Restaurantanmeldelse:Latterlig dårlig mat 

Den nye restauranten Pincho Nation har valgt sirkus som interiørtema. 
Dessverre er det maten som er til å le av. 

– App-basert restaurant. 
Den første i sitt slag i Norge, sier spisefølget idet vi går inn dørene til Pincho Nation. 

Kjeden har allerede åpnet rundt 40 restauranter i Sverige siden de startet opp i 2012, og nylig åpnet de dørene like ved Jernbanetorget. 

– 
Dere skal få oppleve eksotiske dyr! 

Hos Pincho Nation må du laste ned en app på telefonen din. 
Deretter bestiller du mat, drikke og betaler ved hjelp av appen. 

– Velkommen til oss! 
To servitører står i inngangspartiet til restauranten og deler ut popcorn fra en popcorntralle. 
Vi blir vist til bordet i et ekstremt fargerikt spisested. 
Temaet på interiøret er sirkus, og her er det mye plysj, et forgylt løvehode på veggen, en rosa apekatt i vinduet og mange ulike fugler. 

– 
Det kunne vært rommet til en 8-åring, mener spisefølget, som likevel synes at de skal ha pluss i margen for en gjennomført stil. 

– Bli med inn i manesjen med en utrolig kjedelig meny! 

– Hallo! 
Har dere lastet ned appen? 
Servitøren bekler rollen som den rene sirkusdirektør og forklarer hvor enkelt alt er på dette spisestedet. 
Vi blar oss gjennom appen med fine bilder av mat og drikke. 
Dessverre er det ikke så mange av rettene som frister. 
Menyen byr på små utgaver av kjente retter – kyllingvinger, ribs, kyllingspyd, fish’n’chips og en god del vegetarretter. 

– Menyen minner mye om TGI Friday’s, Egon og Hard Rock Cafe. 
Jeg tipper at det er barn, ungdommer og familier de er ute etter, mener spisefølget. 

Etter noen få minutter får vi første melding på telefonen om at vi kan hente drikken. 
Her må man nemlig hente både mat og drikke selv. 

– 
Er vennen din over 25 år? spør damen bak baren idet jeg tar imot den iskalde pilsen. 

– La oss by dere på verdens minste scampi! 

Etter ti minutter kommer en ny melding på telefonen. 
Spisefølget tuslet bort til kjøkkenet der en treplanke står med fire ulike småretter. 
Disse setter vi oppå et stygt stativ på bordet. 

– Rettene koster ikke mye, mellom 45 og 59 kroner, men er utrolig små. 
Tre mikroskopiske scampi burde vært mer spretne, og vi kjenner ikke noe til hverken hvitløk eller chili. 
Selv aiolien til er det lite futt i. 

– Kjære publikum: 
Gjør klar for kreps i oppløsning! 

Det er verre med skalldyrpastaen. 
Det er noe smak i den kremete sausen, men pastaen er overkokt, og krepsen og rekene er helt slappe. 
De går nesten i oppløsning når vi pirker borti dem. 

– 
Hva har de gjort med cevichen? 
Spisefølget fisker opp nok en laksebit med de bitte små gaflene vi har fått utdelt. 
Noen limesmak er ikke å spore i retten, som totalt mangler syre. 
Den er heller ikke noe spicy, men smaker kun av kjedelige laksebiter. 

– Mine damer og herrer: 
Mat uten smak 

Den siste sjømatretten er kveldens beste rett. 
Fish’n’chipsen kommer i en liten kurv, der spesielt søtpotetchipsen er sprø og god. 
De tynne fiskebitene kunne vært saftigere, men fisken er langtfra like grøtete som det vi har fått på andre spisesteder i Oslo. 

– Tartarsausen smaker lite, mener spisefølget. 
Nettopp dette er Pincho Nations store problem. 
Maten smaker nesten ingenting. 
Her skal det være barne/ungdomsvennlig, det skal gå raskt og ha ting på menyen alle liker, men maten er dørgende kjedelig! 
Og verre skal det bli. 

– Utrolig, men sant! 
Papp med hardt kjøtt! 

Buffalowingsene mangler smak, er ikke saftige nok og har selskap av den samme tannløse aiolien. 
Det samme gjelder spareribsen. 
Det smaker overraskende lite og er altfor tørt. 
Den vannaktige blandingen av smakløs kål og gulrot som skal forestille coleslaw, er fæl. 
Flere av rettene vi spiser denne kvelden har også med noen salatblader, men de er meget slappe. 

– 
Nå må vi vel ha nådd bunnen? 
Spisefølget legger bort den grusomme kebabrullen. 
I menyen står det kebab av indrefilet, men det vi har hentet på kjøkkenet er tørt og hardt kjøtt og dvask salat som er rullet inn i en pappbit. 

– Stillhet i teltet: 
Nå kommer den grusomme chiligryten! 

Chilibearnaise uten chili er tilbehøret til en bitte liten tynn plankestek. 
Kjøttet er nokså tørt og uten krydder. 
Kun duchessepotetene – moste poteter med egg og fløte, som ser ut som kaker - er spiselige. 

– 
Denne er det jo smak i! 
Chiligryten har faktisk noe sting, men den søtlige gryten med langtidskokt svinekjøtt smaker forferdelig. 
En emmen grøt med to seige nachochips. 

– 
Dere får oppleve både miniburgere og minipizza! 

Miniburgeren byr faktisk på en positiv opplevelse i all elendigheten. 
Ja, brødet er tørt, osten ikke smeltet, men selve kjøttet har beholdt noe av saftigheten og kommer med god, karamellisert løk. 

– Dumplings bør du spise alle andre steder i byen, sier spisefølget. 
Det er veldig lite fyll med svinekjøtt inni, som smaker lite. 
Minipizzaen er også tørr, med seige biter oksekjøtt, syltet løk og mer av den milde chilibearnaisen. 

– 
Det siste nummeret i kveld er auberginens hevn 

– 
Det er lettvint å bestille da, sier spisefølget, som fortsatt prøver å være optimistisk denne kvelden. 

Den positive innstillingen forsvinner med tørre panerte kyllingbiter, en grusom risotto med sopp, og noen aldeles redselsfulle biter med aubergine, størknet i en kvalmende valnøttsaus – det ekleste vi har spist på evigheter. 

– 
Det er trist å si dette, men jeg er redd for at Pincho Nation faller i smak hos mange barn og ungdommer. 
Popcorn på vei inn, sirkustema, bestille på telefonen selv og så si navnet sitt på kjøkkenet, er noe mange unge vil synes er veldig artig. 
Da spiller det ingen rolle at maten er elendig. 
Vi har ikke spist dårligere mat siden Tusenfryd. 

– 
Vi kunne like gjerne gått på klovnefilmen IT på kino – da hadde vi blitt like skremt! 

Bedre steder i nærheten: 
