Fujifilm FinePix F20
TEST: 
Vi var fra oss av begeistring da vi testet FinePix F30 tidligere i sommer. 
Nå har vi testet lilleboren, F20 - knallkjøp eller billig kopi? 

Vi har testet mange kameraer de siste årene her på DinSide, og få kameraer har imponert oss like mye som Fujifilm FinePix F30, som vi gav en fortjent sekser på terningen tidligere i sommer. 
Kameraets store styrke var den enormt høye ISO-toleransen, som i praksis gjorde det mulig å ta bilder på ISO 800 med et støynivå tilsvarende 100-200 hos de fleste av konkurrentene. 
Høy følsomhet gjør at lukkertiden kan holdes kort, og at bevegelser i større grad kan fryses. 
Perfekt for innendørsfotografering uten blits, som er et ganske vanlig bruksområde for et kompaktkamera. 

Og mens vi venter på oppfølgeren, F31fd (med ansiktsgjenkjenning), med forventet ankomst i januar, har Fujifilm nå sluppet F30s lillebror, F20, som er fem hundre kroner billigere - i skrivende stund tilgjengelig for ca. 2100,- i de billigste nettbutikkene. 
I akkurat dette prissegmentet har vi til nå ingen krystallklare førstevalg, og vi var derfor spente på hvordan dette kameraet ville hevde seg. 

En spart femhundrelapp betyr ... 

Vi antar at du først og fremst er nysgjerrig på hva du går glipp av til fordel for en ekstra femhundrelapp i lomma, og her er en kjapp oppsummering: 

Ingen store forskjeller, med andre ord, men for den som krever mer avanserte funksjoner som blender-/lukkerprioriterte bilder er ikke F20 kameraet å velge. 
Det er i tillegg noen andre forskjeller - blant annet har F30 et funksjonshjul på toppen, mens F20 i større grad bruker menyene. 
I tillegg er F20 fem gram lettere og en millimeter kortere og tynnere. 

Gledelig er det imidlertid å se at objektivet er det samme som det som sitter i F30 og at SuperCCD-brikka (6. generasjon) også er identisk, med sine oktagonalt formede sensorer. 
Sensoren er for øvrig 1/1,7" stor - den største på kompaktkameramarkedet så vidt oss bekjent, og begge kameraene tar bilder med 6 megapikslers oppløsning. 
At maksimal ISO er lavere på dette kameraet er nok med andre ord ikke begrenset av kvalitetsmessige årsaker, men sannsynligvis av programvaren i kameraet for å differensiere produktet mer i forhold til F30. 
Uansett 
- ISO 3200 ble litt i overkant selv for F30, og vi anbefalte ikke å bruke mer enn ISO 1600 uansett, så forskjellen er nesten ubetydelig. 

Objektivet, på sin side, er et nokså standard objektiv på papiret - 3x zoom tilsvarende 36-108mm, f/2,8 som største blenderåpning på vidvinkel og litt svake f/5,0 på tele. 
Makronærgrensen er på 5cm, som er relativt vanlig for denne type kameraer. 

Nesten identisk 

Kamerahuset er veldig likt F30 i størrelse og utforming, men champagne-fargen fra F30 er erstattet med en mer mørkegrå farge på dette kameraet. 
På baksiden er kameraene mer eller mindre identiske (F20 har dog noe lavere oppløsning på LCD-skjermen); det eneste er at knappen for eksponeringskompensasjon er byttet ut med en knapp for anti-shake, som i praksis gjør at kameraet velger høyere ISO-verdier enn om den er avslått. 
Den eneste konstruksjonsmessige forskjellen er funksjonshjulet på toppen, som på dette kameraet er blitt erstattet med en bryter som lar deg bytte mellom film- og stillbildeopptak. 

Fraværet av et funksjonshjul på toppen gjør at mer må gjøres gjennom menyene. 
Der du tidligere kunne vri hjulet på manuell modus, må du nå inn i menyen og bytte modus fra automatikk til manuell, og dette gjør selvsagt at kameraet er noe tregere å betjene enn F30. 

Ellers har vi lite å trekke på konstruksjonsmessig. 
Piltastene, som brukes i menyene, fungerer også som snarveier til blitsstyring, makromodus, selvutløser og sletting av bilder, mens en egen F-tast fungerer som en snarvei til ISO-innstilling, bildekvalitet og fargeinnstilling. 
Etter vår mening kunne F-menyen godt ha bestått av et litt annet utvalg funksjoner, som hvitbalanse, seriefotografi, fokuseringsmetode, slik tilfellet er for Func-menyen i Canons kameraer. 
Det er også litt knotete at du først må inn i hovedmenyen for å sette kameraet i manuell modus, før det er mulig å stille ISO-verdi via F-menyen. 
Fremdeles er det også slik at et trykk på OK-knappen gjør at du går helt ut av menyen. 
Skal du gjøre flere innstillinger på én gang, er du nødt til å trykke på venstre pil for å komme tilbake til menyen igjen. 

Grepet er identisk med F30 - ikke det beste vi har kjent, men en samling gummiknotter under zoomkontrollen gjør det litt lettere å holde kameraet fast. 
Kameraet har dog ingen spesiell ergonomisk utforming og fremstår som ganske firkantet - uten søkk til venstre langfinger eller andre støttemekanismer for de fingrene som ligger på forsiden av kameraet når du tar bilder. 

