«Gitartonene drypper som regn over det akustiske underlaget»
Gledelig gjenhør med sjangerdefinerende 90-tallsduo. 

ALBUM: 
For et band som har gjort det langsomme til sitt varemerke, er det kanskje bare passende med 17 år uten en plateutgivelse (vokalist Hope Sandoval har riktignok klart å klemme inn et par soloplater). 

Men nå var det hyggelig med noe nytt. 
For selv om andre har tatt opp arven (Beach House, for å nevne noen), er det noe eget ved duoens søvnig slepende, tilbakeholdent dramatiske alternativpop. 

På fjerdeplata er mye som før, men det er lite å høre til de tidstypisk klangfylte fuzzgitarene. 
Til gjengjeld er elementene fra folk og blues videreført, med bløtt elgitarspill eller slide guitar som snor seg rundt Sandovals fengslende, myke sang. 

I nydelige, Cat Power-aktige «Common Burn» drypper elgitartonene og xylofonen som regn over det akustiske gitarunderlaget; i den like flotte åpningslåta «In My Kingdom» pakkes de mykt inn i orgel og rolig slentrende trommespill. 

Andre spor er mer spartansk instrumentert — men med bare litt mer kjøtt på det akustiske gitarbeinet kommer magien virkelig gjennom. 
Minimalistiske «Sparrow» viser at ikke mye skal til: 
En ekstra gitar, en tamburin og litt cembalo holder i lange baner. 
