Østrogen-karaoke
Jeg synes store TV-skjermer og dyr elektronikk er sexy. 
Jeg drikker øl av flaska og kan bli satt ut av fine pupper. 

Jeg har hår i ørene og på ryggen. 
Shelby Cobra får meg til å sikle. 
Store eksplosjoner er noe av det vakreste i verden. 
Jeg har aldri telt en eneste kalori i hele mitt liv. 

Jeg er mann, med andre ord. 
Derfor føles «Singstar Anthems» som om Sony hisser til krig mot alt som er maskulint her i verden. 
En runde med dette nye spillet i den populære karaokeserien til PS2, suger rommet tomt for testosteron. 

Bonnie Tyler. 
Take That. 
Cher. 
Steps. 
Pussycat Dolls. 
LeAnn Rimes. 
Donna Summer. 
The Weather Girls. 
Whitney Houston. 
Girls Aloud. 
Charlotte Church. 
Gloria føkkings Gaynor. 

20 forferdelige låter (OK, 18 da - Queen og Scissor Sisters er helt greie) som får meg til å gnisse tenner i pur smerte. 

Samtidig er det ingen tvil om at det er det mest uniforme «Singstar»-spillet til nå, og det må jeg - noe motvillig - applaudere. 
Det har en klokkeren målgruppe, noe de mer sprikende, tidligere spillene i serien har manglet. 
Og for å si det sånn: 
Målgruppen er ikke meg. 

Derfor blir terningkastet muligens fullstendig meningsløst for deg, du får selv la låtlisten avgjøre. 
Terningkastet er også justert opp av hensyn til dette. 

Men selv om du skulle elske disse låtene, bør du få med deg at låtlisten er redusert med en tredel fra tidligere utgivelser - «Singstar Anthems» har bare 20 forskjellige sanger. 
Prisen er derimot den samme. 

Dessuten er konseptet helt likt det du er vant til fra før. 
Jeg vet ikke helt hva Sony kunne ha gjort annerledes for å friske ting opp, men det begynner å bli litt gammelt nytt dette her. 

PS: 
Spillet koster 550,- hvis du trenger mikrofoner også. 
