Dette bandet er gull verdt!
Ny fulltreffer fra norske Band of Gold. 

ALBUM: 
Band of Gold kom for de fleste fra «intet» til rask berømmelse: 
Gode kritikker, Spellemann-nominasjon for den sjøltitulerte debuten (2015) og første norske vinner av Nordic Music Prize under Bylarm i 2016. 

BigBang m/flere 

Nicolai Hængsle er riktignok et navn du skal ha vært rimelig «utafor» for ikke å ha fått med deg, sjøl om han forvirrer litt navnemessig. 
Eilertsen-navnet er borte, men han er den samme mannen som har spilt bass i BigBang i «alle» år og i diverse andre bandkostellasjoner (Elephant9, Møster!, The National Bank m.fl.). 

Nina Elisabeth Mortvedt er mindre kjent, så ikke bli lei deg om du ikke har hørt navnet. 
Hun var et ubeskrevet blad før hun hentet inn Hængsle til dette prosjektet. 
Han tok med seg blant andre Olaf Olsen fra BigBang. 

Melodiene har Hængsle og Mortvedt skrevet og arrangert sammen, mens tekstene er signert Mortvedt. 
Og for noen låter! 

Avvæpnende 

En fengende «Bring Back» setter en slags standard her, akkurat så basstung at du får bekreftet Hængsles nærvær. 
Han står også for koring, synth, gitarer, piano, programmering og perkusjon (sammen med Camilla Brun og Olaf Olsen). 
Sistnevnte korer og spiller trommer «på speed» her, mens Hans Hulbælkmo holder i stikkene på to av låtene. 

Fleetwood Mac / Abba 

Den sklir rett over i en avvæpnende «I Wanna Dance With You Again», som varmer øregangene med noe som høres ut som en mulig utgang om du hadde stengt Fleetwood Mac og Abba inne i et studio til de begge var fornøyde med resultatet. 
En skikkelig «crowd pleaser» som bør inn på radiokanalenes spillelister umiddelbart. 

Vestkystpop 

Albumet er ellers preget av myk vestkystpop - i retning Laurel Canyon - spisset med små doser elektronika. 
Det er et friskere og råere album enn debuten. 
Viljen til å eksperimentere er fortsatt der, men da som velfundert, smakstilsatt krydder. 
Den gode melodien er alltid den sterkeste drivkraften. 

Låter som «Away With You», «I Could Spot You In A Thousand Miles», tittellåten og avsluttende «Look At Me» er mer drømmende og svevende og sender tankene i retning både irske Enya og California-band som The Carpenters (ja, faktisk) og Bread (sistnevnte er skrevet av sangeren i Bread, David Gates). 

«Band on the Run» 

Svenske Reine Fiske (Dungen) gjester på fuzzbass på «Into the Void», der Nordvedt likevel utgjør motoren i låten med sin akustiske gitar. 

I «Well Who Am I» høres det ut som om Sde er i ferd med å bryte ut i «Band On The Run», akkurat idet det lange forspillet i The Wings-originalen er over, men så besinner de seg fort og leker videre i albumets mest eksperimentelle låt. 

Den understreker samtidig at vi har å gjøre med to artister som er kompromissløse i utformingen av en egen, musikalsk retning basert på diverse mer eller mindre åpenbare inspirasjonskilder. 

Åtte låter klokkes inn på ca. 32 minutter Det er i minste laget. 
Hvorfor? 
Jo, fordi vi ønsker oss mer umiddelbart! 
