Kraftpakke om europeisk selvdrap på egne verdier
ROMAN: 
Danmark i nær framtid: 
Terrorangrep, gatekamper, sammenstøt. 
En containerby full av muslimer som skal ut av landet. 
Og teknologibeskyttet idyll for de vellykkede. 

Kaspar Colling Nielsen: 
Den europeiske våren. 
Oversatt av Kyrre Andreassen. 
352 sider. 
Cappelen Damm. 

Få tegner et så overbevisende foruroligende bilde av sammenbruddet til den europeiske humanismen og de liberale vestlige verdier som danske Kaspar Colling Nielsen (f. 1974). 
I 2018 gjorde han seg bemerket med den kritikerroste romanen «Den danske borgerkrig 2018-24». 

Nå er han aktuell med den stilistisk og tematisk beslektede «Den europeiske våren», en tittel som spiller på det arabiske opprøret og sjasminrevolusjonen i Tunisia i 2011. 

Vi befinner oss i et Danmark i nær fremtid. 
I København finner det regelmessig sted terrorangrep, gatekamper og sammenstøt mellom ulike grupper. 
Det rause, liberale og tolerante Danmark, som det er så deilig å være norsk i, finnes ikke mer. 
Integreringspolitikken har slått fullstendig feil og er praktisk talt oppgitt. 
I stedet har danske myndigheter inngått en avtale med Mosambik om å bygge en brakkeby av Maersk-kontainere under navnet Fredriksstad, for deretter å deportere titusener av muslimer i en slags etnisk-religiøs rensing av gamle Danmark, det yndige land. 

Teknologioptimisme 

En tid arbeider den anorektiske idealisten Emma i Fredriksstad, mens hennes foreldre, galleristen Stig og hjerneforskeren Elisabeth, flytter inn i et parallellsamfunn for rike borgere på Lolland, der nostalgisk idyll kombineres med overstadig teknologioptimisme under overvåkningsdronenes kameraøyne. 

På Lolland, som nærmest er annektert av de styrtrike, bor kun de materielt og intellektuelt vellykkede. 
Stig har f.eks. tjent seg rik på den aldrende kunstneren Christian, som maler degenererte mennesker og siden også flytter til Lolland sammen med sin muligens mindreårige og åpenbart tilbakestående kjæreste Mia. 
Elisabeth er headhuntet til forskningssenteret, men blir bekymret når hun får et i overkant godt forhold til den romanskrivende apen Felix. 
Og både politikken, vitenskapen og kunsten krever etterhvert sine ofre. 

Imponerende! 

Som i forrige roman, foregår også handlingen i «Den europeiske våren» på to tidsplan. 
Her er flere hovedpersoner, dyr som snakker, ulike perspektiver og en mengde handlingstråder og motivkretser som forfatteren stilsikkert holder styr på, innslag av science-fiction, absurde og drømmeaktige elementer, svart satire og en ofte befriende humor, men fremfor alt en intens og bydende energi, utmerket formidlet i Kyrre Andreassens oversettelse. 
Verst går nok forfatterens energisk-satiriske piskesnert ut over kunstnerne, som går over lik, lar all moral fare og ikke er opptatt av annet enn nytelse og penger, mens verden for øvrig kollapser omkring dem. 

«Den europeiske våren» er et på mange måter imponerende stykke romankunst, selv om jeg nok kan styre min begeistring for de fabel-aktige innslagene av snakkende dyr. 
Boken stiller grunnleggende spørsmål om hva slags samfunn vi ønsker, hvor langt vår humanisme rekker og hvor solide våre verdier egentlig er, og har ifølge avisen Information også vært med på å sette den politiske dagsorden i Danmark, der Folketinget i våre dager seriøst diskuterer muligheten for å etablere danske flyktningmottak i Afrika etter modell av kontainerbyen Fredriksstad. 
Skjønt et av romanens hovedpoeng synes å være at en eksport eller usynliggjøring av problemet ikke er det samme som å løse det. 
