Kings Of Leon:«Come Around Sundown» 

(RCA / Sony) 

Endelig gjennombrudd etter mange års slit. 

Det høres i utgangspunktet helt topp ut, gjør det ikke? 
Jo, og det var dét Kings Of Leon fikk med sitt forrige album. 
Men det har kostet dem dyrt. 
Blod, svette og tårer er nå en ting. 
(Eller tre, for å være presis.) 
Den virkelige prisen de har betalt ser ut til å være sjel og integritet. 

Det er vanskelig å tolke det på annet vis når vokalist Caleb Followill i et intervju med Toronto Sun i sommer kalte gjennombruddshiten «Sex On Fire» en «piece of shit» og bandets nye, større og mer tilfeldige publikum «not fucking cool». 
Dette synliggjør ikke bare hans forakt for sin egen musikk og fans. 
At han senere har dementert uttalelsene viser at han heller ikke har ryggrad. 

Hvilket bringer oss til bandets femte album, som har desperat mangel på samme kroppsdel. 

«Come Around Sundown» er på mange måter en typisk plate å lage for et band på dette stadiet i karrieren: 
De har gått veien fra rufsete og rotsterk debutantrock til muskuløs og allsangforlangende arenarock; nå er tiden kommet for å vise en mer dempet, voksen utgave av seg selv - med stappfulle stadion og et hav av blinkende mobiltelefoner som mål for øye. 

Kings Of Leon har langt på vei lykkes med dette. 
Lyden - romslig, full av malende basslinjer og tinglende gitarlinjer - er strålende. 
«Come Around Sundown» er stinn av smakfull tekstur, duvende høststemt og en drøm for audiofile. 
Problemet er at det skorter alvorlig på låtsiden. 

Platen levner liten tvil om at de lett kunne liret av seg en «Sex On Fire» her, en «Use Somebody» der, kanskje en «Closer» også. 

Men når de nå først har erobret millionene, virker det som om bandet ikke lenger er skamløse nok til å følge popinstinktet sitt hele veien hjem. 
Samtidig er deres uflidde sørstatssjarm renset bort med kirurgisk presisjon. 

Ergo sitter vi igjen med et album fullt av fine og uspennende stemningsbilder; sanger som umiddelbart høres likandes ut men som aldri vokser seg karaktersterke. 

Det er stadionrock med plenty av stadion, og ikke så mye rock. 

BESTE LÅT: 
«Radioactive» 
