Anmeldelse:Snekker Ole Thorstensen møter kunnskapsløsheten på en nær genial måte 

Boka er like solid som håndverket. 

Hvordan skal det gå med kvaliteten i håndverkstjenestene om fagene forvitrer? 
Hvordan skal kunder stille riktige krav til arbeid og varer de betaler for hvis de mangler grunnleggende forståelse for det praktiske? 
Dette er viktige spørsmål som trenger belysning. 

Ikke bare fordi store kull av skoletapere ikke finner vei inn i lærlingplasser og arbeid der de kan få kunnskap og gjøre nytte for seg. 

Det dreier seg også om fellesskapets helhetlige kunnskapsbeholdning og sammenbruddet i den årtusenlange overføringen fra mester til svenn og lærling. 

Motstemmer 

«Det kunnskapsfrie samfunn» 

Motstemmer 

Markedskrefter, sosial dumping og IKEA-modellen for kortvarige, ensidige løsninger, overflødiggjør kunnskapsrike håndverkere og skyver dem bort. 

Vi som har jobbet ute på bygg og med rehabilitering ser hvordan den økende dokumentasjons- og sikkerhetsmanien, risset opp på møtebord hos byråkrater og akademikere, befinner seg i en helt annen verden enn den faktiske kvalitetsreduksjonen som fremmes av ukyndige operatører og anbudsmani. 
Alle vil ha alt billigst mulig, og undrer seg likevel over synkende kvalitet på tjenester de kjøper. 

Et helt byggeprosjekt 

Et helt byggeprosjekt 

Ved å dokumentere et helt forløp av et byggeprosjekt i dagbokform, tilbyr han innsikt i prosesser som altfor få vet noe om. 

Det dreier seg om ombygging av et loftsareal på Torshov. 
En del av loftet slås sammen med leiligheten under, det bygges soverom, stue, hems, trapp og bad. 
Det settes inn takvinduer, legges gulv, bygges brannvegger og isoleres. 
Hele takkonstruksjonen må endres for å utnytte plassen. 
I tillegg til tømreren og hans folk trengs det rørlegger, elektriker, blikkenslager, murer og membranspesialist. 

Forventning og engstelse 

Forventning og engstelse 

Prosjektet er regnet til å koste godt over én million, og det blir stadig dyrere etterhvert som det kommer tillegg til. 

Slik er det alltid, og den sosiale dynamikken mellom aktørene er delikat og må fortløpende vedlikeholdes. 
Boka forklarer alt dette i ganske detaljert form, uten å bli pirkete. 
Mange lesere vil møte ukjent vokabular, selv om dette på ingen måte er en teoritung framstilling. 

Her er det mye å lære — kunnskap som du kanskje ikke kan overta, men iallfall oppdage at finnes. 

Selve kompleksiteten i et slikt prosjekt er nok det viktigste å formidle. 

Lavmælt omsorg 

Lavmælt omsorg 

Her er det respekt og krav fra begge sider. 

Innimellom jobbingen får forfatteren fortalt noen anekdoter om teite kunder og mislykkede tiltak. 
Man snakker gjerne om «taus kunnskap» når det handler om håndverk, og selv om jeg skjønner at dette viser til ikke-teoretiserbar, innøvd kyndighet i hender og tanker, har jeg alltid tenkt at det er noe rart med uttrykket, noe galt. 

Tause latterbrøl? 

Tause latterbrøl? 

Ikke om du hører latterbrølene fra kolleger rundt lunsjbordet når du trekker fram det ene eksempelet etter det andre på hvordan arkitekter og byråkrater, kunder og naboer driter seg ut med sin kunnskapsløshet. 

Jeg skulle gjerne hatt mer sånt i en slik bok, men innser at det beror på en særinteresse hos meg. 
Thorstensen er beskjeden og sikker i sin framstilling, nøyaktig og samvittighetsfull, og teksten gir et faglig solid inntrykk. 

Lokkevarer 

Lokkevarer 

Og dialogen med den sure fyren som klager over polske håndverkere på Teddys en fredagettermiddag, er glimrende. 

Boka er akkurat like solid som det håndverket han beskriver, og som vi får håpe faktisk er så bra som det høres ut. 
Hans rause omtale av kolleger og det faglige fellesskapet er rørende, og et sant uttrykk for det beste i oss. 
Om politikere og kunnskapsbyråkrater kunne ta seg tid til å sette seg inn i og fremme dette holdningssystemet, ville unge liv kunne få en bedre retning. 
