Bonny Doon:Verd å merke seg 

Detroit-bandets andre plate viser at debuten ikke var et tilfeldig lykketreff. 

Bonny Doon: "Longwave" (Woodsist/Border) 

Det selvtitulerte debutalbumet til Bonny Doon gjorde fjoråret varmere, og Detroit-kvartetten har ikke glemt 2018. 
Bill Lennox og Bobby Colombo deler fronten, med trommis Jake Kmiecik og bassist Joshua Brooks bak. 

Kall det drømmende lo-fi, saktegående slackerrock, kosmisk americana, disig solskinnspop, Pavement på landsbygda, Bill Callahans venner eller lavmælt Velvet Underground; uansett er det deilig å lytte til. 

Forrige plate var på ingen måter spesielt støyende, men de har likevel dempet seg et par hakk. 
Mer i tråd med "What time is it in Portland" enn med "Summertime friends", hvis du har hørt debuten. 
Det bør absolutt du gjøre, og oppfølgeren skuffer ikke. 

Bonny Doon er et løfte om at sommeren en gang kommer, men vil den gjøre oss lykkelig? 
I should be happy, but I’m not, synger Lennox i "A lotta things". 

Beste spor: 
"A lotta things", "Take me away", "Try to be", "Part of me". 
