Kjipe symptomer
The Vaccines er ikke langt unna definisjonen på dum og uinteressant rock, og duger dermed som ettermiddagsfyll. 

Britiske The Vaccines er den typen band som har skapt sin eksistens utelukkende av gamle bragder. 
Tar man utgangspunkt i det meste av lettsindig og hjerneløs rock vil man selv med et halvåpent øre forstå at kvartetten ikke eier et eneste snev av egenart eller originalitet. 
Dette var allerede opplagt da deres debutalbum What Did You Expect From The Vaccines? ble sluppet nå i mars, på tross av massive mengder hype i forkant fra britisk presse - tradisjonen tro. 

På Amfiscenen fortsetter dette faktumet å åpenbare seg; The Vaccines' låter høres konstant ut som et fattig forsøk på å covre andres originalmateriale. 
I løpet av deres omtrentlige tre kvarter på scenen rekker kvartetten å høres ut som et fattig tributeband til både The Strokes, Glasvegas, The Ramones og White Lies, i seg selv nesten en bragd som burde belønnes. 
Likevel, The Vaccines er et slikt band som en helst vil slippe å ha noe å gjøre med, ikke på grunn av direkte dårlig kvalitet, men snarere mangelen på god kvalitet. 

Heldigvis for publikum er The Vaccines for anledningen velsignet med usedvanlig god lyd, der Justin Youngs brautende og mannevonde vokal er mikset tilnærmet perfekt med det resterende bandet. 
Lydnivået er aldri irriterende høyt. 
For tross i den lange listen over grunner til at The Vaccines rett og slett er suksessformelen på hvordan lage et totalt uinteressant band, yter man gjengen lite rettferdighet ved å nekte for at de gjør seg godt på en halvstor scene en døsig ettermiddag. 

Er man søvnig, blid og øltørst, noe man utvilsomt ofte er på festival, makter aldri The Vaccines å bli verken irriterende eller direkte dårlig, men forblir heller, gjennom sin dumhet, mer enn enkelt å bare godta at man hører på. 
Tolk det positivt eller ei, men The Vaccines er som skapt for nettopp dette - være den ufattelig lite spennende konserten man drar på kun for å fylle tid. 
