Tam Brannmann Sam
Brannmann Sam-filmen har skuffende lite å by på ut over det vi allerede har sett på TV. 

Målgruppen kjenner sikkert Brannmann Sam fra NRK Super. 
Der redder han innbyggerne i den fiktive walisiske landsbyen Pontypandy fra krisesituasjoner og demonstrerer samtidig fornuftig omgang med ild og den slags for dem som ser på. 
I korte trekk er det hva han gjør i kinofilmen sin også. 

OK, litt ekstra dramatisk blir det når Pontypandy hjemsøkes av flygende tallerkener og små, grønne menn. 
Men ellers er alt ved det samme: 
Georg er stadig klønete og selvopptatt og en generelt slett representant for rødhårete guttepjokker, Brannmann Sam er stadig en merkelig traust og lite karismatisk type til "leading man" å være. 

Og animasjonsbudsjettet later dessverre ikke til å ha vært høyere enn det er for TV-serien. 
Selvsagt ville det være urimelig å forvente Pixar-kvalitet, men "Brannmann Sam – Besøk fra verdensrommet" ser – både hva stofflighet, bevegelser og detaljnivå angår – mest av alt ut som et 20 år gammelt dataspill. 

Med en spilletid på én time og ett minutt kan ikke filmen beskyldes for å tvære ut tiden. 
Til gjengjeld kan den ikke sies å være all verden til kinoopplevelse heller. 
