Neivel, Neneh
Neneh Cherry & co. utnytter sin tilmålte tid på by:Larm dårlig. 

Hun har ikke akkurat boltret seg hemningsløst i offentligheten de siste par tiårene, Neneh Cherry. 
Svenskens mest profilerte innhopp som vokalist i årene siden gjennombruddet med ”Buffalo Stance” i 1989 har utvilsomt vært Youssou N’Dour-duetten ”7 Seconds” (1994), med det voldsomme oppstusset har i stor grad uteblitt. 

Det er kanskje derfor hennes samarbeidsplate med den svorske frijazztrioen The Thing, The Cherry Thing, traff som en vennligsinnet og velplassert knyttneve fra venstre da den kom i fjor. 
Med uredd kartlegging av det humpete terrenget mellom kantete støyrock og seig avantgardejazz som motor stod kvartetten for en av fjorårets mest slitesterke albumopplevelser. 

Under konserten på by: 
Larm stiller Cherry med en annen konstellasjon i ryggen. 
Den britiske duoen RocketNumberNine har høstet lovord fra Radiohead og gitt ut musikk på plateselskapet til Four Tet, og disse to referansene kan stå som poengterte eksempler på hvordan dette skiller seg fra The Cherry Thing – rytmen driver hardere, dansen er mindre abstrakt og støyen mindre skjærende. 

Dette er den andre konserten Neneh Cherry og RocketNumberNine gjør sammen, og det merkes. 
Åpningssporet "Weightless" er skarpskåret, men ufokusert, mens "Cashback" kommer i en uforløst og skisseaktig versjon som blekner mot det strålende utgangspunktet. 
Trioen mangler rutine og det halter rytmisk hist og her, men selve uttrykket mangler i tillegg noe - ikke nødvendigvis flere instrumenter, men en klarere orden, monotoni med et positivt fortegn, nyansene det skinner av. 

Cherry synger riktignok som om det skulle stå om livet, og hun redder egenhendig kvelden fra totalhavari - ikke minst med den svært vakre balladen "Bullshit" (?) og den avsluttende Suicide-coveren "Dream Baby Dream". 
Men med et slunkent oppmøte på altfor store Sentrum Scene - og et påfallende fravær av kjemi mellom trekløveret på scenen - blir dette uansett aldri hennes kveld. 
