Patti Smith:«Trampin'» 

(Columbia/Sony) 

Går heldigvis fremdeles sine helt egne veier. 

Patti Smith (57) er det nærmeste du kommer Moder Rock, og det er en sann svir å oppleve poeten og rockeren på sitt skarpeste også i 2004. 
Egentlig ligger hele hemmeligheten i «Radio Baghdad», sikkert ment som en slags oppfølger til 27 år gamle «Radio Ethiopia». 

Dette tolv minutter lange eposet starter rolig og messende som en spoken word-opptreden, men utvikler seg til et rasende forsvarsskrift for det irakiske folk, hvor Smith med bibelsk vrede forklarer hvor sivilisasjonens vugge (og kunnskapens tre) opprinnelig sto. 

Kontrasten er stor og effektfull til den avsluttende tittellåta - en varm og intens gospelhymne hvor hun forklarer at hun bare prøver å finne veien til himmelen, som den gode amerikaner hun tross alt er. 

Musikalsk er hun tilbake i New York-rocken der vi alltid har vært mest komfortabel med henne, blant annet er ekkoet fra Television hørbart i låter som «Cartwheels» og «Peaceable Kingdom» (hun var jo tross alt Tom Verlaines elskerinne en stund). 
Dette er Patti Smiths klart beste album, etter at hun bestemte seg for på nytt å spille inn plater etter flere dødsfall i nærmeste familie og vennekrets midt på nittitallet. 
Velkommen til Norge senere i år! 
