Fransk eleganse
Stephen Hough har jeg fulgt opp igjennom årene, først i klavermusikk som glimret med sitt fravær i konsertsalen, slik som klaverkonserter av Hummel, så siden med flotte tolkninger av Schumann og Liszt. 
I høst kom en innspilling med Griegs klaverkonsert og Liszts to klaverkonserter med Bergen-filharmonikerne. 
Houghs spill var upåklagelig, men Bergen-filharmonikerne under Andrew Litton hadde tatt for lett på oppgaven. 
Nå sent i høst, i anledning av sin 50-års dag, kom Stephen Hough med samtlige Chopin-valser. 
Det er et vågalt prosjekt – valsene er spilt inn av de fleste store Chopin-fortolkere. 
Og vi skulle tro, ut fra det Hough tidligere har spilt inn, at han ville gå mer rett på sak, noe som kan forskusle det særegne hos Chopin. 
Men Hough består prøven med glans. 
Der er en rytmisk frihet her, som er alfa og omega i Chopin – noe Hough for øvrig har studert i innspillinger av legendariske pianister som Benno Moiseiwitsch og Alfred Cortot. 
Hough har den rette fleksibiliteten når frasene dannes og rubatoen (frihet i rytme og tempo) er overbevisende. 
Hør f. eks på vals i ciss-moll op. 
64 nr. 2 (spor 7) med fjærende rytmikken og en delikat klangbehandling. 
