Jakten på jødisk slektshistorie
BOK: 
Mellom tabubelagt barnedød og Holocaust. 

Eduardo Halfon: 
Sorg. 
Roman. 
Oversatt av Signe Prøis. 
95 sider. 
Solum Bokvennen. 

Kortromanen «Sorg» åpner med å gripe fatt i en slektsgåte som faren til den jødiskættede, forfatternære jeg-fortelleren Eduardo Halfon, født 1971, helst ikke ville ha belyst. 
Men siden «ingen historie er nødvendig, bortsett fra de historiene vi får forbud mot å fortelle», starter sønnen fortellingen sin med å bryte nettopp dette familietabuet: 
«Han het Salomon. 
Han døde da han var fem, han døde i Amatitlán-sjøen. 
Det var det de sa da jeg var liten, i Guatemala. 
At storebroren til faren min, mine besteforeldres førstefødte sønn, han som ville vært min onkel Salomon, hadde druknet i Amatitlán-sjøen, i en ulykke, da han var like gammel som meg, og at de aldri hadde funnet liket av ham.» 

Men som i Eduardo Halfons første utgivelse på norsk, «Den polske bokseren» (2018), blir det som i barndommen syntes å være udiskutabelt sant snart avslørt som noe tvilsomt, uskarpt, mangetydig. 
Det voksne forteller-jeget i «Sorg» avdekker gradvis, gjennom møtet med ulike mennesker, steder og – ikke minst - et fotografi datert New York 1940, at vesle Salomons skjebne ikke var slik han som liten gutt var blitt fortalt. 
Denne fascinerende demaskeringen av en fortidd familiefortid som motvillig åpner seg - mens også andre døde enn femårige Salomon fester seg i tekstveven - kan minne om et detektivarbeid og utgjør det ene sentrale ledemotivet i teksten. 

Den andre gjennomgripende bærebjelken er knyttet til den jødiske familiens – særlig besteforeldrenes – holocausterfaringer før de havner i et guatemalansk eksil. 
Dette motivisk-tematiske feltet sto sentralt i morfarens Auschwitz- drama slik det på mesterlig vis skildres i «Den polske bokseren», men utvides nå med nye informasjoner som den fiktive Eduardo Halfon nærmest motstrebende skaffer seg da han oppsøker Sachsenhausen og i et arkiv lærer mer om den Lódz-fødte bestefarens befatning med byggingen av det tyske kampflyet 
He 177 mot slutten av krigen – en kunnskap han manglet da han som barn kjedet seg sammen med sin polske morfar på et flymuseum i Miami. 

I sin slentrende eleganse, full av melankolsk uro, er «Sorg» - i sikker norsk oversettelse - en smalere og enklere roman enn det frodige lappeteppet av fortellinger som utgjør «Den polske bokseren». 
Men ser en nærmere på de to tekstene, illustrerer de godt noe dikteren har framholdt i et intervju: 
«All my books are intimately related, like brothers who live far away.» 
