Star Wars-oppgulp
Etter en serie gode «Star Wars»-spill, går Lucasarts på snørra igjen med «Episode III: 
Revenge of the Sith». 

Glimrende spill som «Rogue Squadron II», «Jedi Knight II», «Knights of the Old Republic» og «Republic Commando» har de siste årene skapt en iboende, yr forventning til «Star Wars»-spill. 

For min egen del, har spill som disse gitt meg mer tilfredsstillende «Star Wars»-opplevelser enn filmene «Episode I» og «Episode II». 
Ingen liten prestasjon med tanke på den varierende kvaliteten på «Star Wars»-spill de siste 20 årene. 

Så var det snart klart for en ny film da. 
Den siste av dem alle. 
Og hvis spillet basert på «Episode III: 
Sithene tar hevn» tegner et nøyaktig bilde, går det mot et sørgelig punktum. 

Jeg har ikke sett filmen, men spillet følger tydeligvis sitt opphav fra A til Å (minus noen åpenbare nøkkelsekvenser). 
De forskjellige brettene er krydret med klipp fra filmen, og tiltrekningskraften ligger tilsynelatende i muligheten til å selv spille deg gjennom handlingen. 

Oppbyggingsmessig ligner dette spillet på bortimot hvert eneste spill basert på film som noen sinne er laget. 
Korte doser med uengasjerende action blir avbrutt av filmklipp - en konstant påminnelse om hvor underlegent spillet er filmen. 

Du kan nemlig med egne øyne se Anakin og Obi Wan hoppe og sprette rundt mens de svinger sine lyssverd. 
Det ser helt konge ut, og burde være et glimrende utgangspunkt for en storslagen spillopplevelse. 

Men neida. 
Når det blir din tur til å ta over styringen, blir det omtrent like grasiøst som en gorilla i rosa ballettskjørt. 
Det er faktisk mer poesi og vakker akrobatikk fra plastfigurer med til sammen fem bevegelige ledd i «Lego Star Wars», og det burde si sitt. 

Brettdesignet, utfordringene du står ovenfor og alt annet du møter er i det hele tatt så uoriginalt at «Episode III» umiddelbart føles som et spill jeg har vært gjennom hundre ganger før. 

Det er faktisk så ille at den korte lengden på spillet - fem-seks timer - faktisk trekker OPP. 

Det gjør i all rettferdighetens navn den generelle, kule «Star Wars»-stemningen og en gradvis oppgradering av egenskaper også. 
Dessuten er flerspiller- og samarbeidsmulighetene med på å sørge for at spillet ikke er helt katastrofe. 

La det være sagt: 
Jeg er ingen fanatisk «Star Wars»-tilhenger. 
Jeg har aldri mistet en kjæreste fordi jeg maste om at hun skulle ha håret sitt som prinsesse Leia. 
Jeg har aldri hatt lyssverdduell ved kopimaskinen på jobben. 
Og jeg har aldri ligget våket om nettene i dypt og inderlig håp om at Kraften en gang vil finne MEG. 

Sånn sett kan det tenkes enkelte vil få mer ut av «Episode III»-spillet enn meg, og den generelle, kule «Star Wars»-stemningen i spillet vil sannsynligvis være nok for noen. 

Men jeg liker «Star Wars» veldig godt, og jeg liker gode spill enda bedre. 
Med det som utgangspunkt, tør jeg påstå at man må ha spilt svært få actionspill og være bortimot sykelig opptatt av «Star Wars» for å mene dette halvhjertede spillet leverer mer enn en høyst gjennomsnittlig opplevelse. 

Jeg håper virkelig filmen er bedre. 
