Å tenke stort
Bror Forsgren har vært med på mye i løpet av sine 34 år. 
Han har spilt indierock med The Lionheart Brothers, hardcore med Silence the Foe og jazzrock-etellerannet med Jaga Jazzist. 
Det første soloalbumet hans minner knapt om noen av delene. 

«Narcissus» kan godt være det mest grandiose verket noen sinne laget av en norsk musiker med rockbakgrunn. 
Det er stort tenkt og fryktløst gjennomført. 
Åpningssporene «Waiting for that Holy Music» og «In a Time When God Was One» — bare titlene! - gir som seg hør og bør en pekepinn om helheten: 
60-tallsinspirert pop som unngår å bli retro, ukompliserte melodier satt til raffinerte orkesterarrangementer, bunnløse lag av musikalske detaljer, smått urovekkende utbrudd av disharmoni. 
Brian Wilson og Scott Walker lager plate med TrondheimSolistene. 

Det er mye motstand i denne musikken . 
Den er mettet og mettende, den krever tid og konsentrasjon. 
Kicket kommer ikke ved første, neppe ved andre og kanskje heller ikke ved tredje gjennomlytting. 
Men det kommer. 
Og når det først går opp for deg hva Bror Forsgren egentlig driver med - han sier selv at det har med tapt kjærlighet, uskyld og gudstro å gjøre - vil det føles som en liten åpenbaring. 
