Plateanmeldelse:Steve Aoki – «Neon Future II» 

Som ut av en EDM-generator. 

Aoki er sønn av den avdøde wrestleren og restaurantmogulen Rocky Aoki. 
Kommende lørdag spiller han på Palmesus i Kristiansand, som nummer to på plakaten, etter Kygo (de to treffes stadig, senest på Firefly-festivalen i Delaware). 

Som godt betalt DJ har han bemerket seg siden EDM-bølgen sveipet over statene rundt 2007, med livlige show hvor han blant annet kaster kake på publikum. 

Noen ganger kaster han seg selv på publikum også – som nylig resulterte i søksmål fra fan med brukket nakke. 

Publikum på Sørlandet, vær advart. 

På plate er Aoki dog mest kjent for å pakke inn musikken alle andre EDM-produsenter lagde to år tidligere som «fremtidens musikk», og den andre delen av «Neon Future»-serien hans følger tradisjonen. 
Gjesting fra sci-fi-regissør JJ Abrams er ikke nok til å lure lytteren inn i fremtiden. 

Han har fått en bedre sans for trommetekstur, og det er verdt å nevne at denne platen er hans mørkeste, men droppene og trancesynthene hans er platte, og låtene pastisjer av det Avicii og Martin Garrix slapp (unna med) for, ja, to år siden. 

Det er låter her som ikke er katastrofalt uengasjerende: 
Den melodisk fengende «Heaven On Earth», Avicii-aktige «Home We'll Go» og det overraskende Linkin Park-samarbeidet «Darker Than Blood». 

Men Aoki er fortsatt flinkere til å knekke nakker enn til å bevege dem. 

BESTE LÅT: 
«Home We'll Go» 
