Siste kupp
En tannløs Snatch. 

Man skulle tro at den sanne historien om et av de største ranene i Storbrittanias historie la det perfekte grunnlaget for en interessant film. 

Dette er dessverre ikke tilfellet i Siste kupp. 

Spenningen uteblir stort sett, og skuespillerne finner aldri den helt store kjemien. 
Filmen føles rett og slett litt halvhjertet, og fremstår til slutt som en tannløs og treg etterligning av Snatch. 

Historisk ran 

En profesjonell, britisk tyv kommer i kontakt med den ungarske mafiaen, og blir tilbudt den største ransjobben i karrieren. 

Jobben er å rane et hvelv i en kjeller i Londons juveldistrikt - et hvelv med en samlet verdi på 200 millioner pund. 

For å gjennomføre ranet velger han et knippe aldrende kriminelle som samarbeidspartnere, og vi følger den dysfunksjonelle, men proffe gjengen i det de forsøker å gjennomføre et av Englands største ran. 

Filmen prøver også å presse inn noen parallelle bi-historier, som sys sammen med hovedhistorien mot slutten. 
Dessverre er ingen av historiene, eller måten de sys sammen på, spennende nok til at Siste kupp blir mer enn middelmådig. 

Boring i en vegg 

Mitt største problem med Siste kupp er at spenningen aldri griper meg. 
Den har sine gode øyeblikk, men filmen som helhet finner aldri helt rytmen. 

At selve ranet stort sett bare er folk som borer i en vegg, hjelper ikke på. 
Det er nøyaktig like kjedelig som det høres ut. 

Den visuelle stilen gir assosiasjoner til Guy Ritchies tidlige filmer. 
Men selv om den effektive klipperytmen og bruken av voiceover minner om Lock Stock and Two Smoking Barrels og Snatch, mangler både humoren og råskapen som gav disse filmene sin slagkraft. 

Siste kupp føles gammeldags og trygg. 
Mangelen på vold og troverdige konflikter, gjør at man aldri føler at noen står i fare. 

I tillegg fenger aldri rollefigurene helt, noe som gjør meg usikker på om jeg i det hele tatt hadde brydd meg om noen faktisk stod i fare. 

Ikke så interessant som den vil være 

Selv om alle de sentrale figurene har en viss sjarm hver for seg, sliter besetningen med å finne en kollektiv flyt, og de fleste forsøkene på kjapp og snappy dialog virker ofte kunstig og framprovosert. 

Ransbanden er rett og slett ikke like interessante som filmen påstår at de er. 

Til tross for både gode og underholdende øyeblikk - stort sett følte jeg at jeg så en film om helt vanlige folk, som begår et ganske kjedelig ran. 

Man forstår hva Siste kupp prøver å gjøre, men da man oppdager at den ikke helt får det til ebber dessverre opplevelsen ut i mild skuffelse og kjedsomhet. 
