Bokanmeldelse:John Williams: 
«Stoner» 

For en bok! 
John Williams glemte perle fra 1965, «Stoner», er i all sin stillferdige langsomhet et mektig epos om et liv. 

Litteraturen er full av uoppdagede perler. 
«Stoner» er en av dem. 
Boken utkom i 1965 i et opplag på slunkne 2000. 
Og ble fort glemt. 

40 år senere ble den gjenutgitt i en amerikansk klassikerserie. 
«Den beste amerikanske romanen du aldri har hørt om», fastslo The New Yorker. 
Berømte forfattere trykket den til sitt bryst. 
Utenlandske forlag ble nysgjerrige. 
Og langsomt – like langsomt som bokens handling skrider frem – er den glemte romanen i ferd med å erobre verden. 

Den ytre handlingen lar seg lett oppsummere: 
Bondesønnen William Stoner begynner å studere agronomi. 
Han skal overta familiegården, men lar seg – noe overraskende – fengsle av litteratur og språk. 
Til slutt frasier han seg gården og velger en akademisk karriere. 
Som universitetsprofessor blir han en eksentrisk skrue. 
Han lever i et kaldt ekteskap, han forelsker seg i en yngre student, han støter på motgang på universitetet, og til slutt dør han. 

Et liv, kort og godt. 

John Williams' språk – nydelig oversatt av John Erik Bøe Lindgren – er neddempet og tilsynelatende enkelt. 
Men underteksten er rik. 
Alt det usagte vibrerer mellom linjene. 

I korte riss skisserer Williams hva det vil si å være menneske. 
Hans innsikt i menneskesinnet synes grenseløs. 
Presist og tidvis poetisk oppsummerer han ulike menneskers karaktertrekk og skjebner. 

Det er ikke godt å si hva det er ved denne boken som griper fatt i deg. 
Som all stor litteratur rommer den noe udefinerbart – ja, noe magisk – som du hele tiden fornemmer uten helt å klare å sette ord på det. 

Det skjer ikke så mye. 
William Stoner vakler gjennom tilværelsen. 
Dagene går. 
Årene går. 
Små og store hendelser fletter seg i hverandre. 
Og plutselig en dag er det hele over. 

Akkurat så meningsløst – eller meningsfylt? – er et liv. 

Deler av boken er vond å lese. 
Deler fyller en med oppstemthet. 
Jeg tror du skal lete lenge for å finne en likeglad leser. 

Et lavmælt mesterverk. 
