Verdens modigste mann
Harrison Ford er verdens modigste mann, men han får jo god lønn for det. 

I en alder da AFP-ideologene egentlig vil at han skal strikke skjerf rundt Breiavatnet og møte tidlig opp til varehusåpninger, spiller han om igjen filmhistoriens råeste voldsarkeolog. 
Harrison vet at folk kommer til å stille TV-en på zoom3 for å avsløre eventuelle leverflekker, men han kaster seg inn i nevekamp med russere som minst er halvannen dolph digre og snakker med stemt r. 

Filmen med tungebrekker-navnet er en gjennomført sjarm-suksess, og Ford jumper og jogger med en overbevisning som ville gitt ham fornyet førerkort klasse A og B. 
Og som ikke gjensynet med verdens mest populære mann er nok: 
Skilsmisse-skeptikeren Spielberg introduserer en gjenforening med Marion fra den første Jones-filmen, og dermed oppstår et vakkert og romantisk tidsparadoks for Harrison Ford (som i virkeligheten samborer tenårings-imitasjonen Calista Flockhart). 
De to-tre ekteparene som har feiret sølvbryllupsdag mens de ennå var gift, vil få en søt tilbakemelding på at de faktisk gjorde det rette. 

Det hjelper den erfarne utgraversjefen at filmen er like stappfull av snop som bortreist mammas julestrømpe. 
Verdenshistoriens stiligste nazi er Cate Blanchett, som har retroistisk Christina Ricci-hår og tilhører Adolfs merkelige New Age-romantikere. 
Tiårets mest ungdommelige ungdom Shia LaBoeuf spiller øm&rå 1950-talls gutt med Marlon Brandos kostyme og Errol Flynns mustasje. 
Livlige Karen Allen har i løpet av 27 år lagt på seg akkurat så mye at det ser ut som et widescreen-problem, og John Hurt spiller dänichifisert grønnsak med en slags prematur hippie-rufsethet som får ham til å se ut som et The Band-medlem rett før rehab. 

De som undrer seg over fraværet av fortellerglede i det siste James Bond-forsøket, vil oppdage at livligheten er intakt hos Steven Spielberg, som lager film med den blide kroppsdelen sin. 
Etter at dr. 
Jones blir prøvesprengt i kjøleskap, skaper han milkshake-slagsmål og havner resolutt i det usiviliserte Peru, der foreldrene til E.T. oppbevarer sine magnetiske krystallskaller. 
Maurene spiser til og med seige russere, og LaBoef får tistler i skrittet. 
Det kjøres og hoppes og dettes og flyktes i fint utendørstøy, og til slutt får vi også et glimt av det litt fete Monstriverset. 

Dette er stor inneholdning. 
La det regne. 
