Bokanmeldelse:Boualem Sansal: 
«Min fars hemmelighet» 

Intenst og aktuelt om fedrenes synder og ondskapens sirkel. 

Roman 246 sider. 
Kr. 349,- Kagge 

Fra begravet skyld og skam gror nytt hat og nye holocaust. 

Kan en sønn sone sin fars synder? 
Blomstrer islamismen nå opp av samme jord av hat, frykt, fremtidsangst og grådighet som fikk nazismen til å gro seg så sterk? 
Disse spørsmålene står sentralt i den velskrevne, intense og stadig mer aktuelle boken fra 2008. 

Sett gjennom to tysk-algeriske brødres dagbøker rulles enkeltpersoners ansvar for jødeutryddelsen opp. 
Når den eldste tar livet sitt som et slags sonoffer, må den yngste sette farens SS-historie i sammenheng med islamiseringen som pågår i hans eget fattige fransk-muslimske nabolag. 

Flommen av bøker der barn av krigshelter skriver om sine foreldre avløses nå av forfattere som graver i slektens skam, svik, uhyrlige handlinger eller umoralske valg. 

Forklaringer og forsøk på å unnskylde blekner, det hjelper ikke alltid at «han levde i hat og trelldom, og disse hullene i hodet er uten bunn». 
Romanen vil utforske sannheten om at når både bødler og offer flykter fra sin smerte ved å glemme, vil folkemord og diktatur stadig gjenfødes. 

Men Sansal retter skarpere søkelys på det han mener er verre enn aktiv aggresjon: den generelle handlingslammelse hos dem som ikke våger stå imot ondskapens systemer. 

Skiftingen mellom brødrenes dagbøker fungerer godt, også språklig. 
Oversetter Tom Lotherington syr en sober og flekkfri norsk klesdrakt til verket. 
Stemmene får den nødvendige ulikhet og valør, men de smelter også sammen fordi alle menneskene er preget av livssmerte og uro. 

Med sin blanding av vare persontegninger og grotesk eksplisitte voldsskildringer er denne boken et lysende fyrtårn, et levende litterært argument for menneskets underlige motsetning: 
Vi synes det er så godt å ha noen å hate. 
