Film:Skrekkelig moro 

Fem stereotypirepresentanter for amerikanske ungdommer reiser på helgetur til en øde hytte i skauen. 
Der begynner mystiske ting å skje. 
Hormonene strømmer og blod både flyter og spruter. 

Jada, det høres ut som noe du har sett før. 
Hundre ganger, til og med. 
Men tro meg, det er verdt å bli med på denne bloddryppende turen ned den veltråkkede skrekkstien. 
Den tar noen uventede svinger. 

Chris Hemsworth kjent fra «Thor» og «Avengers» spiller sportsidioten. 
Jesse Williams fra «Grey's Anatomy» er skolelyset, mens Anna Hutchinson, Fran Kranz og Kristen Connolly spiller henholdsvis «horen», «dophuet» og «jomfruen». 
Det gjør de forskriftsmessig, uten å skille seg ut, noe filmen kler. 

Det er vanskelig å beskrive «The Cabin in the Woods» uten å ødelegge overraskelsene. 
Men de kommer altså. 
Og de består ikke bare av brå bevegelser med skarpe objekter som får deg til å hoppe i stolen som programmert. 

Det merkes at Joss Whedon har hatt en hånd med i manuset, som er skrevet sammen med regissør Drew Goddard. 
«Cabin» er Goddards regidebut, men han har tidligere skrevet manus på den kritikerroste thrilleren «Cloverfield», foruten Wheedon-seriene «Buffy» og «Angel». 
Han har også skrevet for J.J. Abrams-seriene «Alias» og «Lost». 

Og her leker Whedon og Goddard med skrekksjangeren. 
De bruker både sjanger- og rollefigur-stereotypiene, for det de er verdt, men vrenger dem like hyppig som publikums brekningsreflekser. 
Det betyr ikke at duoen finner opp skrekkruttet på nytt, men de byr i det minste på et fyrverkeri av frysninger innen en forutsigbar formel. 

En rammehistorie sikrer filmen selvbevissthet og en veldig konkret ironisk distanse. 
Det kan innvendes at hoppingen mellom den humoristiske rammehistorien og hyttehorroren bryter spenningskurven, men det gir også en ekstra dimensjon til fortellingen - sånn utenom å gi deg smilende pusterom fra pulserende blodsprut. 

«Skrik»-filmene har vist at det er fullt mulig å skrike mens du smiler, men du må like veksling mellom vitselevering og knivstikking for å få fullt utbytte av denne filmen. 

Og kjøper du konseptet klarer «Cabin» faktisk også å si noe om selvoppofrelse og menneskets natur. 

Deler av klimakset blir så voldsomt at det grenser til å slå seg selv i hjel, men hovedinntrykket er at hytteturen er hårreisende bra. 

INGVILL DYBFEST DAHL 
