The Dark Tower
Kunne ha vært så mye mer enn dette. 

Stephen King-fans vil kanskje rive seg i håret av frustrasjon når de ser den første filmen basert på hans åtte The Dark Tower-bøker (som jeg dessverre ikke har lest). 

Selv om filmen ikke er en direkte katastrofe, er det tydelig at mye må ha gått tapt i overføringen fra bok til film. 
Man aner konturene av et rikt og komplekst univers, men det fokuseres nesten utelukkende på action i filmens relativt korte spilletid. 

Den danske regissøren Nikolaj Arcel gjør en brukbar jobb med å visualisere det lille som er av historie, men filmen virker å være redigert så brutalt at figurene aldri får tid til å bli mer en vage omriss i en verden som aldri blir etablert skikkelig. 

The Dark Tower er pent filmet, og har flere enkeltstående actionsekvenser som står seg godt, men den overhengende historien virker merkelig tom og intetsigende. 

Finner portal til en annen planet 

Den unge New York-gutten Jake Chambers (Tom Taylor) ser visjoner om en pistolmann, en sortkledd trollmann og et mystisk tårn i en fremmed verden. 
Når slemme krefter kommer for å ta ham og utnytte hans spesielle evner, greier han å rømme og finner en portal som fører ham til en annen planet. 

Der finner han pistolmannen Roland (Idris Elba), som etter hvert innser at Jake er en viktig brikke i kampen mot Walter (Matthew McConaughey). 
Han vil nemlig ødelegge det mørke tårnet i universets sentrum, som beskytter mot onde demoner som vil inn. 

Når det brukes tekstplakater før start for å etablere et filmunivers, er det et dårlig tegn. 
Det betyr ofte at filmskaperne har tatt noen brutale snarveier for å presse inn for mye historie på for liten tid. 
Det ser også ut til å være tilfelle i The Dark Tower. 

Det mørke tårnet forblir et bakgrunnselement gjennom hele filmen, uten at man noen gang får forklart skikkelig akkurat hva det er, hva det gjør og hvorfor det er viktig. 
Det er det som på engelsk kalles en "macguffin", et mål eller en mening uten noen betydning som er der for å drive historien fremover. 

En bortkastet mulighet 

Mens pistolmannen Roland er hovedfiguren i bøkene, gjør Arcels film unge Jake til den sentrale figuren. 
Hans reise byr på en god dose fantasi og spenning og Tom Taylor er et positivt bekjentskap i hovedrollen. 

Likevel er det åpenbart mer interessant hver gang Idris Elba viser seg som Roland. 
Han er som vanlig en imponerende skikkelse, selv om omstendighetene rundt figuren hans ikke alltid holder like høy kvalitet. 

Matthew McConaughey virker litt ute av sitt element som ond trollmann. 
Walter blir aldri mer enn en A4-utgave av en eventyr-antagonist. 
Persongalleriet rundt disse tre er såpass omfattende at filmen måtte ha vært mye lengre for at hver av figurene skulle kunne gjøre inntrykk. 

The Dark Tower har flere godt utførte sekvenser, spesielt en intens skuddveksling i siste akt. 
Likevel sitter man igjen med en sterk følelse av at filmen kunne ha vært så mye mer. 

Det er godt kjent at etterarbeidet har vært utfordrende, med flere testvisninger med påfølgende redigering. 
Det er lett å se for seg at Stephen Kings historie har blitt vannet ut for mye som et resultat av dette. 

The Dark Tower er derfor en bortkastet mulighet til å lage en eventyrlig filmserie av et visst kaliber. 
Kings bøker fortjener bedre behandling på film enn dette 
