iPod Nano
TEST: 
Apple ser ut til å gjøre alt riktig om dagen, og iPod Nano er en het kandidat til kåringen av årets gadget. 
Men er det en god MP3-spiller? 

Det er noe helt spesielt med Apple. 
Det kan virke som om ingen detaljer er glemt når det kommer til utforming av nye produkter. 
Ikke bare selve produktet, men også innpakningen virker gjennomtenkt til minste detalj. 

Alt annet enn ordinær 

iPod Nano er intet unntak. 
Den erstatter iPod Mini, som brukte en mini-harddisk. 
Lillebroren i serien, Shuffle, har ikke en gang skjerm. 
Etter vår mening beviste sistnevnte hvor sterk hypen rundt iPod er og har vært. 
Shuffle er i våre øyne en høyst ordinær minneplugg-spiller, likevel har den fått svært mye omtale og oppmerksomhet - fordi det var en iPod; et av dette årtusenets sterkeste merkenavn innen forbrukerelektronikk. 

Nano er derimot alt annet enn en ordinær spiller. 
Den kommer i en meget enkel, elegant og minimalistiske eske. 
Denne åpnes som en bok, og til høyre ligger Nano som en slags juvel. 
Den blankhvite overflaten kjenner vi igjen fra tidligere modeller, med skjermen øverst og det karakteristiske trykkfølsomme hjulet. 
All betjening skjer ved hjelp av hjulet og knappen i midten. 
Forsøk på etterligninger har etter vår mening aldri blitt mer enn halvparten så gode. 

"Helt utrolig" 

Det er først når du tar Apple Nano ut av esken du oppdager hvor liten den er. 
Overflaten måler 9 x 4 cm, den er ufattelige 6,9 mm tynn, og vekten stopper på fjærlette 42 gram. 
Utrolig nok rommer den et minne på 4 GB, nok til rundt 1000 sanger i OK kvalitet. 
En rimeligere utgave med halvparten så stor kapasitet finnes også. 

Dessuten har den en skarp og fin fargeskjerm, som leses svært lett også i direkte solskinn. 
Til slutt: batterilevetid til 14 timer med nonstop musikkavspilling. 
Det er ikke nanoteknologi, men disse egenskapene i en så tynn sak er banebrytende nok. 

Flere tekniske data 

Baksiden er i speilblank, og det tar dessverre ikke mange sekundene før iPod Nano ser veldig brukt ut. 
Verre blir det når den ligger i lommen, både forsiden og baksiden blir fort ripete. 
Da er det plutselig ikke så veldig lekkert lenger, dessverre. 
Dette er en spiller som må behandles med omhu dersom du ønsker å bevare det lekre inntrykket. 

Funksjonsmessig er den absolutt enkel. 
Det er en musikkspiller, en alarmklokke, kalender får du, og et spill "Bricks" eller "Breakout" som en viss Steve Jobs var med på å utvikle den gang han var en ung og energisk utvikler hos Atari. 
Morsomt. 
Den kan også viser bilder, men vanlige funksjoner som radio og stemmeopptak må du klare deg uten. 

Vi er heller ikke veldig imponert over støtten for forskjellige lydformater. 
MP3 og M4A/M4P går greit, men WMA må konverteres i iTunes. 
Filer med Microsofts kopibeskyttelse støttes av mer enn 70 MP3-spiller, men her kan du bare glemme det. 
HE-AAC, Ogg Vorbis og andre, plassbesparende formater støttes heller ikke, selv om det hadde vært strålende på denne typen spiller. 

Men hva med lyden? 

Øreproppene som følger med er av "gamletypen", som henger under haka. 
Vi ser oftere og oftere øreplugger med "en kort og en lang", til å henge over nakken. 
Den typen er etter vår mening langt mer praktisk, for eksempel når du ønsker å ta ut proppene midlertidig. 
Lydnivået kan du justere høyt nok til at spilleren kan brukes på flyet, men lydkvaliteten er ikke mer enn middels god. 

Du kobler Nano til PCen ved hjelp av den medfølgende hvite USB-kabelen. 
Da lades samtidig batteriet. 
Spilleren dukker opp som en ekstern disk i Windows Utforsker, men skal du overføre musikk må du bruke iTunes-programvaren. 
Overføringen skjer via USB 2.0 High Speed, et album blir dermed overført på få sekunder. 
Vi har sansen for iTunes, men slår alltid av automatisk synkronisering før vi kobler spilleren til - noe som i våre øyne er en nødvendighet dersom du sitter på en stor musikksamling på PCen. 

Konklusjon 

Joda, Apples lille iPod Nano kommer garantert til å selge i bøtter og spann. 
Vi kan ikke nekte for at vi har lyst på en selv, men mest når vi har lyst å bli lagt merke til, og ikke nødvendigvis når vi ønsker den beste lydopplevelsen. 
Det er egentlig en grei oppsummering av hele iPod-konseptet. 
