Sin egen fiende
Snubler i oppløpet etter en lovende start 

Anslaget er godt, men lover en morsommere film enn vi får. 

Fire kompiser presenteres i korte sekvenser og med tilbakeblikk på en felles, ikke udelt lykkelig barndom. 

Jack (Jon Øigarden) har utviklet seg fra sjarmtroll til ustadig, kokainsnortende horebukk. 
Rasmussen (Anders Baasmo Christiansen) har fått så mye dop mot sin hyperaktivitet at han har utviklet en solid avhengighet. 
Robin (Tuva Novotny) er den som har klart seg best; hun er blitt sykehuslege. 

Glenn (Atle Antonsen) setter historien i gang da han kolliderer med en elg på vei hjem fra Sverige med bilen full av kokain. 
Ettersom kompisene har lånt ham penger, synker de lenger og lenger ned i smørja etter hvert som hardbarkede, svenske dealere og torpedoer dukker opp med det de mener er rettmessige krav. 

Noen smører det mer til for seg enn andre. 

Som i "Arme Riddere" befinner vi oss i Halden. 
Der stopper likhetene, selv om vi også her har å gjøre med harrytasser av den lett dustete sorten. 
Mens de i "Arme Riddere" utgjorde et underverdenens rufsete proletariat, er de i "Fuck Up" litt mer striglet middelklasse. 

Filmen presenterer seg som en svart komedie med alvorlige undertoner, og balanserer dette et stykke på vei. 
Men humoren er absolutt best til å begynne med. 

Etter hvert som filmen snor seg inn i et mer tradisjonelt og forutsigbart leie av brutale gangstere og dumme antihelter, går den litt i oppløsning. 
Den mister rytme og flyt. 
Noen vrier blir for gjennomsiktige. 
Spenningselementene tas ikke langt nok ut til at filmen blir spennende. 
Plott og historie taper noe av den bittersøte klangbunnen. 
Skrudd humor erstattes av litt uelegant slapstick, noe som i sin tur bidrar til å overdøve de mer alvorlige føringene som ligger i bunnen. 
Og selv innenfor et så skrudd univers som dette, må det være en slags skeiv logikk i galskapen. 
Her brister det i små, men avgjørende faktorer. 
Som at ambulansesjåfør og opplæringsleder Malin (Iben Hjelje) ikke tegnes skarpt nok til at alt hun overser og gjør blir troverdig. 

Filmen synes i det hele tatt bedre tenkt enn utført, og renner nesten tom etter halvgått løp. 
Men som typer er de fire kompisene godt tegnet og vel spilt. 
