Sylskarp, latterlig kunstsatire
Ruben Östlund har med kunstverket «The Square» laget en film som beviser at kunst er viktig, og samtidig harselerer med dem som påstår det. 

The Square 

Sjanger: Drama/komedie. 

Nasjonalitet: 
Sverige 2017. 

Regi og manus: Ruben Östlund. 

Skuespillere: 
Claes Bang, Elisabeth Moss, Dominic West, Terry Notany, Chistopher Læssø. 

Lengde: 2 timer 25 min. 

Aldersgrense: 12 år. 

Når noen skriker og ber om hjelp på gata - er det reelt? 
Er det et salgstriks? 
Skjult kamera? 
En performance som skal få oss til å innse at folk ikke bryr seg om å hjelpe andre? 
En avledningsmanøver? 
Christian er en anerkjent kurator ved et anerkjent samtidskunstmuseum i Stockholm. 
Men Christian vil også være viktig. 
Han vil at kunsten skal gjøre verden til et bedre sted. 
Museets nye installasjon 
- The Square - skal fremme nestekjærlighet og empati for våre medmennesker. 

PR-strategi 

Men hvordan skal verden få vite om «The Square»? 
Christian hyrer inn et hipt pr-byrå. 
De skal oppfylle drømmen om å få det glade budskap ut til de riktige folkene. 
Gå viralt. 
Vekke folk. 
Skape debatt. 

Siden det er så mange som roper høyt om oppmerksomhet, må man rope høyere, mer kreativt og med sterkere virkemidler. 
Faren er jo at man oppnår oppmerksomhet og debatt om helt andre ting enn utgangspunktet... 

Samtidig opplever Christian å bli frastjålet lommebok og mobiltelefon. 
Stuntet han setter i gang for å få tingene sine tilbake, skal få store konsekvenser for ham, både profesjonelt og privat. 

Herfra er det bare å lene seg tilbake og virkelig nyte Östlunds sylskarpe samtidssatire i årets Gullpalme-vinner. 
Her er så mye mat, så mange spark i så mange retninger at det tar tid å fordøye. 

Bullshit-radaren din kan få deg til å le deg skakk av selvhøytidelige kunst- og pr-folk. 
Og av medier generelt og sosiale medier spesielt. 
Men satiren rammer også ut i kinosalen, og den oppnår akkurat det det påstås at viktig kunst skal gjøre: vekke oss. 
Engasjere oss. 

Hjelper kunsten? 

Igjen bruker Östlund lange tagninger og kvelende taushet til å oppnå sterke følelser. 
Igjen setter han sine rollefigurer i situasjoner der de blir utfordret på verdiene de i teorien står for. 
Christian, som lever rundt «viktig» kunst hver dag og har alle de «riktige» verdiene. 
Men har kunsten gjort ham til et bedre menneske? 
Enn før? 
Enn andre? 

«The Square» er full av uforglemmelige perler, og er best når kunsten og samtiden er mål for satiren. 
Når filmen mot slutten blir for personfokusert, mister den litt av brodden. 
