Over-etnifisert lotto-mas
To unge afroamerikanske gutter bor hos Big Mama Bestemor, og hun er tjukk som Martin Lawrence eller kanskje Eddie Murphy i lateks eller en brunmalt Demi Moore med bredde-botox. 

Hva vet vi? 
Hvem er vi? 
Dama snakker som en pipete afrisfilm og har fått lottotall av Gud. 
Han orka antakelig ikke maset. 

Rundt omkring sitter brødrene og ler med high pitch voices og oppfører seg som stereotyper i Det Store Negermuseet. 
Fra vinduene maser damene slik afrisdamer skal, mens mennene bare vegeterer sine samtaler med store håndbevegelser. 
Det er som å ha ramla inn i en Nike-reklame eller hva de nå heter disse basketskoa som tilhører bunaden: 
Scorsese? 
Nei. 
Nesten. 
Converse? 
Så kommer de heite bertene forbi med lår som kanelstenger og ansiktsuttrykk som tekanner. 

Etter følelsen av en døgnflues opplevelse av søndag ettermiddag kjøper guttungen endelig en lottoticket. 
Han og Gud vinner, men hvordan skal han kunne beholde den i en etnisk skojarkultur der folk lever av å drepe eller stjele? 
Whatever. 
Aldri gi penger til fattigfolk. 
De blir sjølhøytidelige folketalere av det. 
