Broen 4: – Plottet har større hull enn en sveitserost |Anmeldt av Asbjørn Slettemark 

Steining av damer, foreldreløse tenåringsranere og giftsprøyter i unge jenter. 
Det er ikke rart Saga Norén må til psykolog. 

Broen-bingo kunne blitt et riktig så artig nyttårsspill. 
Iskaldt drap i et funkishus? 
B! Saga forteller åpent om sexlivet sitt? 
I! Kvinne nedgravd til halsen steines i hjel av taus mann med maske? 
N! 
Aktivistgruppe med raddisagenda terroriserer København? 
G! Rik, sleip skurk får mobilfilm av datter som injiseres med gift? 
BINGO! 

Det blir et enkelt spill å runde, for det er ikke mye som er overraskende eller overrumplende med fjerde runde i Broen-serien. 

Beholdningen er etter hvert blitt en godt prøvd miks av brutale ritualdrap, psykopater i fjonge skandihus, krypterte videosnutter og lekre, sveipende bybilder fra fugleperspektiv. 
Fortellingen som en gang bød på det friskeste premisset i den nordiske serieverdenen, er nå åpenbart klar for pensjon. 

Direktør for Utlendingsdirektoratet steines i hjel 

Men la oss ta det fra starten: 
Saga Norén sitter i fengsel og er dømt for å ha drept moren, mens den nye partneren Henrik Sabroe fremdeles ser spøkelsene av sine forsvunne døtre i tide og utide. 

Henrik har dog sluttet med narkotika, så han er fint i stand til å etterforske drapet på direktøren for det danske Utlendingsdirektoratet, Margrethe Thormod. 
Gjett hvor hun ble steinet i hjel, da? 
Under broen mellom Malmö og København, selvsagt. 

Åpent kontorlandskap uten faste pulter? 
Hjelp! 

Som vanlig tar Broen tak i en het politisk potet – denne gangen utsending av utviste asylsøkere – og spinner et formularisk thrillervev rundt. 
Et sektaktig kollektiv tar imot mor og sønn på rømmen fra en voldelig far og ektemann, to foreldreløse tenåringsjenter lurer folk på gaten for penger, pass og telefoner, og de danske politikontorene har fått åpent kontorlandskap uten faste pulter. 

Samtidig ligger datteren til en gangster på sykehus, og gladklovnen som plager henne, er tvillingbroren til en journalist som jakter på de mystiske venstreterroristene Red October. 
Det er neimen ikke rart Saga bryter sammen og går til psykolog for å rydde opp på loftet. 

En kreativ orgie i vold og plaging 

Som thriller er Broen 4 en kreativ orgie i vold og plaging – ofte av kvinner, men også forutsigbart og med plotthull større enn da sveitserosten dro på nachspiel med en hullemaskin. 

Kan en politimann bare ta med seg to arrestanter hjem på overnatting uten videre? 
Kan en stresset mann i forhør kjenne igjen en generisk Iphone som sin egen der den ligger uten noen kjennemerker i en ziplock-pose? 
Selvsagt ikke, og gjennom disse øyeblikkene av desperate fremdriftsmetoder virker det for ofte som om Broen-skaperne ikke tar seeren helt på alvor. 

Kan vi håpe på en serie om Unge Saga? 

I sin avsluttende sesong er det likevel noen virkelige fine og rørende øyeblikk for trofaste fans, spesielt sekvensene der Saga og Henrik hver for seg og sammen forsøker å nøste i sine traumatiske bakgrunner. 

Vi får også noen morsomme, oppklarende dialoger, som da Saga omsider forteller hvor hun har fått Porschen sin fra. 
Sofia Helin og Thure Lindhardt er da også dyptpløyende gode som Saga og Henrik, i motsetning til noen irriterende overspilte biroller som formelig prøver å rope og hulkegråte seg teatralsk gjennom kameralinsen og inn i stuen din. 

En spin-off-dramaserie om Unge Saga, inspirert av Young Indiana Jones og lignende, kunne kanskje vært noe nå som sagaen om Saga går mot slutten? 

Anmeldelsen er basert på de fire første av sesongens åtte episoder. 
