Stilige karer
«Killing Them Softly» er underholdende, stilig, trist og brutal, med et noe overtydelig politisk budskap. 

FILM: 
«Killing Them Softly» handler om karer som snakker sammen. 
Helst i bil. 
Iblant på bar. 
Noen snakker om livet og damer og hvordan det var å sitte inne. 
Andre snakker om neste jobb, hvor mye et mord koster og hvem som er ille ute. 
Når noen er ille ute, ser vi blodet sprute. 
Filmen handler dessuten om hele Amerika. 
Mer om det seinere. 

Boka bak filmen kom ut i 1974. 
George V. Higgins hadde solid bakgrunn for sine krimhistorier fra Bostons underverden. 
Før han fikk utgitt sin klassiske debutroman «The Friends of Eddie Coyle» i 1970, hadde han jobbet som assisterende statsadvokat og journalist. 
Siden ble det bortimot tretti romaner, samtidig som han jobbet som universitetsprofessor og forsvarsadvokat for kjentfolk som Eldridge Cleaver og G. Gordon Liddy. 

Pokerland 

«Cogan?s Trade» var hans tredje og består som vanlig av mer dialog enn plot. 
Noen prater lenge om å rane et pokerlag. 
Noen raner et pokerlag. 
Jackie Cogan (Brad Pitt) hyres inn for å rydde opp og finne de skyldige. 
Regissør og manusforfatter Andrew Dominik har flyttet handlingen fra 70-årenes Boston til New Orleans i 2008 - vi hører Barack Obama drive valgkamp i bakgrunnen, mens president Bush og Hank Paulson snakker om finanskrisa. 

Dette er australske Andrew Dominiks tredje spillefilm etter «Chopper» og «The Assasination of Jesse James by the Coward Robert Ford». 
Sistnevnte var en kommersiell flopp som fikk mye ros. 
«Killing Them Softly» vil gjøre det bedre og få nesten like mye ros. 
Også denne handler om den interne dynamikken blant kriminelle og Brad Pitt gjør igjen en glimrende jobb. 

Overdrevet 

Noen scener er overraskende stiliserte, i digital saktefilm à la John Woo, men brorparten består som sagt av dialog. 
Det er en kunstferdig utformet dialog, både komprimert og realistisk. 
Den mangler Elmore Leonards humor, men fremføres med dyktighet av skuespillere som Richard Jenkins, James Gandolfini, Ray Liotta og et par mindre kjente stemmer, Scoot McNairy og Ben Mendelsohn. 

Filmens svakhet er det politiske budskapet, som burde vært mer subtilt framført i en voksen film som denne: 
Traurige mafiosoer med hovedsakelig irsk og italiensk bakgrunn sidestilles med finanseliten som har kjørt nasjonen i grøfta. 
Et USA grunnlagt på kriminalitet, dette er ingen ny idé og bør komme fram uten ropert. 
Det er ikke klønete gjort, bare litt overdrevet. 
