Koko og koselig juleløye
Ungene elsker det, mor ler så hun griner og far må innrømme at det blir mye humring i skjegget på Barnas Store Julerevy. 

— Hva skal vi skrive om dette da unger? 

— Hæ? 
Skal du skrive om oss? 

- Nei, om hva dere synes . 
Lykke og Karoline, er dette noe for smårollinger før jul? 

— Vi er ikke smårollinger. 
Vi går i andre! 

- Ja, ja, jo, jo... 

— Men det var veldig løye. 
Som vanlig. 
Show, liksom. 
Å-å-å-å! 

— Ja, det er jo et show. 
Teater, humor, allsang, litt lo-fi-tøyse-knirketeater kombinert med god familiehumor. 
Litt koselig, litt koko og litt frekt. 
Någe for ungane, og någe for na mor. 
Kan noen av dere andreklassinger kort gjenfortelle hva dette handler om? 

— Svartnissen stjeler sovepulveret og skal få alle til å sove og gå glipp av julen. 
Men han... 

- ...babb, babb, babb, ikke røpe noe nå. 
Si heller om dere synes det var kjekt eller kjedelig og sånt? 

— Kjeeeekt! 
Det var løye da de ringte på Facetime. 
Sant? 

— Mhm. 
De bare sånn "hei, eg henge med jentene". 
Og han bare "heeei". 

— Og hu bare "heeeeeeiii". 
Akkurat sånn folk gjør. 
Vise fram alle rommet og sånn, liksom. 

- Kjente dere igjen hun de ringte? 

— Ja. 
Det var Piken med svovelstikkene. 
Hun har vært med før. 
Og så var Tornerose og Snøhvit der og hun fra Frost, som de ikke visste navnet på. 
Seriøst, alle vet jo at hu hette Elsa. 
Seriøst. 

— Jo, jo, men de har fått med mange figurer, mange situasjoner og mye løye på en drøy time, sant Ella? 

— Ja, det var noe av det beste i år. 
Mye Rudolf, Postmannen, Piken med svovelstikkene og mange andre. 
Ikke bare nissene. 
Han sovefyren var også løyen. 

- Ole Lukkøye? 

— Ja, han. 
Mange av vitsene er jo egentlig ganske teite. 
Sånn som dine, pappa. 
Men de blir ganske løgne likevel. 

- Blaude ordspill, slapstick, mye fysisk humor, litt fising og sånt er alltid med. 
Og de pleier å finne på noen nye triks, eller små vrier på gamle triks. 
Ole Lukkøye på gyrobrett i Drømmeland var stiling. 
Svartnissetronen med det enorme portrettet var fint. 
Men altså: 
Jeg lurer på omtrent det samme hvert år. 
Det første er dette: 
Er Barnas Store Julerevy egentlig kjekkere for voksne enn for unger, Lykke? 

— Nei. 
Selv om mamma og Sunni og kånå til Mr. Caboom alltid ler høyest. 
Men jeg synes det er mest for barn. 

— Enig. 
Men alle kan like det. 

- Men noen av vitsene er det bare de voksne som ler av? 
Boligpriser og oljekriser og sånt? 

— Men Pappa, noe ler ungene mest av. 

— Ok. 
Spørsmål nummer to: 
Dere har sett det før. 
Holder med en ny historie, variasjoner av gamle sanger og litt nytt, eller får dere følelsen av ha sett det samme før. 
Kom igjen, vær litt kritiske nå? 

— Nei, det er ikke likt. 
De finner jo på masse nytt. 
Det er like kjekt hver gang. 
Og vi liker å synge og rope til de på scenen. 
Vi må ikke være stille. 

- Sant nok. 
Nytt spørsmål: 
Dere har sett denne revyen mange, mange ganger. 
Tror dere showet er kjekkest for dem som har sett det før og har det som tradisjon? 

— Nja, nei, kanskje? 
Det er sikkert lettere når du vet at du kan rope og synge med og sånt. 
Men du kommer for inn i det. 

- Greit. 
Hva var best i år, dere i positiv- og framsnakkingsgjengen? 

— Rudolf som fløy, piken med Svovelstikkene på Facetime og da Mr. Caboom snakket med nissen i telefonen. 

- Reinsdyr og telekomteknologi, altså. 
Egentlig enig i det. 
Så til terningkastene. 
Lykke? 

— Seks eller fem. 
Jeg tror seks. 

— Seks komma seks komma seks! 

— Ikke seks kanskje, men fem, jaffal! 

- Ok. 
Tradisjonen tro er dere i snitt et øye høyere enn meg. 
Vi får enes om en femmer. 
God jul. 
