I progresjon
Det amerikanske progressiv metal-bandet Between The Buried And 
Me er ute med første del av et planlagt dobbeltalbum. 

Konseptet for utgivelsene tar for seg en historie som kunne vært hentet rett ut fra en Black Mirror-episode – et dystopisk samfunn hvor drømmer er blir kringkastet som underholdning uten at hovedpersonen selv vet det. 
En fengslende historie som er tonesatt til 

perfeksjon. 
Selv om åpningslåten «Condemned to the Gallows» åpner med et akustisk gitarriff med en frekk taktart, viser «Automante I» seg som et tyngre album enn deres forgjenger «Coma Ecliptic» fra 2015. 
Det tar ikke lang tid før bandet er inne på tung riffing, blast-beat og growling. 
Skifte mellom det melodiske «myke», og det perkusive «harde» er hyppig, og gjennom hele albumet er det store dynamiske forskjeller. 
Between The Buried And 
Me har som mål å hele tiden utvikle seg men samtidig beholde den sounden de er kjent for – og det har de klart. 
Hele bandet viser teknisk overskudd og kaster seg inn i vanskelige temaer og rytmer uten problem. 
Man vet aldri hva som kommer i neste del, og det er en fryd å høre på. 
