Restaurantanmeldelse:Tam thai 

«Vi er klare for gi dere en unik opplevelse av Asia», står det på nettet om Khao Asian Cuisine. 
Det ble det ikke. 

– 
Ikke mye igjen av Mona Lisa-huset, sier spisefølget. 

Bygningen på hjørnet av Grensen og Øvre Slottsgate er i dag stort sett fylt med klær, og vi går ned trappen til gamle Kos Kos restaurant, som har byttet navn til Khao Asian Cuisine. 

– 
Ja, her får man nesten adventsstemning, sier spisefølget og setter seg ned på en stol med lilla trekk. 

Kjellerrestauranten er enkelt innredet med noen få asiatiske effekter. 
De har en lang sofa langs den ene siden av det avlange lokalet, men du går ikke hit på grunn av interiøret. 

Vi får kjapt tildelt menyer av servitøren og bestiller to pils mens vi leser spisekartet. 

En tur til Thailand 

– Mange kjente thailandske retter, både thaisalater, supper, karri- og wokretter, opplyser spisefølget. 

Vi plukker ut en suppe og vårruller til forrett før vi satser på en rett med grønn karri og thaisalat til hovedrett. 

– Fint at Khao ikke har altfor mange retter på menyen, lik mange andre asiatiske restauranter. 
Det kan tyde på at kvaliteten er bra på det de serverer, sier spisefølget. 

Den påstanden må han trekke tilbake flere ganger denne kvelden. 

Tam Tom 

– 
Her er maten, sier servitøren og forsvinner. 

Ja, man får mat, men servicen er overhodet ikke med på å løfte spiseopplevelsen. 
God service kan glatte over halvdårlig mat, litt dyre priser eller et slitent lokale, men på dette stedet er det viktigste å få maten kjapt ut til gjestene. 

– Tam suppe, klager spisefølget. 

Tom Kha Gai er en klassisk, thailandsk kyllingsuppe med kokos, ingefær, chili og sopp, men den serveres bedre på de fleste andre thairestauranter i Oslo. 
Denne er ekstremt vandig og burde hatt masse god kyllingkraft i seg, og det smaker lite av chili, hvitløk og ingefær. 

Den koster bare 75 kroner, men det er heller ikke mye suppe i den lille bollen. 

Onkel Skrue åpner pengebingen 

Den andre forretten smaker bedre, men også her finnes mange adskillig bedre utgaver andre steder enn i Mona Lisa-kjelleren. 

Pengesekkformede vårruller er sprø utenpå, men innholdet burde vært saftigere og smakt mer. 
Onkel Skrues sekker er fylt med kjøttdeig av kylling, scampi og thailandsk urte-paste, men er overraskende tamme på smak. 

Tøff konkurranse 

– Oslo har mange gode thailandske restauranter fra før av. 
Sawan, Mr. Bay, Plah og Thai Orchid byr på den beste maten, men tilbudet er stort. 
Her er konkurransen beintøff, sier spisefølget. 

Servitøren sier ikke noe om hovedrettene heller, og lurer kun på hvem som skal ha hva. 
Heldigvis er det mer trøkk i hovedrettene. 

Tørr biff 

– Puh! 
Denne er sterk som lovet, men kjøttet? spør spisefølget. 

Thaisalaten røsker skikkelig opp i all innvending grums, med masse chili, små biter selleri og peppermynte. 
Dessverre er det tilhørende grillede biffkjøttet ekstremt tørt og av dårlig kvalitet. 
Vi begynner å drømme om Biff «Xate» – mørnet indrefilet hos Mr. Bay, for dette er for dårlig til 179 kroner. 

En av de svakeste 

Det samme gjentar seg i den andre hovedretten. 
Den grønne karriretten har et fint sting som ikke overdøver smakene fra de andre ingrediensene, men også her svikter kjøttet. 
Langbønnene er sprø og serveres med masse thaibasilikum og babyaubergine, men kyllingen blir for tørr. 

– 
Det er ikke bare å slenge oppi noe kokosmelk, chili og kjøtt og tro at man automatisk kan lage thailandsk mat. 
Dette er en av de svakeste thailenderne i byen, sier spisefølget irritert idet vi tusler opp trappen. 
