Bokanmeldelse:Jonas Gardell: 
«Sykdommen» 

Dette er andre bok i den filmatiserte trilogien «Tørk aldri tårer uten hansker». 

Roman 282 sider Kr. 349,- Vigmostad Bjørke 

AIDS sprer seg. 
Naturstridig «som frost i mai» skyller unge menns dødsfall som en bølge over Sverige. 

Nå blottlegger Gardell, uten silkehansker, det fryktelige bildet medier og styresmakter tegnet av sykdommen. 

Mannlige homofile blir, sammen med narkomane, stemplet som pestrotter og samfunnsfiender. 
Leseren føres tilbake til en tid da homseaktivister presser på for å få folk ut av skapet, samtidig som ryktene går om at homser skal tvangstestes og de smittede tvangsinterneres. 

Vreden rettes mot sensasjonsjagende journalister, uetisk medisinsk personale, nådeløse prester og populistiske politikere - alle som skapte en forestilling om at sykdommen var fortjent, i det minste skamløst selvpåført. 

For unge Benjamin er valget ekstra hardt, han vet at åpenhet vil bety evig utstøtelse fra Jehovas Vitner, et smertefullt fall også for familien han elsker. 

Men alle i «homsefamilien» får merke hvor vondt det gjør når blodsbånd brytes, når den nyvunne friheten strypes. 
Både de smittede og de HIV-negative forkrøples, fysisk og psykisk. 

Språket er som alltid intenst gardellsk, en orgie i melodramatiske bilder og effektfulle klisjeer, som på magisk vis aldri virker forslitt. 
Oversetter John Erik Frydenlund (MNO) bevarer nerven godt. 

Denne trilogien, som er spådd å bli et klassisk homohistorisk verk, er skrevet med en pasjon som smelter sjangrene sammen. 
Det brennende skjønnlitterære grepet knuger leserens hjerte og gjør persongalleriet levende, mens kjølige referater og fakta speiler både virkelige enkeltpersoner og den livredde, brutale samfunnsånden. 

Denne midterste boken er kanskje ørlite svakere enn den første, men er uansett sterk og peker med grufull forventning mot den siste: 
«Døden». 
