Frank Miller’s Sin City: A Dame To Kill For
Stilsikker tegneserievold. 

Sin City tok meg med storm i 2005. 
Oppfølgeren føles som en stiv kuling. 

Frank Miller’s Sin City: A Dame To Kill For har den samme blodtøffe tegneseriestilen, de samme barske figurene og de harde miljøene som den første, men ikke like sterke historier. 
Og siden den visuelle biten er mer eller mindre helt lik, har ikke oppfølgeren like sterk og umiddelbar appell. 

Men frykt ikke, dette er fremdeles en underholdende tur ned i en forbrytersk smeltedigel, der alle fortjener sine skjebner. 

En rekke lugubre historier 

Basin City er altså åstedet for en hel rekke lugubre historier. 
Her møter vi gambleren Johnny (Joseph Gordon-Levitt) som utfordrer en senator (Powers Boothe) med mørke baktanker. 

Dwight (Josh Brolin) blir dratt inn i farlige omstendigheter av sin gamle flamme Ava (Eva Green). 

Nancy (Jessica Alba) er besatt av å hevne Hartigan (Bruce Willis), mens Marv (Mickey Rourke) stort sett er ute etter grunner til å kunne gå amok. 

Filmen fungerer best med de nye figurene, spesielt i historien om Dwight og Ava, der Eva Green er en fabelaktig femme fatale som har full kontroll på Josh Brolin. 

De gamle figurene er hyggelige gjensyn, men deres utfordringer føles som gjentagelser av den første filmen. 
Til og med avdøde Hartigan er med som spøkelse. 
Det hadde vært bedre om alle figurene var nye og ferske, og så kunne de kjente ansiktene heller dukke opp som krydder, ikke som bærende elementer. 

Her er det imidlertid ett hederlig unntak, nemlig Powers Boothe, som virkelig storkoser seg som den heslige senator Roark, og er litt av et syn i sine scener. 

Iscenesatt uvirkelighet 

Regissørene Robert Rodriguez og Frank Miller har fremdeles et godt grep rundt den filmatiske fremstillingen av sistnevntes tegneserier, med stilistisk bruk av sort/hvitt, avløst av enkelte sterke farger, gjerne blodrødt. 

Denne gangen er også 3D tatt i bruk, uten at det overdrives. 
Det gir filmen bare et enda større preg av iscenesatt uvirkelighet. 

Jeg elsker dette visuelle uttrykket, selv om det kanskje ikke virker like friskt lenger som det var for 9 år siden. 

Frank Miller’s Sin City: A Dame To Kill For har flere lekre høydepunkt, som Marvs møte med Manute og invasjonen av senator Roarks bevoktede gods. 

Dette er stilsikker tegneserievold, som jeg konsumerer med et fandenivoldsk glis. 

La gå at det ikke er like friskt og nyskapende som i 2005, la gå at oppfølgeren kommer minst seks år for seint, og la gå at historiene ikke er sterke nok. 
Sin City er fremdeles en besnærende by å la seg underholde av! 
