Slapp VM-åpningsseremoni som heldigvis ender riktig bra
Litt for sprikende og ujevnt program. 

Åpningsseremoni sykkel-VM, Torgallmenningen 

Dersom Bergen noensinne skulle få arrangere sykkel-VM igjen, har jeg følgende forslag til åpningsseremoni: 
La Fargespill utgjøre det meste av forestillingen og gi ordfører, kulturminister og sykkelpresident et halvt minutt hver. 
Forresten. 
Sløyf gjerne de tre siste. 

Ikke slik å forstå at det var noe spesielt å utsette på de andre utøverne under lørdagens åpningsseremoni. 
Problemet er bare at i sin iver etter å dekke de fleste kulturuttrykk i kulturbyen Bergen, ender arrangørene opp med en høyst forglemmelig forestilling. 

Det hele blir sprikende og til dels usammenhengende. 
Ikke nødvendigvis dårlig. 
Men kjedelig, og bærer også litt preg av å gå på sparebluss. 
I likhet med mye av det såkalte kulturprogrammet under årets sykkel-VM. 

Nå var det derimot ikke spart på teknikken. 
En enorm scene som nesten dekket Torgallmenningen i hele sin bredde. 
Gigantiske storskjermer på hver side og i bakkant. 

Så åpner da også seansen med klassisk vestnorsk turistreklame på storskjermene der Helge Jordal resiterer en slags oppdatert utgave av Nystemten. 

Lars Vaular som første artist stiller i sin klassiske treningsdrakt og har ikke falt for fristelsen til å iføre seg sykkelbukser. 

Det blir med én låt før konferansier Tarjei Strøm overtar. 
Det går for det meste på bergensk, men selvfølgelig tekstet på engelsk på storskjermene for de tilreisende fra utlandet. 

– 
Har vi det bra? 
Responsen er det ingenting å utsette på. 

Folkemusikkgruppen Spindel, med Sigrid Moldestad og Liv Merete Kroken på hardingfeler, sørger for at det norske folkemusikk-alibiet også blir ivaretatt. 

Ordfører Marte Mjøs Persen, naturligvis introdusert med et par slagere fra ett av Bergens mange buekorps, holder seg til engelsk under talen sin. 
Men passer heldigvis på å uttale vårt bynavn med bred skarre-r hver gang hun nevner Bergen. 
Forbilledlig. 
Slik skal det gjøres når du er på hjemmebane. 

Tid for litt klassisk med Ole Bull og Edvard Grieg. 
Både fiolinist Tor Jaran Apold og sanger Tomine Mikkeline Eide kan sitt fag. 
I lengden blir det likevel litt for seriøst og stillferdig til å opprettholde konsentrasjonen hos publikum. 

Byoriginalen Ottoen, Otto Fredrik Wollertsen, som døde i fjor vinter, var kanskje Bergens mest berømte syklist – i hvert fall på hjemmebane. 
Bjarte Hjelmelands hyllest til ham, fremført av skuespilleren Gerald Pettersen, fungerer sikkert utmerket på en teaterscene. 
Men virker dessverre høyst malplassert på en åpningsseremoni som denne. 

Det handler ikke bare om å ta doperne, men også ta de rene utøverne, sier kulturminister Linda Hofstad Helleland i sin tale. 
Hva i all verden nå hun måtte mene med det. 

Saksofonist Kjetil Møsters soloopptreden, stående bakerst ved Sjømannsmonumentet på motsatt side av Torgallmenningen, og overført til storskjermene, er det ingenting å utsette på. 
Ei heller dansegruppen Schangs nummer med en blanding av soul og EDM. 
Men samtidig fungerer det som nok et bevis på at arrangørene på død liv skal ha med absolutt alt som finnes av kulturelle ytringsformer i byen. 

Selvfølgelig er også den offisielle VM-låten «Someone At The Finish Line» på plass. 
Men med noe over 5000 treff på Spotify, og knappe 4000 visninger på Youtube for videoen, er det vel tvilsomt om noen husker den når syklistene har reist sin vei neste søndag. 

Det er vel også tvilsomt om noen husker sykkelpresident Brian Cooksons offisielle åpningstale. 
Selv om han både kunne nevne at Thor Hushovd befant seg foran scenen, og at Bergen var en vakker by. 

Sjelden har det vel vært mindre trøkk i avsyngingen av «Nystemten» enn denne kvelden. 
I hvert fall med tanke på at det var nærmere 10.000 samlet på Torgallmenningen. 
Riktignok er det mange tilreisende i byen i disse tider, men likevel. 

Heldigvis hadde man spart det beste til slutt. 
Det multikulturelle ensemblet i «Fargespill» var i høyeste grad vel verdt ventetiden. 
En vidunderlig blanding av livsglede, musikalitet og virtuositet. 
Det synges både på norsk og diverse andre språk. 
Det danses og det gjøgles. 
Varmer langt inn i sjelen. 

Ender sykkel-VM like bra som avslutningen på åpningsseremonien, er det lite å bekymre seg for. 
