Gratulerer med dagen, Terje Rypdal!
23. august fyller Terje Rypdal 70 år, og Sky Music vil trolig være den fineste presangen han får. 

Albumet er en hyllest til musikeren og stilskaperen, og jubilanten har all grunn til å si seg fornøyd med hvem som stiller opp. 
Tanken om å feire Rypdal på denne måten, kom fra den amerikanske gitaristen Henry Kaiser, som selv har et stort navn på den eksperimentelle scenen. 
Ideen var å få «the children of Rypdal», som Kaiser kaller dem, til å fortolke et sett med låter fra noen av bursdagsbarnets viktigste album. 

Resultatet er usedvanlig vellykket. 

Ørnen 

Vi som har levd med Terje Rypdals musikk et helt lite liv, har klare oppfatninger om mannens låtproduksjon og gitarvirke. 
Personlig har jeg alltid likt den saktmodige og melodiøse utgaven best. 
Når gitaren synger og vibratoarmen er med på å styre tonen, kan Rypdal være direkte forførende. 

Det er derfor «Ørnen» er en av mine favoritter i katalogen. 
Den er å finne på albumet Chaser fra 1985. 
På Sky Music er «Ørnen» første spor ut, og det er ingen ringere enn Bill Frisell som spiller. 

Komposisjonen er et funn for Frisell som fortolker. 
Den har en vakker melodistemme og et sett akkorder å trives i. 
Frisell toner ned dramatikken og drar ned høyden på svevene, trekker ut essensen. 
Spillet er fjærlett, og fuglen får et vingespenn som tangerer originalens. 
Slik kan bare en optimal hyllest fungere. 
Måten Bill Frisell legger inn sitt eget, uten å dempe skimmeret i Rypdals perle, er forbilledlig. 

Fra rocken 

Etter denne vakre introen i blått, er vi over i et helt annet felt i Terje Rypdals verden. 
Vi vet jo at han kommer fra rocken og «Over birkerot/Silver Bird Heads For The Sun» som er fra årene 1974-75, har både Hendrix og Miles skrevet inn i seg. 
Ståle Storløkken, Ingebrigt Håker Flaten og Gard Nilssen legger fundamentet for fem gitarister, og de gjør det med et sprell levende samspill. 
2017 er det nye 1970, liksom! 

Hedvig Mollestad Thomassen, Reine Fiske, Even Helte Hermansen, Henry Kaiser og Raoul Björkenheim har ikke bare gjort gitarleksene sine. 
De oppretter direkte kontakt med historien og gjør sin egen vektige vri i det sprutende kvarteret de holder på. 

Rypdal kan være stolt! 

Høy egenverdi 

På «What Comes After» er det Nels Cline som holder gitaren. 
Mange vil kjenne ham fra Wilco, men Cline har en lang og veldokumentert karrière fra et mer åpent felt også. 
Sammen med cellist Erik Friedlander ivaretar han grunnideene i komposisjonen samtidig som han setter merke i den. 
Det gir virkelig en god følelse å oppleve hvordan disse musikerne spiller Rypdal frem. 

Så er det David Torn som er alene om å gjøre «Avskjed». 
I likhet med Rypdal har han plass i ECM-stallen, og han er kanskje den av de involverte som stilmessig har mest til felles med nordmannen. 

Keyboardist Ståle Storløkken som har vært et viktig bandmedlem hos Rypdal de siste årene, bruker nest siste spor til å forme albumets fineste ytterkanter, før selveste Jim O`Rourke glimrer på «Sunrise». 

Sky Music er et album med høy egenverdi. 
La oss håpe det vil introdusere 70-åringen for et nytt publikum. 
