Fransk eleganse og spansk ekstravaganse
Ukens symfonikonsert presenterte fransk og spansk musikk fra tidlig 1900-tall, virtuost utført av vårt eget orkester. 

Med musikk av franske Lili Boulanger (1893-1918) og Maurice Ravel (1875-1937) og spanske Manuel de Falla (1876-1946) presenterte KSO denne uken et heller uvanlig program, i sin helhet preget av de impresjonistiske strømninger i fransk musikk for hundre år siden, og med de Fallas spansk-folkloristiske tilnærming som kontrast. 
Mange har nok tenkt at dette er litt for ukjent for meg, og det var derfor glissent i benkeradene. 

Synd at man tenker slik. 
For dette var en kveld med KSO i strålende utfoldelse, enten det nå var i drømmeaktige sekvenser i Ravels «Gåsemors fortellinger» eller i kontrasten mellom humoristiske kammermusikalske innslag i veksling med øredøvende spanske danserytmer i de Fallas ballettmusikk til fortellingen om Den trekantede hatten, eller Borgermesteren og møllerens kone, musikk som opprinnelig var laget til Djaghilevs Balletts Russes. 
Balletten fikk sin urpremiere i London i 1919, med ingen ringere enn Picasso som scenograf. 

I Kilden fikk vi altså «bare» musikken. 
Men det var sannelig ikke lite. 
Da siste tone ble slått av, av kveldens stilige dirigent, Rossen Milanov fra Bulgaria, fikk han og orkesteret stående applaus for å ha utfoldet musisering på høyt nivå. 
Verket krever en mezzosopran, og her fikk vi møte Stepanka Pucalkova fra Tsjekkia i to korte øyeblikk, høyreist, superslank og elegant med spansk antrekk fra topp til tå, og med praktfull stemme. 
Men hvor lenge varte det? 
Fire minutter til sammen? 
Det hadde vært fint å få møte denne stemmen i et annet verk, når hun først er her. 
Eller sagt på en annen måte: 
KSO må ha god råd når de kan invitere en sangerinne fra langt borte til å medvirke i fire minutter? 

Ravels «Gåsemors fortellinger» er umiskjennelig Ravels impresjonisme, maken til elegant orkestrering skal en lete lenge etter, og KSO innfridde i måten de gjorde dette innsmigrende verket på. 
Og så innledet de med skjebnetunge 
«Om en trist kveld» av 24 år unge Lili Boulanger, som kanskje visste at hun skulle dø noen uker senere, noe man synes å ane i den rådvillhet som toner fram gjennom hennes tungt orkestrerte tolv minutters meditasjon. 
Sterkt. 
