Bokanmeldelse:Arne Borg: 
«Om en dag eller to» 

Vanskelig å ta denne boken på alvor; et kjapt referat på 142 sider kan knapt kalles en roman. 

Roman 142 sider 329 kr. Forlaget Oktober 

Arne Borgs andre utgivelse er basert på en helt grei idé: 
Den 25 år gamle Oslo-gutten Toralf Enstad har avbrutt musikkstudiene og takket ja til et engasjement som musikkansvarlig for en lokal teatergruppe i Otta. 

Der blir han værende i åtte år, selv om han ikke helt forstår hvorfor. 
Det skjønner heller ikke leseren. 
For ikke én eneste gang forsøker forfatteren å pirke i dybden, men serverer kun overfladiske referater fra sangøvinger og gåturer. 
Når Toralf skal gjøre det slutt med kjæresten Berit Lyngås, får leseren kun vite at hun blir «fortvilet». 

Etter åtte år drar Toralf hjem til hovedstaden, hvor han får seg jobb som ekstrahjelp i en kiosk, mens han drømmer om å bli politisk aktiv. 
Men det strander i mislykkede avisinnlegg. 

Seks år senere er han, i en alder av 39, fremdeles ekstrahjelp i samme kiosk og vi får et kort glimt av moren i kjøkkenvinduet i Ullevål Hageby, en scene hvor leseren faktisk merker at noe står på spill. 
Men også dette skusles lettbent bort. 

I én av de få tankerekkene til hovedpersonen kritiserer han det nye, teknologiske Oslo, som i løpet av tiden han bodde i Otta, fra 1996-2004, er blitt så moderne at folk til og med har bærbare datamaskiner. 

Noe sånt var helt utenkelig i Otta, mener hovedpersonen. 
Men hvor langt ute i ødemarken ligger egentlig Otta? 

Det er vanskelig å ta «Om en dag eller to» helt på alvor. 
Det kan tenkes at den overfladiske fortellerstilen er ment som et motstykke til dagens trend med store, episke romanutgivelser. 
I så fall var det en dårlig idé. 
