Gripende og intimt om årets lengste blind date
Strålende skuespillerprestasjoner i forførende ny NRK-serie. 

I utgangspunktet er En natt en relativt tradisjonell jente-møter-gutt-affære, med tilhørende komplikasjoner: 
Anders Baasmo Christiansens karakter Jonas er en utilfreds snekker fra utkanten av Oslo som sendes på en blind date med den mer skeptiske Elisabeth, mesterlig spilt av MyAnna Buring (Downton Abbey, Dag). 

Derfra utspiller de første episodene seg i sanntid, og det er der magien i En natt oppstår. 
Sakte, men sikkert, blir hovedpersonene kjent med hverandre, og vi som seere får knapt vite noe utover det samtalen dem imellom gir oss. 

Jonas og Elisabeths hemmeligheter forblir mysterier, helt til hovedpersonene selv avslører dem for hverandre. 

Utover i sesongen nøstes det opp i bakgrunnen til Jonas og Elisabeth, og hvem de egentlig er – ikke bare hvordan de ønsker å fremstå. 
Dramaet som oppstår i denne typen velregissert sakte-tv, der dialogen er stjernen, er realistisk, det er til tider ukomfortabelt, og jeg blir fullstendig revet med. 

Hovedrollene skinner 

Når dyptgravende nærbilder fyller skjermen i mesteparten av de tredve minutter lange episodene, står og faller seriens troverdighet på hovedrolleinnehaverne. 
Derfor er det gledelig at skuespillerprestasjonene i En natt i høyeste grad tåler vekten. 

Evig allsidige Anders Baasmo Christiansen spiller en slags gladkeitete og litt mindre håpløs variant av Benedict fra Dag med største selvfølge, mens MyAnna Buring virkelig skinner i rollen som Elisabeth. 
Hennes tvilende blikk og vaklende pessimisme i møte med Jonas er en fryd å se på, og jeg håper virkelig at dette ikke er siste gang vi får se Buring på norske tv-skjermer. 

Lett gjenkjennelig Dag-stemning 

En natt er den misantropiske radartrioen Øystein Karlsen, Kristopher Schau og Anders Tangens første dramaserie sammen siden braksuksessen Dag (2013), og er et bevis på at oppfølgeren ikke trenger stå tilbake for originalen. 

Til tross for sammenligningen, er ikke den nye NRK-serien en direkte etterkommer av Dag, men den lett tilslørte dysterheten og den hverdagslige humoren er lett å kjenne igjen for tilhengere av Atle Antonsen-serien. 

Rettighetene til en engelskspråklig versjon av Dag ble solgt for lenge siden, og det er åpenbart at En natt har kvalitet nok til å havne i samme kategori. 
Men siden Dag per i dag ikke har fått sin engelskspråklige debut, har serieskaperne tatt saken i egne hender med 
En natt: 
De har allerede spilt inn alle ti episodene på engelsk selv, riktignok med islandske Gísli Örn Garðarsson i Baasmo Christiansens rolle. 

Dialog som tredje hovedperson 

En natt forteller en fengende, vakker og minimal historie om ensomhet og samhold, med bybildet i hovedstaden som et levende bakteppe. 
Det er noe teatralsk over Karlsens regi på de minimale settene, en kvalitet som gir plass til dialogen som en tredje hovedperson. 

Ulempen med at serien er så dialogdrevet, er at det er lett å falle av lasset. 
Dersom du ikke kan se på det som i bunn og grunn er ti episoder med småprating uten å ramle ned i mobilen, er nok ikke En natt for deg. 
Men du burde prøve. 
