Plateanmeldelse:Lynyrd Skynyrd 

Før var de harryer med humor. 
Nå er de bare harry. 

ALBUM: SØRSTATSROCK Lynyrd Skynyrd «Last Of A Dyin' Breed» (Roadrunner/Warner) 

Det var to grunner til at Skynyrd var så mye bedre enn de mange andre skjeggtrollene som forsøkte seg i sørstatsrock-sjangergründerne The Allman Brothers Bands fotspor. 
1. De hadde soul, endog funk. 
2. Ronnie 
Van Zandt var ikke din typiske machotosk. 
Han hadde vidd og hjertevarme. 

Lillebroren Johnny, som synger i dagens utgave av bandet (bare Gary Rossington er igjen fra glansdagene) er ikke utstyrt med tilsvarende. 
Gitarlyden er fet, bred som Mississippi-deltaet. 
Men tekstene er klisjeer som frontkolliderer med andre klisjeer, og «powerballadene» deres er sikkel. 
BESTE LÅT: 
«Mississippi Blood» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
