Møsters kompromissløse vulkanutbrudd
Intenst dypdykk i den musikalske underverdenen 

«The Inner Earth» har saksofonisten Kjetil Møster satt som tittel på sitt nye album som kom ut for en uke siden. 
En musikalsk reise til jordens indre med alt det som forefinnes av lava og merkelige skapninger under overflaten. 
Og som ble presentert for det bergenske publikum fredag kveld. 

Det er i høyeste grad et stjernelag av musikere Datarock-saksofonisten har satt sammen. 
På frenetisk bass Nikolai Hængsle Eilertsen med fartstid både i BigBang og Elephant 9. 
Resten av kvartetten utgjøres av to tredeler Motorpsycho med Hans Magnus «Snah» Ryan på oppfinnsom og rølpete gitar og Kenneth Kapstad som den rene tornadoen bak trommene. 
I to år har gruppen eksistert som et sideprosjekt til musikernes mer faste band med sporadiske konserter på jazzfestivaler – blant annet årets Vossajazz og Nattjazz i fjor. 

Selv om det er fullsatt i Sardinen på USF, kan ikke publikumsoppslutningen måle seg med Morten Harkets utsolgte konsert i nabolokalet Røkeriet på samme tid. 
For musikalsk er Møster! en grenseløs blanding av prog, frijazz, jazzpunk, psykedelia, krautrock og støy. 
En krevende smeltedigel som sannsynligvis aldri vil kunne nå noe massepublikum. 

Det blir nøyaktig like heftig og kompromissløst som forventet. 
Hovedparten av konserten er en ren gjennomgang av den nye platen. 
Fra en lett eksperimentell start der musikerne føler hverandre (og publikum) på tennene – via mer melodiøse partier med 70-talls prog og krauttendenser til lett småfunky tema. 
Men med Møster! er det strengt tatt håpløst å snakke om musikalske sjangre. 
Og materialet fra platen er mest en ramme og et utgangspunkt for improvisasjon. 

Det er intenst, krevende og definitivt ikke noe for sarte ører. 
Høyt og brutalt. 
Ikke alltid like lett å følge med i svingene selv om den røde tråden hele tiden er til stede. 
Med titler som «Descending Into This Crater», «Mount Vesuvio» og «Magma Movement» er det ingen overraskelse at det både buldrer og bråker av både vulkaner og flytende lava. 
Det var heller ikke vanskelig å gripe den skumle stemningen i låten «Tearatorn» som omhandler et skummelt uhyre i dypet. 

Samspillet fungerer perfekt. 
Og publikum, som vet hva de har gått til, er ellevilt begeistret. 
I motsetning til under fjorårets Nattjazz der halve salen forsvant etter kort tid. 
Som avslutning og ekstranumre et par av låtene fra Møsters første album som kom ut for et par år siden. 
Blant annet «Ransom Bird». 
– Vår lille hitlåt som Kjetil Møster lett ironisk uttrykte det. 
