Film:Medrivende samtidshistorie 

Glitrende fortalt Palme-portrett som ikke stryker medhårs. 

Dokumentarfilmen om Skandinavias mest begavede og omdiskuterte politiker etter krigen er medrivende samtidshistorie - og en reise tilbake til «drømmen om folkhemmet». 
Med klare paralleller til vår egen «Gerhardsen»-periode. 

Men selvsagt er det først og fremst et grundig forsøk på å forstå den populære, men svært omstridte politikeren; overklassegutten som var så fascinert av «ekte arbeidsfolk» og ble sosialdemokratiets ubestridte leder. 

Gjennnom arkivklipp og intervjuer med familien, venner, meningsfeller - og motstandere trer bildet av en idealistisk talsmann for «den nye tid» etter krigen fram. 
Men også av en politiker som ble tatt i urent trav flere ganger. 
Filmskaperne har dessuten fått tilgang til unike private super 8-opptak. 
De brukes smakfullt og med omhu. 

Dette er ingen grafsedokumentar, men filmskaperne er slett ikke engstelige for å pirke i det ubehagelige. 
Fint styrer man unna glansbilde-portrettene biografi-filmer om «store menn» ofte kan bli. 

«Palme var en som ofte tok æren fra andre» uttaler blant annet høyrepartiets Carl Bildt i dokumentaren, mens en profilert journalist som fulgte Palme hele karrieren ikke legger skjul på at Palme var en mester i «politikersvar»: 
«La meg stille spørsmålet på en annen måte». 
Filmen viser eksempler - og vinner på nyanseringen. 

Palme satte store utenrikspolitiske spor etter seg. 
Med kraftige - og modige - angrep på amerikansk utenrikspolitikk under Vietnamkrigen, klar tale mot Apartheid og andre diktaturer ble han en slags maktas talsperson for protestbevegelsene. 
Ikke alltid lett å balansere, men et opptak fra en studentdemonstrasjon med sinnene i kok viser Palme på høyden: 
Med flere titallstusen demonstranter mot seg velger han uten å bli bedt om det å gå de unge i møte. 
For å høre hva de har å si. 

Hets tar han også i mot, før han setter skapet formidabelt på plass med en flammende tale til forsvar for demokratisk kamp for frihet. 
Sterkt - som denne dokumentaren. 

Endelig er det på tide å snakke om noe annet enn «Palmedrapet» - dét fungerer kun som ramme her og vil få fram gåsehuden på alle som husker lørdagsmorgenen i februar 1986 da den ufattelige nyheten kom. 

Filmen om ham er et utmerket sted å begynne. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
