4G ruter Huawei B593
På papiret har den hastigheter som overgår det meste. 
Holder det i praksis? 

Som vi har skrevet i en tidligere artikkel, er det mange som ikke får tilgang til raskt bredbånd via forskjellige former for kabel. 
Årsaken til dette er at de som eier den gamle infrastrukturen ikke ser lønnsomhet i å fornye den for små, potensielle kundegrupper. 
Det er heller ingen tilkoblingsplikt for internett, slik det var med telefon i Televerkets tid. 

En av de mest potente løsningene er en trådløs bredbåndsruter fra Netcom. 
Den støtter 4G-mobilnettet og har både WLAN og porter for kablet nett for hjemmenettet. 
Den egner seg også til mindre bedrifter og selges også til Netcoms bedriftskunder. 

Huawei B593 

Den kinesiske leverandøren Huawei er omfavnet både av Telenor og Netcom som utstyrsleverandør til utbyggingen av mobilnettet. 
Men de lager også produkter i andre enden av forbindelsen, både små USB-enheter og den trådløse ruteren vi har på testbenken: 
Huawei CPE B593. 

Selve boksen er litt større enn de fleste andre bredbåndsrutere vi har testet i det siste. 
Den er i hvit og blå plast, og den er laget for å plasseres stående. 

Baksiden har fire porter for kablet nett som støtter 100 Mbit. 
Det er også to RJ11 kontakter merket TEL1 og TEL2 for tilkobling av "fast"-telefon, og en USB-kontakt. 

Det er enda en USB-kontakt på den ene siden, hvor av/på bryteren og spalten til SIM-kortet sitter. 
På den andre siden finner vi en multiknapp som både fungerer som reset, WLAN av/på og WPS-oppsett (Wireless Protected Setup). 

På baksiden er det et deksel som skjuler to antennekontakter. 
Disse er ikke alltid nødvendige å ta i bruk, men det følger med to antenner som standard. 
Disse er litt lengre og flatere enn de vi ser på andre rutere. 

Det er også mulig å koble på større eksterne antenner, her finnes det spesialforhandlere med ekspertise på slike installasjoner. 
De kan imidlertid bli ganske dyre, regn med noen tusen for en komplett installasjon. 

Vi testet både med og uten antenner og oppnådde uansett imponerende hastigheter. 

Installasjon 

Enklere enn dette kan en installasjon knapt bli. 
Man setter inn SIM-kortet, slår på ruteren og venter til alle symboler lyser, logger seg inn på ruteren fra nettleseren i maskinen med den informasjonen som står på baksiden. 
Da kommer du til basisoppsett hvor du taster inn PIN-koden. 
Så er det bare å vente noen lange sekunder til ruteren har fått kontakt med 4G nettet. 

Så er du på nett med standardinnstillingene som står bak på ruteren. 
Vi snakker om brukernavn, passord, WLAN-navn (SSID) og ditto passord, som man gjerne endrer til sine egne. 

Da er det bare å koble opp PC-ene og andre kablede nettverksenheter til de fire portene, så er man i gang på hjemmenettet. 
Siden portene bare støtter 100 Mbit har vi valgt å bruke en separat Gigabit svitsj til alle kablete enheter, herfra går det en kabel til selve ruteren. 
Da kjører det lokale nettet på Gigabit hastighet, mens internett går via 100 Mbit-porten på ruteren. 
100 Mbit er også maks av det selve ruteren kan håndtere fra 4G-nettet, så flaskehalsen ligger uansett utenfor brukerens område. 

Ruteren har alle de vanlige funksjonene, den har støtte for USB-lagring på minneplugg, eller SSD /harddisk i USB-kabinett. 
Kontaktene støtter USB 2.0 gjør at du ikke får full hastighet fra disker og SSD. 
Du setter opp brukere og tilgang til lagringsenhetene. 

Det er også støtte for opptil 4 separate trådløse nett med hver sin SSID. 
Du kan opprette egne trådløse nett for gjester, hybelboere, ungdommer og så videre, som er isolert fra hverandre, men alle har tilgang til internett. 

Ruteren fører også statistikk over trafikken. 
Dette er viktig når du har begrenset kvote som kan lastes ned/opp i abonnementet. 

Statistikken føres også over trafikken per nettverksport. 

