Stille, stilig advokat-thriller
Når George Clooney medvirker, ser alt så dyrt og sivilisert ut at du får følelsen av å bli nedsenket i en reklame på CNN. 

Sånn er også denne ubevegelige platina-thrilleren. 

Egentlig er «Michael Clayton» en repetert advokatvits: 
Har du hørt om advokaten som glemte å ta tran og fikk samvittighet? 
Han døde av det. 
Vitsen er ikke noe særlig, men det er filmen. 
Den uforlignelige alminnelighets-briten Tom Wilkinson spiller en advokat som det tilsynelatende har gått over fjorden med. 
Eller kanskje han bare oppdaget sin yrkes-rolle i kapitalismens undertrykkelses-system, og så rømte han til en innbilning. 

Michael Clayton (George Clooney) er jurist og trøbbelfikser for et steinrikt advokatfirma, og han er også bestevennen til Wilkinson, som har oppdaget at fabrikken han skal forsvare, faktisk forgifta bøndenes drikkevann. 
Tilda Swinton spiller (uvanlig for henne) ei Vanessa-beige karrieredame som akkurat har overtatt ansvaret for at ingenting skjer med noe i firmaet, og nærmest ved en eksistensiell akselerasjon eller ekstremt svettetokt bestiller dama et mord. 
Eller to. 

Det er så vakkert gjort. 
George Clooney har det følsomme fjeset sitt på, og det er ikke mange som kan se så engasjerte ut som George; ansiktet hans ligger nærmere hjertet enn både 1. juledag og morgenen etter at man mistet dyden til Mrs. Robinson. 
Filmen beveger ham rundt i en summende, monotonistisk skjebnekarusell der korpiene snakker kvitskjorte-snakk og nevner milliarder. 
Det er unaturlig sivilisert og samtidig belemret med anspent menneskelighet. 
Langsomt, som ved en arbeidsulykke, konstruerer regissøren fram en ålreit thriller. 

La meg si det sånn: 
Dette er kanskje ikke den filmen du vil se hvis du har jobba 23 timer overtid i kyllingklekkeriet etter jordbærplukkinga. 
Men de uthvilte og opplagte kan få det flott i to timer. 
