Briljant byråkrat-moro
Tor Varhaug, jeg har savnet deg! 

TV-premiere: 
«NAV». 
TVNorge. 
Onsdager kl 21. 

Seks år etter den norske «The Office»-varianten «Etaten» er Tor Varhaug endelig tilbake i arbeidslivet, med sin nervøse latter, usikre armbevegelser og stress-utslett. 
Ny dag! 
Ny giv! 
Nye muligheter! som hans tidligere Rune ville uttrykt det. 

Rune dukker forresten opp han også, fortsatt arbeidsledig, men like optimistisk vandrer han rundt i gangene på NAV-kontoret og bidrar med sitt - frivillig konsulent for andre arbeidssøkende. 
Dessverre for Tor støter han også på en annen tidligere arbeidskamerat, regelrytter-psykopaten Rikard som bidrar sterkt til at ydmykelsene fortsatt står i kø for Tor. 

Men, altså, la det være helt klart: 
Det er Tor vi heier på! 
Tor er vår helt! 
Tor er nemlig skrevet og spilt med så mye hjerte og empati at vi ler med ham, og sjelden av ham. 
Han er en tvers igjennom snill fyr med alle sine hangler og mangler. 
God på bunnen - men kanskje for godt oppdratt for denne verden! 

Atle Antonsen er en uhyre dyktig skuespiller, og ansiktet hans er en gave til en hver regissør: 
Mimikken er lavmælt, men tydelig - vi vet det bobler og koker over innvendig hos Tor (for eksempel på lageret hos Maxbo i episode to! 
), men Antonsen er streng med virkemidlene og holder tilbake. 
Overbevisende troverdig! 
La gå at poengene serveres som litt for åpenbare matchballer lenge før ting kludrer seg til. 
Vi vet liksom hva som kommer når Tor blir sendt for å hente «aktiva i boet» hos en enke som ber om å få dekket begravelsen til sin nettopp avdøde musiker-ektemann. 
Han forsøker med hint umulig å oppdage, men får seg liksom ikke til å inndra John Coltranes saksofon, det eneste den avdøde hadde av verdi. 
Gjett om Richard godtar Tors ettergivenhet! 

Men punchlines er mindre viktig, det er situasjonene på vei mot avgrunnen vi ler av, stempelputeproblematikk, og Tors ekstreme konfliktskyhet. 
«Det går sikkert bra det», sier Tor, stirrer ned i pulten og sender folk videre i systemet. 
Borte fra første runde er dessverre Anne Marit Jacobsens nevrotiske resepsjonist, men kontorlandskapet er utvidet med tre nye karakterer jeg gjerne stifter bedre bekjentskap med etter å ha sett to episoder. 

Kontorsjef Linda, med flakkende blikk, røde kinn og null kontroll, høylytte og frittalende Unni, og lageransvarlige, superbitre Reinert i rullestol. 
Som Rikard sier, NAV-toget går, og her er det altså bare å trekke kølapp! 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
