Den vanskelige, glatte voldsestetikken
Ingen overgår kinesiske regissører i å forvandle vold til abstrahert, vakker filmkunst. 
Men sannelig, amerikanerne puster dem sterkt i nakken. 

"Frank Miller's sin City: A Dame to Kill for". 
Regi: 
Frank Miller, Robert Rodriguez. 
Med: 
Mickey Rourke, Jessica Alba, Rosario Dawson, Jamie Chung, Bruce Willis, Eva Green, Josh Brolin med flere. 
USA 2014. 
1 time 42 minutter. 
Aldersgrense: 15 år. 
Egnethet: 
Ungdom / Voksen. 

Et kroneksempel er "Sin City"-filmene til regissørene Robert Rodriguez og Frank Miller, bygd på historier fra sistnevntes ultravoldelige tegneserieromaner. 

Oppfølgeren – A Dame to Kill for – imponerer i likhet med nr. 1-filmen (2005) med den ekstremt gjennomførte noir-stilen. 
De live-innspilte scenene er så bearbeidet i datamaskinen at de vipper over i å kunne kalles "tegneserie"-film. 
Et eksempel på lekre grep er å skru alt over i svart-hvitt, men la ett eller to bildeelementer beholde en sterk farge. 

Miller og Rodriguez' verk vekker ambivalens. 
All volden dempes og ufarliggjøres på sett og vis fordi man blir imponert av det visuelle formspråket. 

Men den glatte estetikken har noe trøttende ved seg. 
Formen klarer slett ikke å utradere det grove innholdet med blant annet knekking av fingre og øyne som rives ut. 
I lengden blir jeg lei av at det utelukkende handler om det rå livet i Sin city, der gambling, svik og menneskeforakt fører til tortur og drap i bøtter og spann. 

At filmen dramaturgisk strever med å holde på oppmerksomheten skyldes at manuset fletter sammen flere historier med ulike skurker og helter, historier som etter hvert gjør en riktig matt fordi de ikke sier noe nytt, men bare gjentar og gjentar bildene av kvinner som bedratte kjønnsobjekter (nattklubbdanseren Nancy) eller falskspillere (den onde Ava), menn som muskelbunter (heltene Marv og Dwight) og kåte maktmenn (den onde senator Roark). 

Kollega Arild Abrahamsen skrev om den første "Sin City": 
"Dette er en film noir uten genrens innebygde tilbakeholdenhet, og det er historiefortelling uten sjel." 

Det sammen kan sies om nr. 2-filmen. 
