To bøker kaster skarpt lys over den offentlige debatten
Pål Norheims bidrag er blant årets fineste. 

«Falske nyheter» er blitt kåret til årets ord både her hjemme og internasjonalt, og debatten om hva det betyr for samfunnsdebatten er allerede i full gang. 

Det skyldes først og fremst den amerikanske presidentens hyppige bruk av betegnelsen for å sverte pressen. 
Men etter dømme Språkrådets begrunnelse å dømme, følger vi internasjonale trender. 
Mer enn 1500 ganger har ordet dukket opp i norske papiraviser. 
Det er all grunn til å tro at det brukes enda mer på sosiale medier. 

Kjør debatt! 

To helt ferske bøker tar oss med bak statistiske undersøkelser, og kaster på hver sin måte skarpt lys over den offentlige debattens kår. 

I «Allmenningen» forteller redaktør Jostein Gripsrud sammen med en rekke medforfattere historien om den norske offentligheten, fra 1600-tallet og helt fram til vår digitale tidsalder. 

I dag «er populistiske vrangforestillinger blitt immune mot objektive fakta», skriver forfatterne avslutningsvis. 
Men deres dystre samtidsdiagnose nyanseres, og boka munner ut i en beskrivelse av «de berikende mulighetene» sosiale medier har skapt. 

I sommer døde en av den norske Facebook-offentlighetens fremste skribenter uventet. 
Siden 2010 hadde Pål Norheim vært en av dem som har forvandlet det han kalte «et søppelmedium» til en viktig arena for diskusjon. 
I hans bok «Oppdateringer 2» viser han på ypperste vis hvilke litterære muligheter for resonnerende debatt som finnes på Facebook: 

«Facebook i Norge er verken Volksgeist, Mainstream Media eller Weltgeist. 
Hva som i all hovedsak foregår her, er nasjonens samtale med seg selv.» 

Var alt bedre før? 

Det hevdes ofte at tonen på Facebook er direkte og ubehøvlet. 
Norheims bok viser til fulle at det ikke alltid er tilfelle. 
Og i «Allmenningen» finner man en rekke eksempler på at stilen nok var enda tøffere før. 
Et av bokas beste kapitler har tittelen «Det norske slagsmålsparadis», og skildrer hvordan samfunnsdebatten tok form på 1800-tallet. 
Morgenbladets beryktede redaktør Christian Friele var en av dem som lot edle prinsipper om rasjonelle argumenter fare til fordel for karakterdrap. 
Med sin bitende sarkasme overgår han til og med Kjetil Rolness’ syrlige karakteristikker av meningsmotstandere på sin populære Facebook-vegg. 

Min største innvending mot boka, er at forfatterne burde ha funnet andre eksempler enn våre politikere i kapitlet om sosiale medier. 
Det er da ikke Sylvi Listhaug og Jonas Gahr Støre som har utviklet Facebook til en arena for debatt! 

I likhet med Norheims første bok med oppdateringer fra 2014, tar også årets bok utgangspunkt i tekster han har publisert på sin vegg. 
Da han døde, var han i gang med å redigere dem med tanke på en utgivelse – et arbeid som siden er blitt avsluttet av hans familie og redaktør. 
«Oppdateringer 2» er sterk lesning, ikke fordi tekstene er rystende, men fordi Norheim har utviklet seg til en av våre fremste stilister i den store essayistiske tradisjonen. 

Særlig reiseskildringene fra Etiopia, hvor han vokste opp som misjonærbarn, og Nord-Afrika er strålende. 
I et av bokas desiderte høydepunkt forvandler han en togreise fra Marokko til Spania til sjelden musikalsk prosa. 
Også hans beskrivelser av sitt hjemsted de siste åra og familien, er varme, omsorgsfulle og vakre. 

Facebooks Sokrates 

Avstanden mellom tanke og tekst er ofte kort på Facebook, ikke minst når diskusjonene hardner til. 
Det var sjelden tilfelle for Norheim. 
Snarere inntok han ofte en mer resonnerende posisjon, og forsøkte å forsone motstandere. 
I den forbindelse skrev han en av de viktigste tekstene i boka. 
I sin personlige stil, ofte ispedd et nennsomt utvalg litterære referanser, oppfordrer han oss til å ta oss bryet med lese hverandres tekster grundig. 
Den er datert 5. april 2016, og jeg kan høre et snev av frustrasjon over debatter som har løpt løpsk: 
«Hvor mange nordmenn – jeg er fristet til å si: 
Hvor mange europeere – er i dag i stand til å lese en tekst?» 

«Oppdateringer 2» er blitt en utsøkt bok. 
Jeg var ikke omgangsvenn med Norheim, men venn med ham på Facebook. 
Under lesningen av flere av tekstene blir jeg minnet på hans blikk og omtanke for andre. 
Selv opplevde jeg at han på vei hjem fra sine nattvakter nå og da kunne komme med tips om tråder han hadde lest i løpet av natten. 
Fordi han visste at de ville engasjere til videre meningsutveksling. 
«Oppdateringer 2» er blitt en utsøkt bok jeg kommer til å lese også i det nye året. 
Med et savn etter å følge de daglige oppdateringene til mannen som ble kalt «Facebooks Sokrates». 
