Film:Vaklende krimeksperiment 

«Headshot» starter med et skudd i skallen, før den hopper i tid for å nøste opp historien om den tidligere politimannen Tul, som har blitt ideologisk leiemorder. 

Når han våkner opp etter hodeskaden, ser Tul alt opp-ned. 
Ettersom han lærer seg å leve med denne tilstanden, ser han selvfølgelig det meste i et nytt lys. 

Symbolikken er ikke diskré. 
Det er heller ikke de filosofiske ambisjonene, der filmen pløyer gjennom korrupsjon, kjærlighet, tro, samt en ideologi om å utrydde onde mennesker. 
For hvem er egentlig de onde? 

Som et visuelt eksperiment, fungerer «Headshot» ganske bra. 
Fortellingen, derimot, halter. 
Den hopper mye fram og tilbake i tid, samtidig som stilen veksler fra kjapt, kornete og håndholdt action, via Tuls opp-ned synsvinkel, til dvelende bilder som bugnende visuelle buffeter i det thailandske landskapet. 

Noen snertne kamp- og torturscener trekker opp, men filmen fremstår for opptatt av å være stilig til å bry seg om at det er så mange logiske brister i historien at det blir vanskelig både å følge og å føle med rollefigurene. 

Den oppnår selvfølgelig å være en annerledes film-noir, men samtidig å være en film det er lett å falle av. 

Der «Headshot» er vakker, er den veldig vakker, og der det brister, knaker det stygt. 

INGVILL DYBFEST DAHL 
