Film:Roadmovie med ære i bagasjen 

En ung gutt pakkes inn i cellofan, og føres ned i en bekmørk oljetank på en trailer til lydene av dommedagstrommer. 

Åpningen i norske Hisham Zamans andre spillefilm er fengslende dyster og full av ambivalens: 
Er han et offer? 
Snart får vi vite at unge Siyar er i ferd med å forflytte seg ulovlig over grensen fra den kurdiske delen av Irak til Istanbul i Tyrkia. 
Målet hans: 
Å finne, og ta livet av søsteren som befinner seg der. 

Hun har kastet vanære på familien ved å forelske seg i en annen mann enn det mennene i landsbyen mener hun skal gifte seg med. 
Siyars desperat ferd for å gjenopprette æren fører ham til slutt til Norge, via Hellas og Tyskland. 
Etter farens død er den spede gutten familiens patriark, en ganske patetisk sådan. 

Æresdrap og arrangerte ekteskap, «Før snøen faller» behandler flere brennhete temaer, men føles aldri slagord-politisk. 
Her er nemlig en god del poesi i bildene. 
I Istanbul blir Siyar ranet av en gjeng gatebarn, men utvikler etter hvert et nært vennskap med en av dem: 
Evin, ei jente som utgir seg for å være gutt. 

På vei nordover kommer Siyar selv til å bryte æreskodeksen blant de ulovlige flyktningene - for å hjelpe sin nye venn. 
Skildringen av vennskapet de to i mellom er det som fungerer best i filmen. 
Det forandrer Siyar, men jeg er fristet til å si: 
Ikke nok. 
Han forblir en altfor utydelig karakter, som det i bunn og grunn er vrient å utvikle særlig medfølelse for. 

Historien får heller ikke særlig drahjelp av skuespillerne. 
Taher Abdullah Taher i hovedrollen klarer seg greit, når flere enn to har scener sammen lugger det verre. 
Vi blir veldig bevisst på at vi ser skuespillere som står rett og avleverer replikker til hverandre. 

ØYSTEIN DAVID JOHAN 
