Samsung LE40B535
Full HD, flott bilde og meget brukervennlig 40-tommer. 
Og til den prisen..! 

Det pleide å være enkelt å finne svakheter ved TV-ene vi testet, spesielt LCD-TV-ene. 
For bare få år siden var det langt mellom stjerneskuddene, og de billigste modellene hadde svakheter som var tydelige allerede i det du skrudde på apparatet første gang: 
Dårlig sortnivå, utvaskede detaljer i høylys, dårlig kontrast fra sidene, treg navigering, lyd uten bass, tekst-tv uten minne, og generelt elendige menyer. 

Digitale tilkoblinger var også en luksus som glimret med sitt fravær, men folk var så sultne på flate TV-er at de likevel forsvant raskt fra butikkhyllene. 

Personlig endte jeg opp med en LG-plasma for fire år siden. 
Den kostet godt over 20.000 kroner, og hadde en oppløsning på 848 x 480 piksler. 
Men stor var den, og jeg vil påstå at den var bedre enn mange andre TV-er på markedet - både den gang og senere, men prisene sank etter hvert som stein. 

Led eller ikke led? 
Det er spørsmålet 

I dag er det mye snakk om LED-teknologi, og om TV-er som er et par-tre cm tykke. 
Det som var flat-TV for et år siden er plutselig tykk-TV sommeren 2009. 
De billigste LED-TVene på 40 tommer koster imidlertid langt mer enn tilsvarende vanlig LCD og plasma, og det er i de to sistnevnte kategoriene man virkelig kan gjøre kupp nå. 

Volummodellene hos de store nettbutikkene koster alle godt under 10.000 kroner, og de fleste velger en TV som er over 40 tommer, i følge oversiktene hos nettbutikken MPX. 

Og aller øverst figurerer LE40B535, en 40-tommer fra Samsung som i øyeblikket selges for 5.995 kroner en rekke steder DinSide har sjekket. 

TV-en kom på markedet i vår, og etterfølger fjorårsmodellen LE40A557, som blant annet har mottatt en Eisa-pris for beste TV i budsjettklassen 2008-2009. 

TV-en har relativt kompakte mål. 
Mange flere bilder nederst i artikkelen. 

Innebygd digitalmottaker 

LE40B535 er utstyrt med både analog og digital TV-mottaker, og den digitale mottakeren er godkjent av Riks-TV. 
Den støtter også DVB-C, eller digitale TV-kanaler via kabelnettet, til en rekke leverandører her hjemme på bjerget. 

Designmessig er det lite å utsette på modellen, med en glanset sort, relativt tynn ramme, og tykkelsen på 7,9 cm skremmer i hvert fall ikke DinSides testpanel. 
Den kommer med en dreibar fot som enkelt festes med fire skruer fra baksiden, og med denne på plass bygger TV-en totalt 25,5 cm. 

Synes du det blir for dypt, kan du henge TV-en på veggen ved hjelp av et standard 40 x 40 cm VESA-feste. 

Bra med tilkoblinger 

LE40B535 har totalt tre HDMI-tilkoblinger, to bak og én på siden. 
Det er etter vår mening minimum i 2009. 
Mer og mer av det utstyret man ønsker å koble til TV-en, som TV-spill, PC-er, blu-ray-spillere og digitalkamera kommer med HDMI-tilkobling, og da er det kjedelig å måtte bytte kabler ved bruk. 

Det finnes dessuten en rekke andre tilkoblingsmuligheter her, inkludert VGA-port for analoge PC-signaler (maks oppløsning 1920 x 1080 piksler), kompositt både bak og på siden, optisk lydutgang, men vær oppmerksom på at her finnes kun én scart-kontakt. 

På siden sitter en såkalt CAM-slot. 
Her setter du kortleser og kortet fra RiksTV eller kabelselskapet, dersom du skal motta digitale betalkanaler. 
En slik kortleser koster gjerne rundt en tusenlapp ekstra, men da slipper du til gjengjeld en egen dekoderboks i tillegg til TV-en. 

