Med BMW 5-serie i siktet
Vi har kjørt Audis ferskeste på varierte veier i Portugal og har fått et godt førsteinntrykk av hva den nye premiumsedanen er god for. 

Så var tiden kommet: 
2011-modellen 
A6 fylte sju år og var dermed moden for utskiftning med en helt ny generasjon av den etter hvert tradisjonsrike premium-sedanen fra Audi. 
Den trengtes, for både Mercedes E-klasse og BMW 5-serie er i mellomtida kommet på markedet med mer hardtslående og høyteknologiske argumenter. 
Vi må vel rettferdighetens navn nevne Volvo S90 / V90 som en av konkurrentene. 

Prøvekjøringen av nykommeren begrenset seg denne gangen til sedanen – stasjonsvogna kommer seinere i år. 
Vi fikk kjøre bensinversjonen 55 TFSI og dieselmotoriserte 50 TDI. 

Litt historie 

I 1994 fikk merkets daværende storbil Audi 100 (generasjon C4), en overhaling og ansiktsløftning, og ble samtidig omdøpt til til A6. 
En helt ny A6 kom i 1997, og markerte starten på premium-æraen for alvor, posisjonert som den var som direkte konkurrent til BMW 5-serie og Mercedes-Benz E-klasse. 
Vi testet denne i 2,7 biturbo-versjon i år 2000. 

I april 2004 prøvekjørte vi den neste generasjonen, en betydelig større bil på over 490 centimeter i lengden som imponerte kraftig og ikke levnet noen tvil om at Audi tilhørte toppklassen blant premium-sedanene. 
Det er den etterfølgende generasjon C7, som kom i 2011, som nå viker plassen for generasjon C8 (C-serien er hos Audi benevnelsen på 100/A6-modellrekken, som deres øvre mellomklasse har hett siden 1968). 

«Ny» design, litt større 

Audi hevder selv at bilen har et nytt designspråk – for vår del konstaterer vi en videreutvikling av forgjengerens, med de nye stilelementene som kom med de nye generasjonene A7 og A8. 
Det betyr klassisk linjeføring ispedd skarpere konturlinjer og en «autoritær» front. 
Dette har med utformingen av lyktene å gjøre, samtidig med at den bredere single-frame-grillen er plassert lavere, flankert av brede og lavt plasserte luftinntak. 

Bilen har etter vår mening en noe større grad av visuell tilstedeværelse enn tidligere generasjoner, men den er utvilsomt tradisjonsbundet i den generelle formgivningen. 

Og det er en stor bil, enda en anelse større enn forgjengeren med sine nå 494 centimeter i lengden. 
189 centimeter i bredden gir også godt med albuerom. 
(Alle dimensjonene finner du i tegningene nederst i artikkelen). 

Romslig og oversiktlig 

Interiøret er typisk for den nye generasjonen Audi-modeller. 
Kupéen føles vid og luftig og fra førerplass er det god oversikt. 
Kvalitetsfølelsen er som forventet høy. 
Om kvelden er det mulig å velge den interiørbelysningen man ønsker – det er over 30 ulike fargetoner tilgjengelig. 

Det er ellers lett å finne en god sitteposisjon og justeringsmulighetene er mange, men for vår del fant vi setene vel faste i stoppen. 
Det gjelder også baksetene som for øvrig har godt med både benplass og klaring over hodet for voksne av normal høyde. 

Audi har svært lenge satset på å dyrke et høyteknologisk image, som uttrykkes gjennom slagordet Vorsprung durch Technik. 
Dette uttrykkes i A6-interiøret gjennom en mye større grad av digitalisering enn tidligere. 
Førermiljø og grensesnitt er nytt og tilsvarer logisk nok det som ble introdusert i nye A8 og nye A7 – den noe større kombi-versjonen av A6, som vi nylig kjørte test av her hjemme. 

Logiske knapper og det tidligere MMI-system (man/machine Interface eller grensesnittet mellom føreren og bilens systemer), er byttet ut med tre skjermer med trykkfølsom overflate, som krever en del oppmerksomhet. 

Trenden er jo mot stadig mer bruk av berøringsskjermer – men vi følte her at vi måtte trykke noe hardere enn vi skulle ønske. 
Under prøvekjøringen over to halve dager fikk vi ikke tid til å venne oss helt til det, og spørsmålet er, som vi har nevnt ved flere anledninger: 
Hvor trafikksikkert er det egentlig å ha et så skjermbasert system? 
For vår del savnet vi dreiehjulet fra det gamle MMI-systemet, selv om det er rikholdig informasjon tilgjengelig på det digitale instrumentpanelet (Virtual Cockpit) – en 12,3-tommers skjerm foran føreren som stort sett betjenes som før via venstre tommel og stort sett inneholder det man trenger å forholde seg til. 

