«Kvinnen fra Brest»:En sann historie som klarer kunststykket å ikke føles troverdig 

Danske Sidse Babett Knudsen er i storform i Kvinnen fra Brest. 
Men utenom henne skorter det på gode karakterer. 

Tenk deg at du er lege, og at bare du vet at en populær diabetesmedisin potensielt er ansvarlig for flere hundre dødsfall. 

Tenk deg også at produsenten bak dette skrekkmedikamentet er Frankrikes nest største legemiddelfirma, med enorme ressurser og god motivasjon til å motarbeide din karrière, på grunn av dine forsøk på å forhindre at flere pasienter settes i fare. 

Slik foregikk den sanne historien om Irène Frachon, tittelkarakteren i Kvinnen fra Brest. 

Hennes høyst virkelige kamp mot legemiddelindustrien er både fascinerende og gripende–som en klassisk underdog-historie, der treige byråkrater og griske medisinselskaper er fienden. 

Men dessverre klarer ikke filmen om ildsjelens kamp å nå den virkelige historien til knærne. 

Sann historie uten troverdighet 

Det er synd, fordi det er mange ting som fungerer i Kvinnen fra Brest. 

Cinematografien er vakker, til tross for at mye av handlingen foregår i konferanserom og operasjonssaler. 
Manuset får frem det beste i den danske stjernen Sidse Babett Knudsen (Westworld, Borgen), som virkelig får vist frem hele følelsesregisteret i løpet av de to timene filmen varer. 

Men Knudsen er dessverre sørgelig alene. 
Legemiddelindustriens lakeier forblir endimensjonalt onde, mens forskergruppen og de andre «heltene» ikke får nok tid på lerretet til å bli mer enn bakgrunnsstøy. 

Men verst av alt–historien om én ildsjels kamp mot de nådeløse autoritetene makter aldri å overbevise om at Irène Frachon møtte reell motstand. 
Seirene kommer for lett, motpartens argumenter feies bort for fort, og sørgedalene erstattes nærmest umiddelbart av nye oppturer. 

Samtidig er det altfor mye dødsfall og lidelse til at Kvinnen fra Brest kan kalles en feelgoodfilm. 
Dermed sitter vi igjen med en sann historie som klarer kunststykket å ikke føles troverdig. 

Selv ikke en tidligere dansk statsminister kan redde dét. 
