Nåde
Sterkt og vondt fra den norske polarnatten. 

Filmfestivalen i Berlin, 2012: 
Det er lett å glemme at Norge er et eksotisk land. 
Resten av verden ser på oss oppe i nord med undrende øyne, og lurer på hvordan nær fem millioner mennesker lever så tett på naturens brutale kår. 

Med nygjerrighet og respekt utforsker regissør Matthias Glasner Hammerfest og den nordnorske vinternatta i den tysknorske filmen Nåde. 

I møtet med været, naturen og menneskene, blottlegger han noen av de vondeste følelsene mennesker kan ha – dette er en film som vil gå inn på deg, på både godt og vondt. 

Nattens mørke 

Det tyske ekteparet Maria (spilt av Birgit Minichmayer) og Niels (spilt av Jürgen Vogel) flytter med sin tenåringssønn til Hammerfest. 
Far i familien skal jobbe på Snøhvit-anlegget i byen, mens mor tar seg en jobb på det lokale sykehjemmet. 
Hun jobber for å gjøre livet til de som snart skal dø så behagelig som mulig. 

I begynnelsen vender paret seg til den mørke polarnatten, men snart ser vi at den også setter sine spor. 
En natt snus alt på hodet i det nordlyset blir til en fatal distraksjon for Maria. 

Sorgen, angeren, sinnet, angsten og kjærligheten i filmen eksponerer ikke bare sårbarheten til figurene i filmen, men setter også seeren på prøve. 

Glasner holder en stram hånd over fortellingen som sakte med sikkert utvikler seg til et sterkt drama med et nydelig samspill mellom den norske naturen og menneskene som bor der. 
Maria og Nils skildres med samme forsiktige omtenksomhet, og selv i møte med ekstreme situasjoner føler jeg en nærhet til både tankene og følelseslivet til de to. 

Marias tragiske uhell i filmens begynnelse fører paradoksalt nok paret nærmere hverandre og leger mange av sårene i det skrantende ekteskapet. 
Her finnes også noen av filmens beste scener, skuespillet mellom de to treffer en streng hos alle som har vært i et forhold i oppbrudd. 

Forsterkede følelser 

I birollene stiller en rekke norske skuespillere opp; Ane Dahl Torp spiller en fabrikkollega til Niels og Maria Bock en sykehuskollega til Maria, mens Iren Reppen, Bjørn Sundqvist, Stig Henrik Hoff og Stig Frode Henriksen dukker opp i mindre roller. 
Spesielt Bock og Hoff skiller seg ut – sistnevnte spiller sterkt en far som har mistet sin datter. 
Linda (spilt av Dahl Torp) er malplassert, og bidrar til et par mindre heldige scener. 

Filmens skildring av livet i Hammerfest brytes opp av korte musikalske innslag fra kirkekoret – hvor nær sagt alle rollefigurene er med. 
Mari Boines musikk skaper en mystisk aura i filmen, som Glasner med beundring bruker for å forsterke de følelsene som formidles. 

Spesielt sterk er en scene fra sykehjemmet, hvor Bocks figur Wenche holder en liten konsert for de innlagte pasientene. 
På keyboard ved siden av henne står Stine, ei tynn og dødssyk jente, mens Bock selv synger ei vakker vise som sendte frysninger nedover ryggraden på undertegnede. 

Vakkert filmet 

Filmen starter i den mørke vinternatten, og lar oss følge menneskene i Hammerfest frem mot lysere dager. 
Jakub Bejnarowicz' kameraarbeid er imponerende, bildene er vakre – selv i den mørkeste delen av natten. 
Et par imponerende helikopterkjøringer over fjordene og fjellene rundt Hammerfest setter de menneskelige problemene i en interessant kontrast til omgivelsene. 

Nåde er en sterk film om anger, kjærlighet og nettopp nåde. 
Glasners stramme kontroll gjør filmen til en saktegående, men også vakker filmopplevelse. 

Hans nysgjerrige blikk gir norske filmseere en utenforståendes inntrykk av vårt eksotiske land, og skuespillerne gir varme og liv til den følelsesladede fortellingen. 

Filmen ble vist for første gang under Filmfestivalen i Berlin (også kjent som Berlinalen). 
Den får norsk premiere 18. januar 2013. 
