Simmene får årstider
«The Sims» har gitt oss evigvarende hverdag i spillformat. 
Nå setter årstidene farge på tilværelsen. 

De små menneskeaktige simmene i «The Sims 2» har hittil levd sine liv i en ubestemmelig, evigvarende årstid uten verken snø, solbrenthet eller tomatavlinger. 

Det kan derfor nå virke som om gartnere og snø-entusiaster har fått komme til orde hos utviklerne i EA-selskapet The Sims Studio. 
«The Sims 2: Årstider» nyanserer hverdagen med foranderlige årstider, utendørsaktiviteter og enda mer hagearbeid. 

Jeg skal ikke nekte for at tilskuddet har en positiv effekt på spillopplevelsen. 
Det føles straks mer meningsfullt å fyre opp i peisen når høstvinden uler utenfor, og snøballkrig er underholdende selv om det kun er mellom simmene på skjermen. 

Når simmene løper til vinduet for å se verden bli hvit etter en lang rustfarget høst, husker man fort den barnlige gleden man selv hadde ved vinterens første snøfall. 

Men det er allikevel verdt å merke seg at det er snakk om nokså små nyanser, nyanser som mister sin effekt etter noen omganger. 

Gartneren får dessuten en mer sentral rolle enn før. 
«Hageklubben», en slags kontrollinstans for simmenes hager, sender ut kontrollører for å inspisere medlemmenes hager og sørge for at de holder orden på floraen. 

Medlemsskap forutsetter en velstelt, sunn hage så det gjelder å huske gjødsling og vanning av kjøkkenhage, frukttrær og planter. 

Enkelte værknyttede fenomener er heldigvis utelatt: leire og søle som sniker seg inn yttergang og stue er ikke å finne. 
Vinteren byr på herlig ren, offwhite klabbsnø, perfekt til snøballkrig og lek. 
Sørpen og glattføret de fleste av oss i Norge har hatt mye erfaring med er derimot elegant utelatt. 

Året får dermed en idyllisk, idealisert fremstilling og er fremfor alt en stemningsskaper som gir litt mer dybde og nyanse i de ellers så dagligdagse simme-livene. 
Simmene lever fortsatt i en evig hverdag, men man får en bedre følelse av tiden som vandrer av gårde i takt med forandringene i naturen. 

Det hadde muligens vært interessant å se hvordan simmene ville klart seg i noe mer ekstreme vær og vind-forhold - kanskje ikke helt på høyde med de masseødeleggende tornadoene og jordskjelvene vi kjenner fra «SimCity»-spillene - men noen reale orkaner og litt haglevær ville kanskje vært på sin plass. 

Jeg hadde på forhånd håpet på noen komiske, virkelighetsbøyende værfenomener som flyvende simmer med paraplyer à la Mary Poppins eller en humoristisk fremstilling av gamle værguder, men utvidelsespakken har stort sett valgt å holde seg tett til virkeligheten. 

Den morsomste nyvinningen er etter min mening nettopp den som lar simme-verdenen bryte med virkelighetens lover. 
Det er noe ytterst vidunderlig over de hageelskende simmene som forvandles til grønne plante-simmer etter å ha tilbragt for mye tid i det grønne element. 

De naive hybridene av plante og sim vandrer lykkelige omkring som før, uten andre behov enn vann, solskinn og kjærlighet. 

Dessverre kollapser likevel «The Sims 2: Årstider» av sitt største problem: mangel på innhold. 
Til tross for stemning, tomatplanter og snøvær sitter man igjen med inntrykket av at utvidelsespakken ikke er verdt prislappen. 
