Filmanmeldelse «IT»:Har IT-faktoren 

Angsten for klovner og avløp er klar for en ny generasjon. 

Skrekkfilm 

USA. 
15 år. 
Regi: 
Andrés Muschietti 

Med: Jaeden Lieberher, Bill Skarsgård, Sophia Lillis og Finn Wolfhard. 

Klovnen skulle liksom representere noe koselig, men så kom Stephen King og gjorde slutt på moroa. 

Les også: 
«IT»-filmen får oppfølger 

Noe kreditt går selvfølgelig til den virkelige morderklovnen John Wayne Gacy, men for de av oss som støtte på miniserien «It» (1990) i en litt for tidlig alder, er det Pennywise som har skylden for det anspente forholdet til oversminkede gjøglere og dusjsluk. 

Les også: 
Skrekk-kongen hyller norsk regissør 

Den nye visualiseringen av Kings roman tar oss tilbake til Derry, en nordøstlig amerikansk småby der alle voksne er håpløse og barna er utstyrt med kjeften til sjømenn. 
Det finnes to typer mennesker i byen - mobbere og ofre. 
Gjengen av syv pubertale og knekte sjeler som vi heier på hører til sistnevnte, hvilket gjør dem til ypperlig bytte for It - et jævelsk ondskap som dukker opp omtrent hvert 27. år for å nære seg på frykten til Derrys yngste beboere. 

Atmosfæren er skitnere og mer klaustrofobisk, nostalgien dreier seg om åttitallet framfor femtitallet og historien er mer rett frem. 
Det er kun barndommen til the Losers Club som får plass i løpet av disse 130 minuttene. 

Les mer: 
Skumle klovner forbløffer politiet 

Filmen møter et par dramaturgiske fartsdumper når den skal introdusere oss for bagasjen til hele syv hovedfigurer, men regissør Andrés Muschietti fikser dette forbausende godt. 
Der originalen vekslet hyppig mellom voksenlivet og barndommen til hovedfigurene, er historien mer oversiktlig denne gangen. 

Blant blodsprut, barnedrap, incest og nifse ballonger, er det også en genuin varme som får tid til å utvikle seg. 
Kjemien mellom spesielt Bill, Ben og Beverly føles ekte og den rappkjefta Ritchie får en nydelig sans for komisk timing via Finn Wolfhard, kjent fra «Stranger Things». 
Vi snakker om en vennegjeng med tette nok bånd til å konkurrere med «The Goonies» (1985) og «Stand By Me» (1986). 

Fikk du med deg: 
Den nye Skarsgård-stjernen 

Selv om Bill Skarsgård får mindre spilletid enn fortjent, leverer han en gnistrende Pennywise, altså Its mest ikoniske inkarnasjon. 
Tim Currys original minner om en bakfull Krusty i forhold. 
Muschietti kunne ha kjølt ned CGI-effektene og den og den til tider overtydelige musikalske skremselhjelpen, men kommer ikke unna at han har laget den mest effektive Stephen King-skrekken på over tredve år. 

Det «It» virkelig klarer, som få andre skrekkfilmer får til, er at den gir deg karakterer du bryr deg om - så man teller ikke ned til neste dødsscene, men klinger heller til håpet om at hver eneste én av våre syv tapere overlever. 
Derfor trenger man bare kanten av kinosetet. 
