Lil Uzi Vert har funnet Billboard-formen uten å gå på akkord med seg selv
Med «Luv Is Rage 2» beviser Lil Uzi Vert at han er atskillig mer enn bare en rapper som irriterer boombap-fans. 

Til tross for å være den nye skyteskiven til hiphopens nostalgiske gutteklubb, har den såkalte mumlerappen vist seg å være imponerende immun mot kritikk. 
Kidsa elsker den frigjorte moroa, og de som ikke deler synet kan enkelt avfeies som «for gamle». 

Så enkelt er det selvfølgelig ikke, men Lil Uzi Vert viser derimot at subsjangeren på ingen måte er så talentløs som puritanerne vil ha det til. 
Etter et par år på radaren kapret Philadelphia-rapperen denne uken førsteplassen på Billboards albumliste med debuten «Luv Is Rage 2». 

En bragd som forøvrig ikke burde overraske noen. 

Åpnet i samme psykedeliske landskap vi kjenner fra kolleger som Lil Yachty, byr skiva derimot på en atskillig større bredde, og showcaser samtidig en artist som ikke bare håndterer, men også imponerer på det meste han får kastet i hendene - det være seg rørende hjertesorg («The Way Life Goes»), auto-tune betont trap («Pretty Mami») og uformell studiolek med Pharrell William på koselige «Neon Guts». 

Spor som «How to Talk», The Weeknd-gjestede «UnFazed», og wine-klare Malfunction» bidrar dessuten sterkt til skivas varierte lydbilde, uten å noen sinne gå på akkord med autentisiteten fra den definerende singelen «XO Tour Llif3». 
