Eminent freakshow
Gunstein Bakkes roman er ingen bred landevei, men den leder til litterære paradiser. 

Er du sliten? 
Har du gått vill i den norske realisme-jungelen, med sine familiefeider og I-landsdepresjoner? 
Gunstein Bakke kan være din guide på jakten etter litterære paradiser hinsides smarttelefon og mediale konsentrasjonsvansker. 

Men den som trer inn i romanen «Havende» må la alle forhåpninger om «den brede fortellingen», «elskverdige karakterer» eller «rå og hudløse skildringer» av egen skilsmisse eller oppvekst fare. 

Kunstverk 

Bakkes univers er ingen bred landevei. 
Veien til litterære opplevelser er smal, ofte grotesk, og krever forsakelser. 
På omslaget er det en illevarslende illustrasjon av en kvinne som er halvveis visket ut av noe som ligner et gigantisk brunt egg. 

Kunstner Vanessa Baird har fanget inn det underfundige og skakke ved Gunstein Bakkes roman. 
Designer Johanne Hjorthols innsekter kravler over sidene og bidrar til at produktet ikke bare er en av årets beste, men også vakreste romaner. 
Boka er et helstøpt kunstverk. 

Romanen handler om Julia Pastrana, «apekvinnen» som var en av attenhundretallets største kjendis-freaks. 
Den lille meksikaneren var rammet av en genetisk sykdom som medførte at kjeven var abnormt stor og dekket av hår. 
Bakke gjør tre nedslag i historien om den skjeggete damen. 

Helgenfortelling 

Et tidsplan følger Pastranas siste måneder i Russland, der hun dør kort tid etter å ha født en sønn. 
Et annet tidsplan foregår på en søppeldynge i 1979, der en uteligger ved navn Finn har funnet det utstoppede liket og adoptert det som en slags samboer. 
Den siste historien handler om en gravid journalist som i 2013 følger liket tilbake til hjembyen i Mexico, der hun gravlegges med pomp og prakt og honnørord. 

Historien om Pastrana er fortalt før (og har inspirert andre norske historier om løvekvinner), men aldri på en slik måte. 
Bakke borer i språket og kjøttet på jakt etter hvordan livet arter seg i periferiene av samfunnet. 
Kanskje er dynga, misfosteret og barnet som blir født etter en voldtekt, stedet der livet manifesterer seg tydeligst? 

Bakkes roman er en blanding av roadmovie og guddommelig komedie. 
Historien om Pastranas død, etterliv som utstoppet tivoli-attraksjon og endelige oppstandelse som begravd ikon for kapitalistisk og kolonial utnyttelse, utgjør en mørk og moderne helgenfortelling. 

Privilegium 

Bakkes gåtefulle roman er et godt sted å tenke over hvordan språket kan brukes til å utforske liv på grensa. 
Det har vært et privilegium å hvile i setninger som disse: 

«Livet er jo i utgangspunktet, det er det som er saken, akkurat litt for langt, det er dessuten for vidt, for bredt, eller om en tok og snudde på det: folk er for korte, for små, for smale for det. 
Ikke en kjeft kan klare å fylle det ut, til det er livet en altfor stor veske, hver morgen dras glidelåsen opp og en ser hvor lite alt sammen er, det som natta gjorde uendelig.» 

Jeg planlegger å vende tilbake til «Havende» ikke bare i 2017, men i flere år fremover. 
