Spielberg-grining med robot
Rørende voldsdrama der det bare er maskinene som slåss, mens menneskene sitter og liker hverandre med tårer i øynene. 
Det er OK. 

”Real steel”: 
Amertikansk actionscience fiction. 
2011. 
2 timer, 7 minutter. 
11 år. 
Regi: 
Shawn Levy. 
Med HughJackman, Evangeline Lilly, Dakota Goyo, Hope Davis. 

Så er vi der igjen, og det er slett ikke ubehagelig: 
ISteven Spielbergs ut-traumatiserte barnepsyke finnes en sårhet og et savn somaldri kan leges. 
Far forlot familien da han var barn, slik pappaen gjorde i”E.T.” Steven tilga aldri verden. 
”War horse” handler egentlig om aldri åsvikte de du elsker. 
Spielberg-produserte ”Real steel” kan se ut som en heftigscience fiction boksefilm på DVD-coveret, men den handler egentlig om at lilleSteven plutselig fikk pappaen sin tilbake, og de to erobret verden i stedet forat gutten måtte gjøre det aleine. 
Å lage film er litt som å styrerobot-boksere. 
Lurvete og spennende. 

Hugh Jackman uten hockeyhår ser sjokkerende uvesentlig ut.Men han styrer voldsomme kamp-maskiner som reiser rundt i bokserodeoer deringen softvarige folk blir skadd, bare Brøyt-bøllene. 
Her er hylende jenter medcowboyhatter, sørstatsdialekter som imiterer kuraut, høyrøsta utropere ogtivolistemning. 

Dakota Goyo spiller en guttunge med sprettertfjes, og da morhans dør, skal han egentlig overtas av kaksegift tante. 
Jackman er pappaen, menhan tilhører de frie og blakke, på samme måte som Sylvester Stallone ihåndbak-filmen ”Over the top” i 1987. 
Som Sylvester får Jackman en sjanse til åvære med sønnen sin, og de to bygger en hekkans hammerneve-robot ut av skrap somguttungen finner i regnet. 
De traller søplekjempa ut på the road, og så skjermange ting. 
Kjekke ting med passelig elleve års aldersgrense. 
Forresten har deogså fått med seg den kule maskinbygger-dama Bailey, så da finnes det enholdbar kjernefamilie likevel. 
