ipadtestfilm
Lokale artister klarer brasene når «Statsraad Lehmkuhl» feirer 100 år. 

«The Bergen Wave Goes Sailing» er en gavepakke av sjantier og maritime sanger fra byens musikkmiljø til «Statsraad Lehmkuhl» i anledning skipets 100-årsjubileum. 
Som konsept klarer albumet aldri å sette sjøbein, men mange nok artister utfordrer seg selv og sjangeren nok til at albumet gir godfølelsen man kan få av å seile på slør. 

Variasjonen er det ikke noe å si på: Pogo Pops gjør en herlig energisk boogierockversjon av «Leaving of Liverpool» (hvorfor bandet aldri slo seg på mer pønkete takter er komplett uforståelig); 
Magnet føler i fjæren med en rustikk tolkning av «They Call The Wind Mariah»; metalbandet Enslaved finner tilbake til vikingrøttene sine med «Ægirs armar»; Kakkmaddafakka funkler på Ivar Medaas’ 
«Dar kjem dampen» — takket være deres talent og at de vet å snu sine begrensninger til en styrke. 

Sjantiens forbannelse er at den er strengt regelbundet. 
Først og fremst måtte rytmen være tilpasset arbeidet, slik at et slitent mannskap kunne yte maksimalt i situasjonen. 
Dernest bør melodilinjene være forutsigbare nok til at lytteren dekoder sangen fort, samtidig som tonerekkene må inneholde noen små overraskelser som gjør at den tåler gjenhør. 
Å tolke berømte sjantier på nytt er derfor en krevende oppgave, men de aller fleste artistene kommer fra det med æren i behold: 
Casiokids’ kjølige elektrotilnærming til Erik Byes 
«Så lenge skuta kan gå» er henrivende; Thea Hjelmelands insisterende vokal gjør «The Cry of a Man» til noe skjønt og forstyrrende på samme tid; Fjorden Baby! går berserk i arven etter Boney M med det som sannsynligvis er tidenes mest forskrudde versjon av «Leave Her, Johnny». 

Som et helhetlig prosjekt er ikke «The Bergen Wave …» særlig potent; til det er det for sprikende og har for mange anonyme låter. 
Men gaven bør likevel falle i smak; dette er artister som gir av hele seg. 
