«Ekspedisjon Knerten»:Varm og nostalgisk familiefilm 

Sjarmerende og morsomt Knerten-eventyr. 

Det er nok mange voksne som har vokst opp med høytlesing fra Anne-Cath. 
Vestlys bøker. 
Jeg er en av dem som har gode minner fra både Ole Aleksander, Mormor-bøkene og historiene om Knerten. 
Da er det utrolig koselig å se at regissør Andreas J. Riiser har ivaretatt universet og atmosfæren så godt. 

Ekspedisjon 
Knerten er blitt et ektefølt, varmt og hjertegodt eventyr som både store og små kan kose seg med i kinomørket. 

I Riisers versjon av Knerten er ikke Lillebrors far fraværende pendler. 
Nå er det moren som jobber, og far som styrer hjemme. 
Det er laget tre Knerten-filmer tidligere, men nå er alle skuespillerne byttet ut, og vi starter på nytt. 

Fornøyelig 

Lillebror (Filip Mathias Eide), storebror Filip (Sjur Vatne Brean), mor (Renate Reinsve) og far (Anders Borchgrevink) flytter til en liten vestlandsbygd. 
Da de kjører over den snøkledde Hardangervidda, ser Lillebror for seg heroiske ekspedisjoner i beste Roald Amundsen-stil. 
Typisk nok øsregner det der de skal bo, og snøen ses kun på bratte fjelltopper et sted i det fjerne. 
Lillebror blir ordentlig deppa da planene om snøfylte ekspedisjoner ser ut til å gå i vasken. 

Riiser har smettet inn små animasjonsklipp i svart/hvitt etter inspirasjon fra Amundsens ekspedisjonsfilmer. 
Her er Lillbror og Knerten de store arktiske heltene. 
Disse klippene er rett og slett fornøyelige. 

Faktisk er det mange sekvenser i filmen som er genuint og oppriktig morsomme – som også de voksne kan humre godt av. 
Fra sekvensen der Filip møter nabojenta og faller pladask, via en far som plasserer Knerten i skammekroken på toppen av bokhyllen, til Lillebrors rømningssekvens ned fra andre etasje ved hjelp av juleglitter. 

Som det sies i filmen: det blir aldri nok glitter, og her er det virkelig sant. 

God dialog 

Filmens virkelige styrke er den gode dialogen, som flyter naturlig og virker uanstrengt og morsom. 
Skuespillerinstruksjonen er også solid. 
Filip Mathias Eide som Lillebror er et naturtalent, og det samme kan sies om den nyforelskede Sjur Vatne Brean. 
Anders Borchgrevink som den til tider oppgitte faren er også veldig morsom. 
Aksel Hennie har overtatt etter Åsleik Engmark som stemmen til Knerten, og det er et godt valg. 

Det er vanskelig ikke å bli sjarmert av Ekspedisjon Knerten. 
Du kan alltid kritisere filmen for at miljøet som skildres er vel idyllisk og nostalgisk, men det må være lov. 
Spesielt når filmen er spilt inn i Norge, og snøen faktisk er ekte. 
Det ser du, og det gir filmen en ekstra grad av autentisitet. 

Ekspedisjon 
Knerten er laget med hjertet. 
Den er en sjarmerende, underholdende og morsom film som hele familien kan kose seg med. 
