Nesbrurevyen 2018:Det er ingen snarveier til en god revy 

Det har nok gått litt fort i svingene i forberedelsene til denne usammenhengende revyen. 

Den gjennomgående historien i Nesbrurevyen 2018 Kleint handler om Pubert – en pubertal, nerdete gutt med sterke følelser for den kuleste jenta på skolen – Pernille. 

Lite er vel kleinere enn å prøve seg på den man er håpløst forelsket i, og Pubert hjelpes godt på vei av sine Aune Sand-inspirerte kjærlighetserklæringer. 
Mot alle odds viser det seg at Pernille er forelsket i Pubert også. 
Det eneste som kan stå i veien nå er Pernilles «psycho» far som skjeller ut gutten på det groveste. 

Fortellingen om Pubert og Pernille byr på pinlige situasjoner, men er vanskelig å få tak på. 
Karakterene er endimensjonale og vi får ingen forklaring på hvorfor de oppfører seg som de gjør. 
Hvorfor har faren på seg Felleskjøpet-caps og hvorfor er han så forferdelig sint? 

I første del av forestillingen virker også publikum til tider litt beklemt. 
Sånn sett lever revyen opp til navnet sitt, men vi skal jo helst le også. 

Snarveier 

Nesbrurevyen har samlet mange flinke talenter på scenen, både blant danserne, sangerne og musikerne. 
Kolbjørn Svendsens stemme, som fjorårets anmelder ville ha mer av, imponerer stort, blant annet i Frank Sinatras «The way you look tonight». 

Problemet er at aktørene ofte er best hver for seg. 
Bandet viser for eksempel hva de er gode for i mellomspillene, men sliter med å backe enkelte av sangene. 

Når solofremførelsen av «Min første kjærlighet» etterfølges av et rent dansenummer, og deretter et rap-nummer (riktignok veldig sjarmerende med vaktene som dansere), kommer følelsen av å være på talentshow snikende. 

Revy trenger ikke bare være tøys og fjas. 
Men det bør være en helhetlig ramme rundt forestillingen, gjennomarbeidede tekster og godt innøvede sketsjer. 
Her faller Nesbrurevyen gjennom. 
Innslagene henger ikke sammen, og litt for ofte ender sketsjene uten poeng. 

Det underbygges av at mange sanger bare fremføres i sin originale form og med «playback». 
Det virker rett og slett som om revyskaperne har tatt noen snarveier. 
Hadde de bare tatt seg litt mer tid, kunne sikkert tekster og fremførelser vært mer originale. 

Det kommer heller ingen god begrunnelse for forestillingens tema. 
Selv om det meste kan gjøres pinlig ved å trekke frem en dildo eller snakke om bæsj, blir det sjelden verken skarpt eller morsomt. 

Det beste til slutt 

Etter pausen tar revyen seg riktignok opp. 
Gutten som ender i seng med Trine Skei Grande på fest, Siv Jensen som ikke kan huske at hun var partileder, Mamma til Michelles audition for en far til sitt fjerde barn og Ulrikke Falch som «slut-shamer» en jente som lå med Trond Giske kommer på løpende bånd. 

Her viser Nesbrurevyen at de mestrer satire, parodier og overraskende vrier. 
Hadde det bare vært mer av dette utover de tre første innslagene i andre akt. 

I stedet fisler revyen ut i en ubegrunnet grønnsaksdans. 
Pubert og Pernille får hverandre, uten at vi helt skjønner hvorfor den gale faren gir seg så lett. 
Avslutningsrefrenget handler om å «fjerne vår kleinhet steg for steg». 
Resten av teksten er like klein, uten at det er mulig å forstå om det er med vilje eller ei. 

Nesbrurevyrevyen gjorde comeback i fjor med showet «Oppstandelsen», etter noen års revypause. 
Kjære Nesbruelever - ikke gi dere, men start planleggingen litt tidligere neste år! 
