Tornerose i ny tapning
Imponerende, men overflatisk nyfortelling av det gamle eventyret. 

En praktfullt utstyrt Angelina Jolie står i sentrum for Disneys siste storsatsing. 
Jolie spiller tittelfiguren Maleficent, en fe hjemmehørende i menneskenes naborike, det eventyrlige Heilandet, bebodd av alver og alskens troll. 

Grunnet menneskelig grådighet, maktkamp og svik forvandles lykken hennes til iskald hevntørst. 
Her er det Tornerose kommer inn. 
Hun fødes som Aurora (Elle Fanning), datter av mannen som sviktet Maleficent for å arve menneskelandets kongetrone. 
På Auroras dåpsfest sender feen den berømte forbannelsen over henne: 
På sin 16 års fødselsdag skal hun stikke seg på en tein og falle i en dødlignende søvn. 
Bare et ekte kjærlighetskyss kan vekke henne til live. 

Filmen går ikke bare inn i den onde feens bakgrunn, den nyskriver også kysset som kan vekke den sovende prinsessen. 

Regidebutant Robert Stromberg fikk Oscar for de visuelle effektene i «Alice i Eventyrland» og «Avatar», og har jobbet med visuelle effekter på en rekke andre storfilmer, som «Hunger games» og «Pans labyrint». 
Den erfaringen merkes. 
Filmen er spekket med all magien moderne datateknologi kan skape, og som sådan er den flott å se på, selv om 3D-formatet gjør bildet i overkant mørkt innimellom. 

Så er det også et langt på vei mørkt eventyr Stromberg og manusforfatter Linda Woolverton forteller. 
Mer enn å forholde seg til brødrene Grims opprinnelige eventyr, hviler filmen visuelt på Disney-klassikeren «Sleeping Beauty» fra 1959. 
Men som fortelling må den ta litt for mange snarveier for å gå i hop, og selv om den byr både på action, humor og visuell magi, kommer den aldri helt under huden på Maleficent. 
Til det er den for overflatisk og glatt, preget av en regissør som nok behersker de visuelle kunstene bedre enn fortellerkunsten. 
