Terminator Salvation
Actionfilm uten pondus 

”Terminator Salvation” er den fjerde filmen i serien som startet i 1984. 
Men regissør James Cameron er ikke involvert lenger, heller ikke Arnold Schwarzenegger. 
Og det merkes. 

Historien mangler pondus, og skuespillerne sliter med å finne sin plass i sagaen. 
Regissør McG fyller i det minste hver eneste filmrute med digital action. 
Det ser flott ut, men det føles ikke like flott for en gammel Terminator-fan. 

Må forhindre drap 

Året er 2018, supercomputeren Skynet har tatt over jorden med sine maskiner. 
Mennesker som overlevde dommedag har tatt opp kampen mot maskinene. 
En av dem er John Connor (Christian Bale). 
Nå får han vite at Skynet vil drepe den unge Kyle Reese (Anton Yelchin), som i fremtiden skal reise tilbake til 1984 for å redde hans mor og bli hans far. 
Connor må forhindre dette for å redde sin egen eksistens, og får uventet hjelp fra fortiden av Marcus Wright (Sam Worthington). 

Logiske brister 

Premisset for historien er godt, og er en naturlig utvikling av de tre første filmenes plott. 
Men dessverre er ikke manusforfatterne like gode som James Cameron er. 
De fyller historien med for mange usannsynligheter, og da tenker jeg ikke på de fantasifulle elementene, men på logiske brister innenfor dette universets rammer. 
Skynet er blant annet merkelig ineffektiv til å være en verdensomspennende supercomputer. 
Og det blir regelrett teit når Skynet mot slutten kaster seg ut i en langvarig forklaring på sine handlinger. 

Endimensjonalt 

Christian Bale er en solid skuespiller, men får ikke nok tid eller anledning til å utvikle figuren sin denne gangen. 
John Connor burde være en kompleks og interessant figur, etter det vi har sett ham gjennomgå i Terminator 2 og 3, men blir fremstilt merkelig endimensjonalt i fireren. 
Vi vet Bale er god for mer enn dette, og jeg tror det slappe manuset har skylda. 
Den nye figuren, Marcus Wright (Sam Worthington), er faktisk mer interessant, men den knappe to timer lange filmen tar seg ikke tid til å utforske ham heller. 

Svake manusforfattere 

”Terminator Salvation” er en bråkete, buldrende, postapokalyptisk actionfest som har mange stilige effekter å vise deg. 
Her er det ikke spart på mye når det gjelder det visuelle. 
Og det er filmens beste kvalitet. 
Men for å føye seg inn i Terminator-sagaen burde den vært langt sterkere på manusfronten. 

Figurene burde være verdt å bry seg om. 
Det er de dessverre ikke, ikke engang John Connor. 
Det er nesten utilgivelig. 
