Barnefilm om superknallert
Lasse Hallström har laga en merkelig barnefilm med imitert William Shakespeare-manuskript. 

Casanova ser ikke engang ut som om han liker kvinner — han har det påtatte galne-meg-trynet til en Grandiosa-elsker som forsøker å like lutefisk. 

Heath Ledger (som spiller samleielegenden) har nesten bare vært med i historiske filmer, men den mest vellykka var «A knight's tale», for der opptrådte geniet Paul Bettany som naken Chaucer, og turnerings-publikummet banket i benkene og sang Queens «We will, we will rock you»; en slags verfremdung som i tillegg ga punch til blodpumpa. 
«Casanova» mangler så mye rock 'n' roll at du kan føle lufta smuldre under 1700-talls-gnikkingas muzak-aktige enfoldighet. 
Jeg sverger: 
Etter to timer med barokkmusikk ville jeg helst ha kvalt en fiolinist. 

Handlingen foregår i et visuelt vitalt Venezia. 
Byen er alltid et syn for øyet og en slags risteflaske-klisjé, men den kjeder i hvert fall ikke. 
Det gjør de fleste filmene som foregår der. 
Casanova er skrevet som sidehistorien i «Kjøpmannen i Venedig» med dame i bart, utkledd som advokat, lesing av hemmelige brev og forfalska identiteter - Casanova er på samme ballet både seg sjøl, forfatteren Guardi og Sienna Millers genovanske forlovede Paprizzio. 
Det er som å se «Boeing Boeing» uten latter. 
Men skrivinga ligger langt fra Shakespeares, og Hallströms film klarer ikke gjøre noe ironisk eller forstandig ut av Munchausen-myten om den italienske superknallerten. 

Dermed hviler den overflødige filmen på skuespillernes eventuelle sjarm: 
Heath Ledger snakker fremdeles inne i sin egen libido og har ikke egentlig kommet ut av Brokeback-skapet ennå. 

Sienna Miller er ei slags påskelilje - stilkrett og vårlig og fargeflott oppstasa. 

Oliver Platt er dyrisk god som den fete Paprizzio. 

Omid Djalili har antakelig filmens beste rolle som Casanovas oppgitte klovnetjener. 

Jeremy Irons spiller nok en gang som en hyllest til sitt eget fornavn. 
Han er Vatikanets sjef-inkvisitor og henger folk som deflorerer jomfruer eller uttaler seg mot den eneste sanne tro. 
Jaja. 
Det var nå litt fiffig at han skulle treffe akkurat denne uka. 
