For fort i svingene
Il Forno lover «alt du forventer av en italiensk restaurant». 
Nå ja. 

Veggene er betonggrå. 
Gulvet også. 
Il Forno, «ovnen» på italiensk, er moderne, hverdagslig og stilrent, på grensen til tomt. 
Bak benken med de hvite flisene, gløder en steinovn med nærmere 350 grader. 
Il Forno spesialiserer seg på retter fra denne, som lasagne, pizza og calzone med forskjellig fyll. 

– Sjømatpastaene er også veldig gode, forteller servitøren og peker ned på menyarket. 

– 
Og denne. 
Spaghetti med gorgonzola, italiensk skinke og sjampinjong. 

Lenger oppe på menyen står en av mine absolutte livretter, forretten Prosciutto e melone, skinke og melon på norsk. 
For meg er dette en av de ultimate italienske rettene, fordi den er så ren. 
Retten består kun av to ingredienser som utfyller hverandre på smak, med søt frukt mot salt kjøtt, og på tekstur, med bløtt mot tørt. 

Om den er god eller dårlig, hviler egentlig kun på råvarekvaliteten og hvordan retten legges opp. 
Med kun to ingredienser er det ikke mulig å skjule noe. 

Retten fra Il Forno er dessverre ikke en av dem jeg kommer til å huske. 
Honningmelonen serveres i store båter med skallet på, noe som gjør dem upraktiske å spise. 
Skallet har også skader som visuelt drar ned. 
Og ekstra ingredienser som ruccola, parmesan og sorte oliven dekker over smaken av melon og skinke. 

Spekekjøttet har i utgangspunktet en deilig smak, men er industrielt kuttet i for tykke skiver, og kommer ferdigpakket i plast. 
Det gir ikke den beste konsistensen. 

En av rettene som overrasker i positiv forstand er Chitarrini nero al granchio. 
En spaghettiformet pasta med egg typisk for Abruzzo-området. 
Ordet nero betyr svart og viser til at pastaen er farget med blekksprutblekk, før den blandes sammen med krabbekjøtt, olje, hvitløk, tomater og chili, for en sterk og smakfull finish. 

Kokken surrer pastaen sammen med en pinsett og løfter den over i skålen, som dekoreres med urter og krydder langs kanten, og en sitronbåt for syrlighet. 
Dette er en original rett med god spenst, som er fint lagt opp. 

Veneto er et av områdene i Italia jeg har besøkt flest ganger. 
Her kan du knapt ferdes uten å legge merke til et Masi-skilt langs vinmarkene. 
Vinprodusenten er dominerende i området, og det er de også på Il Forno. 
Både husets hvite, røde og rosé produseres av Masi. 

Drikkekartet har få produsenter, og er skuffende for en vinelsker. 
Det finnes bare én hvitvin å bestille på glass, og kun to rødviner hvis du ikke vil gå for en flaske. 
Ølutvalget er også begrenset, og kun et av alternativene er italiensk. 

Den oversiktlige restauranten tar i overkant av 40 gjester. 
I løpet av minutter går lokalet fra å være tilnærmet tomt til å koke med familier og par på jakt etter et godt ettermiddagsmåltid. 

Kokken, som allerede jobber på spreng alene på kjøkkenet, øker tempoet så godt han kan. 
Servitøren, som også har jobbet alene til nå, får bistand fra søsterrestauranten. 
Inn flyr to servitører med MM Café & Bar-logo på brystlommen, som redder kvelden fra den hektiske stemningen som bygger seg opp. 

Kanskje er det det høye tempoet som gjør at pizzabunnen ikke er helt gjennomstekt. 
Skorpene har fin smak og konsistens fra finmalt durumhvete, men bunnen er for bløt i midten. 
Enkelte av pepperonibitene er for store og tykke, og midt i blant dem ligger det plutselig en skinkebit som antyder at det har gått litt for fort. 

Det er flere gode grunner til at tiramisu er en gjenganger på italienske restauranter. 
Med en perfekt balanse mellom søtt sukker, bitter espresso og sjokolade, er en god tiramisu uimotståelig. 

Men varianten til Il Forno mangler spenn i smakene, og er en tam avslutning på måltidet, uten tilstrekkelig fylde fra mascarponen og de andre ingrediensene. 
Skålen med mangosorbet er ingen hit, med en kunstig smak og uinspirert pynt av jordbær og blåbær. 

Sammenligner man kvalitet og pris med andre italienske restauranter i Bergen, har Il Forno dyrere hovedretter og mindre sjarm. 
Restauranten har litt å gå på før de kan innfri slagordet «alt du forventer av en italiensk restaurant». 

Restaurantene vurderes individuelt og på bakgrunn av helhetsopplevelsen av service, mat, konsept, pris og atmosfære innenfor sin egen sjanger. 
Antall hjerter indikerer hvor vellykket opplevelsen var. 
En særdeles negativ opplevelse vil indikeres av ett hjerte. 
Seks hjerter viser derimot til en usedvanlig positiv opplevelse over all forventning. 
