Aldri lei seg
Sangeren August Alsina representerer en motreaksjon til overemosjonell r&b. 

I den gjenoppblussende r&b-sjangeren har vi blitt tildelt en rekke sørgmodige artister. 
De låter ofte tristvakkert og bestandig alvorstungt. 
Sånn sett gir New Orleans-alfahannen August Alsina en sårt tiltrengt dose. 
Her er det ikke overflod av melankoli som gjelder, men snarere en motreaksjon utarbeidet av breial fyr med en ganske fin stemme som leverer varene. 

Nitten år gammel ga han ut The Product. 
Et år senere fortsetter Alsina i samme spor på oppfølgeren. 
Med støtte fra storselskapet Def Jam baserer The Product 2 seg på ren musikkglede og et sterkt ønske om å formidle et uanstrengt forhold til damer, samt hverdagen. 
Og Alsina griner aldri. 
Over snedige, men oppstemte produksjoner synger han med fårete glis og hodet hevet. 
En hard bakgårdskar som crooner om damer, der altså. 

Sammenligningsgrunnlaget er ikke all verden, men parallellene til Jeremih eller en ung Trey Songz er på plass. 
Han imponerer stort, fra det spretne Jazze Pha-produserte tittelsporet til å være flåkjefta over en av årets bedre r&b-låter med synth-horn og skingrende gitar i “I Luv This Shit”. 

Han boltrer seg over fjorten kutt på miksteipen, men kunne med hell ha skåret vekk vekk et par-tre sanger. 
Men arbeidet han legger i de nevnte sangene, pluss “FGBP (Fuck Bitches Get Paid)", “Shoot or Die” - coverversjonen av Justin Timberlakes comeback-singel - eller klubbvennlige “Work”, er formidabelt. 
Eller i det minste meget lytteverdig. 

August Alsina har kanskje litt å gå på som låtskriver, men det føles sekundært: 
Tjueåringen har x-faktoren intakt. 
Den unge mannen styrker sin posisjon med miksteipen, og han beviser at han har mange gode år foran seg som en ekte r&b-thug. 
Det gleder. 
