Løs i fisken
Det drikkes hardt i «Permafrost», men selve historien er en tynn drink. 

FILM: 
Det går radig unna i starten. 
Synnøve (Hege Aga Edelsteen) bor i Oslo, har fin leilighet, vellykket samboer og visstnok en bra jobb. 
Etter et par alkoholpåvirkede tilbakeblikk og noen strofer av kjærestens snorking, pakker hun kofferten og kjører nordover for å besøke mor i Målselv. 
På veien treffer hun Max (det vil si, han treffer henne) og tar ham med hjem til mor. 

Whisky på styrten 

Kanadieren Max (spilt av den australske norgesvennen Nicholas Hope) kjører motorsykkel og er på vei til Nordpolen. 
Han halter omkring i skinndress i den arketypiske rollen som utlending fortapt i det pussige Norge. 
Forfyllet komikk oppstår når tørrlagte Max møter Synnøves mor (Maryon Eilertsen), en alkoholiker av gammel årgang. 
Hun har heimert på kanne og et lager med Upper 
Ten som går ned på høykant (Max sier det smaker gjødsel, så jeg tviler på at vi har å gjøre med betalt produktplassering). 

Regien er ved USA-utdannede John Sullivan (f. 1964), som vant en Amanda for beste dokumentar i 2004. 
Dette er hans andre spillefilm, en tragikomisk semi-roadmovie fra Nord-Norge som er barbert ned til 75 minutter og forteller en historie som er ganske løs i fisken. 
Komikken er tidvis underholdende, men vekslingen mellom svart komedie, samlivstragedie og familietristesse er ikke vellykket. 

Diffuse typer 

Problemet er at ingen av rollefigurene blir «hele» nok til å holde på interessen. 
Edelsteen i hovedrollen gjør en brukbar figur, men hun har lite å støtte seg på. 
Hennes lengsler og forholdet til moren burde vært mye skarpere framstilt. 
Det er vanskelig å bry seg om noen av de andre, aller minst samboeren, spilt av Benjamin Helstad, og det er et uengasjerende mysterium at hun har valgt ham i utgangspunktet. 

«Rammefortellingen» der Synnøve åpner seg hos en psykolog, er også et fortellerteknisk valg som ikke kaster mye av seg. 
Den geografiske rammen av mektige nordnorske landskap og øde veier, er fin nok, men etter mye trist festing og høylytt snorking, avsluttes historien uten en tilfredsstillende forløsning. 
