Nazismen - et skremmende varsel
Oversatt av Henrik Eriksen,334 sider. 
Kr. 339,- Schibsted 

Det har vært skrevet mangfoldige bøker om nazismen. 
Likevel spørs det om ikke Laurence Rees tar prisen når det gjelder det skrevne i vår egen tid. 
Hans bok har i alle fall høstet lovord over hele verden - for sitt innsyn i og forståelse av den brune pest som nær la Europa i grus, for sin oversikt og pregnans, og for sin sans for karakteristiske detaljer. 

16 år har forfatteren brukt på å intervjue en mengde overlevende nazister fra grasrota og folkedypet. 
Øyenvitner fra alle samfunnstrinn i Tyskland, gammelt folk som snart skal dø, og som har lite å tape ved å fortelle sannheten om det de var med på. 
Av og til også om sin manglende anger over grufullhetene de deltok i. 

Det er en rystende bok som først og fremst forteller om hvor dypt rotfestet i det tyske folk nazismen var. 
Mange har jo forsøkt å forklare det hele med Adolf Hitlers sterke personlige utstråling, hans voldsomme maktvilje og påvirkningskraft. 
Den var reell nok. 
Men han var ikke på noen måte en person som ble påtvunget det uskyldsanende tyske folk. 
Det valgte ham og hans grufulle evangelium i frie, selvstendige valg til å bli deres fører, ble ikke tvunget eller forført til noe som helst av ham. 
Rees later til å mene at Hitler bare utløste den nazisme som ble bygd opp i flesteparten av tyskerne etter 1918. 

Egentlig nye ting er det ikke så mange av i boken - bortsett fra vinklingen i de ofte enestående øyenvitneskildringene fra velkjente slag og begivenheter. 
Kampene om Moskva, Kharkov, Stalingrad osv. 
fremtrer for så vidt i et nytt lys. 
Men forfatteren er også opptatt av fenomen som ikke har vært så kjent som de burde: tyskernes utrolige grufullheter i øst, særlig under tilbaketrekkingen i 1944-45 og i kampene mot partisanene. 
Og de ledende nazisters mangel på en konsekvent politikk. 
Hitler hadde en utpreget forkjærlighet for det improviserte og tilfeldige. 
Han regjerte ikke, sier Rees, bare lot som, mens han i virkeligheten ofte lot seg styre av ønskene til smiskende byråkrater og sleipe øyentjenere. 
All planlegging og all politikk ble en fra-dag-til-dag-affære. 
En kaotisk virksomhet uten visjoner eller mål. 

Mye tyder på at Rees' bok fortjener den dom den har fått i deler av verdenspressen: en av de beste dokumentarskildringer som finnes. 
Om den farlige mentaliteten som blant annet førte til krigen i øst, «den mest blodige i historien», som han sier. 
En fryktinngytende advarsel til alle tenkende mennesker. 
