Kjempemoro for alle aldre
Sirkus Jesper har i år funnet en form som er morsom, spenstig, artig og underholdende, alt med høy kvalitet. 

Det gøyeste var selve sirkusdirektør Jesper, mente min snart seksårige med-anmelder, og så trylledrikken tilføyer han, når det kom røyk ut av ørene på klovnen, og opp av golvet, og klovnen plutselig ble badmintonspiller i mesterklassen. 

Håkon Sigernes gjør en flott rollefigur som forhenværende røver, nå sirkusdirektør. 
Han er så tydelig hentet inn fra skråplanet, og så åpenbart glad for å ha forbedret seg, og slik sjarmerer han både ved sitt vesen og sin gjøren og laden. 
Snart skolegutten falt pladask for denne sjarmerende direktøren. 

Bestefar kan langt på vei være enig med ungdommen, men må medgi at trampoline-artisten var den som tok kaka for undertegnede. 
Damen ved siden bemerket at jeg virket nervøs når han holdt på som verst der oppunder teltduken, og det var jeg jo. 
Engstelig for at han skulle falle utenfor liksom. 
Eller at han skulle bomme på stupebrettet. 
Men fyren hadde mer enn full kontroll. 
Dette var artisteri av klasse. 

Sirkus Jesper slik den spilles i Dyreparken i år, er blitt en riktig morsom, hyggelig, artig og spennende familieforestilling. 
Jeg tror jeg tør påstå at den passer absolutt for alle. 
Men sliter du med å observere ei dame bli løftet høyt opp i lufta etter håret, er du hårsår mener jeg, da bør du kanskje la det være. 

Det er høy klasse over akrobatikk og sjonglering, som er en vesentlig del av forestillingen. 
Men like mye er denne forestillingen en musikalsk fornøyelse. 
Undertegnede hadde stor glede av de fantastiske arrangementene av kjent melodistoff fra Kardemommeby, jazzifisert, dansifisert og koreografert til fryd både for øre og øye. 
At både Jesper og Tante Sofie kunne steppe, ble til en frydefull avslutning. 
Og Kamomillas «hør hvor fint jeg spiller» ble til en godt mimet konsert i den helt store stil, i retning Tsjaikovskijs b-moll-konsert. 
Henrivende for en bestefar. 
Selv tante Sofie likte det. 

Sirkus Jesper holder tvers igjennom høy kvalitet. 
Det er (selvsagt?) ikke dyr med i forestillingen. 
Vi er jo i en dyrepark. 
Men moderne sirkus driver ikke med dyretemming. 
Her er det i stedet mekaniske skilpadder som kan spilles på, en gjenstridig elefant med menneske inni, og ei løve som ikke dukket opp. 
Jeg hadde det veldig moro. 
Barnebarnet frydet seg og var lykkelig. 
La dette være Sirkus Jespers attest for i år. 
