Ikke akkurat gloriøs
VG anmelder VM-låten. 

Ingenting som litt sirup å starte festen med? 

Som regel går det fryktelig galt når det skal lages «offisielle» sportssanger her i landet. 
Det kan få komisk skjær over seg; jeg minnes en håndballsang ved navn «Jentene med godt humør». 

Og det kan få tragisk skjær over seg, som da vi sendte tidenes norske fotball-landslag til VM akkompagnert av en Jørn Hoel / Steinar Albrigtsen / Øyvind Elgenes-låt så sidræva og treig at alle ga blaffen og spilte Dumdum Boys' uoffisielle festfyrverkeri «Bønda fra nord» i stedet. 

Har man så tatt lærdom av dette? 
Nei da. 
Her kommer en låt som seigtflytende dyrker det fanfarisk selvnytende- «we're gonna rise above it all», visstnok - i stedet for det fandenivoldsk kampklare. 
Hvis Petter Northug synkroniserer selvbildet og energinivået sitt med «Glorious» blir det rikelig av skandaleoppslag i denne avisens rosa bilag fremover. 

I seg selv er «Glorious» en helt straight hvit soulsang, ganske smakfullt arrangert og tidvis sterkt sunget av Maria Haukaas Mittet (tidligere Storeng). 
Men som så ofte ellers med denne damen er det skoleflinkt håndverk det handler om, og fint lite personlighet å finne. 
Ingenting som provoserer, men heller ingenting å virkelig elske. 

«Glorious» er et bestillingsverk, og dét er akkurat hva den høres ut som. 
