Først og fremst trønder
Ingenting eksotisk eller fremmed på Chand Torsvik-plata. 

||| 
ALBUM: 
Det burde nedlegges forbud mot å påpeke at Chand Torsvik er adoptert fra India. 
Det er da for pokker ikke relevant! 

Hører du, Jan Fredrik «indertier» Karlsen, du som spiller lufttrommer på netthinna mi hver gang jeg spiller denne plata! 

Lett og basalt 
Det finnes ingenting eksotisk eller fremmed her. 

Dette er trønderrock, eller like riktig «norskrock», i betydningen rock med lettfattelige tekster skapt i et rom inneholdende alle basisinstrumenter og hvor det er like langt til autotune som det er fra Namsos til Royal Albert Hall. 

Hvor er nerven? 
Chand gjør ikke skam på sine forgjengere og idoler innenfor midtnorsk hverdagsrock, men han tilfører det heller ingenting nytt. 

Jeg er ikke enig i at det er, som Trønder-Avisa skriver, en fordel at gitar, bass, keyboard og trommer trakteres av folk fra Namsos. 

Man har ikke vondt av å løfte blikket, rett over svenskegrensen finner man for eksempel Lars Winnerbäcks «Med Solen I Ögonen» som et strålende eksempel på hva som skjer når en ung mann videreforedler sitt lands visekunst og gir det nerve. 

Men menighetsbladet kan ha rett i at dette er det mest suksessfulle som har kommet ut av en talentkonkurranse etter Kurt Nilsen. 

Det har jo appell, dette. 
Det vet man, for det er vel utprøvd stoff. 
