Arn er beste hjemme
Arn vender hjem. 
Siste halvdel av hjemkomsten er virkelig underholdende. 

HANDLER OM: 
I denne siste delen av riddereposet om Arn, møter vi helten i Midt-Østen, der han nå er blitt slottsherre i Gaza under korstogstiden. 
Arn er forvist fra Vest-Götaland, etter å ha fått en sønn med sin elskede Cecilia. 
Og har gjort en strålende militær karriere som tempelridder. 
Mens hans elskede gjennomlider den mange års ventetid i et kloster i hjemlandet. 
Etter et katastrofalt felttog, blir Arn hardt skadet, men han blir funnet, pleiet og til slutt sendt hjem av sin overmann, den geniale og kultiverte arabiske general Saladdin. 

Hjemme i Vest-Götaland møter han omsider sin elskede, og de får lykkelige år sammen. 
Men rivaliseringen om makten i den som et par generasjoner senere skal bli Sverige, fører uvegerlig mot nye stridigheter og et avgjørende slag... 

DOM: 
"Arn II" er akkurat det samme som ener`n: 
En storslagent anlagt ukebladroman, med vakre bilder, store slagscener, imponerende scenografi - og en temmelig skjematisk handling. 
Det gjør seg særlig gjeldende i filmens første del, der vår egen Anders Baasmo Christiansens bueskytende og joviale fremtoning er den eneste som bryter over i retning av en høyst menneskelig figur. 
Men etter hvert går det bedre - når filmens handling flyttes over til Sverige for alvor. 
Riktignok er handlingen og en god del av dialogen fortsatt skjematisk. 
Men de morsomme detaljene blir flere, nærheten til stoffet mer følbar, spenningen - både den ytre og mellom menneskene - stiger. 

Som helhet er "Arn II" svakere enn forgjengeren. 
Men for de mange som så første film, er oppfølgeren et must. 
Og utbyttet er altså slett ikke dårlig, når man først har kommet gjennom ørkenvandringen den snaue første timen. 

JON SELÅS 
