Kvalmende framtidsfabel
BOK: 
DNs anmelder kalte den «Avskyelig!», jeg syns den er septiktank full av piss. 

Gert Nygårdshaug: Zoo Europa. 
Mino-serien 5. Framtidsroman. 
507 sider. 
Cappelen Damm. 

Piss som i pisspreik. 
Men ok, jeg skal prøve å puste med magen, Gert Nygårdshaug har gitt meg mange gode stunder i årevis, så så galt kan det vel ikke være? 

Vi er i England, cirka år 2050 og alt har gått til helvete. 
Samfunnet har brutt sammen, det er alle mot alle. 
Men den svært turvante nordmannen Karl Iver klarer seg godt. 
Han er skytterkonge og veterinær, bor i telt, plaffer ned dyr og spiser dem. 

Karl Iver og noen kumpaner prøvde å utslette 80 prosent av menneskeheten ved å spre et dødelig virus på verdens største flyplasser. 
De mente det var bra å drepe «alle», fordi det ville redde kloden fra miljøgrisene. 

Hvorfor gikk det galt? 

Nuvel: 
Hvorfor gikk alt til helvete med Europa? 
Det er umulig å skjønne: 
Javel Brexit, javel innvandring, javel økonomisk krise, men samfunnet går da ikke i oppløsning av sånne ting. 
Det skal uendelig sterkere lut til. 

Karl Iver treffer professor Lillith som bor i et finfint hobbithus med egen strømforsyning og gigantisk vinkjeller. 
Men plutselig dekkes hele landet av en ny skog, skogen sprer seg som en rasende brann. 
Det er Mino som har vært på ferde. 
Han har samme idé som Karl Iver; utslett menneskeheten for å redde redd planeten. 

Denne Mino er en svært irriterende jeg-er-en-Gud-som-vet-bedre-enn-alle-andre hippie-profet. 
Så du drepte menneskeheten og er megastolt av det? 
Javel, ingen likes fra meg. 

Den nye skogen forgifter også vannet, så de fleste dør av det. 
Bare ikke våre helter, de skjønner sammenhengen, pluss Liliths sønner i Italia, pluss Karl Ivers kjærste i Afrika. 
Disse menneskene vandrer fornøyd rundt i verden, og finner alltid mengder av vin de kan belme. 

At heltene alltid har nok mat og vin er det mest irriterende. 
Her gir Nygårdshaug avkall på mye spenning. 
I post-apokalyptiske klassikere som «The Road» går mye av spenningen på å finne mat – her blir det aldri noe problem. 
Heller ikke ville dyr eller andre naturlige farer skaper spenning. 

Hallo hippiehimmel! 

Det blir i det hele tatt ekstremt lite spenning, mest idyll. 
«Våre helter» blir bare gladere og gladere. 
Til sist spyr den aggressive skogen ut et narkotisk pollen som får alle til å roe seg helt ned. 
De begynner å diskutere folkemord og nazisme uten å hisse seg opp. 
Hallo hippiehimmel! 

Bare nazisten Niels liver opp. 
Endelig en som kan skape litt konflikt i feelgood-hippe-smørja! 
Du vet du har problemer med en bok, når du begynner å heie på nazisten. 
Jeg fikk sympati for Hitleren bare fordi «heltene» var så ekstremt irriterende! 
Kom igjen, du og hunden Terboven! 
Men selvsagt blir nazisten fort en del av den Den Store Lykkelige Familien 

Den eneste «spenningen» går på om de som er glade i hverandre vil møtes igjen (spoiler alert: 
Ja!). 

Den første boka i denne serien var «Mengele Zoo», som ble kåret til tidenes beste norske bok av NRK og Dagbladet i 2007. 
«Zoo Europa» er om ikke den verste, så i hvert fall en av de mest plagsomme. 

Zoo Europa» hyller som helter de som dreper menneskeheten i miljøets navn – det er kvalmende. 
Boken har i tillegg mange irriterende personer og den er alt for lang. 
Det verste er likevel at den er så kjeeeedelig. 
