Julens morsomste komedie
«The Disaster Artist» handler om innspillingen av en av verdens dårligste filmer. 
Det blir det god film av. 

Aldri har James Franco vært mindre James Franco, for å si det sånn. 
Han er så lite James Franco at det tar flere sekunder før jeg kjenner ham igjen. 
Innimellom ser han mer ut som heavy metal-utgaven av en ung Liam Neeson. 

At han med sine affekterte fakter av og til også minner om vår egen Aune Sand, gjør det hele ekstra vittig, all den tid Sand er mannen bak «Dis», den ypperste av våre hjemlige kultkalkuner. 
Franco spiller Tommy Wiseau, skaperen av «The Room». 

I USA og blant filmnerder har «The Room» omtrent samme status som «Dis». 
De har også likhetstrekk. 
Begge er finansiert, skrevet og produsert av en regissør som også spiller hovedrollen. 
Begge handler om kjærlighet, og er laget med ektefølt entusiasme. 
Selv om Tommy Wiseau, etter lattersalvene på premieren, hevdet at filmen hele tiden var tenkt som en komedie. 
Noe de fleste involverte betviler. 

Forskjellen er at «Dis» kostet rundt 300.000 kroner å lage i 1995. 
Wiseau brukte seks millioner amerikanske dollar for å få laget «The Room». 
«Dis» ligger for øvrig som nummer 77 på filmnettstedet IMDbs liste over de mest 100 bunn-noterte filmene. 
«The Room» befinner seg ikke der, trolig fordi den knapt ble kinovist og anmeldt etter premieren. 
Til gjengjeld kan den smykke seg med tittelen «The Greatest Bad Movie Ever Made». 
I ettertid er den blitt populær som såkalt «midnight movie», der publikum kler seg ut som persongalleriet, teller de mange gjentatte replikkene, kaster fotballer til hverandre og hiver en av filmens mange merkelige rekvisitter - plastskjeer - mot lerretet. 

Som figur er Wiseau selv både mystisk og mytisk, og gir James Franco et herlig materiale å boltre seg med. 
Franco har også regissert filmen, basert på Greg Sesteros memoarbok «The Disaster Artis». 

Greg, i filmen spilt av James’ lillebror Dave, møtte Tommy Wiseau på et teaterkurs i San Francisco i 1998. 
Et odd vennskap oppsto. 
Den langt eldre Wiseau fikk den da 19 år gamle kompisen med seg til Los Angeles, der de begge la bredsiden til for å jobbe seg inn i filmbransjen. 
Det gikk trått. 
Dermed kom Wiseau på ideen med selv å bli filmskaper. 
Pengene hadde han. 
Hvor de nå kom fra. 

Så om James Franco knapt har vært mindre James Franco, har han knapt vært bedre noen gang, heller. 
Rolletolkningen balanserer hårfint mellom komikk og tragedie, latterliggjøring og kjærlighet, spilt ut i det menneskelige rommet der ektefølt patos, stor entusiasme og manglende selvinnsikt flyter sammen i et selvbedrag som i hvert fall kan bli vanskelig håndterbart for omgivelsene, om ikke for personasjen selv. 

Franco greier kunststykket å sjonglere alle elementene på en vilt underholdende måte, uten at det går på medmenneskeligheten løs. 
Legg så til en gjennomført og uidentifisert aksent, og et ansikt som ombygd for anledningen, og du har en rolleprestasjon som garantert kommer til å høste priser. 
I tillegg ser han ut til å elske hvert spilleminutt. 

Foruten Alison Brie, Jacki Weaver, Seth Rogen og Zac Efron i større og mindre biroller, dukker Sharon Stone, Melanie Griffith og Bob Odenkirk opp i enda mindre biroller. 
I tillegg kommer små gjesteopptredener. 
Den kjente produsenten Judd Apatow opptrer som hollywoodprodusent, «Breaking Bad»-skuespiller Bryan Cranston som seg selv. 
«The Disaster Artist» er langt på vei en komedie for filmnerder, og disse grepene gjør den ekstra morsom i så måte. 
