Nærsynet:Bokanmeldelse: 
Viggo Johansen: 
«Her er Dagsrevyen» 

Dette var slappe greier, Viggo! 

Viggo Johansens rapport fra sine mange år i Dagsrevyen kunne blitt et interessant stykke mediehistorie. 
I stedet er resultatet blitt en ganske springende anekdotisk fortelling uten sjenerende analytisk dybde. 

Anslaget er ellers det beste: 
Viggo Johansen har sittet sentralt plassert i Dagsrevyen gjennom flere tiår, og har fulgt denne NRK-institusjonen gjennom den virkelige storhetstiden fra oppstarten på 1960-tallet fram til i dag hvor digitalisering, flere plattformer og en helt annen konkurransesituasjon har krympet Dagsrevyens dagsordenfunksjon betydelig. 

Johansen er bekymret for Dagsrevyens fremtid, og særlig for holdningene til dagens NRK-ledelse, med kringkastingssjef Thor Gjermund Eriksen og nyhetsredaktør Alexandra Beverfjord i spissen. 
Det er et nytt regime, med andre ideer om nyhetsformidling enn det Viggo Johansen og hans generasjon er fortrolige med. 

Steinfeldt reagerer på boken: 
– Inneholder alvorlige feil 

Men bortsett fra å understreke betydningen av å verne om det analoge og lineære, har forfatteren fint lite av egne tanker å komme med når det gjelder utviklingen av Dagsrevyens fremtidige profil. 
Han er bedre på sunt bondevett enn på dyptgående analyser, for å si det pent. 

For øvrig kunne en uforberedt leser av denne boken fort komme til den misforståelsen at Viggo Johansen er en mann som er svært beskjeden på egne vegne. 
Han er nemlig knapt til stede selv i denne boken, hverken som referanseperson eller som aktør. 
Til tross for at han selv har sittet i flere lederposisjoner opp gjennom årene, også som Dagsrevysjef. 

Fått med deg? 
Bragepris-nominasjonene: 
Vagina-bok kan vinne 

Til gjengjeld bruker han mye av plassen på mer eller mindre nærgående miniportretter av tidligere kolleger: 
Eivind Otto Hjelle, Jahn Otto Johansen, Egil Sundar, Herbjørn Sørebø. 
Lars-Jacob Krogh, Einar Førde, Hans-Wilhelm Steinfeld, Nina Owing og enda flere. 
Noe av dette er artig og underholdende, men for en noenlunde informert leser er det svært lite nytt å hente. 
Det gjelder også når Viggo Johansen skildrer Herbjørn Sørebøs alkoholproblemer eller Hans-Wilhelm Steinfelds bøllete opptreden overfor alt og alle. 
Noen fyllehistorier, et par forskremte sentralborddamer og litt pølsekasting gjør ingen sommer. 

Hans-Wilhelm Steinfeld: 
«Jeg har en følelse av at Viggo Johansen fortsatt har et forbedringspotensial.» 

Det gjør heller ikke noe eldgamle intriger eller 15 år gamle konflikter i NRK-ledelsen. 
Slikt kan knapt interessere andre å lese om i dag enn de som var der selv. 
Jeg savner også at forfatteren gjør bedre rede for kildene sine når han viderebringer gamle rykter og spekulasjoner. 
Som for eksempel at Einar Førde ønsket et politisk comeback, og derfor holdt sin hånd over Tom Berntzen – svogeren til daværende AP-leder Thorbjørn Jagland. 

Fikk med deg? 
Frank Aarebrot leverte bokmanus bare dager før han døde 

Til journalist å være, må det altså sies at Johansen har funnet oppsiktsvekkende få nyheter underveis i dette arbeidet. 
Men han skriver i det minste godt. 
Greit og rett fram. 
Slik vi kjenner Viggo best. 

Anmeldt av: 
Sindre Hovdenakk 
