Stjeler som en ravn, men forvalter tjuvgodset med glans
San Fermin debuterer med finstemt, uformelt orkestrert og eksperimentell pop. 

ALBUM: 
Noen som har gått rundt og ventet på en symbiose av The National, Sufjan Stevens og Dirty Projectors? 
Ikke? 

Vel, det har øyensynlig klassisk skolerte Ellis Ludwig-Leone, og at han satte seg fore å gjøre noe med det, var aldeles ingen dum idé. 

Visst er båndene til inspirasjonskildene tydelige, men de finstemte, uformelt orkestrerte og eksperimentelle poplåtene på denne debuten er sterke nok til at man ikke trenger å la seg affisere av slikt. 

Vokaloppgaven er delt mellom buldrende Allen Tate og den lyst klingende duoen Jess Wolf og Holly Laessig, som veksler mellom sarte koringer og eksplosivt tospann i front. 

Todelingen understreker på godt og vondt det brede stilspekter plata spenner over; fra det myke, melankolske popdramaet i «Casanova» og «Methuselah», via ekspressive «The Count» til de mange små mellomspillene preget av samtidsmusikk og jazz. 

Måten disse nøster det hele stemningsfullt sammen på, bøter effektivt på den umiddelbare følelsen av at det egentlig er to band som står bak. 
