Drømmen om en bedre verden
Conor Mullen Oberst var 13 år da han ga ut kassetten "Water" med "You should be in Sweden" som åpningskutt. 
Broren Justin finansierte opplaget på 300 og kalte plateselskapet for Lumberjack. 
I dag er dette blitt til Saddle Creek. 

Oberst har vært involvert i en rekke band med skiftende besetning. 
Nå har han stokket rundt igjen. 
Blant gamle og nye venner finner vi bassist Macey Taylor, multiinstrumentalist Blake Mills og de svenske søstrene Johanna og Klara Söderberg fra First Aid Kit.Produsent er Jonathan Wilson, som i likhet med Oberst spiller på årets Øya-festival. 
Wilson leier et hus av Oberst i Echo Park i Los Angeles, og de første opptakene ble gjort der. 
Resten ble spilt inn i Omaha og i Nashville. 
Dermed tok prosessen et helt år. 

Temamessig bindes platen av sanger om anger, ensomhet, savn, oppbrudd og lengsel. 

Det akustiske preget står i kontrast til to av hans pågående band; Desaparecidos preget av pønk og det forrige elektonisk-flørtende album fra Bright Eyes. 

Nå vender han tilbake til utgangspunktet, til det som gjorde at han ble kalt den nye Dylan. 
Han har samtidig beveget seg ut av denne skyggen, i kraft av alt han har gjort. 
34 år gammel er Conor Oberst en artist med en lang karriere bak seg. 

Han åpner med kassegitar i "Time forgot". 
Bass, litt elektronikk og koring kommer. 
Trommer. 
Det går fra en nølende åpning til en sterk melodi. 
En låt som kan være nok til å redde et album, men Oberst har så vidt begynt."Zigzagging toward the light" ender i vrengt gitarlyd, før "Hundred of ways" har spor av både Dylan, Cash og karibisk musikk. 
"Artifact #1" er en akustisk vise med någe attåt. 

"Lonely at the top" er både neddempet og vakker, med en tekst typisk for platen: 

Freedom's the opposite of love 

you never keep it 

through the paranoia 

"Enola Gay", navnet på flyet som bombet Hiroshima, er friskere i takten. 
Saktegående "Double life" handler om et bedre liv på den andre siden av broa, mens "Kick" er det nærmeste du kommer lettbent pop her. 

Fine sanger alle som én, men først nå er vi framme ved platens beste del. 
"Night at the lake unknown" er en nydelig vise à la 1970. 
"You are your mother's child" er en søt sang til et barn. 
"Governer's ball" og "Desert island questionnaire" er kledd i en tykkere drakt enn resten, inkludert blåsere og sterk koring. 
Deretter glir vi over i den varsomme avslutningen "Common knowledge". 

Beste spor: 
"Time forgot", "Artifact #1", "Night at the lake unknown", "Governer's ball", "Desert island questionnaire" 
