Når krigen fanger
Inderlig, begripelig og meget vellaget om hvordan Irak-krigen fanger unge i USA. 

HANDLER OM: 
Etter flere perioder og meget tøffe krigsopplevelser I USA, kan endelig sersjant Brandon King og hans kompiser fra den lille byen i Taxas, feire dimitering med en skikkelig fyllefest. 

De har det vanskelig; senskadene av krigen er tydelige for noen av dem. 
Men de er tross alt fri... 

Det vil si: 
Det er de ikke. 
På grunn av mannskapsmangel er "stop-loss" innført: 
Presidenten, som USAs øverstkommanderende, har tatt i bruk en "krigsparagraf", som bestemmer at han kan tilbakekalle alle de mannskaper han måtte ønske. 
Selv om ikke de ønsker det. 
Foreløpig gjelder det 81.000 soldater... 

DOM: 
Krig kan være et helvete. 
Også for dem som i utgangspunktet støtter krigshandlingene og har sagt seg villige til å være med å kjempe for sitt lands styrker. 
Dette er utgangspunktet for filmen, og utgangspunktet er beskrevet med nifst deltakende og dramatisk presisjon. 
Men det er hjemkomsten, hvordan man skal bygge et liv videre, hvordan man kan kjempe for sin personlige integritet innenfor et system der ordre skal følges, denne filmen handler om. 
Amerikanske filmer om Irak-krigen har ikke hatt gode kår i hjemlandet. 
Det kan være fordi de fleste filmene er kritiske. 
Eller det kan være fordi folk stort sett velger å se bort fra krigens realiteter og hva den gjør med folk. 

Vel: 
"Stop-loss" tar et gigantisk oppgjør med sider av Irak-krigen. 
Men den er samtidig en utrolig godt fortalt krigsfilm. 
Samt et dypt inntrengende menneskelig drama i rammer av den definitive samtid. 

Så det er mer enn mulig også å kalle den "meget god underholdning", faktisk. 

Om man i overkant skulle være plaget av moralens og etikkens og jussens anfektelser, mener jeg. 

NOE FOR DEG om du var opptatt av: 
"In The Valley of Elah", "Lions for Lambs" 
