Sony NWZ-A820
Den nye Walkman-serien imponerer nok en gang med glimrende lyd og lekker design. 

Walkman-spillerne fra Sony lever i beste velgående, men kassetter og CD-plater tilhører naturligvis fortiden. 
Nå er det snakk om små, flashminnebaserte lommespillere, som fokuserer like mye på bilde og video som på musikk. 

DinSide Data har testet flere modeller i A- og S-serien tidligere, og har stort sett gitt meget gode terningkast. 
Aller best har modellen NWZ-S610 gjort det, som er en av svært få spillere som har fått terningkast 6 hos oss. 

Tynn og lekker 

A-serien fokuserer mer på design, der S-serien har fokus på funksjoner. 
Innpakningen er i metall og glass, og som på forgjengeren er også A820-serien syltynn - kun 8 mm. 
Flatemålet er derimot litt større, vi målte den til 9,4 x 5 cm, og vekta stopper på 57 gram. 

Uansett hvilken spiller du velger fra Sony nå, kan du være trygg på at alle gamle lyter knyttet til kopisikring og proprietær, elendig programvare, tilhører fortiden. 
Nye Walkman-spillere støtter ikke en gang Sonys eget lydformat, ATRAC, og det sier sitt. 
Her må du begrense deg til WMA, AAC (inkludert ukryptert musikk kjøpt fra iTunes Store) og MP3, men skulle du være så uheldig å ha en svær samling av ATRAC-musikk, får du heldigvis med et lite konverteringsprogram på kjøpet. 

Større skjerm 

A820-serien er andre generasjon "frie" Walkman, og i forhold til forrige generasjon (A810) er skjermen blitt større (nå 2,4 tommer mot 2 på A810), kapasiteten på toppmodellen har økt fra 8 til 16 GB, og spillerne har fått støtte for Bluetooth-overføring av musikken, enten til trådløse øretelefoner, PCen eller Sony-anlegget i stua. 

Knappene er de samme som tidligere, men plasseringen er litt annerledes. 
De består av en firkantet navigasjonsknapp med play/pause i midten, samt Option og Back. 
Betjeningen er etter vår mening en av de mest gjennomtenkte i klassen, akkompagnert med oversiktlige og lettfattelige menyer. 

Et kort trykk på Option gir deg forskjellige valg knyttet til bilde- video og musikkavspillingen, et langt trykk skrur av spilleren. 
Et kort trykk på Back tar deg et skritt tilbake fra stedet du befinner deg, mens et langt trykk tar deg til hovedmenyen. 

Å bla i en stor bilde- video eller musikksamling, hoppe mellom musikkspor, starte og stoppe videoavspilling og lignende skjer umiddelbart uten venting. 
Du finner dessuten en rekke forskjellige innfallsvinkler til samlingen, basert på tagger, men du kan også navigere på mappe/fil-nivå. 
Sistnevnte er spesielt nyttig når musikksamlingen har mangelfull eller feilaktige ID3-tagger. 

God på lyd og bilde 

Til vår store begeistring noterer vi oss at det er de samme, glimrende ørepluggene som følger med A820-serien som fulgte med forgjengeren. 
Bortsett fra at de ser litt snodige ut, er de uten tvil blant de aller beste du kan få med som standard når du kjøper deg en lommespiller i dag. 
Proppene isolerer godt mot utenforstående støykilder, og tar god vare på lydbildet gjennom hele spekteret. 
Vi ser ingen grunn til å bytte dem ut, for å si det på en annen måte. 

I tillegg finnes en haug med innstillinger på spilleren som du kan boltre deg med for å gjøre lytteopplevelsen mest mulig behagelig, inkludert algoritmer for å "pynte på" sterkt komprimert musikk. 
Det mest overraskende er at det faktisk virker! 

Skjermen er særdeles skarp og fin, og bildet er synlig fra nesten død vinkel. 
Du kan justere lysstyrken tre hakk opp fra standardposisjon, og det gjør skjermen merkbart bedre utendørs. 
Ingen store problemer med synligheten, selv i solskinn. 

I kjølvannet av god skjermkvalitet må vi sin noe om videofunksjonen. 
Formatet er MPEG-4, og oppløsningen 320 x 240 piksler, og avspillingen skjer uten hakking (inntil 30 bilder pr sekund). 
Det er altså ikke bredskjermformat, men videofilene kan spilles av liggende, og da utnyttes i det minste mer av skjermflaten. 

Egnet og uegnet programvare 

Programvare for overføring til spilleren trenger du strengt tatt ikke, så lenge formatene er kompatible. 
Du kan velge å bruke Windows Utforsker eller en annen filbehandler, og dra og slippe filer til enheten. 
Du kan selvsagt også bruke et egnet multimedieprogram, for eksempel WinAmp eller MediaMonkey. 
Sony anbefaler selv å bruke Windows Media Player 10/11, som finnes allerede på de aller fleste PCer som har Windows på harddisken. 

I tillegg følger programmet Sony Media Manager 1.1 med på CD, som vi mistenker er restene av gamle (og forhatte) SonicStage: 

Det viste seg i tillegg å være en light-versjon, uten mulighet til å konvertere videofilene våre, og dermed ser vi rett og slett ingen grunn til å installere dette programmet. 
Forgjengeren kom med programmet Image Converter 3, som sørget for dette. 
Hvorfor funksjonen er tatt bort, vel, det forstår i hvert fall ikke vi. 
Konkurrenten Creative er i så måte mer kundevennlige. 

Vi har selv brukt programmet Slysoft CloneDVD Mobile for å rippe DVDer til en kompatibel MP4-variant, og det kan anbefales. 
Det koster imidlertid noen kroner, og hvis du er ute etter en gratisløsning er det en god ide å ta et søk hos Snapfiles. 

Seig overføring, seiglivet batteri 

Overføringshastigheten er imidlertid ikke noe å skryte av. 
Vi gjorde noen målinger som tyder på at den ligger på underkant av 2 MB pr sekund. 
Har du en 16 GB-spiller som skal fylles opp, så snakker vi altså om minst et par timer, og det er ikke spesielt imponerende i 2008. 

Når du først har fått overført filene dine, kan du kose deg med inntil 10 timer video eller 36 timer med musikk, før batteriet må lades. 
Det skjer automatisk så lenge spilleren er koblet til PCen. 

Konklusjon 

Sony NWZ-A820 imponerer mest med god lyd, god skjerm, stilig design og enkel navigasjon. 
Det er tre veldig viktige egenskaper ved en lommespiller. 
Bluetooth-støtte er en morsom funksjon som hadde vært enda morsommere om den kom levert med trådløse øreplugger, noe visstnok enkelte utgaver av A820 kommer til å bli. 

Du må klare deg uten radio, du får ikke konverteringsprogram for videofilene dine uten å betale ekstra, og du må leve med noe treg overføringshastighet. 
Prisen er også høy, funksjoner og kapasiteter tatt i betraktning. 
Hvis dette er underordnet er dette muligens spilleren for deg, men ta også en titt på testene av Creative Zen, Samsung P2 og iPod Touch før du bestemmer deg. 

Spilleren vipper mellom en firer og en femmer på terningen, men brukervennligheten og lydkvaliteten trekker opp slik at vi til slutt lander på en svak femmer. 
