En fryd for øret
Det tar ikke mer enn halvtime å spille seg gjennom de 11 kuttene på Frøken Fryds debutalbum. 
Det er en halvtime du bør sette av. 

For dette er tøft. 
Tøffere enn toget, tyrannosaurus rex og tegneseriefiguren de har hentet navnet fra. 

Det føles som om de har vært her lenge. 
Det er en god ting. 
De har varmet oss opp med singler, ep og konserter. 
Vi er mer enn klar for debutalbumet.Ep-en "Baandtvang" var en forfriskende ting for to år siden, og de kunne med letthet tatt med sanger derfra. 
Likevel velger de nye låter. 
Det er sterkt. 

Vokalist Caroline Ekeli har rikelig med guts i stemmen. 
Gitarist Elise Andersen skaper en tøff ramme. 
Embla Jagdum vet hvordan en bassgang kan løfte en låt til himmels. 
Trommis Julie Enger Børresen driver det hele nådeløst framover. 
Dette er musikk du er nødt til å spille høyt. 

De åpner med et klassisk rockeriff av Kinks-støpning i "Svart sol", og siden ser de seg aldri tilbake. 
Den ene låten mer pønkenergisk og popmelodiøs etter den andre følger. 

Ingen ballader eller svake øyeblikk. 
Små taktskifter og pusterom i låtene sørger for variasjonen. 
Det største avbrekket kommer i sistekuttet "Bittert mareritt". 
Det synges på stavangersk i motsetning til på bokmål og er en duett med Robbie fra bergensbandet Hjerteslag. 
En suveren avslutning på en flott debut. 

Beste spor: 
"Svart sol", "Blikket ditt", "Støv og magi", "Bittert mareritt". 
