Her lukter det museum
Stjernespekket bakgrunnsmusikk med Kinks-helt. 

ALBUM: 
Ray Davies er en av rockens store poeter. 

Kinks hadde sitt helt egne særpreg i vrimmelen av britiske grupper på 1960-tallet; gitarhogget, det dype drivet, lyrikken. 

Få har brukt rock til å beskrive sin samtids omgivelser i samme grad som ham. 

På denne plata har han med seg 15 «venner», fra Metallica til Lucinda Williams, fra Springsteen til Bon Jovi, fra Alex Chilton til Jackson Browne. 
Svært party, fylt med stemmer og ståk. 

Perfekt produsert, på mange måter, skulle bare mangle. 
Likevel får plata meg først og fremst til å lengte intenst etter originalversjonene, rene og røffe, uten noe dill. 
Spilt inn den gangen de var friske, kommenterende, beske og ærlige. 

Og ingen visste om de kom til å bringe penger i kassa. 

Denne plata har et sikkerhetsnett like svært som solnedgangen over Waterloo Station. 

Nynnevennlig og halvnostalgisk bakgrunnsmusikk. 

Men den lukter museum. 
