Popjazzplagiat
Det særegne lydbildet til Pat Metheny Group lurer ofte i bakgrunnen når plate nummer to fra hardingen Gisle Torvik gjør sine runder i cd-spilleren. 

Gitaristen fra Tørvikbygd har alliert seg med vokalisten Hilde Norbakken og laget en plate som i løpet av snaue tre kvarter og ti melodisterke låter til stadighet forsyner seg av den amerikanske gitaristens lydrike. 
Kun ved et par anledninger klarer Torvik å befri seg fra stempelet av å figurere som en Metheny-wannabe. 

For hangen til å bruke tette syngende Metheny-riff over lett rullende rytmer blir tidvis påtrengende og nesten plagsom: 
I mine ører opplever Torvik som en musiker som ikke helt har klart å finne sin egen stemme. 
Det er synd, for Torvik er vitterlig en dyktig gitarist med finslepen teknikk, men han mangler opplagt en personlig signatur i det han foretar seg. 

Dette lett fordøyelige popjazz – passe pregløs og med en sjarmfaktor som, spor for spor, dessverre nærmer seg frysepunktet. 

GEIR DAHLE 

Enig med vår anmelder? 
Si din mening her! 
