strategi Alder: 16 Utvikler: 
The Creative Assembly Utgiver: 
Sega Mer info 
