Plateanmeldelse:Valkyrien Allstars - «Farvel slekt og venner» 

Spellemenn i «åpen klasse». 

ALBUM: 
FOLKROCK 

Valkyrien Allstars 

«Farvel slekt og venner» 

Jeg fikk dette albumet som lydfiler på e-post. 
Brant dem til en CD - FFF (Fysisk Format Forever)! 
- og oppdaget først da jeg satt meg ned med tekstene at låtrekkefølgen var gal: 
CD-brenneren hadde sortert låtene etter lengde, fra korteste (2:21) til lengste (7:44). 

Effekten var som et hallingspark i magen. 
Etter en kjapp intro med albumets eneste hardingfeletypiske innslag, gikk platen over i en nedstemt innledningsfase, sunget i Tuva Livsdatters Syvertsen mutte nedre register. 
Deretter et meget vellykket eksperimentelt mellomparti, for så å tone langsomt ut med nesten tjue minutter dronete progfolk. 

Uansett rekkefølge: 
Dette er bandet i helt ny bunad, produsert og preget av Bugge Wesseltoft. 
Majorstua-folkrockerne tar en tur på Blå for litt kneppende, knirkete modernitet, og går deretter i kjelleren: 

«Farvel slekt og venner» er et hjertesykt og hardt gripende album, stappet med svart anger. 
Det har eksakt null folkrockende, livsbejaende bajaseri å tilby. 

Det kan bli vel «interessant» til tider. 
«Harpa» virker endeløs. 
Men dette er i særklasse bandets beste. 
Bemerkelsesverdig plate. 

BESTE LÅT: 
«Folkestadvisa» 

MORTEN STÅLE NILSEN 
