Historietime og tåreperse
Man kunne nesten tro at denne filmen var laget for å sanke inn Oscar-statuetter. 
Den har i hvert fall alle elementene som vanligvis skal til: de kjente skuespillerne, den sanne historien, den uangripelige hovedpersonen og de riktige verdiene. 

Problemet er at "The Butler" ikke er noen spesielt god film. 

Den handler om Cecil Gaines (Forest Whitaker), en farget mann som gjennom tre tiår var butler i Det hvite hus. 
Til sammen tjente han åtte presidenter – fra Dwight D. Eisenhower via John F. 
Kennedy og Richard Nixon til Ronald Reagen. 

Gjennomgangstemaet er borgerrettighetskampen. 
I Cecils levetid går USA fra å være et strengt rasesegregert samfunn til å få en svart president, og Cecil følger den lange, harde kampen på nært hold. 
Når presidentene tar de viktige avgjørelsene, er han flue på veggen. 
Når omveltningene skjer, treffer de ham i hans eget hjem. 

"The Butler" tar mål av seg til å være en stor og viktig film som handler om store og viktige ting. 
Den tegner da også et tydelig bilde av hvor fornedrende raseskillet var. 
Men regissør Lee Daniels, som i 2009 sto bak den sterke "Precious", har i all sin rettferdige harme kommet til å lage en tåreperse. 
Han tør ikke stole på at historien i seg selv vil være nok til å fengsle seeren, så han pumper den opp med svulstig fortellerstemme, svulstig musikk og svulstige bildemontasjer. 
Manipulasjonen føles påtrengende helt fra første scene. 

Også skuespillerne lider under materialet de har fått å jobbe med. 
Forest Whitaker spiller en mann hvis rolle det er å "ikke høre noe, ikke se noe, bare servere". 
Dermed fremstår han også som en nærmest helt handlingslammet hovedperson. 
Andre skikkelser – enten de er historiske eller oppdiktede – passerer så raskt forbi at de ikke rekker å bli annet enn skisser og karikaturer. 

Hvis det nå skulle bli en Oscar på "The Butler" , bør den gå til Oprah Winfrey. 
Hennes tolkning av Gloria Gaines, Cecils kone, er jordnær, verdig og gripende – akkurat det resten av filmen sliter så hardt for å være. 
