Cotton Jones - «Tall Hours in the Glowstream»
(Suicide Squeeze / Tuba) 

Lekker barokkpop. 

Et sted mellom Roy Orbison, Phil Spector og en stillehavsstrand har denne Maryland-duoen skapt sitt eget femtitallsduvende lydunivers. 
Fylt med mer romklang enn hele 1987 og en overbevisende tro på 6 / 8-takt som perfekt popmusikktempo, svever produksjonen på inderlig, kortfattet og instinktiv skjønnhet. 

Ikke bare i den vemodige resonansen i Michael Nays vokal - men i de vare og nedstrippede detaljene som betoner melodiene; uavhengig av om det er ektefølt eller bare liksomdyster popmelankoli. 
Tidvis på kanten til å bli ufrivillig parodisk sentimentalt, men det er også da det fungerer best. 

Beste låt: 
«Somehow To Keep It Going». 

TOR MARTIN BØE 
