Nikotinbrun jule-globb
Den gamle Hitchcock-imitatoren Brian De Palma har begått denne julens kalkun. 

De eneste forbrytelsene som interesserer i hans epoke-krim, er at regissøren tar livet av fire skuespillere som sikkert kunne vært brukbare til mange ting i årene som kommer. 

Aaron Eckhart. 
Skuespilleren som gjentatte ganger likner en veltrent, skjult homofil norsklektor, skal liksom være superbokser og psykose-lallende politietterforsker. 
Nø. 
Han blir en takk for i dag-jobb som utsletter filmen før den har starta. 

Josh Hartnett. 
Den livligste tingen i en film som er så historie-kitschete nikotinbrun og full av tobakksrøyk at du skulle ønske skuespillerne stilte på røntgenbilde. 
Også marsipanfjeset Joshua skal være bokser, og dessuten gå lojalt i Eckharts vimsete fotefar og være moralsk avstandsforelska i dama hans. 

Scarlett Johansson. 
På alle kalkuner er det hvitt kjøtt. 
Johansson ser ut som kjøttbransjens isopor-installasjon og holder seg med åpen munn for at ikke hjernen skal gå varm når hun sier to lange James Ellroy-setninger etter hverandre. 
Pust, jente, du kan dø av det! 

Hilary Swank. 
Alle kalkuner har et skjelett, og i denne filmen har det et navn. 
Hilary puster heller ikke gjennom nesen, men hun stirrer som om røyken har laga ozonhull i kontaktlinsene. 

Filmen er så overlessa at den føles som en fem episoders påskeskrim eller en indisk miniserie. 
Etter hvert utvikler det seg chandlerske verbal-oppklaringer som passerer nivået for hva som er fortelling og hva som er parodi med så mange runder at Lynet McQueen ikke ville ha tatt den igjen. 
