Gyllent støv og gammelt glitter fra Rolling Stones
Superveteranene tømmer 70-talls lageret. 

ALBUM: 
«Some Girls» (1978) er det siste av de store, klassiske Stones-albumene fra 1970-tallet, en vital, variert og rødglødende samling høydepunkter som står seg målt opp mot de beste øyeblikkene i karrieren og alt som er lagd i seinere år. 

Countrysanger 

Nå kommer plata i remastret utgave og med en 12 spors bonus-cd. 
Flere av disse uutgitte låtene er kjent for fansen fra bootlegs og YouTube, men nå er de overdubbet og optimalt lydbearbeidet. 
Spørsmålet er om gruppa har skrapt bånn av gryta? 
Snarere tvert imot, det er nesten utrolig at disse opptakene er blitt gjemt i skapet alle disse åra. 

I alt ble innpå 50 låter spilt inn i Paris i 1977—1978 i forbindelse med «Some Girls». 
Enkelte av dem dukket opp på andre album, for eksempel «Hang Fire» fra «Tattoo You». 
Men det har åpenbart vært nok igjen til at denne bonusplata står fram som et nesten helstøpt album. 

Repertoaret spenner fra Ron Woods blues «When You're Gone» og en vemodig ballade som «We Had It All» (med Keith Richards som vokalist) til harde rocklåter i Chuck Berry-stil, for eksempel «Tallahassee Lassie», to av fire låter som ikke er signert Jagger/Richards. 

Men her er også et par countryrockere i Gram Parsons-stil, som «Do You Think I Really Care» og «No Spare Parts». 
Gruppa har dessuten valgt Hank Williams' «You Win Again», nok en låt som bekrefter country-fascinasjonen. 
Ny i studio i 1977 som fullverdig Stones-medlem er Ron Wood. 
Hans følsomme slide og steelgitar setter sterkt preg på flere av låtene, og det kan virke som om samarbeidet Richards/Woods fant mye av formen i disse hektiske Paris-dagene. 

«Start Me Up»-utkast? 

Åpningssporet er en killer med Jagger ved pianoet, «Claudine», med en tekst som handler om ekskona til sangeren Andy Williams. 
Hun ble dømt for drap på en elsker, men fikk lov til å sone i helgene. 
Låten var for kontroversiell for plateselskapet da den ble spilt inn, men nå er tida gått. 

Sammen med «So Young» og «I Love You Too Much» representerer den Stones-dynamikk på sitt mest karakteristiske. 
«Keep Up Blues» er ikke helt ulik Robert Johnsons «Stop Breaking Down» (fra «Exile 
On Main Street»), klassisk Stones-americana med fresende munnspillpartier fra Jagger. 
En melodiøs, liten perle er «Don't Be A Stranger», med en ung Don Was på bass. 

Svakest er avslutningen med den demopregete «Petrol Blues», en reggaerytmisk (og brått avbrutt) låt med Jagger alene ved pianoet. 
Den er kanskje tatt med fordi den skal ha vært første utkast til hiten «Start Me Up». 
Det høres i så fall bare i åpningsanslaget, både tekst og struktur er endret dramatisk hvis det er slik at denne låten er blitt til den dynamiske listetopperen. 

«Some Girls» — som foreligger i to varianter, en luksusboks med en vinylsingel («Beast of Burdon»), en 27 minutters dvd med videoer og konsertopptak, en tjukk bok spekket med fotografier og memorabilia, og de to cd-ene. 
Det fins også en enklere utgave, med to cd-er pluss en booklet. 
«Some Girls» er begge steder omtalt av journalisten og forfatteren Anthony DeCurtis, men beklagelig nok uten refleksjoner rundt bonusmaterialet. 
Det virker ganske sløvt. 
