Snilerevyen 2019:Denne revyen er blitt et kunstverk 

Snilerevyen viser finger til hele revysjangeren. 
Likevel er den skrekkelig morsom. 

Det hele begynner med en mørklagt scene, der to stemmer diskuterer hva de skal kalle årets revy. 
«Snus i dusjen» kanskje? 
Det er jo både norsk og komfortabelt. 
Dette leder til nummeret «musikalsk transkribering av møtet der vi kom på navnet til revyen». 

Revyfolkene synger at de velger en emoji som tittel av kommersielle årsaker, slik at markedsføringen av revyen kan gå som en farsott. 

Men allerede i neste nummer går revyen ut av sitt gode, kommersielle skinn. 
To vikinger er ute for å slakte deprimerte mennesker. 

Og hvem er egentlig vikingene? 
Jo, Aftenpostens anmeldere selvfølgelig. 
Slaktingen av tristhet blir imidlertid snudd på hodet, da vikinganmelderen får et dødsbudskap og selv blir bærer av sørgmodighet. 

Høres det rart ut? 
Ja, og langt rarere – men også mye morsommere – skal det bli. 

Fra bukselomme til revyparodi 

Elevene fra Lillestrøm videregående skole er kjent for å lage både manus, scene og musikk helt selv. 
I år har de imidlertid også fått med seg Tarjei Sjøberg og Andreas Gregersen som i fjor gjorde stor suksess med Skirevyen. 

Førstnevnte ble nominert til årets skuespiller og fikk prisen for årets sketsj med en sang om humorgudens angrep på Sylvi Listhaug. 
Selve Skirevyen foregikk forresten inne i en bukselomme. 

I år gjør de narr av alt som heter konsept og revykonvensjoner. 
Konseptteksten er skamløst rappet fra fjorårets Munchrevy, mens sluttekstene er alt fra Per Fugelli-sitater, utsagn om Van Gogh (en hyllest/parodi til Nanette på Netflix?) til undertegnedes anmeldelse av OHG-revyen. 

Hele veien beveger Snilerevyen seg på en uklar linje mellom parodi og ironi, metagrep og genuine sketsjer. 
Hvert eneste nummer ender med å bli noe helt annet enn først antatt. 

Du tror du ser en sketsj om gynekologi, og ender med å skamme deg over å le av voldtekt. 

Du tror du skal se atter en postmodernistisk merkverdighet, og ender i en lokalrevycountrysang om Kløfta, som både er morsom og urovekkende på en gang. 

Sært, gøyalt og krevende 

Det går an å se på Snilerevyen 2019 som en sær, men gøyal revy. 
Men det går også an å se på den som en slags postmodernistisk kommentar til vår tidsalder. 

Hva er moral? 
Og finnes det noe som er sant? 

Det beste med denne revyen er likevel de originalskrevne sketsjene. 
Nummeret Helsesista lykkes for eksempel med både å parodiere den digitale helsesøsteren og å vise et homoparodinummer som er fryktelig drøyt og svært smart på en gang. 

Snilerevyen er i konstant opposisjon til sitt publikum. 
De vil at du skal følge med, le hemningsløst og deretter reflektere over din egen latter. 

Du føler deg litt som kongen som blir underholdt av hoffnarrene, og ikke helt forstår at det er deg de gjør narr av. 

Stort skuespill i Lillestrøm 

Alle skuespillerne har dette revykonseptet under huden. 
Men særlig tre av dem briljerer i de mange lagene med avslepen ironi, tydelig overspill og plutselig underspill: 
Ida Oldeide Hay, Aurora Sunde og Snorre Kind Monsson. 

Sistnevnte går inn i alt fra homosketsj, til gynekolog og barnearbeidsleder med grenseløs fysisk komikk og stor scenisk intelligens. 

Han er en skuespiller som alltid har en ekstra vri, som pusher hver en sketsj litt lenger – og som i det hele tatt er grunn nok til å bruke en kveld i Lillestrøm. 

Det er imidlertid lett å se at denne revyen er starten på flere kunstnerskap. 
Snilerevyen 2019 er nemlig langt mer enn en emoji, den er et revykunstverk. 
