Brutalt kjedelig
Langdrygt hevndrama 

Ett eller annet sted inni «Parker» anes et ønske om å lage en hardtslående og kul actionfilm i klassisk høk-over-høk-stil. 

Noe gikk galt underveis. 

Skylden er ikke Jason Stathams. 
Trass i åpenbare begrensninger, har han en magnetisk tilstedeværelse og muskler nok til å fylle rollen som Parker – nådeløs, men prinsippfast tyv med gentlemanstendenser. 

Et velregissert åpningskupp lover godt, og varer lenge nok til at jeg får forhåpninger om noe uventet. 

Opplegget begynner å rakne i kantene et stykke ute i fluktscenen, når ranspengene skal fordeles etter en formel Parker ikke aksepter. 

Det løser seg mer og mer opp etter hvert som Parker på sin hevntokt involverer seg med Leslie Rodgers (Jennifer Lopez) – en frustrert, fraskilt eiendomsmegler uten suksess, men med hodet fullt av store drømmer og forvirrede tanker. 

Leslie er trolig tenkt som en menneskelig, snakkesalig kontrast til Parkers robotaktige, hardføre taushet. 
Vi skal åpenbart føle sympati for henne. 
Hvilket er like vanskelig å føle for denne kvinneklisjeen som for Parkers klisjé av en eterisk, evig ventende kjæreste. 

Med Leslie luskende i Parkers fotspor, går filmen mer og mer på tomgang. 

Et knippe uventede våpen, deriblant et dusjforheng og lokket på en toalettsisterne, rykker meg ut av den etter hvert kjedsommelige forutsigbarheten. 

Samtidig utkrystalliserer hovedproblemet seg: 
Regissør Taylor Hackford finner aldri en naturlig balanse mellom vold og komikk. 
Filmen blir stående i en merkelig spagat mellom blodsprut og flat buskis. 
Hadde manusforfatter John J. McLaughlin («Black Swan») gitt figurene mer enn plattheter å utveksle og spille på, kunne resultatet blitt en fornøyelig b-film. 

Men når det smarte viddet mangler, blir skurkene aldri kule, bare dumme på en karakterløs, latterlig skurkemåte, som et blekt destillat av alle teite kjeltringer middelmådig actionfilm har vartet opp med de siste førti årene. 

Enden på visen blir en underlig utdatert film. 
Eller, som jeg noterte underveis: 
Sitter jeg midt i en tidsreise nå? 
Er denne filmen egentlig laget i 1978? 
Eller snakker vi her om idéutkastet til det som ble «Revenge of the Pink Panter»? 

Er du enig med anmelderen? 
Si din mening her: 
