Huawei U8230
En Android 2.1-telefon til under 2 000 kroner. 
Har de kuttet for mange kostnader? 

Det begynner å bli et solid utvalg av Android-telefoner - og meget gode som sådan. 

Vår garvede mobiljournalist Thomas Marinowsky testet for eksempel Android-telefonen HTC Desire nylig. 
Dommen ble at telefonen sannsynligvis er den beste på markedet i dag , og terningen landet på en sekser. 
Flere nettbutikker selger HTC Desire uten abonnement for litt over 4 000 kroner. 

Den kinesiske telegiganten Huawei, som er store innenfor mobilmaster og annen infrastruktur, satser nå stort på mobilmarkedet, og har Norge som et av sine satsingsområder. 
Først ut er en billig smarttelefon. 
Vi har testet Huawei U8230, som koster omtrent halvparten av hva Desire koster, men som er basert rundt samme Android-versjon, nærmere bestemt 2.1. 

Er billig godt nok, eller har det å presse prisen altfor langt ned sin ... eh, pris? 

Harde fakta 

- TFT 320x480 kapasitiv berøringsskjerm (ikke multi-touch) - 116mm lang ×62.5mm bred ×13.6mm tykk - Android 2.1 med Huawei Emotion Skin - Vekt: 
135 gram 
- Standard micro-USB - 3,2 megapixler-kamera - 256 megabyte RAM - 192 megabyte intern lagringsminne, kan utvides til 16 gigabyte med micro-SD - Qualcomm MSM7200A 528 MHz-prosessor 

Utseende og førsteinntrykk 

Telefonen er i hvit plast, med en sort ramme rundt skjermen. 
Foran er det knapper for å ta og legge på røret, en meny-knapp og en tilbake-knapp. 
I midten er det plassert et styrehjul. 
Huawei har også fått plass til et lite kamera foran. 

På høyre side er det volum- og en kameraknapp, på venstre side er det av/på-knapp og en inngang for micro-SD. 
Bak er det hovedkamera og høyttaler. 
På toppen har Huawei plassert inngang for øreplugger og USB-kabel. 
Mer om dette lenger ned i artikkelen. 

Plassert ved siden av HTC Desire kommer ikke Huawei veldig godt ut. 
Telefonen er kun tilgjengelig i hvitt, og den hvite plasten stikker etter vår mening litt i øyet. 
Et billig-preg kanskje, men dette er imidlertid helt subjektivt, og vurderer du å kjøpe denne telefonen er det noe du må avgjøre selv. 

Telefonen kommer med Android 2.1 og Huawei Emotion Skin - en slags grafisk utvidelse på toppen av Android. 
På et par områder virker det som om Huawei har slurvet litt med grensesnittet. 
«Velkommen til oppsett av e-post! 
BREAK_0BREAK_1» er et eksempel på småfeil som kan dukke opp. 
Djevelen er i detaljene, og ting som dette får telefonen til å virke lite gjennomført. 
Enkelte steder er menyvalgene også så lange at du ikke kan lese hvilke innstillinger du aktiverer/deaktiverer uten å snu telefonen i landskapsmodus. 

Bildet over er tatt i Huaweis e-postapplikasjon. 
I tillegg følger det med en GMail-applikasjon og et program som heter RoadSync for å koble seg til exchange-kontoer. 
Tre e-postapplikasjoner til en telefon? 
Som standard? 
Det er greit med valgfrihet, men dette er å overdrive. 

Huaweis Emotion Skin er heller ikke i nærheten av HTCs meget lekre Sense, men med maskinvaren i U8230 ville det vært katastrofalt å prøve seg på noe slikt. 
Aktive bakgrunner, Androids navn på animerte bakgrunnsbilder, kan du bare glemme, det er den ikke kraftig nok til å fikse. 

Det er litt irriterende at produsenter på død og liv må lansere egne skall som det ikke er mulig å fjerne på en offisiell måte. 
Installerer du en annen SMS-applikasjon enn den offisielle, kan du ikke fjerne den Huawei har plassert nederst på hjem-skjermen din uten å gå gjennom en kronglete prosess som kalles å roote telefonen og installere en «ren» Android-versjon. 
Rimelig uaktuelt for menigmann. 

I bruk 

Det første du legger merke til når du bruker U8230 er at den ikke har tatt for mye Møllers tran - det lugger, og til tider kan det bli ille. 
Det kan gå over et sekund fra du skrur på skjermen til den vises. 
Meny-animasjoner hakker merkbart og noen ganger reagerer ikke skjermen på berøring før det har gått et par sekunder. 

Legger du den ved siden av Desire og sveiper fingeren for å bla nedover i menyen blir det veldig tydelig 
- Desire sklir elegant avgårde mens U8230 kommer humpende etter. 
Tregheten gjør at bruksopplevelsen senkes mange hakk. 
Det går som sagt tregt når man blar i menyer, men da vi testet spillet Robo Defense fungerte det like bra på U8230 som på Desire. 
Det kommer helt an på situasjonen, med andre ord. 

Surfing bør du helst gjøre på nettsider som har en egen mobilversjon. 
Siden det ikke er multi-touch, er det to egne zoom-knapper på skjermen som du må bruke for å zoome inn - og det kan gå treeeeegt. 
Det er også vanskelig å lese tekst før du zoomer ordentlig inn, på grunn av den lave oppløsningen. 
Surfeopplevelsen på U8230 er noe begrenset, noe du kan se i videoen under, der vi sammenligner Desire og U8230: 

Begge telefonene er på det samme trådløse nettverket. 
Legg merke til hvor tregt det går å surfe med U8230. 

