Øystein Sevåg:«Caravan» 

(Siddharta) 

En blandet opplevelse. 

Øystein Sevåg lå på toppen av new age-lister verden over da han plutselig forsvant fra rampelyset. 
Nå foreligger omsider «Caravan», hans første album på hele åtte år - en i sannhet blandet opplevelse. 

Øystein Sevåg flørter nemlig med en rekke ulike genrer på et album som slett ikke er lett å karakterisere, der han tar i bruk elementer av samtidsmusikk, world music, europeisk jazz, kammerpop, fusion og elektronika. 

Resultatet spriker i alle retninger, og «Caravan» krever en viss stund foran CD-spilleren for at de elleve sporene skal kunne ytes full rettferdighet. 

Problemet, slik jeg ser det, er at Sevåg forsøker å gape over for mye. 
Iblant fungerer det overhodet ikke. 
Det gjør det derimot når Sevåg toner det hele ned og lar melodiene dominere, som vakre «After All» og «Casa dei Mezzo», samt den sørgmodige og elegante «Consolation». 
Øystein Sevåg er ytterst kapabel til å skrive meget vakker crossover-musikk, men som med nesten alt annet er måtehold som oftest en god ting. 

ESPEN A. HANSEN 
