«The Voice»-stemmen blir ikke skikkelig forløst
Mange musikalske kokker på Martin Hallas debutplate. 

ALBUM: 
Et knapt år har gått siden den 24 år gamle aurskogingen og tidligere guttesopranen Martin Halla vant talentkonkurransen The Voice. 

Etter kjapt å ha tatt unna det verste utgivelsespresset med en coverlåt-EP, er nå albumdebuten her; plata der han skulle ha fått tid til å vise oss ikke bare stemmen Martin Halla, men også musikeren og låtskriveren. 

Ivrige hjelpere 
Men så enkelt var det visst ikke. 
På laget har Halla sin The Voice-mentor Magne Furuholmen og hans mangeårige samarbeidspartner Martin Terefe, som begge produsererer og bidrar tungt på låtskriversiden. 

Det er dessuten hentet inn en raus håndfull eksterne låtskrivere. 
Selv har Halla bidratt til rundt halvparten av låtene, men bare to er hans helt egne komposisjoner. 

En av dem er til gjengjeld albumets klart beste spor. 

For der første del av «Winter Days» preges av glattpolert, tilsynelatende velsnekret bakgrunnsradiopop - akkurat passe pene og motstandsløse melodier, men med akkurat passe mye driv - er tittelsporet det første som faktisk engasjerer nok til at man lytter. 

Kler det enkle Det er det flere grunner til. 
For det første er det enkle det beste for Halla, som han viste allerede på EPen «Release Me»: 
Det er når instrumenteringen er begrenset og produksjonen intim at nerven i stemme og melodier kommer best fram. 

Det er det heldigvis langt mer av på siste halvdel av plata. 
Men viktigst av alt er det at sangmelodien er hans egen, og følger stemmens styrker helt naturlig og avslappet. 

Det er nemlig ikke gunstig når man på singelen «Ignited» ikke klarer fri seg fra tanken om at melodilinjene er skrevet for en helt annen vokalist med Martin Hallas initialer. 
Og mot Morten Harket holder ikke anspent korgutt-falsett. 

Best på egne ben 
Det er klart det er lite fristende for en nykommer å takke nei til en fast, hjelpende hånd fra en poplegende, men på denne plata er Halla best når han selv har kontrollen. 

Det er selvfølgelig ingen garanti for at resten av låtlageret hans holder samme nivå, men det hadde vært spennende å i det minste få muligheten til å høre hva som hadde kommet ut av en plate som var ikke bare halvveis, men helt og fullt Halla. 