I bruk 

Sammenlignet med en slapp 3 Mbit/300Kbit ADSL linje som vi har vært henvist til er forskjellen enorm. 
Alt smetter på plass i nettleseren når man surfer, nedlasting går så det griner, opplasting av bilder til nettjenester er gjort på et blunk, videoer starter med det samme - alt er bare fryd og gammen! 

Målinger med DinSides Surfometer gir varierende resultater, men vi har aldri målt under 20 Mbit i vår bolig ved Høybråten, øverst i Groruddalen. 
Her spiller den lokale trådløse dekningen inn, siden den faller med avstanden. 

Målt med stasjonær PC koblet til ruteren med kabel lå vi mellom 40 og 80 Mbit nedlastning, og rundt 30 Mbit på opplastning. 

Dette slår de fleste andre løsninger både i hastighet og pris! 
Spesielt opplastningen gjør denne løsningen klart å foretrekke for de som jobber med nettbaserte løsninger og sender store filer, bildemateriale osv. 
Men også de som laster opp tull og tøys til Facebook vil glede seg over den overlegne opplastningshastigheten. 
Det eneste som kan konkurrere er fibernettverk, som har samme hastighet i begge retninger. 

Med iPhone, iPad og andre WLAN-løsninger blir ikke hastigheten like høy, men 20 Mbit ned og rundt 15 Mbit opp er heller ikke dårlig på iPhone 4 med WLAN, ytelsen med iPad ligger vesentlig høyere. 

Vi målte også nede i Oslo sentrum, i våre redaksjonslokaler ut mot Storgata. 
Der fikk vi langt lavere hastigheter, i underkant av 20 Mbit nedlasting og mellom 10 og 15 Mbit på opplasting. 
Men dette er likevel svært gode hastigheter som holder til det meste. 

WLAN hastigheter 

Den trådløse delen for hjemmenettet er av mer ordinært kaliber, men rekkevidden er god. 
Den støtter bare 2,4 GHz og to strømmer. 

Sammenlignet med de beste ruterne er hastigheten mer enn godkjent, rekkevidden er den svakeste siden. 
Muligens kan denne økes ved å montere et par eksterne antenner, men det ble ikke levert med ruteren. 
Vi hadde heller ingen for hånden. 
Trenger du raskere trådløst kan du bruke en trådløs dual-band ruter med støtte for 5 GHz og flere strømmer for bedre WLAN-ytelse og sette opp denne som rent aksesspunkt og deaktivere ruterfunksjonen. 

Begrenset datakvote? 

Da denne løsningen først ble lansert var det en alvorlig svakhet med abonnementene som hører med: 
Datakvoten var på 15 eller 30 GByte pr måned for de to alternativene. 
Etter dette gikk hastigheten ned til 120 Kbit eller man kunne kjøpe en ny kvote. 

Kvotene var også ganske dyre: 

Å beregne hva man trenger i forhold til bruksmønster er komplisert. 
Netcom ga en oversikt i denne tabellen: 

En annen måte å se det på er hvor lang tid det tar å tømme kvoten ved kontinuerlig nedlastning. 
Med 40 Mbit bruker du 18 Gbyte i timen. 
Med 66,66 Mbit tar det en time å tømme kvoten på 30 GByte. 

Med slike uforutsigbare variabler som trafikk på internett og bruksmønster for en familie blir det vrient for menigmann å beregne. 

Konklusjon 

Denne løsningen er et utmerket alternativ til kablet bredbånd. 
Hastighetene varierer mellom svært gode og imponerende, og det eneste som overgår ytelsen i privatmarkedet er fibernett, men da til en høyere pris. 

Løsningen er svært enkel å komme i gang med, og ikke mer komplisert enn andre rutere hvis man vil skreddersy og tilpasse løsningen til spesifikke bruksområder. 

Prisen på abonnementet er konkurransedyktig, særlig hvis man også trenger rask opplastningshastighet, da er man på samme nivå som med fiber. 

En begrenset datakvote har vært sperren for mange. 
Vi har selv sittet på 4G-gjerdet over et år, og ventet både på en ruterløsning og at kvoten skulle fjernes eller økes vesentlig. 
Endelig har begge ønsker blitt innfridd og vi gir løsningen en god femmer. 
