Løst og lekent fra Lars
Lars Vaular kan rappe om å spise hot dog på Flesland, og det er verdt å høre på. 

Lars Vaulars produktivitet det siste året er inspirerende, og hans artistkarriere finner stadig nye former. 
Det siste slippet fra bergensrapperen i Oslo-eksil er «Loading…», en mikstape ikke helt i ordet rette forstand. 
«Loading…» føles som et overskuddsprosjekt - i ordets beste mening. 

De knappe seks låtene er på en eller måte tilbakeskuende stilmessig, det er ikke Vaulars mest innovative produksjoner, men de viser frem hans eksepsjonelle evne til å levere rap som harmonerer. 
«Håret e tebake» tar et oppgjør med forventningene til ham selv, fra utsiden. 
Tittelen er et nikk til at han har grodd ut den karakteristiske frisyren fra starten av karrieren. 
Låten føles musikalsk som en hommage til nettopp den tiden; tiden som relativt ukjent bergensrapper - tiden før han ble blant Norges største artister og avsluttet Øyafestivalen. 
«Min Feil (Nasrii) Remix» gir noe av den samme ukompliserte, dansbare lyttergleden kun Vaular kan by på. 

Andre momenter verdt å bite seg merke ved er «Hot Sauce», som vagt minner om den amerikanske rapperen MF Doom og hans album «Mm.. Food», hvor han fikk parallellene mellom mat og sex til å føles dønn naturlige. 
Lars Vaular kan rappe om å spise en hot dog på Flesland, og det er verdt å høre på. 
På «Loadin Beat 17» sier han det selv: 
«Og de spør meg: LV, når kommer du hem?» 

«Loading…» er ingen karrieredefinerende utgivelse, men det er heller ikke meningen. 
Det er en verdi i å høre en musiker av Vaulars kaliber leke med formatet, traske fritt mellom ulike lydbilder, å utforske fritt uten å måtte binde seg til albumets store, seriøse rammer. 
