Forløsende rytmebrudd
Endelig er "Game of Thrones" tilbake. 
Det er bare å glede seg. 

George R. R. Martins grensesprengende fabler fra den fiktive verdenen Westeros har nådd sin fjerde sesong, og det ser ikke ut til at de mange intrigemakerne tar pause. 
De tre første episodene som er blitt gjort tilgjengelig for anmelderne, er imidlertid ikke like spekket med vold, blod og generelle grusomheter som det vi husker fra den voldsomme avslutningen på forrige sesong. 
Derfra husker vi blant annet at det ble en god del færre rollefigurer å holde styr på, men vær trygg: 
Flere personer dukker opp. 
Og noen virkelig forløsende øyeblikk oppstår. 

Når fjerde sesong starter, er Lannister— og Tyrell-familiene i full gang med å planlegge bryllupet mellom den usedvanlig ufyselige kong Joffrey og den langt mer behagelige, men også mer utspekulerte, Margaery Tyrell. 
Sansa Stark sørger over sine familiemedlemmer som ble drept under seriens forrige store bryllup, mens Joffrey gjør en iherdig innsats for å feire de samme drapene. 

Stille før stormen 

Blant bryllupsgjestene som strømmer til King's Landing i innledningen av denne sesongen, er Oberyn Martell og hans elskerinne Ellaria Sand. 
Paret har en seksuell appetitt som overgår det aller meste, men det blir snart klart at bordellbesøkene bare er et tidsfordriv på vei mot Oberyns egentlige ærend i byen: 
Å hevne drapet på sin søster Elia. 

Som vi forstår er de tilsynelatende fredelige forholdene i sesongens innledende episoder nødvendigvis forbigående, og det blir ikke lenge til voldsorgiene bryter løs igjen. 

Selv om mange av hendelsene innledningsvis dreier seg om maktspillet i hovedstaden, skjer det saker og ting i distriktene også. 
Jon Snow er tilbake etter at han mer eller mindre frivillig har infiltrert villmennene på nordsiden av muren, og han advarer om at kongen deres legger planer som kan sette hele styrken av svartkledde murvoktere i fare. 

I motsatt ende rykker Daenarys Targaryen stadig nærmere. 
På sikt ser hun for seg å innta Jerntronen som Joffrey for tiden regjerer fra, men hun er også opptatt av å opprette rettferdighet og avskaffe slaveri på veien. 
Det kan hende reisen drar ut litt, for å si det sånn. 

Solide skuespillerprestasjoner 

Serieskaperne har ikke nektet seg spesielt mye, og både voldsorgiene og sexorgiene er overdådige på en måte som balanserer farlig nær parodien. 
Når de likevel redder seg inn, skyldes det ikke minst de mange solide skuespillerprestasjonene. 
Peter Dinklage, som spiller Tyrion Lannister, er uovertruffen som den vittige, smarte, men også dypt sårede dvergen. 
Maisie Williams, som spiller den råtøffe guttejenta Arya Stark, imponerer også. 
Hun har en nydelig mimikk som til fulle får fram hvordan Arya slites mellom sorgen og hevntrangen, og om hvordan hun motstridende er i ferd med å utvikle et slags vennskapsforhold til Sandor "Hunden" Clegane, en mann som lenge har vært med i aftenbønnregla over folk hun akter å ta livet av når anledningen byr seg. 
