Nytt album:Lekkert håndverk fra Mats Eilertsen Trio 

Den vakre forsiktigheten treffer hardt. 

Det er på høy tid at Mats Eilertsen får litt mer lys på seg. 
Denne norske bassisten har vist seg frem i kvalitetssammenheng gjennom mange år nå, men altfor få har ropt navnet hans høyt. 

Mange vil kjenne ham fra ECM-utgivelser med Tord Gustavsen, Nils Økland og Trygve Seim og som anfører for egne prosjekter. 
Albumet Rubicon fra 2016 kan være en fin inngang. 
Der er han leder for en sterk septett. 

Tilbakelent kvalitet 

Nå er han altså aktuell i en trio med den nederlandske pianisten Harmen Fraanje og den norske trommeslageren Thomas Strønen. 
De har spilt sammen i ti år og gjorde inntrykk med Elegy (2010) og Set Sails (2013), begge utgitt på Hubro. 

Dette nye albumet er innspilt i Auditorio Stelio Molo i Lugano, og musikken tar opp i seg studioets karakter og atmosfære. 
Jeg har knapt hørt Eilertsen i en mer poetisk kontekst enn her. 
Åpningssporet «22» er sentrallyrikk på sitt mest varsomme, et stemningsleie som dyrkes i forskjellige varianter gjennom albumet. 

Bandet gikk i studio med det de selv omtaler som komposisjonsskisser. 
Så utformet de musikken i nært samarbeid med produsent Manfred Eicher. 
Pianist Harmen Fraanje anvender et klassisk vokabular i sitt varme jazzspråk. 
Den åpne måten han fraserer på, gir godt med rom til de to andre, noe som igjen skaper balanse i uttrykket. 

Han har en forkjærlighet for blågrå melodilinjer, myke og elastiske. 
De inngår i det kollektive, helt uten påtrengende kvaliteter. 
Det er godt å høre pianister som lener seg tilbake uten at det påvirker skarpheten. 

Et solid partnerskap 

Ta et stykke som «Soften». 
Det legger i vei med lav puls og oppleves som et strålende alternativ til mas. 
Bassen underbygger og ornamenterer, og Eilertsen gjør jobben uten store fakter. 
Det samme kan i grunnen sies om Thomas Strønen og hans trommer. 

Felles forståelse og tydelig idégrunnlag preger musikken de skaper. 
Den kan være innadvendt og minimalistisk, og det er nettopp denne vakre forsiktigheten som treffer deg. 
Jeg liker modenhet, og det får jeg her. 

Tittelen på albumet refererer til en roman av den islandske forfatteren Jón Kalman Stefánsson. 
Det vitner om god litterær smak, men fanger også skumringsstemningen i stoffet. 
Tittelsporet er en liten favoritt fordi kommunikasjonen er sterk og spontaniteten tydelig. 
Bass og trommer inngår dessuten i et solid og særpreget partnerskap. 

Med sterk nerve 

Dette albumet vokser på meg. 
Mats Eilertsen Trio spiller musikk som faller naturlig inn i den store ECM-tradisjonen. 
Der inne kreves det noe ekstra for å bli lagt merke til, og det lykkes de med. 

Formen kjenner vi, men nerven i det de gjør, setter seg i opplevelsen. 
Slik skapes innhold. 
