Plateanmeldelse:Avicii - «True» 

DJ løser langspillergåten. 

Klubbmusikken har alltid slitt med albumformatet. 
Platesnurrere med evne til å lage enkeltstående radio- og dansegulvslagere har en tendens til enten å lage hauger av spor over samme tema, eller å bli altfor ambisiøse og dermed pretensiøse. 

Den svenske 24-åringen går derimot for noe som kan stå igjen som en «greatest hits» om et par år - selv uten fjorårssuksessen «Levels» på låtlisten. 

Den Aloe Blacc-gjestede «Wake Me Up», som i skrivende stund har toppet VG-lista i 11 strake uker, er imidlertid med. 

Den nye singelen «You Make Me», med Salem Al Fakir bak mikrofonen, er et typisk eksempel på Aviciis arbeidsmetode: saftig synth, grandiost piano og klubbvennlige takeoffpartier, toppet med tydelige, radiovennlige vokallinjer. 

Han tilhører den mest kommersielle avdelingen av dansemusikken, men behersker kunsten å gjøre ting enkle uten å bli fordummende. 

«Hey Brother» kunne eksempelvis lett gjort seg gjeldende i Eurovision Song Contest; banal så det ljomer, og samtidig så melodisk velformet at det er håpløst i stå imot. 

Der det ofte er lett å trekke frem russebussfaktoren som et negativt argument, er den Aviciis store styrke, som på den bitende «Dear Boy» - lyden av Lana Del Rey på Tryvann. 

De fleste låtene på «True» har prangende listepotensial. 
Countryleflende uten å bli Rednex, eurodansete uten å bli altfor horete. 
Aviciis popteft er imponerende, platens oppbygning likeså. 

Om det er kredibelt nok? 

Vel, i likhet med Daft Punk har han fått med seg Chic-geniet Nile Rodgers på flere kutt. 
Og et av disse, den fresende funky bassfesten «Lay Me Down», sunget av Adam Lambert, vasker gulvet med «Get Lucky». 

BESTE LÅT: 
«Lay Me Down» 