10,1-tommeren øverst i dashbordet er delt inn i kategorier som snarveier og fungerer stort sett greit. 
Men vi husker fra A7 at vi slet litt med blant annet forhåndsprogrammering av radiokanaler, noe som ikke ble ettergått på de relativt få kjøretimene vi fikk med nye A6. 

Via 8,6-tommersskjermen nederst styrer klimaanlegget, men fungerer også som skriveflate når man skal stave navn til telefon og navigasjon. 
Det fungerer bra. 
Stemmekontroll er selvsagt også tilgjengelig, men foreløpig ikke på norsk. 

I tillegg til alle disse systemene, kan man selvsagt velge en HUD (Head-up display), som bidrar til å redusere tiden man fjerner blikket fra veien. 

Fossilmotorer 

Vi kjørte de foreløpige toppversjonene, A6 55 TFSI og 50 TDI. 
Audi har som kjent gått over til et nytt, og for de fleste relativt uforståelig, system for modellbenevnelse. 
Her er oversettelsen: 

55 TFSI er en 3.0 TFSI, V6 med 340 hestekrefter, og et dreiemoment på 500 newtonmeter. 
Bensinhybriden hjelper A6 fra null til 100 km/t på 5,1 sekunder. 

50 TDI er en 3.0 TDI, V6 med 286 hestekrefter. 
Dreiemomentet er 620 newtonmeter. 
Forbruket på denne er oppgitt til 0,55 liter per mil. 

Det ble ikke annonsert noen reell hybridversjon av nye A6. 
Men de 6-sylindrede motorene er utstyrt med det Audi drister seg til å kalle et mild-hybridsystem. 
Det er et ekstra elektrisk system på 48 volt, som kommer i tillegg til 12-voltsystemet. 
48-voltsystemet løper parallelt med 12-voltsystemet med egen konverter. 
Høyere spenning betyr at kabeldiameteren kan reduseres. 

En annen positiv effekt Audi understreker er redusert energitap. 
48-voltsystemet bygger på et litiumion-batteri som har bedre lagringskapasitet og kan levere langt mer strøm enn det tradisjonelle blybatteriet på 12 V. 
Totalt skal det kunne redusere drivstofforbruket med opptil 0,7 liter for hver 100. kilometer – 0,07 liter per mil. 

Til fordel for drivstofføkonomien bruker Audi også det nye quattrosystemet, som kobler ut hele mellomakselen når det ikke er behov for moment på bakhjulene. 

Styrer med fire hjul 

Ikke overraskende er A6 en god bil å kjøre, også her er forbedringene påtakelige – særlig om man setter kjørekomfort høyt. 

Som vanlig kjørte vi fullt utrustede toppversjoner og da følger det med justerbart understell og luftfjæring. 
Ikke nok med det: 
Her har man også muligheten til å velge firehjulsstyring, noe som har begynt å bre om seg – selv Renault Mégane, i Golf-klassen, tilbyr dette. 

I praksis gir det kortere svingradius og en smidigere forsering av svingene. 
Opp til 60 kilometer i timen svinger bakhjulene en anelse i motsatt retning av forhjulene, etter det dreier de i samme retning, for øket stabilitet i kurver og ved forbikjøring. 
Det er definitivt et lite pluss, men den helt store forskjellen i forhold til konvensjonell styring, merker vi ikke. 

Komforten er altså upåklagelig, og kjøreegenskapene utmerkede, men uten den skarpheten og kvikkheten vi finner hos konkurrenten BMW. 
Betryggende og forutsigbare, men ikke spesielt inspirerende, altså. 

Som A6, bare digital 

For å konkludere: 
Her har Audi på en forutsigbar måte tatt et godt produkt og gjort det enda bedre. 
Fokus under utviklingen har åpenbart vært på digital brukerteknologi og elektriske systemer samtidig som oppskriften fra forrige generasjon er bevart og videreutviklet når det gjelder design, plass og komfort og kjøreegenskaper. 

På den måten holder produsenten fra Ingolstadt tritt med sine konkurrenter fra München og Stuttgart, uten å utmerke seg spesielt. 
Tidligere Audi-kunder vil ikke bli overrasket – kanskje med unntak av det heldigitaliserte førermiljøet. 

Det gjelder nok også prisene – men disse er dessverre ikke kjent i skrivende stund. 
Saken vil bli oppdatert når de blir tilgjengelige. 
Bilen kommer på markedet til sommeren. 

Tekniske data: 

Reiseomkostningene til denne reportasjen er dekket av importøren. 
Les mer her 
