Drikk deg fnisete først, så har du en helaften
Som å ri en veldig dyr og godt bedøvet mekanisk rodeo-okse. 

Dette er en anmeldelse av hvordan det oppleves å se «Skjelvet» i en 4DX-kinosal. 
For anmeldelsen av selve filmen, trykk her. 

Storfilmen «Skjelvet» har trukket godt over 300 000 nordmenn på kino de siste ukene, men actiondramaet kan ikke bare smykke seg med høye besøkstall og rosende kritikker. 
Stunt- og spesialeffektspesialen «Skjelvet», er også den første norske spillefilmen som kommer i en egen 4DX-versjon. 

Ringen kino øverst på Grünerløkka i Oslo er den eneste kinoen med en 4DX-sal i Norge, og Dagbladet ble invitert med på en prøvetur. 
Oppsummert kjennes opplevelsen ut som å ri en veldig dyr, myk og godt bedøvet mekanisk rodeo-okse, men mer om det seinere. 
Først: 
Hva innebærer det litt dyrere kjøpet av en 4DX-billett? 

Markedsføringen forsøker å selge det som en totaloppslukende opplevelse, men klarer den å levere? 

Med duft av krutt 

Først må vi innom teknologien: 
Radene er delt opp i seksjoner med fire og fire seter. 
Det er plassert røykmaskiner på begge sidene av lerretet, og du har strobelys på veggene og luftpumper i seteryggen som slår deg bak når det passer. 

Setene løftes med hydraulikk opp, ned, framover, bakover og sidelengs. 
Nakkestøtta skyter ut luft på begge sider av hodet for å lage vind og simulere eventuelle kuler som flyr forbi. 

Presis trykkluft slår deg bak på leggene når noe knuser i bakken på lerretet. 
Det kommer vind og små vanndråper fra stativ, seter og tak, og duft siver ut i salen og gjør neseborene nysgjerrige. 
Svidd gummi, krutt, blomster og sjøsprøyt, eller en kombinasjon av disse, finnes i systemet. 
For ikke å snakke om at setet vibrerer. 
Konstant. 

4DX-opplevelsen er bra gjennom deler av «Skjelvet». 
Som når setene løftes og følger etter helikopterbildene fra vakre Geirangerfjorden. 
Du glir over fjellmassivet og nedover mot havoverflaten. 
Eller når det i filmen regner knust glass, stål og betong, og det kjennes ut som småfragmenter spretter på bakken og treffer leggene. 

Perfekt og irriterende 

Andre ganger blir det for mye. 
Vanndråper som treffer hodet i de få sekundene det regner, kjennes mer unødvendig enn det gir innlevelse. 
Spar det til troperegn i en jungel. 
Det samme med setevibrering bare noen lukker skapet på et kjøkken. 

Komisk blir det også. 
Som når Oslo legges i grus foran deg, og du virkelig ønsker at byen velter ut av lerretet, men to beskjedne røykdotter er det eneste som materialiserer seg. 
Og slik fortsetter det. 
Fram og tilbake. 

Små flash av strobelys når lyspærer overbelastes. 
Topp. 
Å flytte seg framover bare skuespilleren går inn ei dør eller utsnittet zoomes. 
Forstyrrende. 
At det knakerister i setet idet et totalt ødeleggende skjelv får bakken under Oslo sentrum til å krølle seg. 
Topp, det er derfor man er der. 
Men at setet sliter med å følge kjapp klipping og går opp når man egentlig skal ned, er irriterende. 
Å følge en heis oppover langs sida av Oslo Plaza. 
Perfekt. 
Å ikke se det «skjeve» rommet «riktig vei». 
Forstyrrende. 

Litt som en kjip middagsvert vil 4DX ha deg med helt inn i stua, men lar deg likevel bli stående i døra og vente småbrydd med vinflaska i hånda. 

Blir karakterene mer levende? 
Tja. 
Jeg savner litt hjertedunk i seteryggen når heltegeolog Kristian Eikjord (Kristoffer Joner) stirrer ned på sine skjelvende, nervete hender, men man trenger ikke «Skjelvet» i 4DX for fysisk å kjenne på det ubestridte talentet Joner har for å spille ut nervøse pilleknaskende karakterer. 
Smerten til Eikjord kjennes i magen uansett hva slags kinosal man er i, men i 4DX er det bare vanskeligere å få føle på den særlig lenge av gangen. 

Drikk deg fnisete 

Etter å ha sett «Skjelvet» i ordinært format og i 4DX spør jeg meg selv følgende: 
Løfter røyk, risting, vann, bevegelse og vind en allerede god film? 

Er du ute etter å fortape deg, så er svaret nei. 
Er du ute etter å ha det moro og gir blanke i for hyppige, og av og til unødvendige forstyrrelser, så er svaret ja. 
Drikk deg fnisete først, så har du en helaften. 

«Skjelvet» i 4DX er underholdende og komplementerer til tider filmen godt, men lider også litt under at seter og kinosal vil for mye. 
Denne gangen er det ikke sømløst nok, dessverre. 
Kanskje kunne man tjent på å begrense effektene ørlite grann og heller sørge for at de treffer skikkelig hver gang? 
For filmopplevelsens skyld, mener jeg. 
