MØRKERE MAGI
Det er både mer magi og mer menneskelighet i denne femte, og mørkeste utgaven av «Harry Potter». 
Regi: David Yates. 
Aldersgrense: 
11 år, frarådes under 11. 

STJERNER: 
Daniel Radcliffe, Rupert Grint, Emma Watson, Helena Bonham Carter, Robbie Coltrane, Warwick Davis, Ralph Fiennes, Imelda Staunton, Michael Gambon, Gary Oldman, Alan Rickman. 

HANDLER OM: 
På ny er det sommerferie for studentene ved Galtvort Høyere Skole for Hekseri og Trolldom. 
Men i denne femte utgaven av Harry Potter-historien vet alle som har fulgt med (og hvem har ikke det!) at tilværelsen aldri kan bli den samme igjen, etter at selveste Ondskapen i fyrst Voldemorts nifse skikkelse har vendt tilbake. 

Harry hjemsøkes på hjemmebane. 
Og uten at han er informert, viser det seg også ikke bare Ondskapen, men også Dumskapen - i form av Magidepartementets byråkratiske fornektelser - må bekjempes. 

Dumskapen er brysom, Ondskapen livsfarlig. 
Og det går mot et vanvittig oppgjør... 

DOM: 
Det er en dypere og på mange måter rikere Harry Potter som denne sommeren skal toppe alt som heter besøkslister på norske kinoer - som i verden forøvrig. 

Filmen er på mange måter glimrende; det er en utvikling på gang på de aller fleste plan. 
Den følger naturlig med at Harry og vennene hans blir eldre. 
Men også i fortellerteknikken: 
De voksnere sinn rommer mer - ikke minst gjelder dette for Harry selv. 
Som både forelsker seg og rekker et allerede mye omtalt kyss, denne gangen. 
Men som også får en tiltakende innsikt i sin egen betydning, som menneske og som trollmann. 
De valgene han må gjøre, skiller stadig mindre mellom de ulike elementene i hans liv. 

Utfordrinbgene blir stadig større. 
Men også de gode mulighetene - som i vennskapets kraftfulle potensiale. 

«Føniksordenen» er forøvrig navnet på et uoffisielt, hemmelig brorskap, som skal vise seg å få stor betydning. 

En del underliggende budskap, om ansvar og omsorg for alt «annerledes» - enten det nå er mennesker eller dyr eller noe midt i mellom - er fint integrert i historien, og ikke plagsomt politisk korrekt». 

Filmens vanskeligste punkt er at vi befinner oss midt inne i en lang og meget komplisert saga, der filmen nødvendigvis må konsentrere seg om adskillig færre ting enn J.K. Rowlings roman. 
Det er elementer i denne filmen som med fordel kunne vært kortet ned på - eller kuttet ut. 
På den andre side: 
Ytterligere to romaner gjenstår. 
Og det er en helhet her som skal tas vare på. 

Men alt i alt: 
«Harry Potter og Føniksordenen» er en glitrende, spennende, vellaget og alvorlig underholdende film - med en mørk, underliggende energi som nok gjør at akkurat denne filmen er denne anmelderens favoritt - så langt. 

Det er overhodet ingen grunn til å begrense forventningene! 

PS: 
Bare en liten tabbe irriterer i en ellers grei filmoversetterjobb: 
Når «skrulla» Lulla Lunekjær vil ha «pudding» for å komme videre i livet, handler det - på norsk - ikke om pudding, men om dessert! 
