Genial gledesbombe
Med genial spillbarhet, en rystende sterk historie og herlig humor leverer «Portal» en helstøpt spillopplevelse i størrelse «extra small». 

Samlepakken «The Orange Box» smeller nå inn på PCer og spillkonsoller i et inferno av pur spillglede. 

Og selv om «Team Fortress 2» sannsynligvis er den største stjernen i dette showet, og selv om den ulidelig spennende fortsettelsen av «Half-Life»-sagaen i «Episode Two» nok er det første spillerne kaster seg over, er det faktisk «Portal» jeg setter størst pris på. 

Dette rare, lille spillet med et konsept jeg ikke skjønte bæret av de gangene det ble demonstrert før utgivelsen. 

Her får du en serie med stadig mer komplekse rom, hvor du må lage portaler, flytte på esker, unngå kuleregnet fra forsvarsroboter, trykke på knapper og lede energiballer til nye hjem. 

Et rendyrket puzzle-spill, altså, hvor hele spillbarheten i praksis går ut på å komme deg fra A til B ved hjelp av begrensede verktøy og kreativ problemløsing. 

Du trenger derimot ikke å engang PRØVE å forstå «Portal» på forhånd, det hele er så intuitivt lagt opp at jo mindre du vet på forhånd, jo mer tilfredsstillende er det. 

(Hvis du derimot klør deg i hodet nå og ønsker et lite innblikk i hva spillbarheten går ut på, kan du ta en titt på denne Snutter-videoen. 
Her går jeg gjennom et helt brett tidlig i spillet fra start til slutt.) 

Og uansett er bruken av portaler som både oppgaveløser og våpen (hett tips: bli ikke overrasket dersom denne dingsen ender opp i Gordon Freemans hender...) en utrolig givende nyvinning. 

Det utfordrer det tredimensjonale spillrommet på måter jeg aldri har sett maken til, og det er i utgangspunktet nok til å anbefale «Portal» på det varmeste. 

Men det stopper ikke der. 
For «Portal» er så mye mer enn et innovativt puzzle-spill i skytespilldrakt. 

Visste du for eksempel at spillet har en fantastisk sterk historie? 
Eller at det har en utrolig bra humor? 
Eller at det knyttes til «Half-Life»-universet på en særdeles velfungerende måte? 

Ikke jeg heller før jeg satt meg ned med spillet. 
I praksis tar du del i et uhyre velskrevet eksperiment som fikk meg til å le høyt mange ganger og til å jevnlig gispe av fryd. 

Det er så interessant, så forbasket vellaget og spennende at jeg ble sittende og måpe etter den vanvittig sterke avslutningen. 

Jeg tror mye av grunnen til den sjokkartede gledesrusen har med lengden på spillet å gjøre - det tar bare mellom to og fem timer å spille gjennom hele «Portal» (avhengig av hvor raskt du klarer å omstille deg til å tenke tredimensjonalt via portaler). 

Lengden har sørget for at Valve har kunnet lage et ekstremt velregissert spill. 
Et spill som starter med små, forsiktige skritt og som så eskalerer og eskalerer til det eksploderer i den heidundrende finalen. 

Joda, det er vesentlig kortere enn andre spill, men så koster også «Portal» bare drøye hundrelappen på Steam. 
Dessuten føler jeg meg rimelig sikker på at det både vil komme flere brett og verktøy for å lage dine egne brett etter hvert. 

Og jeg tør knapt tenke på alt det geniale som kan komme ut av det. 

Men det er fremtiden. 
Her og nå tilbyr «Portal» en innovativ og helstøpt spillopplevelse som setter veldig dype spor. 

Det viser oss hvor effektive skreddersydde spill i små størrelser kan være. 

Jeg er rett og slett helfrelst. 

PS: 
Lanseres som en del av samlepakken «The Orange Box» på PC (400 kroner) og Xbox 360 (600 kroner) torsdag 18. oktober, og på PS3 senere i høst. 
Kan også kjøpes separat på www.steampowered.com for 20 dollar (ca. 110 kroner), hvor det er tilgjengelig nå. 

Videoen under viser et helt brett tidlig i «Portal». 
Den inneholder naturlig nok spoilere for dette brettet, men det er mer enn nok annet moro å hente utover dette ene brettet også. 

Med innovativ spillbarhet, herlig humor og en sterk historie, er «Portal» det tøffeste spillet i samlepakken «The Orange Box». 
