Madness:«The Liberty Of Norton Folgate» 

(Lucky Seven/Playground) 

Erkeengelsk ensemble feirer 30-årsjubileum med konseptuelt minimesterverk. 

Madness' mest ambisiøse album siden «The Rise And Fall» (1982) tar utgangspunkt i «fristaden» Spitalfields, og benytter seg av bydelen som et mikrokosmos for å lage musikk som låter som den engelske hovedstaden føles: 
En urban mosaikk av ekstrem enormitet. 
Høyt spill fra et band hvis forrige langspiller var en samling coverversjoner av gamle ska- og reggaefavoritter. 
Det bemerkelsesverdige er at gruppen her har begått sin mest helstøpte og trolig også beste samling sanger noensinne. 

Vi som foretrakk det brumsteinsmelankolske Madness fremfor de tidlige årenes ska-etterapende «nutty boys», har mest å hente. 
Platen vil riktignok neppe avføde hitsingler à la «Our House», men det er gjennomgående musikalsk vitalt og tekstmessig tenksomt. 
Arven fra The Kinks' «Village Green»-æra og den pittoreske popen til mellomperiode-The Beatles (cirka «Penny Lane») er både stor og stolt, idéoverskuddet ikke til å ta feil av. 

«We are London», synger de. 
Det er helt riktig. 
Bravo! 

ANBEFALTE KJØP: «We Are London», «Sugar And Spice», «Dust Devil», «Idiot Child», «NW5». 
