Bokanmeldelse:Lauren Groff: 
«Skjebne og raseri» 

Noen ganger leser du en bok som – i kraft av forfatterens fantasi og språklige oppfinnsomhet – er full av nerve og intensitet. 
«Skjebne og raseri» er en slik bok. 
En merkelig roman – i ordets beste mening. 

Boken har ikke akkurat unngått hype og oppmerksomhet: 
Amazon kåret den til årets bok, og president Obama utropte den til sin favorittroman i 2015. 

Grovt oppsummert handler boken om et 24 år langt ekteskap – og om hvor dårlig en ektemann og hustru egentlig kjenner hverandre. 
Og om de nedrige hemmelighetene som ektefolk aldri deler med hverandre. 

Han: 
Lancelot «Lotto» Satterwhite – mislykket skuespiller, gudbenådet dramatiker, sjarmerende og kåt (absolutt hele tiden). 

OM BOKEN: 

Hun: 
Mathilde Yoder – hemmelighetsfull, underskjønn og mystisk. 
Og (heldigvis) akkurat like kåt som ektemannen. 

De gifter seg som nyforelskede 22-åringer, og boken dissekerer deres turbulente ekteskap. 

Første del handler først og fremst om «Lotto». 
I andre del snus perspektivet, og vi blir kjent med ekteskapet gjennom Mathildes øyne. 
Ja, nettopp: 
«Skjebne og raseri» kan minne om bestselgeren «Snill pike» – uten å være krim. 

Perspektivskiftet halvveis i boken byr på en formidabel overraskelse! 

Liker du å lese om folk som har mye sex – over alt og med hvem som helst – kan du med fordel velge denne boken fremfor «Calendar Girl». 
Personlig synes jeg det ble litt for mye av det gode. 
Boken ble (urettferdig nok) nominert til den årvisse «Literary Review Bad Sex in Fiction Award». 
Men det ble sannelig Tomas Espedals «Against Nature» («Imot naturen») også, så Groff har ingenting å skamme seg over. 

OM FORFATTEREN 

Språklig og stilistisk er boken særegen og sjarmerende. 
Romanen myldrer av oppfinnsomme ordbilder, snurrige formuleringer, treffende ordspill og gøyale betraktninger. 
Bokens toneleie har et karakteristisk særpreg, et litterært fingeravtrykk av de sjeldne. 

Oversetter Marius Middelthon må ha hatt en formidabel utfordring med å gjendikte Groff underfundige ordlek til norsk. 

Forfatteren Jan Kjærstad har introdusert fem kriterier som gjør en roman god: 
Dens tankekraft, dens besynderlighet, dens originalitet, dens etterglød og dens svakhet. 
På flere av disse punktene scorer «Skjebne og raseri» full pott. 

Jeg har en og annen dramaturgisk og «teknisk» innvending – som ikke lar seg beskrive uten å røpe bokens største overraskelse – men ingen av svakhetene rokker nevneverdig ved det faktum at Lauren Groff har skrevet en enestående og besynderlig roman full av tankekraft og etterglød. 

Har du lest? 
I juli avslørte VG at det norske forlaget brukte falske terningkast i markedsføringen av «Skjebne og raseri» 
