«Staying Alive»:Innhentet av konvensjoner 

Regissør Charlotte Blom mister særpreget i overgang fra kortfilm til langfilm 

Charlotte Blom har laget tre snåle kortfilmer, hvorav Kokos (2006) er vist på en lang rekke filmfestivaler. 
Når hun nå debuterer med langfilm, er det nedslående å registrere hvordan hennes særheter fordufter. 

Er langfilmen virkelig et så konvensjonelt format at det ikke kunne være plass til slike ablegøyer og absurde innfall som hun dyrket i kortfilmene? 

I den grad Blom forsøker, blir det i hvert fall bleke varianter av gammel moro. 
Eksempelvis har både Kokos og En søndag i Schweigaards gate partier der karakterene bryter ut i sang eller dans, for deretter å vende uberørt tilbake til den hverdagslige praten eller krangelen. 
Det er surrealistiske brudd som avslører så vel hemmelige fantasier som voksenpersoners hang til ungdomstidens slagere. 

Johnny Logan som seg selv 

Blom tar med seg dette elementet inn i Staying Alive , men nå får det en helt ordinær form. 
Hovedkarakteren Marianne elsker å synge og danse til "Hold Me Now" av Johnny Logan. 
Det gjør hun først i en morsom åpningsscene og deretter på konsert med Logan (som spiller seg selv). 
Et søtt trekk, men ingenting som tilfører karakteren – eller formen – spenning. 

Da er det større mot i scenen der Marianne støvsuger skyer ved å holde støvsugerhodet mot vinduet. 
Det er et visuelt poeng som også får fotografen Karl Erik Brøndbo til å leke litt. 

Marianne er ikke like grenseløs og morsom som Kaja i Sykt lykkelig , men Agnes Kittelsen gir dem klare fellesstrekk. 
De er skjønne optimister som må hamle opp med håpløse mannfolk. 
I Staying Alive avslører Marianne sin svikefulle ektemann Håkon (Anders Baasmo Christiansen) i en tidlig scene. 
Både Kittelsen og Baasmo Christiansen er profesjonelle nok til å gjøre gode roller uten å ha altfor mye å spille på. 

Hurtigtempo i samlivsbrudd 

Som manusforfatter driver Blom gjøn våre dagers forventede hurtigtempo i samlivssaker. 
Ikke lenge etter at Håkon har flyttet ut, mener han eksempelvis det er tid for at ungene skal treffe den nye kjæresten. 

Her har Blom fine parodiske poeng. 
Marianne er også omgitt av karakterer som på overfladisk vis mener hun bør "komme seg videre". 
Linn Skåber spiller en galgenhumoristisk venninne med kvikke replikker. 
Historien krever imidlertid en motoffensiv fra Marianne, men Charlotte Blom klarer ikke å skape en overraskende forløsning innenfor den konvensjonelle langfilmrammen. 
