Mange fæle folk på ett lite brett
Men «Gringo» gjør dem ikke morsomme nok. 

FILM: 
Hvorfor skal vi se på skikkelig, skikkelig slemme mennesker på film? 
Som regel gjør vi det enten fordi de også er skikkelig smarte eller skikkelig morsomme, eller begge deler. 
I «Gringo» er de ikke verken smarte eller morsomme nok. 

Infam Charlize Theron 

Kanskje må det likevel settes en liten asterisk ved Elaine, den skamløse direktøren som albuer seg frem gjennom det stålgrå businesshierarkiet mens ufinhetene og fornærmelsene renner ut av henne som en yr vårbekk. 
Charlize Theron synes å finne noe infamt og hemningsløst i en rolle som ikke er bundet av noe som helst og som knapt klarer å styre sin forakt for menneskeheten. 

Kutter av tær 

Men selve plottet drives i større grad fremover av Harold (David Oyelowo) og Richard (Joel Edgerton), den godtroende mellomlederen og den gjennomslette direktøren som både ligger med Harolds kone og planlegger å få ham sparket og trekker ham inn i en narkofloke på feil side av grensen som blant annet involverer folk som liker å kutte tærne av andre folk med tang. 

Han er altså heller ikke noen umiddelbart beundringsverdig person, med Edgerton klarer ikke helt å gi seg hen og base lykkelig i fælheten, slik Theron klarer. 
Og David Oyelowo, en sterk Martin Luther King i «Selma», er ikke like stødig som komedieskuespiller. 

Velkjente roller 

«Gringo» strever uansett med å få tilskueren helt med seg. 
På ett vis er det en helt grei, passelig underholdende runde på actionkomediekarusellen, gjennom et forutsigbart persongalleri - den mentalt ustabile meksikanske narkobaronen, den snille turistjenta, den udugelige kjæresten hennes med skiftende øyne som tror han ser sitt snitt til å tjene litt ekstra. 

Sharlto Copley fra «District 9» jogger gomodig gjennom rollen som eks-hitman som har kommet på bedre tanker. 
Det mumles noen småfilosofiske tanker om det egentlig er snill eller slem man skal være, fordi snillheten synes å kaste så fryktelig lite av seg og troskyldighet bare gjør at du stoler på sjefen som bedrar deg med kona di. 
Men alle vet at det er slemheten som er det som er verd å følge med på i slike filmer, og her er slemheten altså verken slem nok eller morsom nok. 
