Spillanmeldelse:«Cooking Mama 3» 

Det er moro å lage mat med DS-spillet «Cooking Mama 3», men øynene blir dessverre fort mette. 

Så er det på tide å lage mat med Mama igjen - denne overentusiastiske japanske kokken som ser ut som alt annet enn en stor, amerikansk «big mama». 
Men å lage mat - det kan hun. 
Og hun vil lære deg det. 

Konseptet er festlig og spesialsydd for DSen - ved hjelp av den lille plastpinnen skal man gjøre alt fra å kakke egg til å røre i gryter til å grille marshmellows til å anrette mat på tallerkener. 

Man kan også velge andre funksjoner, som å handle, lage mat til (kresne) venner og komponere retter selv. 
Når man gjør det bra får man låse opp nye venner og minispill. 

Man får også medaljer etter hvor bra man gjør det - gull, sølv eller bronse. 
Og via det trådløse nettverket kan man konkurrere mot matglade kompiser, om hvem som klarer å lage maten kjappest. 
Det blir som en mini-kokkekamp uten søl. 

Ideen med «Cooking Mama» er morsom og original, og i tillegg er mat i tiden. 
Spillet har blitt voldsomt populært og har solgt i millioner av eksemplarer på verdensbasis. 
Så det er ikke rart spillprodusenten følger opp med nye versjoner. 

Det er ingenting å si på spillbarheten i «Cooking Mama 3». 
Det er enkelt og morsomt å lage de ulike rettene, minispillene er underholdende og det er variasjon i oppgavene. 
Likevel ble jeg forbausende fort lei. 

Nyhetens interesse har lagt seg når spill nummer tre lanseres, og da må det tilføres noe nytt. 
Dessverre føles dette som en oppfølger det ikke er så mye poeng i. 
Der spill nummer en føltes som et must å ha i DS-spill-samlingen, føles spill nummer tre som overflødig. 

Dessuten føles selve Mama litt pregløs, de kunne gjort mer ut av henne nå. 
I tillegg er musikken masete, og jeg måtte etter hvert slå lyden av. 

Jeg ble like stresset som når jeg skal ha middagsgjester, og jeg formelig kan høre den ville fiolinmusikken i bakgrunnen mens jeg hakker løk for livet. 
Det er greit i korte perioder, men ikke i timevis. 
Mat skal lages med ro og kjærlighet, så får man heller tåle stress i små doser. 

En vill ide: 
Kanskje kunne de fått inn godeste Hellstrøm som «Cooking Papa» i neste versjon? 
Jeg vet ikke om jeg hadde vært noe mindre stresset, men underholdende hadde det definitivt blitt. 