Enkel installasjon 

Ved første oppstart får du spørsmål om du vil legge inn kanaler, og om det skal søkes digitalt, analogt eller begge deler. 
I vårt kabelnett fant den kun analoge kanaler, men etter en raskt telefon til tilbyder skiftet vi lokasjon til Finland(!), og kjørte et nytt søk. 
Da fant den begge deler, prosessen med å få på plass 117 kanaler tok i underkant av 5 minutter. 

Samsung skal ha honnør for svært oversiktlige menyer, for ikke å glemme godt norsk språk i hjelpetekstene. 

Legg merke til den gode hjelpeteksten nederst som følger hvert punkt i menylisten 

Lyden får også godkjent karakter, selv om filmfrelste garantert vil rynke på nesen over bassen. 
Her er det uansett bare å koble TV-en til musikkanlegget ved hjelp av en optisk kabel. 

Krever justering 

Vi ble imidlertid ikke veldig imponert over bildet med standard innstillinger. 
Fargene var intense, og nyhetsoppleseren skinte mot oss med gulrotfarget ansikt. 
Dessuten var bildet stilt så skarpt at det hele så litt kunstig ut. 

Det viste seg at TV-en hadde svært mange innstillinger på bildesiden, og det kan nesten virke litt overveldende ved første øyekast. 
Med litt testing fram og tilbake hadde vi etter hvert klart å få det bildet vi ønsket oss, og det så faktisk meget bra ut! 
Greit å vite at det er et menyvalg for å nullstille det hele hvis du skulle rote deg helt ut på viddene. 

Sånn, bildet ble flott det. 
Hva kostet TV-en igjen sa du? 
Utrolig... 

Overraskende bra 

Detaljer i høylys og mørke er godt ivaretatt, kontrasten og sortnivå er også formidabelt sett i forhold til tidligere modeller i budsjettklassen, og innsyn fra sidene er også helt på høyden. 

De digitale kanalene fra vårt kabelnett var akkompagnert av tilhørende digital programguide (EPG), og vi må si at det er en befrielse å klare seg med én fjernkontroll igjen når man skal se TV. 

Det er en liten forsinkelse hver gang man skifter kanal eller inn-kilde, verst er det når du går fra TV-mottaker til HDMI, for eksempel Playstation 3. 
Da går det noen sekunder før bildet trenger gjennom. 
Til gjengjeld får du en høydefinisjonsspill- og filmopplevelse som i hvert fall langt overgår de forventntingene vi hadde til TV-en på forhånd. 

Her ser du bilder av TV-en, menyene, tilkoblinger og fjernkontroll: 

Oppsummering og konklusjon 

Så hvis allting er så bra, hvorfor skal man da velge en TV som er dobbelt så dyr? 
Spørsmålet er ikke helt enkelt å besvare, for det er helt klart at du her får en meget god TV for en svært billig penge. 

Men selvfølgelig - den har ikke 100 Hz panel, og det er derfor tendenser til litt flimring for eksempel når et kamera glir horisontalt over et landskap (dette legger du gjerne først merke til hvis du har en 100 Hz-TV ved siden av som viser samme bilde). 
TV-en mangler også innebygde multimedie- og internettfunksjoner, og den er relativt "tykk" i forhold til LED-TV-ene som i skrivende stund starter på omtrent dobbel pris. 

På minussiden setter vi også litt forsinkelse på valg av inn-kilde, samt et bilde som krever litt justering før det blir optimalt. 
Det er imidlertid flisespikkeri i den store sammenhengen. 

Så alt i alt - dette er en meget god TV, og definitivt blant de klart beste kjøpene i budsjettklassen akkurat nå. 
Og glemte vi å nevne at Samsung har garanti mot pikselfeil? 

NB! 
TV-en finnes også i 46-tommers utgave, til et par tusenlapper ekstra. 
Alle tekniske data finner du her. 
