Intelligent smertefilm
Ingenting kan være så ubehagelig fruktbart som kjedsomhet kombinert med smerte. 

Todd Fields «Little children» er en lang film, men den er voksen. 
Det er en ubehagelig film, men den er intelligent. 

Nederst i det store telleverket handler filmen om to mødre. 
Den ene elsker en forfulgt pedofil sønn langt inn i døden og beskytter ham til hun faller. 
Den andre mora drives av mote-feminisme, frihetsfantasier og ny-sjanse-romantikk og står på terskelen til å svikte barnet sitt for å få en ny mann. 

På lekeplassen treffer den umotiverte mammaen Kate Winslet pappaen Patrick Wilson. 
Begge lever i ulufta misnøye-ekteskap. 
For Winslet blir det en sjanse til å føle seg seksuelt tiltrekkende, mens den koneplaga Wilson egentlig bare har behov for å bli gutt igjen. 
Med sendrektig, men velformulert skjebneskyv nærmer historien seg noe ubehagelig som du aner, men ikke kan se. 
Rundt romansen ligger fortellinga om den ulykkelige pedofile og mor hans som en skitten rand som ingen vil vaske, fordi den skremmer. 

Unger som sover har engleansikter. 
Winslet er en av de mest intime skuespillerne i verden. 
Patrick Wilson oppleves som et funn. 
Todd Field er han som laget den geniale moral-leksa «In the bedroom» for fem år siden. 
Alt stemmer. 

Folk som vil nyte sin utroskap i fred, bør holde seg langt vekke. 
