TV-premiere:Erkebritisk og herlig kvalitetsdrama 

Du er bare nødt til å bli dratt inn i dette erkebritiske kriminaldramaet der to drivende gode hovedhistorier finurlig flettes i hverandre. 

Serien er laget av «Downton Abbey»-produsenten ITV og er opprinnelig på fem episoder. 
NRK kunne fint gjort dette til sin hovedkrim og bygget opp spenningen over fem kvelder. 
I stedet sender de den som to episoder (på over halvannen time hver). 
Det kan bli litt massivt, men skal det være påskekrim, så skal det være påskekrim: 
NRK fråtser virkelig i krimserier denne påsken og har måttet samle episodene for å få sendt alle i løpet av uka. 

Det oser kvalitet av «Blodig urett», og vi blir spesielt imponert over de gode karakterene i serien! 

Vi møter juristen William Travers som før var en suksessrik forsvarsadvokat i London. 
Nå bor han på landet (vakre Suffolk) sammen med sin kone - og det kommer raskt frem at han forfølges av demoner fra fortiden som forsvarsadvokat. 
Når han plutselig ser en av dem i levende live, en tidligere frikjent klient, på togstasjonen på sitt nye hjemsted, ser han sitt snitt til å gjøre det av med demonene. 
I rettferdighetens navn. 

Den tidligere klienten blir så funnet skutt i sin egen seng. 

Samtidig blir Trevors overtalt til å vende tilbake til London og forsvare en gammel venn som er tiltalt for mord, men som hevder at han er uskyldig. 

Vi blir ratt inn i historien som på kløktig vis flettes inn med den andre hovedhistorien der den ufordragelige politietterforskeren Mark Wenborn starter jakten på hvem som har myrdet William Travers tidligere klient. 
Øynene faller raskt på Travers. 
Vi får aldri noe sympati for etterforskeren som herser både med partneren, kona - og alle han møter på sin vei. 

Både James Purefoy (forsvarsadvokaten) og Charlie Creed-Miles (etterforskeren) spiller aldeles glimrende. 

Uten at vi ser helt poenget med dem, så er det er flere gode historier i historien - og det gjør serien litt mer kompleks og litt mindre macho. 
Og selv om vi ikke overraskes så mye underveis, så gjør vi det til slutt. 
Mer sier vi ikke! 
