Storslått, tullete romepos
Fantastiske bilder og elleville actionscener klarer ikke å redde denne filmen fra sin svake historie og klønete skuespillerprestasjoner. 

Etter Matrix-filmene kunne man gjerne bli forledet til å tro at alt Wachowski-søsknene tar i, vil bli til gull. 
Slik ble det som kjent ikke. 
Og "Jupiter Ascending" er på ingen måte egnet til å relansere dem til eliten av innovative filmskapere. 

Filmens heltinne er den russiske vaskehjelpen Jupiter (Mila Kunis), en ung kvinne som viser seg å ha de samme genene som jordens rettmessige eier. 
Dermed blir hun helt uforvarende viklet inn i noen avanserte intriger i verdensrommet. 
Heldigvis dukker en hybridskapning med jetpack-støvler (Channing Tatum) opp, og redder vår heltinne gang på gang på gang. 

Mila Kunis er god på komedie. 
Men denne filmens forsøk på vittigheter faller relativt tungt til jorden, og dessverre kommer Kunis også til kort i filmens mange dramatiske actionscener. 
Hun faller til stadighet fra høye bygninger, slenges opp i lufta og jaktes på av utenomjordiske drapsmaskiner, men uten at det ser ut til å gå spesielt mye inn på henne. 
Nå er riktignok dette manuset fullstendig løsrevet fra all realisme, men det er likevel et problem at viktige rollefigurer er så lite troverdige. 

Det aller verste er likevel skurkene. 
Det viser seg at tre hauggamle, aristokratiske søsken regjerer over omtrent hele verdensrommet. 
I den første scenen hvor vi møter disse, kan man få inntrykk av at vi har ramlet inn i en halvgod skoleforestilling på søsknenes hjemplanet. 
Det er pompøst og påtatt, og verre skal det bli. 

Selv en kapasitet som Sean Bean sliter med å overbevise, noe som det heseblesende manuset delvis må ta skylden for. 
Vi får riktignok se mange imponerende spesialeffekter, flotte bilder og actionscener, men vi rekker ikke å bli kjent med noen av rollefigurene. 
Dermed blir det vanskelig å engasjere seg i historiene deres. 
