Overfladisk og lite engasjerende fra svensk krimektepar:Bokanmeldelse: 
Cilla & Rolf Börjlind: 
«Sov du vesle spire» 

Cilla og Rolf Börjlind tar pulsen på samtiden i sin fjerde krimroman, men språket ødelegger helhetsinntrykket. 

I «Sov du vesle spire» beveger handlingen seg fra Stockholm, via de svenske skoger og til kloakkslummen i Bucuresti i Romania. 

Liket av en ung gutt blir funnet i en skog i Småland. 
Ved siden av liket finner politiet en dolk med rumenske inskripsjoner. 
Tom Stilton har søkt seg tilbake til politiet for å gjenopprette sin selvrespekt, og sammen med Olivia Rönning og de andre etterforskerne på Rikskrim begir han seg inn i en mørk verden av trafficking, barneporno, nådeløs mafia og kynisk utnyttelse. 

Fikk med deg? 
Jo Nesbøs «Tørst» sitter som et bitt 

Mindreårige flyktninger er ikke et nytt tema i skandinaviske krimromaner, vi har blant annet lest om det i Hanne Kristin Rohdes «Bare et barn», men det er viktig nok til at vi gjerne leser om det igjen. 
Forfatterparet har som alltid gjort grundig research og tegner et dystert og opprørende bilde av hvordan unge barn utnyttes. 

Men språket trekker ned. 
De siste årene har det blitt en trend at handling trumfer språk i krimromanene. 
Det kan virke som om forfattere ikke lenger trenger å skrive godt så lenge de har et handlingstungt og dramatisk plott forlaget kan selge til hordene av spenningshungrende og tilsynelatende ukritiske krimlesere. 

Sekser-krim: 
Beste krimboken på lenge Beste krimboken på lenge 

I «Sov du vesle» spire florerer det av gjentakelser og pinlige språkblomster av typen: «som en omtenksom gest av omtanke», og det er knapt noen språklig variasjon når handlingen blir dramatisk. 
Her skjer det meste «plutselig» og karakterenes følelser behandles kort og overfladisk, stort sett med å fortelle at de kjente seg slik eller slik, uten at det utbroderes nærmere. 
Forfatterne er også glade i å overforklare. 

Fikk med deg? 
Norsk erotikk bedre enn «Calendar Girl» 

Den enkle, nærmest refererende stilen skaper en distanse mellom leseren og karakterene. 
Vi lever oss ikke inn i dem, og følgelig blir det vanskelig å engasjere seg i boken. 
Og det er synd, for med sin sosialrealistiske stil peker forfatterparet på viktige problemstillinger i vår samtid. 

Men det kan synes som om historien i denne boken vil gjøre seg aller best på TV-skjermen. 

Anmeldt av: 
Elin Brend Bjørhei 
