Glimrende film om Neil Armstrong
«First Man» føyer seg inn i rekken av fantastiske filmer fra regissør Damien Chazelle. 

Etter suksessen med både La La Land (2016) og Whiplash (2014) er det rimelig å forvente store ting fra regissør Damien Chazelle. 
Han innfrir med den største naturlighet. 

«First Man» handler om Neil Armstrongs (Ryan Gosling) liv, i årene frem til 1969 da han ble det første mennesket til å sette fot på månen. 
Filmen detaljerer forberedelsene og farene ved å skulle reise til månen, og gir et innblikk i astronautens familieliv. 

Armstrong mistet den tre år gamle datteren Karen kort tid før han ble valgt ut til Nasa-oppdraget. 
Den triste historien om Karen får ta plass i fortellingen som en del av Armstrongs drivkraft. 
Kombinasjonen av oppdragets storhet og en fars sorg blir forent på nydelig vis. 

Armstrong fremstilles av Gosling som en tilbakeholden mann av få ord, og få synlige følelser. 
Denne evnen til å holde seg rolig, som er hans styrke i jobben, tærer på forholdet til konen Janet (Claire Foy). 

Claire Foy (kjent fra The Crown) spiller Janet Armstrong med velkjent, dronningaktig verdighet. 
Hun må leve med mye tap, sorg, og ikke minst frykt for tap. 

Hennes mann snakker aldri om at han preges av å miste venner og kolleger i testflyginger, og hun må tvinge ham til å fortelle sønnene deres om muligheten for at han ikke kommer hjem fra måneferden. 
Hvordan denne frykten påvirket Janets liv kunne jeg gjerne sett mer av. 

En film som denne kunne fort blitt veldig amerikaforherligende, men har endt med å skape debatt i USA for å være for «upatriotisk». 
Både romkappløpet mot Sovjet og debatten om hvorvidt dette var verdt å finansiere med amerikanske skattepenger nevnes, men det tar altså ikke fokus. 

Det som har vakt oppmerksomhet er at vi etter månelandingen ikke får se det amerikanske flagget bli plantet. 
Og godt er det, for istedenfor får vi en scene som forteller mye mer om mannen Neil Armstrong enn et flagg kan gjøre. 

Jeg forventet ikke bare en god film, men også et godt lydspor fra regissøren. 
Chazelle og hans samarbeidspartner, komponist Justin Hurwitz, beviser at filmen ikke trenger å handle om musikk for å briljere på lydsiden. 
Ikke minst fordi de sparer på stillheten til det øyeblikket den får maks effekt. 

Månelandingen er tilført spenning, og den legendariske astronauten får dybde. 
Sluttresultatet er glimrende og gripende, og gjør at «First Man» med selvfølgelighet føyer seg inn i rekken av fantastiske filmer fra regissør Damien Chazelle. 
