Banditter i departementet
Litt for stort format. 

Godt spørsmål: 
Hvem tjener penger på en krig? 
Korrupte politikere, blant andre. 

Blir det god krim av svaret? 
Tja. 

Sidsel Dalens første bok, "Dødelige dråper", var forfriskende kul, noe så sjeldent som en oljethriller. 

Den andre, "21 dager", var en mye mer klisjépreget korrupsjonsaffære der ingrediensene ble altfor forutsigbare. 

Hva så med tredje forsøk, "Nødhjelp", om våpeneksport og storpolitikk? 
En slags naturlig forlengelse av de to forrige. 
Mia Mikkelsen er fortsatt en gravende reporter med stort mot og enda større rettferdighetssans, hun henger fortsatt sammen med den danske politikjæresten sin, og sammen avslører de politikerkorrupsjon midt i våpenindustriens enorme dollarflom. 

Her leverer Dalen rutinert, i et effektivt, om enn ganske pregløst, språk. 
Tempoet er høyt, kryssklippingen flink og scenene greie. 
Men igjen sliter hun med at storyen og personene blir dusinvareflate: 
Klarer vi egentlig å tro på KrF-politikerens grenseløse kynisme kombinert med hans påtrengende naivitet? 
Bryr vi oss egentlig om den eksistensielle krisen han kaver med? 
Og tar ikke Dalen litt for mange snarveier når hun skal sannsynliggjøre og beskrive skurker som vil starte en krig bare for egen vinnings skyld? 

Jo visst gjør hun det, og dermed blir det også denne gang bare nesten for Sidsel Dalen. 
Underholdende, men ikke dirrende medrivende som en internasjonal spenningsroman bør være. 

Denne gang er hun best når hun skildrer politiheltens 14 år gamle datter som føler seg til overs hos mor i Danmark og uvelkommen hos far og stemor i Norge. 
Hun roter seg borti krim og stoff og vold, og dermed må reporterheltinnen jakte politiske skurker samtidig som hun forsøker å berge samboerens barn. 
Her viser Dalen en nærhet som viser at hun neste gang bør sikte mot et mindre format – glem de internasjonale bandittene og skriv en norsk storbykrim, kanskje? 
