BOK:De andres liv 

BOK: 
Skarpt og sørgelig om hverdagslivets jag etter vind og parforholdets evinnelige dragkamp. 

Marit Eikemo: 
Gratis og uforpliktande verdivurdering. 
Roman. 
221 sider. 
Samlaget. 

”Gratis og uforpliktande verdivurdering” av Marit Eikemo (f. 1971) handler ytre sett om et ordinært boligkjøp, men får snart store følger for de middelaldrende småbarnsforeldrene Hanne og Andreas, som har vært litt treigere enn andre med hensyn til barn og karriere. 

Hun jobber i et analysebyrå, han er frilansjournalist på dårlige korttidskontrakter. 
De er lei av å se på at de slanke, pene og vellykkede vennene, som springer maraton i europeiske storbyer flere ganger i året, etablerer seg i store villaer med hage, får hytte på Geilo og drar på dyre ferier til Frankrike. 

Når Lerkevegen 41 kommer for salg, øyner særlig Hanne en mulighet til omsider å få de andres liv, et vakkert hjem der ”alt det minnerike frå barndomen skal skje” (s. 6) og der hun selv blir ”ei slik mor som kjem springande etter ungane med hjelmane deira” (s. 102). 

Lerkevegen er nok ingen tilfeldig adresse, ettersom Hanne virker nærmest desperat etter å skape seg et idyllisk lite dukkehjem. 
I møter med bankens rådgiver, eiendomsmeglerne og en kundeveileder hos Ikea viser hun seg som et skjørt menneske som husker oppveksten som et sammenhengende mislykket forsøk på å gjøre moren glad. 

Etter som budrunden nærmer seg, stressnivået når faretruende høyder og opptil flere vinflasker tømmes, tilspisses også parforholdet. 
Gammel mistillit flyter opp til overflaten og alle skjelettene ramler ut av skapene. 

Andreas har slått seg til ro med at livet ble som det ble, mens Hanne hele tiden vil noe annet og noe mer. 
Til slutt utvikler det seg til en krangel om hvem som egentlig har dratt lasset i alle disse årene. 
I et tett, intenst og overraskende kammerspill av ibsenske dimensjoner, der det ulmer av svik, løgn og uforløste anklager mellom dem, kastes dermed forholdet ut på de sytti tusen favners dyp. 

Eikemo har i sine romaner vist seg som en skarp og observant skildrer av norsk samtid, og denne romanen føyer seg slik inn i det som synes å være en indre tematisk sammenheng i forfatterskapet; men med kanskje større alvor og mindre satirisk brodd enn forgjengerne. 
