OHG-revyen 2017:Det flyter greit under overflaten 

Handelsgymrevyen sparker i gang årets revysesong med «Under overflaten», men revyen dykker akkurat ikke dypt nok. 

Handelsgymrevyen legger mye stolthet i å være skolerevyen i Oslo med tidligst premieredato, denne gangen kun tre dager etter nyttår. 
Årets revy, «Under overflaten», er tidvis skarp og morsom – men tema kunne vært utnyttet bedre. 
Kanskje man kan spørre seg om ikke OHG kunne vært bedre tjent med en uke ekstra øving for å lage en enda bedre revy? 

«Under overflaten» tar deg med til havet og fiskenes verden, hvor tingenes tilstand ikke er helt i orden. 
Her handler det om global oppvarming, plast og søppel i havet, q-tips som skylles ned i dass, fordommer og fremmedfrykt. 
«Livet er ikke topp på bånn», som det synges i revyens åpningsnummer. 

Havtematikken er godt gjennomført i revyen, med en klar rød tråd som følger revyens to akter. 

Båtflyktninger og maneter 

«Under overflaten» er på sitt beste når de tør å tøye strikken akkurat passe langt, hvor de klarer balansekunsten å være helt på kanten i aktuelle politiske problemstillinger, som i sketsjen «Båtflyktningene». 

«Spør meg om smugling», står det på ryggen til båtsmuglerne som kun er opptatt av penger. 
De synger om Listhaug, flyktningkrise og hvordan det er «god business å la verden gå rett vest». 

Revyens beste innslag er «Vi er maneter», et flott visuelt nummer om glassmaneter. 
Vi får også en god rap om den aseksuelle og farlige brennmaneten, rappet av Dis Berg Våga. 
Hun leverer også flere andre gode roller gjennom revyen – som piratmammaen og den utålelige cruisepassasjereren som irriterer alle. 

Manetdansen er nydelig koreografert, morsom og kreativ. 
Her demonstrerer OHG-revyen at man ikke trenger mange mennesker eller mye utstyr på scenen for å skape utrolig bra sceneshow. 
Tenk om flere sketsjer hadde holdt dette toppnivået! 

Bandet leverer 

Bandet leverer en solid prestasjon, og det er et fint touch at revyen er gjennomført med havtema også på musikken mellom innslagene, som for eksempel musikk fra Haisommer og Titanic. 
Jeg savner likevel den klassiske bandsoloen mellom aktene, og skulle gjerne sett at de flinke bandmedlemmene fikk litt større plass. 

Kommer ikke helt i mål 

Avslutningen på «Under overflaten» er dessverre noe mangelfull, og revyen kommer ikke helt i mål med å samle trådende. 
Her har man i stedet valgt en noe lettvint løsning med et sangnummer om den tidligere barnestjernen Blekkulf, miljøforkjemperen som forgjeves prøvde seg på et comeback. 
I «Under overflaten» hadde det vært rom for større politisk brodd, og de kunne turt å dra den spennende tematikken enda litt lenger. 

OHG-revyens største utfordring er like fullt at det er ujevnt trøkk underveis. 
Til tider er det enormt mye liv på scenen, mens man skulle ønske at det ble gitt enda litt mer andre steder. 
Fjorårets forrykende show er byttet ut med et enklere og mer nedstrippet konsept, som tidvis fungerer veldig godt. 
Mye føles dessverre litt halvveis. 
Samtidig skal det sies at OHG på sitt dårligste fortsatt er en god revy – men etter år med solide revyer på rekke og rad var denne dessverre noe skuffende, og man savner de virkelig gode musikalske høydepunktene. 
