Komplekst og fengende
Du setter deg inn i bilen , skrur på radioen og etter kort tid er de der. 
Toto er blant de mest spilte bandene med singler som «Hold The Line» og «Africa». 
Nå er det lenge siden glanstidene på 80-tallet, men gutta holder fortsatt koken og imponerer med sitt nye album. 
Det tar ikke lang tid før Lukather og gjengen briljerer med sine ferdigheter da de åpner med en teknisk god og fengende rockelåt «Running out of Time». 
Det tar derimot flere gjennomlyttinger før man klarer å fordøye og forstå at dette er et komplekst album med flere godbiter på veien. 
Musikken er delikat og flere av tekstene har et godt innhold som omhandler blant annet nestekjærlighet og samfunnsproblematikk. 

Det er en låt på dette albumet som ødelegger helhetsinntrykket. 
«The Little Things» er blant de verste låtene som har blitt gitt ut på lenge, og minner om oppgulp fra et fallent boyband. 
Med klisjé-tekst og glattere koringer enn Westlife og Backtreet Boys sammenlagt, sitter man igjen med en klein følelse og litt oppkast i munnen når den runder av. 

De gjør det heldigvis godt igjen med «Great Expectations» — et progressivt mesterverk som tar flere uventede retninger. 
Med dette klarer de atter en gang å fornye seg selv. 
