Intens psykologisk spenning om skipskapring
Før undertegnede sier noe som helst, vil han slå fast: 
Dette er ingen actionfilm. 

Vel, denne danske spillefilmen dreier seg om lasteskipet Rozen som bare noen dager før det når sitt mål, havnen i Mumbai, og blir kapret av somaliske pirater. 
Rederiet innkaller en engelsk kapringsekspert: 
Sammen med rederiets øverste mann, iverksetter han forhandlinger på dårlig telefonlinje, pluss faks. 
I tillegg har rederiet møter med de danske pårørende. 
Den danske kokken Mikkel (Pilou Asbaek) føres inn som et slags konsentrat av besetningen. 
Mannskapets reaksjoner, frykt, holdninger og generelle utvikling sees gjennom ham. 
De pårørendes reaksjoner sees gjennom hans kone (Linda Laursen). 
Rederiets frustrasjoner, handlinger, frykt og handlingslammelse, oppleves gjennom rederiets sjef (Søren Malling). 

Det er en intens film. 
Intens blant annet fordi den bestreber seg nettopp på ikke å være en actionfilm. 
Den bestreber seg på autentisitet og psykologisk troverdighet. 
I så måte er filmen spilt inn på location i Mogadishu, båten og dens utenlandske mannskap er tidligere blitt kapret, de somaliske piratene spilles av somaliske flyktninger. 

Både regi og manusarbeid er realistisk, nært og stramt, samtidig som den besitter bevegelighet. 
Noe som skaper uro. 
Uro blant mannskapet. 
Uro i rederiet. 
Uro blant de pårørende. 
Og: 
En tikkende uro under telefonsamtalene, en uro nær kvalmegrensen. 

Samtidig forsøker filmen, på en redelig måte, å vise de underliggende psykologiske kreftene som borer og herjer i de impliserte: 
Uvissheten som utvikler seg til angst og til traumer. 

Det følgende er ingen negativitet, mer en ønskeytring: 
For en gangs skyld skulle en faktisk ha ønsket at filmen var et par hakk lengre. 
Dette for å vise nærmere hva som skjer om bord. 
Det vises, jada, absolutt, men en skulle faktisk ha ønsket et dypere dykk både i det forholdet som oppstår mellom kaprerne og mannskap, og de traumene som begynner å gro frem hos mannskapet. 

Skuespillerne er ytterst formbevisste. 
De avviker aldri fra det nære, det realistiske og tidvis desperate. 

Glimrende. 
Helt glimrende. 
