Reiulf Steens historie
250 sider Tiden forlag 

Det har som oftest blitt liggende et tett teppe av kruttrøyk i kjølvannet av Reiulf Steens bokutgivelser. 
Det blir neppe denne gang. 

Boken «Ørnen har landet» som han har kommet med i høst, er ganske fri for politisk og annet krutt som hans tidligere bøker har vært fulle av. 

Det betyr ikke at det er en dårlig bok han har kommet med i høst. 
Tvert imot. 
«Ørnen har landet» er på mange måter blitt kortversjonen av Arbeiderpartiets historie. 
Her får vi servert et 116-årig sammenhengende drama som enhver politisk interessert bør kaste seg over. 

Reiulf Steen (70) er faktisk en av de få gjenlevende i Ap som har vært tett knyttet til bevegelsen helt fra legendariske Martin Tranmæls tid og frem til i dag, hvor Jens Stoltenberg troner på toppen. 
I nærmere 50 år har han kunnet observere partiets liv fra innsiden. 
Det har gitt erfaring og kunnskap som han deler rikelig av i denne boken. 

Igjen blir vi minnet om at Ap ikke har vært noen søndagsskole. 
Å sitte i partiledelsen i Ap har ikke vært noe for sarte sjeler. 
Som Steen selv skriver: 
«Arbeiderbevegelsens historie i Norge fremstår som et fortettet drama, både før og etter at Arbeiderpartiet fikk regjeringsmakt og styringsansvar. 
Noen ganger gikk det på livet løs.» 

Dagens generasjoner, som syntes kampen mellom Thorbjørn Jagland og Jens Stoltenberg om lederrollen i Ap var brutal og uverdig, kan finne mange paralleller tidligere i partiets historie. 
Reiulf 
Steen vet også hva han skriver om, for han har selv vært sentral aktør i flere opprivende dramaer i partiet. 
Både som nestleder under Trygve Bratteli, som leder da Odvar Nordli var statsminister, og senere med Gro Harlem Brundtland som nestleder. 
Tidvis kunne klimaet i partiet oppleves som iskaldt. 

For Reiulf Steen har partiet vært som et langt, intenst ekteskap, med tidvis store samlivsproblemer. 
Han er alt annet enn fornøyd med tingenes tilstand i dag. 
Boktittelen «Ørnen har landet» henspiller på at Ap i sin tid ble omtalt som ørnen blant partiene. 
I dag mener Steen at ørnen har landet og blandet seg med det øvrige fjærkreet i vår partiflora. 

Skylden for mye av dagens elendighet mener Steen å finne i at partiet ikke evnet å møte den nye tidens utfordringer fra slutten av 60-tallet og utover. 
Partiet hengte seg fast i fortsatt vekst og velstand og overså at unge generasjoner hadde fått andre behov. 
Senere - utover i 1980-årene - mener han at det skjedde en avideologisering som gjorde at partiet ble oppfattet som svært likt de andre «fjærkreene». 
Den påstanden er formodentlig beregnet på Gro Harlem Brundtland. 
Jeg vil ikke være uenig i det. 

Dessuten har Reiulf Steen etter hvert fått en avstand til begivenhetene som gjør at han er verd å lytte til. 
Eller lese. 
