Playboyen og pedanten: erkerivaler
1976-sesongen i Formel 1 er en av tidenes mest dramatiske, og i sentrum sto erkerivalene Niki Lauda og James Hunt. 
"Rush" er den fantastiske filmen om kjørerne, begivenhetene og alt som var rundt. 

Rivaliseringen mellom de to Formel 1-gigantene James Hunt (Chris Hemsworth) og Niki Lauda (Daniel Brühl) på 70-tallet er legendarisk. 
Det samme er den vanvittige ulykken i tyske Grand Prix i 1976, der Lauda ble kraftig forbrent. 
Vi vi vet hvordan historien ender. 
Likevel har Ron Howard, med klassisk, effektiv filmdramaturgi, klart å gjøre det endelige slaget om VM-tittelen ulidelig spennende. 
Men enda viktigere: han har greid å fange Formel 1-sirkusets nullmarginsjel gjennom å gå tett på de to rivalene. 
To ekstreme motpoler, men med samme mål. 
Vinne. 
I det minste, for enhver pris, å slå erkerivalen. 

Kom skjevt ut 

Engelske James Hunt var velsignet med et sexy rockestjerneutseende, rebellnatur og et aggressivt, hasardiøst mot. 
Østerrikske Niki Lauda var velsignet med en rumpe som kunne føle alt som ikke var perfekt med en bil, et utseende som en rotte og en mutt, analytisk regelrytternatur. 
Allerede da de møttes for første gang kom de skjevt ut. 
Og verre skulle det bli. 
Hemsworth og Brühl er begge glitrende i rollene. 

Biografiske friheter 

Howard og manusforfatteren har nok tatt seg noen spissende friheter i skildringen av hvor anstrengt forholdet mellom de to egentlig var. 
Men pytt. 
"Rush" er blitt en utrolig sterk og underholdende film, der personlighetsmotsetningene mellom rivalene er motorkraften. 
