Minneapolis-bandet trår sjeldent galt, heller ikke når gamle sideveier besøkes
Nytt liv til fine sanger Gary Louris har skrevet med andre. 

Jayhawks: "Back roads and abandoned motels" (Legacy/Sony) 

Jayhawks' tiende album består hovedsakelig av sanger som frontfigur Gary Louris har skrevet sammen med andre for tidligere prosjekter. 
Nå gjør bandet disse sangene til sine. 

Gjengen fra Minneapolis i Minnesota har siden midten av 80-tallet levert noen av de fineste albumene innen alternativ country. 
I bandets ti første år var lederjobben delt mellom Gary Louris og Mark Olson, før sistnevnte forlot bandet. 
Han vendte siden tilbake og rakk en plate til, men de siste seks årene har Louris styrt Jayhawks alene. 

Det har han gjort bra, flankert av Marc Perlman, Tim O’Reagan, Karen Grotberg og John Jackson. 
Denne gang lar han i tillegg O’Reagan og Grotberg synge to sanger hver. 

Hun er først ut, og det betyr at Jayhawks åpner på uvant vis med kvinnelig vokal. 
Sangen heter "Come crying to me" og ble brukt på Natalie Maines’ soloalbum "Mother" i 2013. 

Maines er ellers medlem av Dixie Chicks, og "Everybody knows" ble lagd til deres "Taking the long way" i 2006. 
Nå er det Louris' tur til å synge sangen han var med på å skrive den gang. 

Deretter får vi nok et høydepunkt. 
"Gonna be a darkness" ble skrevet av Louris og Jacob Dylan (sønn av Bob) til den dramatiske tv-serien "True blood". 
De framførte den sammen der, men nå overtar O’Reagan og tar godt vare på sjansen. 

"Bitter end" er fra det nevnte Dixie Chicks-samarbeidet, og det er ikke rart at Louris har hatt lyst til å plukke opp disse sangene igjen. 
Ikke fordi Dixie-jentene framførte dem dårlig, men fordi det er førsteklasses låter. 
"Backwards women" har han skrevet sammen med Wild Feathers, men den har ikke vært brukt før nå. 
Grei nok, selv om det er bedre ting på platen. 

På "Long time ago" er O’Reagan tilbake som vokalist, og han er fortsatt oppgaven verdig. 
Sangen ble lagd sammen med Emerson Hart fra Tonic, men er blitt liggende. 

"Need you tonight" er blant albumets vakreste øyeblikk. 
Sangen stammer fra Scott Thomas’ tre år gamle "Matson tweed". 

"El Dorado" ble lagd til Carrie Rodriguez, Chip Taylors gamle duopartner. 
Grotberg tar seg av denne, og det er nesten rart at dette er første Jayhawks-plate der hun synger i front. 
Det er synd at Olson ikke er med lenger, men det gir samtidig rom for andre bandmedlemmer å vise seg fram. 

"Bird never flies" starter noe ordinært, men tar seg raskt opp. 
Skrevet med Ari Hest til hans "The break-in" 2007. 

Til slutt spanderer Louris to nye sanger kalt "Carry you to safety" og "Leaving Detroit". 
Fine begge to. 

Tidligere i år satte Jayhawks musikk til Johnny Cash' etterlatte tekst "What would I dreamer do?", og i fjor backet de både Ray Davies og Wesley Stace (tidligere kjent som John Wesley Harding). 

Alt dette gjorde de på beste vis. 
At de nå blåser nytt liv i andre prosjekt er som det skal være. 

Beste spor: 
"Everybody knows", "Gonna be a darkness", "Need you tonight", "El Dorado", "Carry you to safety". 
