TEST: WD Green harddisk
Stille og beskjeden er jo ikke nok ... 

Grønne produkter har noe for seg, det er ikke noe poeng i å sløse. 
Derfor valgte vi å anskaffe en ny disk til den nye, lydløse hjemmeserveren, som følger opp det beskjedne strømforbruket og lave støyen. 

Vi fant en god pris på en 1,5 TB Caviar Green disk fra Western Digital og slo til. 
De gamle diskene i den forrige serveren på henholdsvis 400 og 500 GB har surret og gått i noen år, og får et nytt liv legges i skuffen som backup. 

Gammel nyhet 

Disse grønne diskene har vært på markedet en tid, men har blitt oppdatert etter hvert. 
Vårt eksemplar er av den nyeste EARS-typen, som skiller seg fra de foregående EADS-typene ved at den har 64 MB hurtigbuffer. 
De nye modellene støtter også det nye Advanced Format som opererer med 4kB sektorer i stedet for 512B. 
Dette skal kunne gi bedre utnyttelse av kapasiteten ved å redusere den delen av diskplassen som brukes til datastruktur, men er ikke uten videre kompatibelt med alle operativsystemer. 

Vi valgte derfor å formatere disken i NTFS med standardverdier siden den skal kjøre i en PC med Windows XP SP3. 
Ingen grunn til å være moderne bare for å være moderne. 

Caviar Green roterer med 5400 RPM, minst. 
Det er ikke oppgitt noen fast rotasjonshastighet, WD kaller det IntelliPower. 
Men i følge bokstavkoden er den klassifisert som en 5400 RPM disk. 
Faktisk rotasjonshastighet vil variere etter behov, men ikke overstige 7200 RPM. 

Disken har også IntelliSeek, som sørger for å bevege lesearm og -hode minst mulig ved å slå sammen og regne ut den mest effektive søkeruten. 

Forøvrig er lavt strømforbruk en av de viktigste parameterene når det gjelder styring av alle mekanismer. 
1,5 TB-disken bruker maks 4,73 W ved lesing/skriving, 2,75 W på tomgang og 0,72 W i standby/dvale. 
De andre modellene ligger litt over eller under, avhengig av kapasitet. 

Ytelse - teori og praksis 

Vi testet disken med HD Tach og den rå ytelsen ved sekvensiell skriving og lesing var som forventet. 
Den lå oppunder 100 MB/sekund for lesing og ca halvparten på skriving - en høyst akseptabel ytelse. 

Men hva med praksis? 
Hva skal disken brukes til og hva forventer vi at den skal klare, helt konkret? 

Vår disk skal bo i den nye hjemmeserveren og brukes til felles lagring av filer. 
Da snakker vi først og fremst om eget materiale som bilder og video, musikk og annet mediestoff. 
I tillegg kommer selvsagt alle typer hverdagslige og festlige dokumenter, men dette er ikke noen krevende oppgave. 

For å teste ut det verst tenkelig scenariet for vårt huslige bruk kopierte vi først over en liten samling HD-filmer i 1080p til den nye serveren med den grønne disken. 

Deretter startet vi samtidig avspilling av 4 forskjellige HD-filmer over vårt gigabit-nettverk, til 3 PC-er og en AC Ryan nettbasert mediespiller koblet til TV-en nede. 
Samtidig satte vi igang kopiering av alle bildene vi har liggende på den gamle serveren over til den grønne disken på den nye serveren. 

Det fungerte fullstendig smertefritt, ingen hakking eller nykker noe sted. 

Konklusjon 

Caviar Green-serien fra Western Digital fungerer utmerket for datalagring og mediebruk. 
Vi har brukt flere i redaksjonen, med utmerket resultat. 
Det eneste problemet er ved bruk i noen Linux-baserte NAS-disker som har problemer med den nye kontrolleren som mapper om 4k sektorer til 512Byte sektorer. 

Men til PC-baserte systemer med Windows har vi ikke hatt noen slike problemer. 

Disken blir knapt håndvarm og høres knapt, selv når den ikke er montert i kabinett (som vi fremdeles ventet på da vi skrev artikkelen). 
