TV-anmeldelse:«Okkupert» 

«Okkupert» er litt som en oppfølger til justisministerens propagandavideo, men reddes av gode prestasjoner fra skuespillere vi ikke så ofte ser på tv. 
Takk. 

TV-SERIE: 
Hadde mannen i gata kommet opp med en idé om å lage en klimathriller om en nærmest lydløs russisk okkupasjon av Norge, fordi en statsminister i nær framtid skrudde igjen nasjonens olje - og gasskraner, så hadde neppe noen bladd opp 90 millioner kroner for å få realisert en serie på ti episoder. 

Men når Jo Nesbø har ideen blir det selvsagt fart i sakene. 

Dessverre er ideen seriøst slapt forløst og minner tidvis om en filmatisert særoppgave fra en harm student og miljøaktivist. 

Duften Høstens monumentale satsing på TV2 er endelig klar for massene etter mye kluss på veien, via NRK som trakk seg, og resultatet - vi har sett fem episoder - gir oss også en kalkunduft. 

Vi iler til med å si at serien ikke ender i steikeovnen - takket være et knippe sterke skuespillerprestasjoner og klimabudskapet. 

Første scenario setter seg lovende med en troverdig ramme. 
USA er ute av NATO. 
EU konspirerer i bakgrunnen. 
Norge mot røkla. 
Riktig porsjonert mellom storpolitikk, indre og utvendig drama og korte innføringer i diverse familierelasjoner og det hele i en avdempet - om en smått truende hverdagsatmosfære. 

Heroisk Replikkene henger også på greip i begynnelsen når vi følger statsminister Berg fra miljøpartiet, spilt av Henrik Mestad, som er mannen som begår det heroiske og historiske politiske vedtaket om å avslutte den norske oljealderen. 

Statsministeren er forresten en vellykket genmodifisert kloning av Stoltenberg og Rasmus Hansson, men Berg har ikke før forsøkt å redde framtida fra de fossile brennstoffenes iboende ødeleggelser, før han kidnappes rett foran livvakten Djupvik. 

Sistnevnte er som spyttet ut av den danske serien «Livvaktene», en stødig, ærgjerrig og operativ tjenestemann fra PST. 

Tafatte 
Vi kjøper Eldar Skars håndtering av den noe begrenset PST-Djupvik-rollen, som dessverre utover i serien blir gravalvorlig og endimensjonal da alt ansvar legges på hans skuldre og skuddsikre vest. 

PST framstår også passe tafatte i perioder, det kan vel ha en sammenheng med de siste åras virkelige hendelser. 
Skar er absolutt en av dem som gjør serien verdt å følge litt med på. 
Han, sammen med Vegar Hoel, som spiller den dedikerte, teftsikre, radikale journalisten fra Ny Tid (oppsving for den gamle sosialistblekka, men det burde vel vært Klassekampen?). 

Ane Dahl Torp er også med som Ny Tid-journalistens kone og en restauranteier som sliter, men serveringsstedet får et solid oppsving takket være russisk matlyst, tips, pengebunker og drikkebehov. 
Fiffig anrettet som viser oss en moderne «krigsprofitør». 

X-faktor Nevnes må også Selome Emnetu som Hilde, nyutnevnt advokat som har barn sammen med PST-Djupvik. 
Selome har ikke den største rollen, men hun har den mytiske X-faktoren som TV-rutene skriker etter. 

Fra Den Nationale Scene i Bergen er Ragnhild Gulbrandsen heldig plukket ut til rollen som PST-sjefen Wenche Arnesen, soliditet i en nevrotisk rolle som landets etterretningsøyne. 
Litt «Borgen»-følelse gir hun oss. 

«Okkupert» ramler sammen fordi vi ikke tror på noe som helst, det er verken spennende eller underholdende. 
For mye om alt. 
Jo, litt morsomt blir det i retning Anders Anundsen II der også «Pelle og Proffen» - med sprengstoff - representerer de nye gutta på skauen med Fritt Norge-blogg. 
