Plateanmeldelse:Frida Ånnevik – «Flyge fra» 

Frida Ånnevik har tydeligvis ingen planer om å gi ut et dårlig album. 

Frida Ånnevik ALBUM: 
POP «Flyge fra» (Grappa) 

Hamar-artisten Frida Ånnevik er ikke bare ansvarlig for å ha popularisert uttrykket “klædd i bringa” for det norske folk. 
Hun er i tillegg i ferd med å ta steget over blant våre essensielle låtskrivere. 

«Flyge fra», hennes sjette plateutgivelse siden 2010, er et album som på sett og vis vekker assosiasjoner til to uttrykte inspirasjonskilder – Alf Prøysen og Joni Mitchell. 
Hun deler førstnevntes nærgående og ujålete omgang med det norske språket, men balanserer det mot sistnevntes uredde musikalitet. 

Les også: 
Den usynlige Spellemann 

Mer interessant er det særegent ånnevikske, som kanskje kan beskrives som vakker, tidvis viseorientert popmusikk med smarte, lekne og dypt menneskelige tekster. 
Utenforskap og identitet er blant temaene det dykkes i her, på såpass usentimentalt vis at det kan friste å sitere hele sangtekster. 

Musikalsk nås et høydepunkt tidlig med fantastisk sofistikerte og ditto rørende «Sommer’n med bil», som på alle vis lever opp til sin eventyrladede tittel. 
Hjerteskjærende «Lilith» og den nydelige kjærlighetserklæringen «Ved sida av deg» er eksempler på at Ånnevik ikke trenger de store virkemidlene for å berøre. 

«Skamgang (et skritt, et skritt fram)» er – tross sin lovende tittel – en enslig eksempel på at grepene tidvis kan bli hakket for fikse. 
Og man tar seg i å ønske flere enn åtte låter. 
I seg selv en anbefaling, strengt tatt. 
BESTE LÅT: 
«Sommer’n med bil» 

MARIUS ASP 
