Det sier seg nærmest selv at den er en dårlig film
Naturligvis er Prebz og Dennis-filmen dårlig. 
Spørsmålet er om det egentlig er et problem. 

FILM: 
Det er ingen overraskelse at «Prebz og Dennis: The Movie» er en dårlig film, ei heller er det interessant å lese terningkast to-anmeldelser skrevet av filmanmeldere født før 1990 som maser om at filmen ikke mestrer kinoformatet. 
Det eneste som egentlig er interessant med denne utvidelsen av Preben Fjell og Dennis Vareides YouTube-imperium er hvor mange billetter den selger. 

Ustrukturert Ettersom den åpenbart ikke forholder seg til etablerte regler for kinofilm, er det urimelig å omtale «Prebz og Dennis»-filmen som mislykket. 
Ser man bort fra tittelen, spilletiden og billedformatet, er det ingenting ved «The Movie» som tilsier at vi har å gjøre med en langfilm i det hele tatt. 
Snarere er det som å se råmaterialet til to tv-programmet – ett sketsjeshow og ett realityprogram – klippet sammen uten hensyn til rytme eller struktur. 
Altså har vi å gjøre med en opplevelse som minner om den man får når man ser videoer på YouTube – minus interaktiviteten. 
Preben og Dennis er fascinerende figurer, men personlighetene deres er ikke konstruert for å holde på publikums interesse i halvannen time, og man skal være ganske så investert i både dem og sidekickene Sondre og Ruben for å få noe særlig utbytte av denne kaotiske forestillingen. 

Post-film «Prebz og Dennis: The Movie» er 90 minutter med homoerotisk lekeslåssing og den typen merkevarebygging og ungt entreprenørskap som ligger som en pavlovsk refleks hos den oppvoksende generasjon. 

Spesielt gøy er det ikke, men Prebz og Dennis trenger uansett ikke å bry seg om anmeldelsene. 
De har 200 000 følgere på YouTube, de lever drømmen (gitt at drømmen består i å reise Norge rundt og klemme barneskoleelever), og i likhet med kjernepublikummet sitt ser de først og fremst på spillefilm som et utgangspunkt for pastisj og parodi. 
Og hvem vet – kanskje representerer denne typen cash-in-prosjekter kinofilmens fremtid. 
Det er i alle fall lenge siden norsk film fostret karakterer med en like hengiven tilhengerskare som Prebz og Dennis. 
