Underholdende, livsbejaende og dyptpløyende
Symfoniorkesterets konsert denne uken var rendyrket klassisk, med spenn fra underholdning til dødelig alvor 

Forklarelse er noe annet enn forklaring. 
Forklaret er noe annet enn forklart. 
Disse nyansene i språket vårt forsvinner nå og resulterer i at tittelen på Richard Strauss’ tonedikt Tod und Verklärung (1889) blir oversatt med Død og transfigurasjon. 
Det var et tonedikt om Død og forklarelse vi hørte i torsdag kveld. 
Den som får dø på denne måten får en forsonet og forklaret død. 
For meg ble dette kveldens høydepunkt, selv om både Mozart-konserten til innledning og Schumann-symfonien til slutt ble vakkert fremført og i seg selv er musikk til å bli glad i og i godt lynne av. 

Det er et tidsskille i vår bys musikkhistorie at vi har et orkester som er i stand til å gjøre et verk som Tod und Verklärung med slik tyngde, slik fylde og slikt alvor som det vi opplevde her. 
Tidsskillet er ikke akkurat nå, det har nærmet seg og foregått over tid. 
Vi har i dag et symfoniorkester som mestrer svært mye og som vokser for hver gang vi får oppleve det, heldigvis nesten hver torsdag. 
Dirigent Nathalie Stutzmann er diskret til stede og har gjort unna det meste av jobben under prøvedagene. 
Vi opplevde en dirigent uten behov for å posere, men med klare og tydelige mål for musiseringen, og et orkester av inspirerte musikere, klare til å yte sitt beste. 
KSO er i særklasse flinke til å invitere kvinner til å dirigere. 
Det er både spennende og viktig. 
Nå gleder jeg meg veldig til den dagen en damedirigent stiller i glitrende kjole, gjerne med blomster, og ikke prøver å gå i ett med de snippkjolekledte menn i orkesteret. 

En Mozart-konsert for fagott som soloinstrument innledet, og Ole Kristian Dahl spilte fantastisk på dette instrumentet, så eksotisk på tross av at det er velkjent. 
Men det er vel med fagotten som med bratsjen; de er helt nødvendige og utrolig viktige i orkesteret, men sjelden blir de solister. 
Mozart-konserten var en sann fryd fra første til siste takt. 
Det samme var Schumanns tredje symfoni, komponistens hyllest til Rhinland, ikke Rihnlandet som det står på forsiden av programheftet. 
