Mye flott poesi i Kjartan Fløgstads sangbok
Kjartan Fløgstads nye bok er laget for å brukes. 

For 25 år siden uttalte Fløgstad at diktsamlingen som utgivelsesform var i krise. 
Tanken var ikke at dikt som sådan var i ferd med å dø ut, men at diktsamlingen ikke lenger var noen fungerende måte å presentere diktning på. 
Da vil Fløgstad heller ha sang. 

Sang og dans 

Med sin nye bok tar han seg selv på ordet. 
Det er rett og slett en sangbok – «med noter og besifring», som det heter i undertittelen. 

Den amerikanske erkemodernisten Ezra Pound sier et sted at «poesien begynner å atrofiere (lide av muskelsvinn, red.anm.) når den havner for langt fra dans og musikk». 
Selv eksperimenterte Pound med dikt uten rim og med lite rytme. 
Fløgstad har på sin side gått i retning musikken – og dansen, som på danseforestillingen «Forfatterbevegelsen» på Dansens hus i Oslo for en måned siden, der Fløgstad selv var en av forfatterne som danset. 

Sangen «Sandeharpesong» ble skrevet sommeren 2017, og er dermed den nyeste sangen i denne boka, nærmere bestemt den eneste nye – og det er en vakker sang. 

Ellers finner vi sanger fra en rekke av Fløgstads bøker, også de to tidligste, modernistiske diktsamlingene «Valfart» (1969) og «Seremoniar» (1970), som Fløgstad med tiden har fått et ambivalent forhold til. 
Halvparten av sangene er hentet fra bøker utgitt i 1980 eller tidligere. 

Ordspill og politikk 

Fløgstad sluttet aldri å skrive dikt – han lot bare i økende grad diktene være del av romanene sine. 
Flott er det når han skriver i en kort introduksjon til sangen «Dalen Portland» fra romanen med samme navn: 
«Songane i Dalen Portland (1977) var eit gjennombrot, for meg sjølv i alle fall, ved at eg klarte å skriva og dikta songbare vers, om ting eg hadde tett inn på livet.» 

Fløgstad har skrevet mange smått geniale romaner, også i de senere årene. 
Særlig vil jeg framheve Nordaustpassasjen (2012). 
Dette er siste vers av sangen «Vladivostok», hentet derfra: 

«Der borte for lenge sidan 

Der borte i Vladivostok 

Der såg det ikkje ut på den tida 

Den tida eg låg der i sjokk 

Då tel verken tid eller pengar 

Du har skusla sjansen din bort 

Reiser du langt eller lenger 

Kjem du likevel berre til kort» 

Rim og rytme driver diktet fram, mens det som blir formidlet er konkret i sin kombinasjon av storpolitisk historie og personlig erfaring. 
Ordspillet til slutt er av klassisk Fløgstad-merke, som man enten liker eller fnyser av. 
Selv liker jeg det. 

For musikkyndige 

«Sandharpesongar» viser at Fløgstad har fått æren av å bli tonesatt av folk som Lars Bremnes, Reidar Brendeland, Gabriel Fliflet, Lars Klevstrand, Henning Sommero, Jørn Simen Øverli og Tom Roger Aadland, med mange flere. 

Dette er folk fra elitedivisjonen i norsk musikk. 
«Sandharpesongar» er da også først og fremst en utgivelse for musikkyndige, for folk som spiller eller synger selv, og som kan lese noter. 
Men det er mye flott poesi her også. 