Batterilevetiden er som på smart-telefoner flest. 
Bruker du den mye må du regne med å lade den hver kveld, slik at du er sikker på at du har nok til neste dag. 
På Huawei U8230 holder batteriet litt over et døgn ved vanlig bruk. 

I Android kan du bla nord, sør, øst og vest og plassere ulike widgets, eller snarveier til innstillinger eller applikasjoner. 
Android har blant annet en widget som lar deg skru av og på WiFi, GPS, synkronisering, bluetooth og stille lysstyrken på skjermen med ett trykk. 
Dette burde være like enkelt på andre smart-telefoner! 

Billig-skjerm 

Man merker også fort at skjermen ikke er verdens beste. 
Det er mye vanskeligere å skrive tekstmeldinger enn på for eksempel iPhone eller Desire. 
Staveprogramvaren som følger med kan være overivrig i bruk. 
Skriver man fort uten å følge med ender man opp med helt andre, og mye lengre ord enn det man var ute etter. 
De har også gått for et litt merkelig kompromiss hva tastatur angår: det var plass til bokstaven æ, men ikke ø og å. 
Man må holde inne a eller o for å kunne velge ø og å. 
Heller ikke i landskapsmodus får man opp disse bokstavene. 

Det er mulig å skru på en funksjon som lar deg sveipe fingeren nedover på en tast for å velge et tegn, hvorfor kunne ikke de to siste bokstavene i alfabetet vært der? 
Jeg bruker dem oftere enn jeg bruker parantes (helt sant). 

Snur man telefonen på siden til landskapsmodus blir det bedre, men her får man lide for at det ikke er en multi-touchskjerm. 
Skriver du veldig fort vil du oppdage at den ikke rekker å registrere alle trykkene, slik at du må skrive saktere for at telefonen skal få med seg alt. 
Det blir litt som kappgang - for å komme seg raskt fram lønner det seg å ikke ha begge beina i bakken på en gang. 

Med det sagt kan du skru på vibrasjonfeedback - slik at det vibrerer forsiktig hver gang du skriver en bokstav, og når du ringer noen og de tar telefonen. 
Det aner oss at ikke alle vil sette like mye pris på dette, men vi liker det svært godt. 

Ødelegger for seg selv 

En ting er sikkert - U8230 er ikke en musikk-mobil. 

Det mest irriterende med denne telefonen er nemlig at den bare har 2,5 millimeter jack-inngang. 
En vanlig jack-plugg er på 3,5 millimeter. 
Altså vil du ikke kunne bruke egne hodetelefoner eller øreplugger, med mindre du benytter overgang, sitter på en stor samling som passer til telefonen eller bruker pluggene som følger med - forstå det den som kan. 

Som om ikke det er nok er den gjemt bak et lite deksel sammen med USB-kontakten, og du må knote for å få den opp. 
Handsfree-enheten og ørepluggene som følger med er gode nok til å føre en samtale, men ikke stort mer enn det. 

At det skal være mulig å bruke telefonen som MP3-spiller bør man kunne forvente i 2010. 
En mulig løsning er selvsagt å bruke et adapter, men det burde virkelig ikke være nødvendig. 

Styrehjulet, eller ballen om du vil, i midten av knappene fremstår for oss som helt meningsløs. 
Du kan bruke den, men det er utrolig tungvint. 
Dersom du blar i applikasjonsmenyen hopper den en applikasjon om gangen istedet for at man bare blar nedover med tommelen og trykker på den applikasjonen man skal åpne. 
For å si det på en annen måte; hva skal du med det når det ligger en 3,5 tommers berøringsskjerm en centimeter fra der du har tommelen din? 

Bilder 

Selv om telefonen har en egen kameraknapp på siden er det ikke den du bruker til å ta bilder - den brukes kun til å sette fokus - for å ta bilde må du trykke på en knapp på skjermen. 
Videoopptak kan du starte med kameraknappen som er på siden. 

Selv om det er plassert et kamera på forsiden, følger det ikke med noe program som lar deg bruke det - til annet enn å ta et lavoppløselig bilde av seg selv. 

Her er en bildeserie tatt med telefonen: 

Kameraet ter seg som et mobilkamera. 
Du får helt OK kvalitet, men jeg ville ikke latt kompaktkameraet ligge hjemme. 
Video-kvaliteten er heller ikke noe som får videokamera-produsentene til å skjelve i buksa. 

Øverst er et bilde tatt med U8230, under er et bilde tatt med Desire. 
Husk at du kan klikke på lenken under bildene for å se dem i full størrelse: 

Litt dårligere kvalitet og mer glorete farger på U8230. 
Men kameraet kan som sagt brukes til enklere ting. 

Konklusjon 

Det er bra at det kommer billige Android-telefoner. 
Det er bra at noen presser på pris. 
Men Huawei bommer etter vår mening litt. 
De har sluppet en smart-mobil som åpenbart er for treg for sitt eget operativsystem, de har slurvet med grensesnittet og de har valgt noen merkelige løsninger, for eksempel kameraknappen som er autofokus-knapp. 

Spikeren i kista er en 2,5 millimeters jackplugg (en vanlig er på 3,5 millimeter) som attpåtil er gjemt bak et knotete panel. 

Ja, du kan ringe med den og lese e-post, men du vil alltid irritere deg over hvor treg den er samtidig som det blir trangt i lomma - du må jo ha med egen MP3-spiller. 

Telefonen koster riktignok halvparten så mye som Desire, og er litt under halvparten så god. 
Terningen lander derfor på en sterk toer. 
