Plateanmeldelse:Elg - «Lucky One» 

Hjertelig, men hjelpeløst. 

Vi husker Dance With A Stranger som pastellgrelle eksponenter for jappetid og skulderputer. 
Bandets «utagerende» stemme, Øyvind «Elg» Elgenes, er imidlertid hippie så god som noen. 
Ofte høres det ut som om det femte soloalbumet hans er innspilt under påvirkning av mer enn bare musikkens kraft. 

Synthblåsere tuter. 
En uskjønn gitarsolo ramler inn fra høyre (produsent Ronni Le Tekrö, hvordan kunne du?). 
Elg baler desperat med den varme poteten i halsen - på norsk kalt «soul». 
Noen av låtene stopper brått, som om de kjørte inn i en fjellvegg. 

Elgenes er tydeligvis en fin, varm fyr. 
Det er bra. 
Ujålete også. 
Dette er et fascinerende skjødesløst album. 

BESTE LÅT: 
«Remi And Marie» 
