En fascinerende og stille stund
Rolig, drømmende og søkende. 
Nakent. 
Slik er «Quiet Dreams». 
Dette er Hilde Hefte sitt sjuende soloalbum, og er litt annerledes enn det hun har gjort tidligere. 
Hederskvinnen fra Kristiansand slutter ikke å utfordre seg selv; det viser hun i løpet av 42 minutter med ganske så utfordrende låter. 

De er ikke utfordrende fordi de er så veldig komplekse og introverte, men fordi det går så stille for seg. 
Lytteren må være tålmodig, så glir det meste på plass etter hvert. 
Aller først får vi den over åtte minutter lange «Come Fly With Me», der det ikke skjer så mye instrumentalt og arrangementsmessig. 
Men stemningen som settes er rett og slett betagende. 

Deretter får vi bølgeskvulp og lydeffekter i den omtrent like rolige, «The Sea». 
Vi snakker her om deler fra bestillingsverket, «Sea Stories». 
På tittelkuttet får vi høre og forstå hvorfor Hilde 
Hefte av mange blir regnet som en av de store vokalistene her hjemme. 
Det er ikke mange som synger så vakkert som henne på «Quiet Dreams». 

Et av de stilmessige bruddene får vi med vuggesangen, «Nu til hvile går», som visstnok har vært en gjenganger og tradisjonslåt i hennes familie gjennom mange år. 
Det låter fint. 
Det gjør også den litt visepregede, «Throw It Away». 
Enkelt og flott. 

Ektemann Egil Kapstad får lov til å skape en egen stemning på et par instrumentallåter, før det hele avsluttes med smektende vokalharmonier på «The End». 
En god slutt på et personlig og sterkt album. 
