Brutal drageballett
Det er en stund siden sist det var så moro med flyvende drager. 

Ettersom 3D-animasjonen utvikler seg, formes filmenes historier i seg selv rundt teknologiens nye muligheter. 
Lek med perspektiver og bevegelse har fått nytt spillerom, og det blir mer hopp, eksplosjoner, bratte skrenter og flyturer. 
DreamWorks, som fra før har stått bak suksesser som «Shrek», «Madagaskar» og «Kung Fu Panda», har tatt stort utbytte av dette, og «Dragetreneren» tar det bokstavelig talt til nye høyder. 

Her er vi med enorme drager som skyter opp i himmelen, stuper ned i havet, og slåss på akrobatisk vis i lufta med en imponerende troverdig blanding av drageeleganse og dinosaurtyngde. 
Vi møter dem i krig med vikingsamfunnet på Borkøy. 
Vikingene er uslepne, brutale kraftkarer (med gode hjerter) som ikke kjenner til andre strategier enn «kjør på». 
Krigen mot de sauestjelende dragene fører til at samtlige av landsbyens hus må bygges opp på nytt og på nytt. 

Men så blir den pinglete, sosialt utilpassede guttungen Hikken venner med dragen Tannlaus. 
Sammen oppdager de slikt helter i barnevennlig animasjon har oppdaget siden tidenes morgen: 
At samarbeid er fint og at det finnes godhet i de fleste. 

«Dragetreneren» er et voldsomt, actionpakket eventyr hvor den ene eksplosjonen avløser den neste, det braker og smeller nærmest uavbrutt, til du sitter utmattet i stolen. 
Historien om den rappkjefta Hikken (med Alexander Rybaks passende snusfornuftige tone til) som blir den store helten er det ingenting originalt ved, og filmen er ikke like morsom som de andre DreamWorks-produksjonene. 
Men den sjarmerende dragen Tannlaus er flott bare å se på. 

Filmen gir også en lett assosiasjon til 1984s fantasyklassiker «Den uendelige historien», hvor helten flyr på ryggen til den lodne, hundeaktige lykkedragen Falkor som i dag fortoner seg som elskverdig utdatert. 
Kanskje er det fordi «Dragetreneren» minner om hvordan det føles for en unge å ville fly på ryggen av en drage. 
Da har jo filmen lykkes i noe essensielt. 

Anmeldelsen er skrevet etter visning av filmen med norske stemmer, i 3D. 
