Hatten av for Mario!
Med «Mario Odyssey» stadfester Nintendo at de fremdeles er verdens beste spillutvikler. 
Spillet er en fest uten like, hvor alle er invitert. 

Etter en meget vellykket lansering av Nintendo Switch i vår, og etter at «Zelda: Breath of the Wild» målbandt oss alle, er det nå endelig duket for at hovedpersonen selv skal entre scenen med sin røde hatt, blå bukseseler og spillverdenens mest ikoniske bart. 

Mario trenger ingen introduksjon. 
Alle som noensinne har hatt et forhold til gaming, har også hatt et forhold til den italienske rørleggeren og hans evige kamp for å redde prinsesse Peach fra den ondsinnede drageøglen Bowser. 

Bowser har atter en gang laget en komplisert plan for å tvinge Peach opp kirkegulvet, og Mario må igjen ut på en storslått redningsaksjon. 
Sammen med den magiske hatten Cappy reiser han gjennom ørkener, islandskap, strandparadiser og en Manhattan-inspirert storby for å samle kraftmåner som kan hjelpe dem videre i eventyret. 

Historien og settingen gir som vanlig lite mening, men fungerer godt som kontekst og motivator mens vi hopper, spretter, svømmer og flyr gjennom nivåene. 
Her er nemlig spillopplevelsen viktigst. 

«Mario Odyssey» følger i stor grad den kjente og kjære Mario-formelen. 
For å piffe opp litt har Nintendo likevel lært Mario noen nye triks siden sist. 
Ved å kaste hatten Cappy foran seg som en bumerang kan han gjøre skade på monstre eller samle mynter og objekter. 

Mest nyttig blir den når vi kaster Cappy i pannen på et av spillets mange monstre, og da kan ta full kontroll over dem. 
Vi kan da bruke disse til å slåss med eller til å nå områder som Mario ellers ikke er i stand til å nå. 

Det er virkelig moro å traske rundt med alt fra bitte små frosker til gigantiske, kaldblodige tyrannosauruser. 
Dette kunne lett blitt en gimmick som overskygget Mario-elementene, men Nintendo har klart å balansere det på en god måte som hever spillopplevelsen betraktelig. 
Heldigvis er dette altså fremdeles et vaskeekte plattformspill som tar vare på sin tretti år lange arv, hvor fokus er på å manøvrere rundt i de fantastiske verdenene Nintendo har skapt og lete etter alle de skjulte områdene og skattene som er gjemt rundt om. 

«Mario Odyssey» er virkelig et vakkert spill. 
Nintendo har fått større spillerom på deres nye og kraftigere Switch-konsoll til å male en fargerik, barnslig og nydelig spillverden, som oser av den Nintendo-magien vi elsker ved Mario. 

Som vanlig er også musikken og lydbildet helt i toppsjiktet, og denne gang får vi også et skikkelig New York- og Broadway-inspirert musikalnummer, som garantert kommer til å være limt til hjernebarken vår i lang tid. 

Områdene er store og åpne og er omringet av lange, vakre horisonter på alle kanter. 
Dette gir en opplevelse av at vi er i en gigantisk verden. 
Men samtidig er kartene kompakt nok til at alle elementer føles som de hører sammen med hverandre – som at hver millimeter er finjustert og polert for en best mulig spillopplevelse. 

Som ved Mario-spill flest, er «Mario: Odyssey» så enkelt at en fireåring kan plukke opp kontrolleren og kose seg, men inneholder samtidig kompliserte ekstraoppgaver som kan utfordre de godt voksne blant oss. 
Denne spagaten er det bare Nintendo som klarer på en måte som virkelig får alle til å føle seg inkludert. 

Sentralt i dette har vært Nintendos nitide fokus på et pedagogisk nivådesign som lærer oss spillet mens vi spiller. 
Hvert område er skrudd sammen for å lede oss av gårde, og med enkle knapper og bevegelser løser vi etter hvert de mest avanserte gåter og oppgaver. 

Spillet glipper derimot litt når det kommer til læringskurve og tilgjengelighet i de tidlige nivåene, og kan bli litt forvirrende når vi skal lære oss å kontrollere de mange forskjellige skapningene vi kan ta kontroll over. 
Dette kan skape en viss frustrasjon blant de yngste. 

«Mario Odyssey» snur ikke opp ned på alt som er Mario, og redefinerer ikke sjangeren og serien slik vårens fantastiske «The Legend of Zelda: 
Breath of the Wild» gjorde for Zelda- og eventyrspill. 
Her handler det heller om å ta det som har gjort dette til den beste plattformspillserien gjennom tre tiår, og legge til akkurat nok for at det skal føles nytt og engasjerende. 

Så hatten av for Nintendo, som har skapt et mesterlig Mario-spill, som bringer serien inn i vår tid uten å forandre for mye på det vi elsker ved den. 
«Mario Odyssey» er en fargerik, flammende, musikalsk, blokknusende, plattformhoppende, tyrannosaurusridende fest uten like – og alle fra besteforeldre til barnebarn er invitert! 
