Spillanmeldelse:Gudfaren-suppe 

Det beste man kan si om «The Godfather II» er at det er veldig, veldig likt forgjengeren. 
Uten at det nødvendigvis er et kompliment uten forbehold. 

I «The Godfather II» er du tilbake i mafia-universet fra de klassiske «Gudfaren»-filmene. 
Historien toucher innom den du finner i filmene, men det blir mest riktig å si at disse spillene er løst basert på - eller inspirert av - filmene (og bøkene, forsåvidt). 

Som nyutnevnt Don over New York City, er det din jobb å bekjempe rivaliserende familier og utvide din egen families territorie. 
Intrigene og dybden fra filmene og bøkene er riktignok til stede, men kun som et vagt bakteppe: 

Dette spillet handler nemlig utelukkende om å slåss og skyte deg fra oppdrag til oppdrag. 

I steden for å gå tilbake i tenkeboksen har nemlig Electronic Arts laget det samme spillet en gang til, med litt finpuss her og et par nyheter der. 

Men et mer avansert slåsse- og skytesystem, forbedret kontrollsystem og økt taktisk dybde via det strategiske metaspillet du finner i «The Don's View» er ikke nok til å kvele gjespet som tvinger seg frem fra uinspirerende repetisjon av selvfølgelige standardoppdrag. 

Det er fullt mulig å finne en viss glede i å gradvis utvide sitt territorie og å få tilgang til gradvis bedre utstyr, våpen og ferdigheter. 
Er du på jakt etter litt ukomplisert actionunderholdning finnes det definitivt verre alternativ enn dette. 

Men selv om de to «Gudfaren»-spillene fremstår som voksenspill, er det i praksis umoden og lett forglemmelig tyggegummi-action du blir servert. 

Og «The Godfather II» burde ha vært mye mer enn det. 

Trailer fra PC-, PS3- og 360-spillet The Godfather II. 
