Vi har alle stått med den tangaen i neven i en frekk butikk og lurt på om kånemor vil bli hoien.Sant? 

ANMELDELSE: 
Hans Morten Hansen vet hvor tangaen trykker, og han forteller historien bedre enn de aller fleste. 

Stand up, Hans Morten Hansen: 
«Game of Hansen», Stavangeren, onsdag kveld. 
Regi: 
Pål Mangor Kvammen. 

Etter "50 Shades of Hansen", mannens fjerde soloshow, tok det fullstendig av for Hans Morten Hansen. 
Kombinert med litt TV-Gullestad-oppdrift spilte han sitt fjerde show over hundre ganger. 
Vi har med en rutinert fagmann å gjøre, en som kan alle triksene, en som har det naturlig i seg og en som vet hvor tangaen trykker. 
Mer om det snart. 

Noen av de beste passiarene Hansen har, med seg selv, naturligvis, er når han går tett på sitt eget. 
Han har en fornøyelig omgang med sin egen tendens til manko på tynn kropp, for eksempel. 
Det e godt løge, men også morsomt når han legger ut om sitt forsøk på å kurtisere sin kone med innkjøp av tanga. 
Sant? 
Njæææ. 
Litt billig tema? 
Njæææ, men det er heller ikke poenget. 

Hansens kanskje største forse er måten han forteller historier på, om de er aldri så oppdikta. 
Det er en kunst å holde dem korte nok, spe på med akkurat pass mange avstikkere, vite hvilke formuleringer som sikrer både latter og framdrift og vite når man tar en liten pause for at latteren skal få utfolde seg. 

Historiefortelling 

Ikke alle delene av "Game of Hansen" er sprutløgne. 
Noen vil sikkert savne flere strekk med akutt åndenød. 
Men asså: 
Den enkle og tidvis masete oppspill-punchline-oppspill-punchline-oppspill-metoden mange komikere bruker trenger ikke Hansen. 
Det er ikke hans stil. 
Han forteller, og han gjør det godt. 
Om den gangen man - i fart - måtte spole båndet på kassetten i bilen med en blyant. 

Om hvordan hukommelsen svikter, om hvor fælt det er å holde seg når naturen ønsker vannlating og så videre. 
Svært få kan fortele som Hansen, derfor holder han seg stort sett unna åpne dører som Trump og andre ting i nyhetene. 
Kona og ungene nevnes selvsagt, gamle kamerater like så, men først og fremst handler det om Hansen og det han opplever, som vi andre også kjenner oss litt igjen i. 
Vi har kanskje ikke spylt naboens hus full av kloakk (neppe Hansen heller), men vi kjenner typen. 
Vi har alle stått med den tangaen i neven i en frekk butikk og lurt på om kånemor vil bli hoien. 
Sant? 

LES OGSÅ: 

Utgangspunktet er hverdagslige ting med en tvist. 
Det er sagt mange ganger om Hansen at han har en voldsom observasjonsevne, og kombinert med et litt spesielt sammenskrudd indre gir det seg resultat i mange festlige øyeblikk og et par reale latterkuler. 

Vi har alle...sant? 

Så bryter han det fint opp med noen triks. 
En kort avdeling der han lager 17 ordspill på James Bond-filmer, et slags humoristisk idrettsinnslag, eller han brekker av to ganger med litt musikk og Oscar-verdig skodespel. 
Han smeller til med overdrivelsene, med ordspillene og med litt noldus-mimikk akkurat når det trengs. 
Når Hansen viser hvor tangaen trykker...vi har alle vært der. 
Sant? 

Et par steder kunne nok blyanten vært kvesset enda litt. 
Homsevitsavdelingen kunne for eksempel trengt en liten make over. 
Kanskje noen vil savne et "Ikea-moment", for dem som har fulgt Hansens tidligere show. 
Men jevnt over der dette voldigt goe sjiid. 
Hansen er en av oss, bare med skarpere blikk, litt friskere formuleringer og litt giftigere tunge. 
Det er definitivt verdt å få med seg. 
