Plateanmeldelse:Frk. 
Fryd - «Hjertebank» 

Billyhyllen neste. 

These girls don’t play any «girly rock». 
Så sto det inntil veldig nylig i uthevet skrift på denne stavangerkvartettens hjemmeside. 

Det virker defensivt, en forsvarsmekanisme tilknyttet bandnavnet? 
Viktigst er det uansett at de ikke spiller spesielt bra rock. 

Jentene er rundt 21 og rimelig energiske. 
Men de skal ha holdt på i ni år, og i lys av fartstiden er det snålt at Frk. 
Fryd låter såpass amatørmessig. 

Lyden er proff. 
Altfor proff: 
«Hjertebank» er en plate på kollisjonskurs med seg selv, bandets enkle punkpop fremstår bolet. 
Produksjonen høres ut som Dumdum Boys, musikken som noe man ville blitt imponert av ved en skoleavslutning for elever ved videregående. 

I overkant enkle tekster og altfor mange Pixies-klisjeer – fremfor alt den evinnelige Kim Deal-bassen – bidrar heller ikke til å dra inntrykket opp. 
Tyngre satsning på lokal dialekt ville muligens hjulpet, men fremfor alt er «Hjertebank» nærmest en parodi på «major label-punk». 

Man føler seg litt som Sjanten, minus forelskelsen. 

BESTE LÅT: 
«Tyvens dans» 
