Middelmådig TNT
Spilte på Kick lørdag. 

Tid: 
Lørdag kveld 

Sted: Kick Scene 

TNT er tilbake i tungrocksjangeren etter å ha flørtet litt med andre ting på de to seneste platene. 
Deres nye album «Engine» har mottatt gode kritikker og er i så måte nesten som en aldri så liten comebackplate å regne. 

Det er tittelsporet fra den nye skiva som åpner ballet på Kick, men verken den eller påfølgende «Barracuda» engasjerer særlig. 
«Harley-Davidson» er imidlertid som skapt for livespilling. 
Ronni Le Tekrøs gitargrimaser når nye høyder mens han slår seg løs, og vokalist Tony Mills klarer til og med å lage litt liv i et ellers ganske tamt publikum. 
Herfra burde konserten egentlig bare blitt bedre og bedre, men ytterligere høydepunkter lar vente på seg. 

Den forhåndsannonserte videoinnspillingen av låten «Refugee» blir en ganske slitsom affære. 
Låten er kjedelig og monoton, og publikum mister fort interessen på tross av utallige oppfordringer om å lage liv. 
Når de i tillegg må gjennom låten tre ganger, blir man naturlig nok litt utålmodige. 

Diskusjonen om Tony Mills har det som skal til for å erstatte tidligere frontfigur Tony Harnell får være til en annen anledning, men utover i konserten på Kick virker briten rett og slett uengasjert. 
Det meste vi får av kvalitet er det Le Tekrø som står for. 
Midtveis går Mills av scenen og ovelater scenegolvet til gitaristen, som svarer med å slå fast for alle og enhver at han kan traktere instrumentet sitt som de aller beste. 

Generelt sett skriker tungrocksjangeren etter litt oppfinnsomhet. 
Altfor mange tror det er tilstrekkelig å skru gitarlyden på «heavy» og kjøre utbrukte harryriff med skrikende vokal. 
TNT har kanskje tidvis vært skyldig i det samme, men de har også laget et knippe klassikere som har skaffet dem en stor fanbase. 
Lørdagens konsert byr naturligvis på de fleste av dem, uten at vi lar oss imponere så veldig. 
«10.000 Lovers» bør være et høydepunkt på en TNT-konsert, men blir det ikke denne gangen. 
«Everyone’s a Star» og «Intuition» kommer også i middelmådige versjoner, før en mer vellykket utgave av bandets kanskje beste låt, «Seven Seas». 
Best av det nyere materialet er «My Religion» fra albumet med samme navn, men totalt sett er det for få høydepunkter på Kick til at vi kan si oss fornøyde. 
