Her er latinorocklegenden skikkelig på bærtur
Santana trenger nye rådgivere. 

|||ALBUM: 
Det er ikke godt å si om det er utførelsen eller ideen som er dårligst i dette tilfellet. 

Vår feirede strengemester Carlos Santana har funnet ut at han skal gjøre ære på rockriffet og har samlet et knippe kjente og semikjente venner til å bidra på spleisefesten hvor gamle rockestjerner får nye klær. 

Chris Cornell får æren av å starte ballet med Led Zeppelin-klassikeren «Whole Lotta Love». 

Det låter ikke så aller verst, eller det vil si; Cornell har gjort langt verre ting som soloartist de siste årene. 

Cornells fyldige soulrøst kler låten, Santana planker riffet og trommisen sparker i gang latinogrooven. 
Og der blir den værende gjennom «Sunshine of Your Love» og brorparten av det resterende materialet. 

Stivbeint Den kvasimoderne produksjonen får det til å låte stivt og kantete, innslagene hvor man tøyer strikken låter i beste fall bare smakløse. 

Noen av oss husker kanskje norske Brothers lite flatterende versjon av AC/DCs «Back in Black». 

For å si det slik: 
Carlos Santana og Nas' industrifunkmarinerte gale-Mathias-sirkus er på grensen til nihilisme. 
Det tuter i blåsere, skurrer i grumsete gitarer og dugger av vovede koringer. 

Det er i det hele lite formildende omstendigheter å spore her. 

De fleste av tolkningene fremstår enten som grenseløst platt eller rene slakteorgier, i noen tilfeller bare komiske — hei «Smoke on the Water» og «Under the Bridge». 

Dårlig konsultasjon 
Det store spørsmålet blir uansett hvorfor? 

«Guitar Heaven: 
The Greatest Guitar Classics of All Time» er nemlig kjemisk renset for alt som smaker av kunstnerisk hunger eller ambisjon. 

Dette er like matnyttig som å spille gitar til stereoanlegget hjemme i stuen. 

Om det er raske penger som er motivasjonen, må det da finnes uendelig mange bedre måter å finne fram til dem på. 

Santana kan jo begynne med å finne seg et par nye rådgivere. 
