Musikkanmeldelse Alan Walker -«Different World»
EDM-præriens svarte maske prøver seg på en fullengder. 
Det går sånn passe. 

ALBUM: 
POP Alan Walker «Different World» (Mer Recordings/Sony) 

Selv om Fana-karene Kygo og Alan Walker omtrent er oppvokst i samme nabolag, og noe forenklet tilhører samme musikalske bås, er det en voldsom forskjell på hvordan de tilnærmer seg verden. 

Der Kygos første store hit handlet om jubelen etter et fantastisk show, handlet Walkers første om å være «..so lost, I’m faded». 
For Kyrre Gørvell-Dahll skaper fargesterk paraplydrinkpop for massene. 
Alan Walker virker å henvende seg til de som lytter i ensomhet og trenger mer tradisjonelle paraplyer. 

«Hello, hello. 
Do you need me before I fade away», som det het i fjorårets «The Spectre». 
En låt som underlig nok ikke er med her. 
Underlig, fordi seks (!) andre kutt fra den gylne delen av hans treårige karriere kommer dalende mot slutten av utgivelsen. 

Denne musikkvideoen fra K-391 og Alan Walker har blitt sett godt over 100 millioner ganger: 

Et uforståelig valg fra en artist som er ektefødt barn av streaming, og ikke trenger å forholde seg til konservative musikkformater som et album tross alt er. 
Og selv om de syv første låtene er nye av året, høres de ikke sånn ut. 
De virker bygget rundt den samme velfungerende, men slitsomme, malen med minste motstands vei: 
Følsom vokal, enfingrede synthsoloer og dunkle harmonier som maler seg inn i det samme sorgfylte hjørnet gang på gang på gang. 

Husker du da basketlegenden leide inn Alan Walker på sin egen nattklubb? 

Låter som på egen hånd er blant de bedre fra Walker. 
Stilt opp på rad og rekke drukner de likevel helhetens kjølige monotoni. 

Mørke og melankoli er tross alt norsk populærmusikks sterkeste kraft, men sjelden har det vært så manisk dystert som her. 
Den dunkle forlatthetsfølelsen virker påklistret. 
Selv om den sannsynligvis er ekte og reell. 
21-åringen viser bedre og bedre forståelse for kommersialisert mekanisk musikalsk kulde. 
I sine beste øyeblikk nærmer han seg utenforskapet til britiske Burial. 

Sjekk ut Alan Walkers versjon av Oscar-nominerte «This Is Me» 

Dem er det ikke så mange av. 
Og i stedet for å virkelig utforske dette til noe mer dyptgående, fortsetter han å sveipe overflaten i sin jakt på angst og beven. 
Et stille ytre som altfor mange kommer til å forveksle med dybde. 
Mens det egentlig bare er lyden av formelbasert latskap. 
Trekker man fra de tre mellomspillene, utgjør dessuten fortiden over halvparten av «Different World», med et låtutvalg som strekker seg helt tilbake til 2015 og «Faded». 

En slags «Greatest Hits», altså. 

Eller kreativ tomgang, som det jo altfor sjelden kalles. 

BESTE LÅT: 
«Lonely» 
