Ja vi elsker 80-tallet
The Night Flight Orchestra slår et dugalt slag for AOR-sjangeren. 

ALBUM: 
La oss bare begynne med konklusjonen først som sist. 
Dersom du liker rocken din grasiøs, fargesprakende og skamløs, skal du være ganske humørløs om du ikke blir ganske henrykt over det The Nigh Flight Orchestra serverer på «Sometimes the World Ain’t Enough». 

Det svenske bandet, som blant annet består av Soilwork-vaokalist Bjorn «Speed» Strid og Arch Enemys Sharlee D'Angelo, har tatt det som startet som et slags novelty-prosjekt til et nivå som meget vel kan gjøre hobbyprosjektet til en reell utfordrer til virket i deres respektive hovedband. 

«Sometimes the World Ain’t Enough» er The Nigh Flight Orchestras plate nummer fire og det låter virkelig som et band som har finslipt håndverket sitt. 
Musikalsk spenner de bue mellom Electric Light Orchestra, Toto og Thin Lizzy. 
Det betyr selvsagt tykke lag med koringer og tindrende synthmelodier. 

Men det betyr ikke at bandets uforbeholdne kjærlighet til AOR-sjangeren er helt uten kanter. 
Låter som «Turn to Miami» og «Speedwagon» har både gitarriff og brekk som biter fra seg. 
Men det meste ligger i gjengens sjangerautentiske refrenger og udiskutable øre for gode og store melodier. 

Bandet går ikke av veien for å dra inn både funk og disco-elementer i miksen heller. 
«Paralyzed» hadde hatt gode forutsetninger for å skape furore på dansegulvet i en hvilken som helst klubb i overgangen mellom 70- og 80-tallet. 

Det er dog i sistnevnte tiår det meste av det du finner på «Sometimes the World Ain’t Enough» er naturlig hjemmehørende. 
Ting går som kjent i sirkler og 80-tallet har fått større og større plass i nye produksjoner de siste årene. 
I så henseende er dette en real fargeklatt av et album. 