Menyene er lettleste, med mørk skrift på lys bakgrunn. 
De mest aktuelle menyvalgene vises på "forsiden" når du trykker på meny-knappen, med flere innstillinger gjemt bak valget "setup" i bunnen. 
Kameraet har ingen spesielt avanserte funksjoner, men en funksjon som er verdt å nevne er den såkalte "Natural light w/ flash", der kameraet tar to raske bilder etter hverandre; ett uten og ett med blits - kjekt i situasjoner der du er usikker på hva som vil fungere best, og der de du tar bilde av ikke er så lystne på å posere i alt for mange sekunder. 
Du kan også vise hjelpelinjer i form av et 3x3-rutenett som hjelp til komponeringen av bildet. 

I likhet med F30 kan også F20 spille inn videoopptak med 640x480-oppløsning og 30 bilder pr sekund; noe som vi etter hvert har blitt ganske bortskjemte med på de aller fleste kameraer. 

Ytelse 

Ytelsesmessig presterer F20 ganske likt som F30. 
Autofokusen er nøyaktig like rask, men kameraet virker faktisk noe kvikkere. 
Vi klarte å tyne ut 7 bilder på 10 sekunder (vs 5 på F30), som riktignok ikke er det beste vi har testet, og vi målte også responstiden fra bilde til bilde med blits til å være noen tideler raskere enn F30. 

Batterilevetiden på 300 bilder er bedre enn de aller fleste av konkurrentene, men vi skulle gjerne ha sett at kameraet hadde startet litt raskere når det slås på. 

Bildekvalitet 

I likhet med sin storebror, er Fujifilm F20 også i stand til å ta veldig gode bilder. 
Den høye ISO-toleransen gjør at bilder som ellers ville ha vært uskarpe på grunn av bevegelser, enten det er snakk om motivet eller ustøheter hos fotografen, blir skarpere. 
Det betyr imidlertid ikke at det bare er å peise ISOen i været, for bildekvaliteten degraderes selvsagt med økt ISO, men støynivået på ISO 800 er fortsatt høyst akseptabelt, og 1600 kan også brukes til 10x15-utskrifter, selv om det ser veldig "malt" ut ved 100% innzooming. 

I likhet med F30 synes vi automatikken hos F20 ofte tyr til unødvendig høye ISO-verdier, og dersom du ikke tar bilde av noe som er i bevegelse, er det bedre manuelt å stille ISOen ned et par hakk. 
Heldigvis har kameraet en modus som heter "Auto (400)", som aldri bruker høyere ISO enn 400, og den er kjekk når du tar bilde av byggverk, landskap, stilleben etc. 
Da vi tok en spasertur rundt i Oslo på morgenkvisten forleden, brukte automatikken ISO 1600 på nesten alle bildene vi tok, selv om det var i ferd med å lysne litt og vi hadde klart oss med 800. 

Til utendørs bruk, med god lystilgang, blir bildene veldig skarpe, og det er heller ingen hjørneuskarphet å snakke om. 
Det eneste som er å trekke for her, er den kromatiske feilbrytningen som vi også fant hos storebror F30 der konstraststerke kanter mot hjørnene i bildet får et blått skjær, og vi finner også litt vignettering; spesielt nede til høyre på grunn av skygge fra objektivet. 
Bildene er så og si uten fargestikk, og lysmåleren sørger også for å bevare farge i himmelen uten å brenne den ut fullstendig, samtidig som bildene beholder detaljnivået i de mørkeste partiene. 

Innendørs er det ingen overraskelse at kameraet er blant de beste i sin klasse. 
Egenskapene uten blits er selvsagt formidable, men også med blits får vi veldig gode resultater, med godt opplyste bakgrunner. 
Eksempelet til høyre illustrerer dette - få andre lommekameraer hadde klart å få med en så godt eksponert bakgrunn som dette kameraet. 

Konklusjon 

Fujifilm F20 følger langt på vei i F30s fotspor. 
Den sparte femhundrelappen trekker ikke fra så veldig mye, og bildekvaliteten og ytelsen til kameraet er helt ajour med storebror. 

Det du imidlertid mister er blender- og lukkerprioriterte bilder, samt at betjeningen krever noen ekstra tastetrykk som følge av at funksjonshjulet er fjernet. 
Kameraet henvender seg i større grad til den som knipser mye på automatikk, men akkurat her er kameraets lille akilleshæl - automatikken velger nesten alltid ISO-verdier som er høyere enn det som strengt tatt er nødvendig, og får å få det beste ut av bildene blir du nødt til å gjøre noen innstillinger selv. 
Er du først såpass avansert, tror vi blender- og lukkerprioriterte bilder vil være et savn, i tillegg til at funksjonshjulet hos F30 gav litt raskere tilgang til f.eks. justering av ISO-verdi fra automatikkmodus. 

Det er ingen tvil om at Fujifilm FinePix F20 er et godt kamera, men vi setter et lite spørsmålstegn i forhold til målgruppe og egenskaper. 
Vi sa om F30 at det var et kamera for den avanserte amatøren som var i stand til å fikle litt for å få optimalt resultat - dette kameraet er litt vanskeligere å fikle med, men krever det like fullt for å få best mulig bildekvalitet, og da tror vi de fleste vil være mer begeistret for F30. 
