Bergtatt i 70 høydeminutter
Fjellet har oss nå, her er årets suverene topptur for alle. 

En time og ti minutter om fjell? 
Okay. 
Er det spennende da? 
Fjell, ras, skred og selvopptatte klatrere lissom? 
Feil og atter feil. 
Dette er lava, nei, rasfare av superlativer fra første klassiske tone, Operahuset i Sydney, til nesten siste sveip fra Everest. 
Vi bøyer oss ved fjellets fot, selv om høydeskrekken sitter i magen konstant. 

Vi ble likevel aldri svimle av lykke annet ved å kikke inn i det spektakulære fra naturens eget bratteste nåtid og arkiver. 
Av det vi bivåner: 
Solnedganger, halsbrekkende fjellklatrere, fra dem som bærer de tyngste sekkene, fra diverse villmenn og -kvinner i løse lufta, fra mennesker som faller, smiler og gråter. 
På sykkel, i støvler, på ski og motorsykkel. 
Eller hengende telt. 
I storm, i fri flyt, på trynet, på brett, i fallskjerm og ut fra helikopter og alt annet vi mennesker bruker, og misbruker, fjellene til. 
Verden over. 
Året rundt. 

Vi fryktet at filmen kunne bli en samling postkort, fra diverse fantastiske fjellkjeder, som ville kjede oss, og på en måte er det vi får også, men det er aldri en overhengende fare for at filmen vil bikke over i en reisebrosjyre for å selge toppturer til Bolivia. 
Eller Sveits. 

Dette er filmen som tar fjellene på største alvor, hvis vi kan si det slik. 
Viser oss fjellets bergtatte historie fortalt med et poetisk og særs dramatisk og actionfylt språk. 
Med lidenskap, kunnskap og uten at vi blir dynget ned av journalistiske virkemidler der noen skal intervjues, om den eller den turen, eller om den eller den tragiske ekspedisjonen. 
Her glir alt opp i en høyere enhet, sømløst. 
Ja, vi lar oss forføre av fjellkjedenes tause språk. 

Vel, her beveger vi oss faretruende nær stupet. 
Det vil si det manuset Willem Dafoe gir stemme til,fra den britiske forfatteren Robert Macfarlanes «Mountains of the Mind», der noen av visdomsordene minner om Coelho. 
Men, dette overskygger aldri fjellets historie som er drivkraften og styrken i dette villeste eventyret av en film. 

Vi kjenner fort at fjellklatring neppe kommer til å bli oss, men «Mountain» viser også hvordan vi tar oss til rette via massefjellturisme. 
I alpene. 
Ved Stillhetens dal. 
I og rundt The Rockies. 

Men, først og fremst er «Mountain» et dirrende kjærlighetsbrev fra og til vår storslåtte natur, med eksepsjonell filming i alle mulige, og umulige vinkler, av Renan Ozturk. 
Ser vi glimt av den norsk fjellheimen? 
Griegs «Holberg-suiten, opus 40» er med. 
