Spillanmeldelse:«Little Big Planet 2» 

Et av de artigste spillene på denne generasjonen spillkonsoller har fått en verdig oppfølger. 
«Litte Big Planet 2» er et plattformspill utenom det vanlige. 

Det første «Little Big Planet» var både nyskapende, vågalt og ikke minst skikkelig artig. 
Selv om mange, meg selv inkludert, var skeptiske til at brorparten av spillet skulle utvikles av spillerne selv, ble mye av tvilen vasket vekk da vi så hvor mye kreativitet som boblet frem fra folkedypet. 

Denne kreativiteten ble båret frem av skaperverktøyene som var selve hjertet av «Little Big Planet». 
For selv om det i bunn og grunn er et plattformspill, handler det mer om kreativitet og merkverdige kreasjoner enn om hoppeteknikk og overlevelse. 

I så måte er «Little Big Planet 2» tro mot forgjengeren, mye av nyskapningen ligger i utvidelse og forenkling av skaperverktøyene fra originalen. 
Det er lettere å bygge baner for ferskinger, samtidig som mulighetene og dybden økes. 
Særlig tror jeg muligheten til å sekvensere egen musikk og lage egne kuttscener åpner for enda mer kreativ utfoldelse og skaperglede. 

Hva med en Super Mario-parodi hvor prinsessen kidnapper Bowser, akkompagnert av en metallversjon av Mario-melodien? 
Ettersom nivåer nå også kan settes sammen i hele kampanjer, er det mulig å lage mye dypere og større historier enn tidligere. 

Og apropos kampanjer, så er hovedkampanjen i «Little Big Planet 2» nesten verdt innkjøpsprisen på egenhånd. 

En slem robot kalt «Negativitron» skaper problemer, og det er opp til sekketingen, altså deg, å ordne opp. 
Så godt som hvert eneste av de tretti-tre nivåene har sin egen unike bit med spillmekanikk. 
Med vanngeværet eller kakekanonen blir det litt som å spille et skytespill, mens brett hvor du flyr på bier eller rir på mus minner mer om flyspill og bilspill. 

Da den helsprø historien blir formidlet av blant annet den britiske skuespilleren Stephen Fry, er det en ren og skjær glede å spille gjennom hovedkampanjen. 
Man kan dessuten ta med seg opptil tre venner på ferden. 
Enkelte områder kan, som tidligere, bare nåes om man er flere. 

Om det skulle oppstå krangling underveis, og det har det en tendens til å gjøre, kan et knippe såkalte «versus»-brett hjelpe på. 
Disse mini-spillene byr på alt fra dytte-konkurranser til bokstavelig talt rotterace rundt ulike baner. 

Alt er allikevel ikke bare fryd og gammen i det lekne «Little Big Planet»-universet. 
Mangler ved kontrollen og spillfølelsen i forgjengeren er ikke rettet opp, hoppene er fortsatt seige og «2.5D»-løsningen med «litt» 3D funker ikke alltid like knirkefritt. 

VG Nett Debatt: 
DelPaca: 
Har reservert en samlerutgave - dette blir steikbra. 
Diskuter Left 4 Dead 2 her! 

Dessuten er hovedkampanjen både for kort og i overkant enkel, jeg oppdaget ikke at det var mulig å dø «ordentlig» før på nest siste brett. 
Det avgjørende oppgjøret med «Negativitron» er et hederlig unntak, vanskelighetsgraden jekkes flere hakk opp og kampen byr på en skikkelig utfordring. 

Dette er allikevel lite annet enn smårusk i et vakkert, skinnende og fargesprakende maskineri. 
Når amatørutviklere over hele verden etterhvert lærer seg å bruke de nye, kraftige verktøyene, tipper jeg vi vil se tonnevis av solide, kreative nivåer som overgår de fra originalen. 

«Little Big Planet 2» er kanskje ikke like revolusjonerende som forgjengeren, men det er en ypperlig videreføring av et særdeles vellykket eksperiment. 

ANDERS BJERRING 

PS: 
«Little Big Planet 2» er i salg fra 19. januar. 

Plattform: 
PS3 Genre: 
Plattform Alder: 7+ Anb. pris: 599,- Utvikler: 
Media Molecule Utgiver: 
Sony 
