...og der kom julestemningen
Flottere julekonsert enn Inger Lise Hopes «Fredelig jul» skal du lete lenge etter. 

Fredelig jul med Inger Lise Hope 

Sted: St. Petri kirke, søndag kveld 

Varighet: 1 time og 25 minutter 

Publikum: 
Utsolgt 

Gjesteartist: 
Espen Hana 

Musikere: 
Petru Popa, Bernt Yngve Kvam, Svein André Davidsen Olsen og Theodor Barsnes Onarheim 

Det er vanskelig å tenke seg et flottere lokale for en julekonsert enn St. Petri kirke i Stavanger. 
Ikke bare på grunn av den glimrende akustikken, men også takket være det visuelle, for anledningen sobert pyntet med dempet belysning, juletre og levende lys. 
Det er noe ved dette kirkerommet som uanstrengt kombinerer det storslåtte med det enkle og folkelige. 
Sånn sett utgjør det en perfekt ramme for Inge Lise Hopes julekonsert, som gjør akkurat det samme, musikalsk sett. 

Det er femte gang 27-åringen arrangerer julekonsert, og hun har åpenbart opparbeidet seg en stor og trofast fanskare i løpet av denne tiden. 
Med god grunn, skulle det vise seg. 
Hope og det fire mann store bandet framførte en utrolig velklingende og stemningsfull konsert. 
Det er det for så vidt mange som får til, men Hope har den typen x-faktor som skiller de gode fra de enda bedre. 

Best live 

Hope ga ut sitt foreløpig første album i fjor, juleplaten «Fredelig jul». 
Noen av sangene var hentet herfra, og i likhet med albumet var konserten bygget opp med litt engelsk og litt norsk, litt klassisk og litt poppete, sydd elegant sammen av dyktige folk. 
Likevel er konsertversjonen av Hope langt å foretrekke. 

Hope og bandet gjør ikke de helt store sprellene, men har likevel et visst særpreg. 
Jeg tror for eksempel det er første gang jeg har hørt «Mitt hjerte alltid vanker» med gitarsolo, men det fungerer faktisk ypperlig. 
Hun har også laget en ny versjon av Schuberts «Ave Maria», et stykke hvor Hope virkelig får vist fram sin stemmeprakt. 
Det skal ikke holdes mot noen om de måtte fram med lommetørkleet her. 
Når det er sagt: 
Hope synger aldeles nydelig på alle sangene, og har et imponerende register og en utrolig finstemt dynamikk. 
Både hun og bandet veksler tilsynelatende uanstrengt mellom det helt stillferdige og det intenst kraftfulle, og de takler begge deler like godt. 

Koselig Hana 

Etter bare fire sanger overlater Hope og bandet podiet til Espen Hana, som hun spilte sammen med i «Skjønnheten og udyret» i Sandnes i 2015. 
Hana tilfører en mer tilbakelent stemning og skaper småhumring i rekkene når han forteller om hvor mye innpakningspapir man ender opp med når man har like mange unger som ham, og at han ved et tilfelle kastet den ene trillingen i den grønne dunken fordi vedkommende forsvant i papirhaugen. 
Men Hana er en mester til å kombinere humor med det litt såre alvoret. 
Han framfører blant annet en egenskrevet tekst om å komme hjem til jul, med et noe overraskende melodivalg: 
Gladsalmen «Hvilken venn vi har i Jesus». 
Men det funker, og det er både fint og litt rørende. 
Etter to nummer kommer Hope inn igjen, mens Hana blir sittende ved flygelet. 
Sammen synger de Maria Mena-sangen «Home for Christmas», men siden Hana ikke helt klarer å identifisere seg med teksten, har han laget sin egen. 
Løye og fint igjen. 

Hope slipper også til gitarist og kjæreste Svein André Davidsen Olsen som duettpartner. 
Han tilfører et litt rustikt preg til Hopes klokkeklare sang, og det passer godt til låtvalgene: 
«Baby it’s cold outside», «Driving home for Christmas», samt Dumdum Boys-sangen «Stjernesludd», som kanskje er mest kjent i julekonsert-kollega Kurt Nilsens versjon. 
Olsen/Hope-varianten er minst like fin, og den ligger tettere opp mot originalen. 

Hope har til tross for sin unge alder lang erfaring som artist, men har likevel beholdt en god porsjon ungdommelig sjarm. 
Hun er ekstremt lett å like, kanskje først og fremst fordi det hun leverer oppleves som så ektefølt. 
Hvis man sliter med å komme i julestemning, er det bare å oppsøke konserter som denne. 
