TV-anmeldelse «Sophie Elises verden»:Ensomt på toppen 

Det slemmeste vi gjorde mot Sophie Elise Isachsen (23) var å bestemme at hun var «en viktig stemme». 

«Sophie Elises verden» 

Reality-serie i 10 deler 

TV 2 Livsstil torsdager kl. 22.00 

Med: Sophie Elise Isachsen, Fetisha Williams og Joakim Kleven. 

Som så ofte med reality-TV, må «Sophie Elises verden» sies å ha fint lite med «virkeligheten» å gjøre. 

Hele grunnpremisset er konstruert: 
Sophie Elise skal «gjøre noe i leiligheten», og flytter midlertidig inn i en ny på Frogner, sammen med to av sine nærmeste venner i Oslo: 
Frisøren Fetisha Williams og fotografen og regissøren Joakim Kleve. 

Hun tar ikke med seg tingene sine. 
Ikke en gang klærne. 
Vi skjønner at hele formålet med flyttingen er at her skal det lages TV. 

Bloggeren trenger å finne tilbake til sitt «crazy self» igjen, sier hun. 
Er det én ting «Sophie Elises verden» understreker gang på gang, så er det denne: 
Sophie Elise Isachsen mistrives på den pidestallen den norske offentligheten har forsøkt å dytte henne opp på. 

«Jeg er ikke så smart», stresser hun. 
«Jeg kommer til å gjøre mange feil». 
«Jeg er bare 22!», gjentar hun, tynget av ansvaret det norske samfunnet har plassert på de spinkle skuldrene hennes. 
Livet var lettere da ingen tok henne alvorlig. 
Før hun ble en «samfunnsstemme and whatnot». 

Hun vil bort fra alt det der, og det er det i grunnen lite å si på. 
Williams og Kleve synes på sin side å være besnærte av «makten» Sophie Elise har overfor hordene av norske ungjenter. 
«That bitch did it», sier Williams, som snakker nesten like mye engelsk som norsk, og sikter til da Isachsen kastet seg inn i kampen mot bruk av palmeolje i påskeegg: 
«Da så jeg virkelig the impact, og det var så powerful». 

Den første episoden er ikke mye å skryte av. 
Trioen flytter inn i leiligheten, og har en innflyttingsfest dit det kommer en liten gjeng andre tryner fra reality-TV/SoMe-kjendis økosystemet. 
Vi lærer dem ikke å kjenne, men vi lærer at Sophie Elise har operert inn «plast» i rumpeballene. 

Det er mye kompisklining og kos, og kort vei mellom latter og tårer. 
Kameraet prøver desperat å få lille, provinsielle Oslo til å se «glamorøs» ut – alltid en utakknemlig oppgave. 
Sophie Elise bemerker det selv, der hun sitter på trikken på Grünerløkka dagen derpå. 
(Hun tar ikke drosje over alt lenger. 
Det var i 2016). 
I episode nummer to blir vi med under en kjeveoperasjon. 
Denne er selvsagt veldokumentert allerede, både i pressen og på bloggen hennes. 

«Jeg har lyst til å vise hvordan jeg virkelig er, da», sier Isachsen i innsalget til programmet. 
Det er bare ett problem med det, og det er at alle som måtte ha den minste interesse, allerede vet alt det de trenger å vite og mer til. 
Det er jo derfor hun har den til tider svært personlige bloggen – for å vise hvem hun er. 
Og det er jo derfor hun i 2016 skrev den første av sikkert flere selvbiografier, «Forbilde». 

Vi vet at narsissismen hennes trolig skyldes at hun følte seg utenfor og ble mobbet under oppveksten. 
Vi vet at hun fremdeles blir såret når «haters» angriper henne (hvem ville ikke bli det?). 
Vi vet at hun er en blanding av overfladiskhet og idealisme («jeg liker dyr og miljø»), og at denne kombinasjonen faller enkelte mennesker med internett-tilkobling tungt for brystet (samt hjelper å holde en armada av psykologer og kjendisjournalister i arbeid). 

I den tredje episoden, den klart mest interessante av de tre VG har fått se, får vi det som virker som et genuint innblikk i hvordan det underlige livet hun lever arter seg i hverdagen. 
Isachsen, vill i blikket i lyset fra iPhonen, taster i rasende fart med venstre pekefinger og høyre tommel (lange, falske negler ingen hindring). 
Hun fjerner et bilde fra Instagram fordi det har gått ett minutt, og det har fått færre enn 100 «likes». 
«Da er det et dårlig bilde», mener hun. 
Dette er mens hun er hjemme i Harstad for å hilse på mamma og pappa og venninnen Stine Marie, og for å slappe av. 

Isachsen fremstår av og til som livstrett for å være «bare 22!». 
Men på en god dag er hun unektelig sjarmerende – «en ekte nørd», som hun selv sier. 

Som «reality» betraktet er «Sophie Elises verden» (klarte ikke TV 2 å komme opp med en bedre tittel en det?) blasse greier. 
Som dokumentar har den sine interessante sider. 

Anmeldelsen er basert på tre av 10 episoder 
