Nøling i fjæra
«Safe Haven» føles som en to timer lang tøymyknerreklame. 

FILM: 
Så var det den tiden på året igjen. 
Tid for den årvisse dramafilmen basert på Nicholas Sparks' romaner. 
For en sandfarget og lavendelblå hverdag forskjønnet vekk fra det hverdagslige. 
For en alminnelighet så glanset og utstudert at den ikke er så mye alminnelig som klisjéfylt. 
For et parallellunivers der pastellfargede prakteksemplarer ustanselig forelsker seg i hverandres to dimensjoner og tilbringer evigheten og en dag med å stirre inn i den andres øyne mens fiolinsuset legger seg oppå soundtracket, bare i tilfelle gitarfingerspillet ikke var følsomt nok for deg. 

Sviskesuppe 

Slik var verden i «Flaskeposten», «Netter i Rodanthe» og «Dear John». 
Slik er den nesten i «Safe Haven», hadde det ikke vært for det nervøse forsøket på å gjøre filmen til 70 % sviskesuppe og 30 % thriller. 

Katie (Amanda Hough) er nemlig på flukt fra noen eller noe. 
Hun hopper på en langdistansebuss og bestemmer seg spontant for å hoppe av i småbyidyllen Southport, og begynne et nytt liv der. 
Over skranken i den lokale altmuligbutikken står den unge enkemannen Alex (Josh Duhamel). 
Alex legger for dagen de viktigste egenskapene en mann kan ha i søtladne dramaer: 
Han er alenefar og omsorgsmenneske, han er tynget av sorg og trenger en kvinnes ømhet, og han har båret nok rundt på sine nusselige to barn til å åpenbare en stram sixpack og bulkete overarmer under t-skjorta når anledningen byr seg. 

Og selv om Katies fortid på et tidspunkt kommer kjørende og banker på døren, er spenningen allerede torpedert av at verken Sparks eller regissør Lasse Hallström, som også regisserte «Dear John», er interessert i å gi heltene sine noe annet enn utmerkede trekk. 
Mysteriet er ikke et mysterium, og var det aldri. 

Kjedelig 

Av alle kjedelige filmer er slike filmer de kjedeligste: 
Minste-felles-multiplum-produkter som vil treffe alle og dermed ender opp kjemisk fri for karakter. 
«Safe Haven» føles som en to timer lang tøymyknerreklame, bare med skytevåpen. 
Men de forsvinner skuffende fort. 
