Suppe på en spiker
Den forbløffende kjedelige «Annabelle» utvider «The Conjuring»s univers på en måte som også forringer moderfilmen. 

FILM: 
Med en omsetning på 318 millioner dollar er fjorårets «The Conjuring» en av de mest innbringende skrekkfilmene noensinne. 
Studioet New Line Cinema kunngjorde at en oppfølger var i emning allerede før filmen hadde premiere, men i 2014 får ikke amerikanske kassasuksesser kun oppfølgere. 
Spin off-filmen er i dag en sentral del av forretningsmodellen i et Hollywood som ser på langsiktig franchising som fremtiden, og dermed er det allerede nå duket for «Annabelle». 

«Annabelle» er basert på en kort sekvens i «The Conjuring» om en dukke som er besatt av en ond ånd. 
I skrekkfilmsammenheng er dette særdeles velpløyd mark, og regissør John R. Leonetti har ingen ambisjoner om å tilføre tradisjonen noe nytt. 
Snarere låner han skamløst fra både «Rosemary's Baby» og «Child's Play»-filmene — for ikke å si alle de drøvtygde standardgrepene som i dag er så utbredt at de umulig kan spores tilbake til én kilde. 

Hjemsøkt av klisjeer Filmen utspiller seg i en idyllisk faksimile av sekstitallet, hvor tidskoloritten er gjengitt i duse farger og et skarpt, og høyst anakronistisk, hvitt lys. 
Her plages det unge ekteparet John og Mia av en dukke som vekkes til live når et medlem av en djeveldyrkende kult blør sine siste bloddråper over den. 
Og vet man dette vet man også hvordan historien vil utspille seg. 
«Annabelle» er lite annet enn en parade av velprøvde skrekkfilmtriks, utført uten snev av oppfinnsomhet eller overbevisning. 

I likhet med så mange andre nyere amerikanske skrekkfilmer med overnaturlige elementer forutsetter den en oppsiktsvekkende mangel på nysgjerrighet og kunnskap hos publikum. 
Kun de som ser på «ondskap» og «det okkulte» som enhetlige størrelser vil føle et snev av ubehag i møte med «Annabelle»s metafysiske krumspring. 
For der «The Conjuring» kulminerte i et absurd crescendo av brå gys, er «Annabelle» en forbløffende rolig og forutsigbar film, som kun unntaksvis synes å være bevisst det faktum at dens hovedoppgave består i å skremme sitt publikum. 
