Lukestar, «Taiga»
(Tuba) 
Det er hvitt og det har nisselue. 

Puh, flere som begynner å få indieoverdose i norsk rock? 
Følelsen fester seg sterkere jo mer man spiller oslobandet Lukestars tredje opus. 
Det er fabelaktig spilt og utmerket produsert, mildt i uttrykket og tilsynelatende melodiøst - men det er til syvende og sist fattig på melodier. 

De krysser et hektisk Arctic Monkeys-driv med eterisk kanadisk indielyd og topper det med falsettvokal som peker med stiv pekefinger på Sigur Ros. 
Dessverre er det også veldig ikke-groovy, og estetikken er langt inn i granskauen. 
Inderligheten bandet søker å uttrykke rører ingen nervetråder her i gården; «Taiga» føles primært som en velformulert søknad til neste års Nordic Music Prize. 

BESTE LÅT: 
«Taiga» THOMAS TALSETH 
