Årets norske rock-plate kom tidlig i år
Tilfeldighetene (?) vil ha det til at My Midnight Creeps gir ut «Histamin» i samme uke som The Stooges kommer med plate for første gang siden 1973. 

GENRE: ROCK My Midnight Creeps: 
«Histamin» (MMC / EMI) 

Robert Burås har nemlig ett bein solid plantet i skittenrocken til Iggy & Co. fra denne tiden, men er i dag et syvmilssteg foran sine helter. 

Det andre beinet til Burås står fjellstøtt i den britiske rock-tradisjonen mot slutten av sekstitallet, etter at Rolling Stones og Animals hadde oppdaget magien i den amerikanske bluesarven. 

Disse innflytelsene er destillert ned til et blytungt og gitarkåt angrep på de skjøreste nervesansene, levert med kunnskap og kjærlighet til rockens styggvakre indre. 
For å bruke en mer moderne sammenligning fremstår «Histamin» som en desperat og melodiøst foredlet videreføring av «Grit», det hittil mørkeste og mest voldsomme følelsesutbruddet til Burås' moderband, Madrugada. 

Han har dessuten en mindre slepen stemme (tenk Eric Burdon i sine glansdager!) enn Sivert Høyem som står perfekt til det rullende og kantete, men likevel suggererende lydbildet på «Histamin». 
Denne platen er en sjeldent vellykket heksegryte av nytt og gammelt. 
Rock for viderekomne, rett og slett. 

ANBEFALTE KJØP: 
«Shot By The Blues», «Don't Let It Bring You Down», «Made Of Stone», «Kitchie Kitchie Ki Me O», «Love Is Gone». 
