Susannhetens time
Susanne Sundfør er trygg som et fjell når hun avslutter Øyas første dag. 

For kun få år siden holdt Susanne Sundfør seg bak pianoet når hun spilte konserter. 
Som oftest var blikket vendt nedover, og hun kommuniserte sjelden med publikum. 

Den tiden er definitivt over. 
Artisten som møter oss på Sjøsiden etter at mørket har senket seg onsdag kveld, har utviklet seg og modnet så mye på kort tid at det er vanskelig - men gledelig - å skjønne at vi har med samme dame å gjøre. 

Etter kun to låter spør en entusiastisk Sundfør om publikum har det bra - og konkluderer med at "jeg elsker dere allerede". 
Dessuten danser hun - og viser at det å tilføre nye elementer i konsertpakka ikke naturligvis trenger å skje på bekostning av det tidligere fokuset, som jo er det aller viktigste; å fremføre låtene på utmerket vis. 

Fra åpningslåta "Diamonds" - hentet fra årsferske The Silicone Veil - er det klart at vi har med en mesterlig artist å gjøre. 
Tung bass, mørk tematikk, elektronikk, dramatisk lys og fine instrumentvalg som cello sammen med Sundførs karakteristiske, gjennomtrengende stemme skaper en spenning rundt Sjøsiden som holder gjennom hele konserten. 

Sundførs geleider oss modig og trygt gjennom mørke låter som "The Silicone Veil" og "Among Us" før singelen "White Foxes" generer allsang midtveis i settet. 
26-åringen balanserer hele veien det eksentriske mot det fengende på perfekt vis. 
Som scenepersonlighet er hun sjarmerende, men beinhard - og det er aldri noen tvil om hvem som er sjefen denne kvelden. 

Konserten spenner fra det helt nedstrippede med Sundførs stemme som eneste bærebjelke til voldsomme, utagerende partier. 
På samme måte veksler hovedpersonens stemme mellom å ligge i det lyse, klokkeklare leiet og det dype og fengslende. 
Bandet hun har med seg gjør også en utmerket jobb - de utfyller og tilfører det som trengs for å holde på publikum gjennom hele konserten. 

Store deler av tida byr konserten på akopalyptisk stemning med massive inntrykk. 
Mot slutten sliter dessverre lydanlegget litt - men avslutningslåtene "The Brothel" og "It's All Gone Tomorrow" reddes inn av energien som legges i fremførelsen, og byr på elektrisk stemning. 

Tidligere har artister som Fever Ray og Lykke Li skapt magi på Sjøsiden sene øyakvelder. 
I år ble det klart at vår egen Susanne Sundfør klarer det på like godt vis. 
Låtene hennes er nydelige på plate - men må oppleves live for å komme fullstendig til sin rett. 
