TV-anmeldelse:Desperate bekjentskaper 

Blogger-satire med litt for mange karakterer å holde styr på. 

TV2 bruker skuespillere som spiller komedie i stedet for komikere som prøver seg som skuespillere i den nye humorsatsingen «Hæsjtægg», enda en liksomdokumentar. 

Jakob Oftebro, Mariann Hole, Øystein Røger og Laila Goody er noen av «proffene» som er med i denne noe overbefolkede serien – og denne gangen er det bloggerne i alle mulige slags varianter som får passene sine påskrevet. 

Tidsriktig tema, med mye forutsigbart i manus. 
Satiren napper oftere enn den sparker skikkelig. 

Karakterene er mange, flere kunne nok vært skrelt bort i en runde «kill your darlings». 
Noen av dem er imidlertid ganske morsomme å følge etter hvert. 

Livsstilsbloggeren Tina Yvonne fra Sarpsborg refererer åpenbart til mye omtalte Fotballfrue; hun står opp tidlig for å lage lager ost- og skinkehjerter til «overraskelsesfrokost» på sengen til seg selv. 
Ene og alene for å få dokumentert det perfekte liv på bloggen – og kanskje få en «spons». 
Vi er selvsagt med når det ikke knipses bilder også, og får se hvor desperat hun er etter å opprettholde den perfekte fasaden. 
Vi skjønner fort hvor det bærer, men Hole er skummelt troverdig med fancy hatt og sko. 

Vi får flere desperate bekjentskaper; Jakob Oftebro er «naturmannen» som lei av bylivet flyktet ut i skogen alene for å være «skikkelig mann» – og dokumentere det for likes på bloggen – og på Facebook. 

Seriens mest originale karakter er pappabloggeren Robert (Mattis Herman Nykvist). 
Han er i pappaperm og trives bedre enn sunt er med det: 
Han klarer ikke å gi slipp på datteren Vilhild – og vet best i møte med alle andre i samme situasjon. 

Morten Ramm leverer ok situasjonskomikk som motivasjonscoach i klassisk «David Brent»-tapning, men karakteren virker kastet inn og noe malplassert i dette universet. 
De beste liksomdokumentarene har karakterer som både er morsomme, og som du samtidig får litt hjerte for. 
I «Hæsjtægg» er det kun Laila Goodys matblogger Mai som avstedkommer omtanke – og ikke bare humring. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
