Det er noe i Bodø-vannet
Kråkesølv tilbake i fin form. 

ALBUM: 
Det er åpenbart noe i Bodø-vannet som styrer unge musikere i retning den progressive rocken. 
Både Cold Mailman, Kollwitz og i sær Kråkesølv har gjort disse lune, langstrakte gitarmelodiene til sitt varemerke. 
Sistnevnte er nok det bandet som trekker postrocken i mest poppa retning. 
Det har de gjort med større og mindre hell siden debuten «Trådnøsting» i 2009. 

På sitt fjerde og selvtittulerte album er de tilbake i fin form. 
Plata er godt balansert mellom hektende, lett punka innslag som «Ikke rart vi blir sprø», melankolske sveip 
- «Etter økanes livslyst kom dødsangst», og de mer utpenslede, progressive innslagene som «I all enkelhet». 

Den konsise og ryddige tilnærmingen til materialet kler bandet godt. 
Det er lite som sporer av eller trekker ut i langdrag kun for å være alternativ. 

Først og fremst låter det lekkert, økonomisk og innbydende. 
