Bokanmeldelse:Hans Olav Lahlum: 
«Kameleonmenneskene» 

Hans Olav Lahlum har mange talenter, og i «Kameleonmenneskene» spiller han dem ut, raffinert og effektivt. 

Krim 385 sider 379 kroner Cappelen Damm 

Den trauste Kolbjørn Kristiansen, alias drapsetterforsker K2, får saken bokstavelig talt i fanget, i det en unggutt kommer syklende i full fart hjem til ham, med en blodig kniv i jakkelommen. 

Drapet på stortingsrepresentant, velstående Bygdøy-borger av bondeætt, Per Johan Fredriksen, synes opplagt. 
Gutten ble sett på åstedet. 
Men selvsagt, det er langt mer komplisert. 

Året er 1972, og debatten om norsk medlemskap i EEC raser, samtidig som det pågår intense og viktige forhandlinger mellom Sovjetunionen og Norge om delelinjen i Barentshavet. 

Rundt Fredriksen er det mange familiemedlemmer, med alskens motiv og mye arv i sikte. 
Dessuten, meget elegant fører historiker, krimforfatter og sjakkspiller Lahlum leseren 40 år tilbake i tid, til et mystisk dødsfall i 1932. 

Da reiste en gruppe unge menn og kvinner fra Vestfold til en helg i Oslo, de var både par, single med flere kryssende forelskelser. 

En kvinne ble funnet død. 
Dermed er en ny gruppe aktører inne, og Lahlum kan legge sine mange brikker som bringer leseren i full forvirring: 
Så å si alle har motiver for mord. 

K2 er selv forvirret - han sliter med en noe drøyt beskrevet indre dragkamp mellom sin forlovede Miriam og geniet Patricia, professordatteren i rullestol. 
Han lekker fra etterforskningen til begge. 
Det fører til en alvorlig krise. 

Både Miriam og Patricia er rikelig belest, og Lahlum legger historiske og litterære referanser i fleng inn i sin sjarmerende og underholdende krim. 

Han er en galantier i sin omtale av kvinner og sjarmerende gammelmodig i språk og form. 
