Robotene redder verden - igjen
Den nye «Pacific Rim»-filmen er enda mer tøysete enn den forrige, men så absolutt underholdende. 

Pacific Rim: 
Uprising 

Sjanger: Action / Sci-Fi 

Skuespillere: John Boyega, Tian Jing, Scott Eastwood, Levi Meaden, Burn Gorman, Rinko Kikuchi, Charlie Day 

Regi: 
Steven S. DeKnight 

USA, 2017 

Lengde 1 t. 50 min. 

Aldersgrense 12 år 

Dette er den filmen du skal se hvis du fortsatt trenger litt trøst og debriefing etter å ha sett det grusomme makkverket av en Transformers-film som ble utgitt i fjor. 
Og hvis man ikke krever mer av en film enn å bli underholdt av spektakulære kampscener mellom forvokste sjøuhyrer og gigantiske roboter, kan man se fram til to timer med elleville scener. 

Det er dessverre ikke til å komme forbi at «Pacific Rim: 
Uprising» er langt svakere enn sin forgjenger, og det er ikke bare fordi den første hadde Idris Elba og Charlie Hunnam på rollelista. 
Det handler nok dessverre vel så mye om at regissør Guillermo del Toro er byttet ut med den langt ferskere Steven S. DeKnight. 
Den første filmen behandlet menneskelige traumer på en - om ikke akkurat dyptpløyende, så i hvert fall anstendig måte - mens DeKnights oppfølger framstår som en tynn og halvhjertet blåkopi på akkurat dette området. 
DeKnight har også falt for fristelsen til å flette inn en del enkel humor som dessverre bare virker malplassert og påtatt. 
Som når han nikker mot han der tyrkiske Youtube-kokken med de voldsomme faktene. 
Det er småmorsomt, men det passer ikke egentlig inn. 

Handlingen starter noen år etter at forrige film sluttet. 
Jake Pentecost (John Boyega) lever det søte liv som halvkriminell playboy, etter å ha forlatt elitestyrken av robot-piloter. 
Dessverre roter han det til for seg selv, og før han vet ordet av det er han hentet inn igjen i denne noe spesielle grenen av forsvaret. 
Det er ikke godt å si hvorfor noen av tingene har skjedd, og ikke er det spesielt interessant heller. 
Pentecost får i alle tilfeller nok å henge fingrene i, etter hvert som det viser seg at ondskapen rører på seg igjen, og at det bare er et knippe forholdsvis uerfarne ungdommer som kan redde verden. 
Ikke prøv å finne noe mening eller logikk i denne historien, dette er ren underholdning uten noen form for dybde. 
Men noen ganger er det mer enn nok. 
