Seal:«Soul 2» 

(Reprise / Warner Music) 

Jeg nekter å kalle dette soul. 

Når du plukker låter fra soulhistoriens aller mest gylne øyeblikk av soveromssoul 
- Marvin Gaye, Bill Withers, Teddy Pendergrass, Rose Royce - er det lov å forvente noe annet enn lyden av et glattpolert salongbord i glass. 
Faktisk er det godt gjort hvordan superprodusentene Trevor Horn og David Foster makter å av-soulifisere en plate på samme måte som her. 

Selv Seal mangler sex-sting. 
I det rette leiet er stemmen hans både behagelig og særpreget, men den er langt fra funky. 
Og det er synd at den ligger i dette ene leiet absolutt hele tiden, da blir det slitsomt. 
«Soul 2» er et sjeldent markedsorientert produkt mot masser så brede som mulig, men platen har fint lite med soul å gjøre. 

BESTE LÅT: 
«Oh Girl» 
