Sanger med sprekker, sår og sjel
Åpningslinjen " _He's a good guy as well, you know/not just gettin' good with age_ " kan brukes om Chip Taylor selv. 
74-åringen er en bra fyr. 

Trippelalbum er noe som hører fortiden til, og det samme kan du for så vidt si om Taylor. 
Kommersielt hadde han sin storhetstid på 60— og 70-tallet, da han skrev sanger som "Wild Thing", "Angel of the morning" og "Try (Just a Little Bit Harder)". 
Det var andre som fikk hit med disse, og Taylor valgte heller en karriere som profesjonell gambler. 
På 90-tallet var han tilbake som artist, og senere ga han ut fire flotte album sammen med sanger og fiolinist Carrie Rodriguez. 

Taylors etter hvert rustne røst gjør seg sammen med en kvinnestemme. 
Denne gang har han fått med seg en som er nesten slitt som sin egen. 
Lucinda Williams synger duett på "Sleep with open windows" og "I'll only be me once", to kutt som er med på å gjøre den første av disse tre platene til noe stort. 

Temaet på denne er "Behind an iron door", om mennesker som ikke passer inn i samfunnet. 
De er fanger på dødscelle, dissidenter eller ensomme. 

Her finner vi også julesangen "Merry f'n Christmas", som er en del av sin egen trilogi: 
Tre videoer produsert av kanadiske Jeth Weinrich. 
Har du ikke sett "Fuck all the perfect people" (2012) og "The last video" (2013), så sørg for et Youtube-besøk. 

Plate nummer to er "Love and pain", noe lysere i sinnelaget enn den første – selv om hjerte og smerte går hånd i hånd. 
Dette albumet er spilt inn i en garasje med Taylors band inkludert John Platania, mangeårig gitarist for Van Morrison. 

"Little prayers" er den siste platen, en ekstra lavmælt affære. 
Noen av kuttene er alternative versjoner. 

Alle sangene på de tre platene er både nye og Taylors egne. 
Han er en hurtigarbeidende musiker, som dagen etter 22. juli-tragedien i 2011 skrev "This darkest day" og spilte den inn en uke senere. 
Siden den gang har han hatt et spesielt bånd til Norge, og Halden nevnes i "Czechoslovakian heaven" 

New York-eren har ofte brukt norske musikere, ikke minst pianisten Gøran Grini fra Skien. 
Han spiller her på alle tre platene, i tillegg til å være medprodusent. 

Avslutningen "Wish I could die just one more time" er inspirert av de siste ordene fra en mann før henrettelse. 
74 år gamle Chip Taylor har sprekker, sår og hakk, men mer hjertevarm musikk finner du ikke dette året. 

Beste spor: 
"He's a good guy", "Sleep with open windows", "I'll only be me once", "Nine soldiers in Baltimore", "Merry f'n Christmas", "Hold it right there", "Nothin' comin' out of me that I like", "Joan's song", "Tryin' to let the angels know", "Queen of the world", "Lord what are you giving me now", "Little prayers". 
