Plateanmeldelse:Prefab Sprout - «Crimson/Red» 

Tilbaketrukket vidunderbarns triumf. 

Paddy McAloon byr på den første ordentlig nye Prefab-platen på 12 år, med tidløs, poetisk drømmemusikk. 
Hans omgang med skrive- og produksjonskunsten er like formfullendt som alltid. 

56-åringens inderlige stemme og romantiske sangstil er ikke til å ta feil av. 
Musikken er voksen pop som aldri lar fiffige bestanddeler gjøre annet enn å dyrke og støtte opp om tekst og melodi. 

Stilmessig snakker vi senåttitalls Prefab, gladere enn på «Steve McQueen», mindre humoristisk enn på «From Langley Park To Memphis» (1988). 

«Where are your dreams, did they all fade away?», spør McAloon, som aldri har vært redd for å pirke der det gjør vondest. 
«Crimson/Red» beviser at tapte drømmer gjør seg umåtelig godt i musikk. 

BESTE LÅT: 
«The Dreamer» 
