Black Eyed Peas-monsteret bør fistpumpes i mellomgulvet
Gauling, eurodancerytmer og platte rim over hele linja. 

ALBUM: 
Som om det utspekulerte hitgeniet Will.I.Am ikke hadde gjort nok skade allerede i år (han var blant annet sterkt medvirkende til å forkleine Nicki Minajs etterlengtede debut med en av årets desidert minst attråverdige låter), kommer han nå med ny plate med sitt larmende dancepoprap-band The Black Eyed Peas. 

På «The Beginning» er hver låt overlesset med gauling, eurodancerytmer, svulstige synthriff, platte rim («I was born to get wild, that's my style») og filtrerte stemmer som insiterer på at vi må gå bananas og feste som gale. 

I korte øyeblikk lykkes kvartetten med å skape fengende klubbpoppassasjer som er vanskelige å motstå, det er tross alt Will.I.Am som produserer, og Chic-samplende «Fashion Beats» er kanskje inne på noe. 

Likevel er dette albumet først og fremst kvalmefrembringende og nedstemmende i all sin kalkulerte hulhet. 

Hør bare på «XOXOXO», som ikke bare prøver å referere til et «ungdomsfenomen» på aller klammeste hvis, men i tillegg leveres med partyoppfordringer på liksom-tysk: 
«Thiz Iz Big Mega Love Zong for Ze Loverz». 

Resultatet er dermed en innholdsløs og masete majuskelmusikk hvis magre kvalitet er at den vil makte å framprovosere noen sekunder med fistpumping på et overfylt dansegulv eller i aerobicsalen. 

Den eneste håndpumpingen undertegnede får lyst til å bedrive mens «The Beginning» spilles av, er imidlertid i form av et paralyserende knyttneveslag mot Black Eyes Peas-monsterets mellomgulv. 

Bare så det endelig kunne bli litt fred å få. 
