Fæle sager
Jeg kom, jeg «saw», jeg resignerte 

HANDLER OM: 
Vegg-til-vegg sadisme. 
DOM: 
Jeg noterte hele tiden på mobiltelefonen, for å få et påskudd til å se bort fra lerretet, og turen på toalettet midtveis føltes usedvanlig kjærkommen. 
For en aldrende, tiltagende sart herre som undertegnede, er den nye amerikanske popcornsadismen dypt uelskelige greier. 
Jeg registrerer imidlertid at jeg er i utakt med opinionen her: 
«Saw IV» - en film som i min ungdom ville vært totalforbudt selv på «VHS» - topper i skrivende stund suverent kinobesøksstatistikken i USA, og kommer sikkert til å gjøre vei i innvollsvellinga her hjemme også. 
Så alt jeg sier kan du vel egentlig bare ta som en varm anbefaling, din lille rakkerunge. 
Ytterligere litt sutring skal jeg dog unne meg før et glass Nyco og en tidlig aften kaller: 
Den frenetiske klippingen og den voldsomme lydleggingen klarer ikke helt å forhindre at filmen aldri blir like ekkel igjen som den er under den innledende obduksjonsscenen. 
Når man hele tiden sitter og venter på at det aller verste skal skje, for så å registrere at det aller verste skjer, hver eneste gang - vel, så blir det ikke egentlig spennende i tradisjonell forstand. 
Og den underliggende «ikke ta livet for gitt»-moralismen? 
Spar meg. 
«Hygg» dere på kino, Norges fremtid! 
Jeg blir hjemme og ringer mamma i kveld. 
MORTEN STÅLE NILSEN 
