Fengslende historie om organisert kriminalitet i Russland
Viser hvor vanskelig det er å trekke genser mellom mafia, stat og rike forretningsfolk i Russland. 

Mark Galeottis historie om organisert kriminalitet i Russland, «The Vory» (tyver), skildrer et symbiotisk forhold mellom stat og mafia. 
Den russiske underverdenen er sammensatt og foranderlig, og har utviklet seg i tandem med imperiets erobringer og hamskifter. 

Den vokste fram i slummene som oppsto da store byer tredoblet befolkningen på slutten av attenhundretallet, men hadde også bakgrunn i selvtekten som rådet i landsbyer hinsides fut og dommer, i røverbandene på steppene og i fjell-klanene fra Kaukasus. 

Akademiet 

Mafiaen er ikke bare kriminalitet, men også kultur. 
Da et lik ble funnet drivende uten ansikt i Finlandsbukta, identifisere politiet den døde ut fra fengselstatoveringene hans. 
De utgjorde en kriminell cv som tilhørte en savnet gangster fra et annet politidistrikt. 

Tyvenes verden har sitt eget språk, fenja, som oppsto i fengslene ut fra behovet om å ha et språk andre ikke forsto. 
Slang-ordet for fengsel ble treffende nok «akademi» – det var der tyvene fikk høyere utdanning. 

Vladimir Putin ble berømt for å bruke fenja da han i 1999 sa han skulle bekjempe terrorister ved «å dyppe dem på dass». 
Å dyppe noen er fengselsslang for å drepe. 
En «våt greie» er et drap – en poetisk versjon av en «blodig affære». 

Gudfar Stalin 

«Hvis Lenin hadde skutt flere tyver i stedet for å ansette dem, kunne mye sett annerledes ut», sukker en av kildene til Galeotti. 
Sovjetunionens største gudfar var likevel Lenins etterfølger, Josef Stalin, en habil kriminell som sto bak et bankran der 40 mennesker døde. 

Et forsiktig anslag er at 28 millioner mennesker gikk gjennom «akademiet» fra 1930 til 1950. 
Galeotti ser Stalins leire som den formative begivenheten i dannelsen av den moderne mafiaen. 

Tyvenes kode ble banket inn i titusener av fanger, og de tøffeste av dem ble kjent som «vory v zakone», tyver-i-koden. 
Dette var tyvenes betrodde dommere som meglet i konflikter mellom gjenger. 

Tispenes triumf 

I den såkalte «tispe-krigen» på femtitallet kjempet to kriminelle grupper mot hverandre i leirene om hvordan koden skulle tolkes. 
De uforsonlige ville ikke samarbeide med staten, mens «tispene» (suki) jobbet for myndighetene når det var i deres interesse. 
Tispenes forretningsmodell var sterkere, og den fleksible varianten av mafia vant frem. 

Etter hvert som den sovjetiske økonomien brøt sammen, vokste den svarte økonomien. 
Dette var gode tider for mafiaen, som solgte beskyttelse mot en andel av profitten. 
Enda bedre ble det da Sovjetunionen gikk i oppløsning og privatiseringen overførte enorme verdier til de som hadde vett og våpen til å karre til seg. 

Eksessenes tid 

Nittitallet var gangsternes tiår. 
Kirkegårder i Russland, Ukraina og Georgia gjenlød av musikken fra Gudfaren-filmene da talløse mafiosi ble stedt til den siste hvile under marmor-monumenter av, for eksempel, avdøde og hans favoritt-Mercedes. 

Hvordan kan det ha seg at i et så kaotisk samfunn som vårt, er kriminaliteten så organisert, spurte russerne ironisk. 
I vesten fryktet man at russisk mafia skulle ta over Europa. 

Galeotti forteller om en kortvokst sovjetisk voldtektsmann ved navn Aleksander Solonik. 
Under kallenavnet 
Aleksander Den store, som spilte både på høyden hans og at han skjøt «på makedonsk», det vil si med en pistol i hver hånd, ble han Russlands mest notoriske leiemorder. 
Under ett fluktforsøk skjøt han ned sju politimenn. 

Soloniks spesialitet var drap på mektige vory v zakone – tyver i koden. 
Karrieren hans endte i Hellas, der han ble funnet kvalt på slutten av nittitallet. 
Drapet på Solonik viste at eksessenes tid var over og at russisk mafia ikke kunne dominere Europas underverden alene. 

Varulv 

I dette årtusen har mafiaen kvittet seg med tatoveringene og blitt forretningsfolk. 
Fortjenesten fra nittitallet ble investert (eller vasket) i utlandet. 
Galeotti viser hvor vanskelig det er å trekke klare genser mellom mafia, stat og rike forretningsfolk – den nye eliten er som det nye kjøkkenet: fusion. 

Varemerket for den nye tid er «varulvene», kriminelle nettverk i staten. 
Varsleren Sergei Magnitskij ble fengslet og drept av en gruppe politimenn etter at han hadde avslørt at de hadde svindlet den russiske stat for 2 milliarder kroner. 
Putin sa selv at over 160 000 russere hadde fått selskapene sine beslaglagt i 2014, de fleste i varulv-operasjoner. 

Den fremste varulven er kanskje Putin selv. 
Til vanlig en effektiv politiker som har bygget den russiske stat. 
I fullmåne kommer tennene frem. 
For som Putin nylig sa, i tråd med tyvenes kode: 
«Jeg kan ikke tilgi forræderi». 
