Spillanmeldelse:«NHL 11» 

(VG Nett) 
EA Canada har de siste to årene gitt oss to kremtopper av noen hockeyspill. 
Med «NHL 11» leverer de uten tvil det beste spillet i serien. 

Utenom tilskuddet av «ultimate team» har det skjedd veldig lite med tanke på moduser fra «NHL 10». 
Alle moduser som var å finne i fjorårsutgaven er beholdt, men er forholdsvis uforandret. 

Årets største nyhet kommer i form av en fysikkmotor som EA Canada har skrytt opp i skyene, og nettopp på grunn av dette tilnærmet jeg meg denne med litt skepsis. 

Det var det derimot ingen grunn til. 
En slik nyvinning var nemlig akkurat det som måtte til for å bringe denne serien videre. 

Nå hører forhåndsbestemte animasjoner fortiden til. 
Det vil si at alt som skjer på banen skjer ved hjelp av sanntidsfysikk, som fører til at alt ser og føles veldig realistisk ut. 
Når en spiller for eksempel blir taklet tar den nye fysikkmotoren så mange faktorer med i beregningen at det skal mye til for at to situasjoner ser like ut. 

Bojangle: 
Takker den allmektige for at jeg fikk blindtarmen fjernet forrige dagen og jeg har to ukers sykemelding! 
Diskuter NHL 11 her! 

Nytt i år er også muligheten for at køller knekker. 
Når dette skjer blir det ofte liggende igjen biter på isen som kan påvirke spillets gang. 
En spiller uten kølle vil bruke enten skøyta eller hansken for å sentre pucken, før han eventuelt går og henter ny kølle. 
Dette forekommer kanskje litt hyppig i forhold til virkeligheten, men jeg må si jeg liker det veldig godt. 

EA har også redefinert måten man kjemper om pucken under dropper på. 
I årets utgave har man flere valgmuligheter som er knyttet opp til spillets skillstick-system. 

Nå kan man bestemme hvilket grep spilleren din skal ha på kølla, prøve å løfte kølla til motspilleren eller prøve å holde unna motspilleren til en lagkamerat fanger opp pucken. 
Dette er et friskt pust i forhold til tidligere hvor det bare var å flikke høyre analogstikke i den retningen man ville ha pucken. 

«NHL 11» er et spill det er vanskelig å finne feil ved, men skal jeg være veldig pirkete kan det nevnes litt hakking i «Be a Pro», fravær av EA sin «gameface» og et til tider skrekkelig lydspor. 
Alle disse manglene er derimot så små og ubetydelige at de ikke har noe å si i for helhetsinntrykket. 

Når nyvinningene blandes inn i grunnarbeidet lagt fra tidligere utgaver sitter man igjen med et spill som føles like realistisk som det ser ut. 
År på år har EA Canada vist hva de er gode for, og leverer med «NHL 11» det beste sportspillet jeg har spilt. 
