Solid om Lillesands historie
Berit Eide Johnsen har en uovertruffen lokalkunnskap om Lillesand som har ført til en særdeles lesbar bok om byens historie. 

For to hundre år siden var Lillesand et livskraftig, men lite strandsted. 
I 1801 hadde stedet så vidt over hundre innbyggere, og Brekkestø og andre uthavner mellom Lillesand og Kristiansand hadde like høyt eller høyere folketall. 
Et halvt århundre senere hadde Lillesand fått formelle ladestedsrettigheter, og befolkningen var mangedoblet, mens uthavnenes storhetstid var i ferd med å ebbe ut. 

Om denne ekspansive og spennende perioden handler Berit Eide Johnsens nye bok om Lillesands historie. 

Det ambisiøse prosjektet «Lillesands historie» har rundet ti år, og det begynner å bære frukter. 
Prosjektet er et samarbeid mellom Lillesand kommune og Lillesands Sparebank, og skal etter hvert munne ut i åtte bind (!) med gårds- og slektshistorie for de tidligere kommunene Høvåg og Vestre Moland (tre av dem er utgitt til nå), i tillegg til tre bind med mer generell historie. 

I disse dager foreligger altså bindet som tar for seg perioden 1800 til 1850. 
Det er blitt en særdeles lesbar bok. 

Det er ikke bare tettstedet Sanden, det senere ladestedet Lillesand, som er tema. 
Hele området innenfor dagens kommunegrenser omhandles. 

I et interessant innledningskapittel reflekterer Eide Johnsen over temavalg, geografisk avgrensning og metode, og hun peker på forhold som både binder sammen og skiller de ulike delene av storkommunen, og først og fremst på forskjellene mellom Høvåg, med sin tradisjonelle sterke tilknytning vestover, til Kristiansand, på den ene siden og Vestre Moland og Lillesand på den andre. 

Videre tenker hun høyt om sin egen bakgrunn og rolle, og fordelen og ulempene det medfører å være så tett knyttet til Lillesand som hun er gjennom egen slektsbakgrunn, oppvekst og voksenliv. 

Fordelene overgår klart ulempene, synes denne anmelder. 
Berit Eide Johnsens uovertrufne lokalkunnskap matcher utmerket hennes generelle kjennskap til perioden og temaene hun har valgt å fokusere på. 

Hun har funnet en god balanse mellom lokalt, nasjonalt og internasjonalt utblikk. 
Næringslivet og spesielt skipsfarten har fått behørig plass, og det samme har årene med krig og kaperfart, samt utviklingen av det lokale selvstyret. 
