Eric Clapton:«Clapton» 

(Reprise / Warner) 

«Gud» nekter å dø. 

Et mysterium, Eric Clapton. 
Tok utgangspunkt i den mest intense musikken som tenkes kan, Robert Johnsons, for selv å lage noe av den mest akutt lidenskapsløse designerbrillebluesen noensinne. 

To ting har konspirert mot ham: 
Manglende evner som komponist og en svak stemme. 
Mer enn noen annen artist jeg kommer på, er Clapton ute av stand til å uttrykke noe som helst med noe annet enn fingrene. 

Nå synger han bedre enn noen gang, men lar seg relativt sjelden lokke til å spille soloer. 
Materialet her er blues, jazz, standarder, to J.J. Cale-låter, et par soulpopdrypp for radio. 
Litt for «alle», spesielt Høyre-velgere i 50-årene. 
Hvorfor han fortsatt lager plater? 
Vet ikke. 

BESTE LÅT: 
«River Runs Deep» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
