Film:Dagens RoboCop 

Visst går det an å lage ny, storslagen actionunderholdning av gammel kultfilm! 

Vi snakker «RoboCop», opprinnelig en knallhard, dystopisk og anarkistisk voldsfabel fra 1987, signert villmannen Paul Verhoeven. 
Dagens «RoboCop» er laget av brasilianske José Padilha, mannen bak «Tropa de elite»-filmene, nå i Hollywood-pakning. 

Det går forbausende bra for brasilianeren. 
Ettersom den opprinnelige filmen er 26 år gammel, skal vi ikke fordype oss for mye i sammenlikningen. 
Bortsett fra dette: 
Originalen er en «ekte» sci-fi; et fritt blikk inn i en mulig fremtid. 
Dagens film er mye mer en samtidskommentar. 

For øvrig handler det om det samme: 
RoboCop er halvt menneske, halvt robot, i politiets tjeneste. 
Supereffektiv, selvfølgelig. 
Men filmens moralske dilemma og handlingens omdreiningspunkt er spørsmålet: 
Hvor mye maskin; hvor mye menneske? 

«RoboCop»-ideen har hatt talløse avskallinger i populærkulturen. 
Det fine - og kanskje overraskende - med denne re-maken, er hvor godt den er laget: 
Intelligent, kompetent og reflektert. 
Og helt klart dynamisk nok i de rene action-sekvensene. 

Vi lever i en tid da den mekaniserte krigføring er blitt hyperaktuell. 
En hovedutfordring blir da selvfølgelig hvor mye menneskelighet som kan overleve i «det godes tjeneste»: kan et samfunn som forsvarer seg mot sine fiender med mekanikk, overhode bevare sin humanitet? 

Akkurat dette poenget blir sterkt understreket av Samuel L. Jackson, som virkelig er i storform som ekstremt høyreorientert talkshow-vert. 
Svenske Joel Kinnaman passer glimrende i hovedrollen, med sin blanding av staut handlekraft og mannlig sårbarhet. 

Gary Oldman lager et nyansert professor-portrett som cyborgens konstruktør og Michael Keaton rett og slett god som våpenkapitalisten. 

En smule sideblikk på den globale handels- og produksjons-balanse får vi dessuten, også. 

Joda, dette er tenksom og effektiv actionunderholdning av glimrende kvalitet. 
