Filmanmeldelse«Fabeldyr og hvor de er å finne»: 
Fabelaktig utvidelse av «Harry Potter» 

J. 
K. Rowlings verden ble nettopp litt mer magisk. 

«Fabeldyr og hvor de er å finne» 

Storbritannia/USA. 
12 år. 
Regi: 
David Yates 

Med: Eddie Redmayne, Colin Farrell, Katherine Waterston, Ezra Miller, Dan Fogler 

Om ikke åtte «Harry Potter»-filmer dekker behovet ditt for å dykke inn i Joanne Rowlings univers, frykt ikke! 
Hun er nemlig klar for fem filmer til. 

Historien om Galtvort-utstøtte Newt Scamander (Eddie Redmayne) tar riktignok plass over femti år før foreldrene til Harry valgte å utvide familien. 
Scamander er på ingen måte «den utvalgte». 
Men hjertet hans brenner for fabeldyrene som resten av verden har gitt opp. 

Med Pandoras koffert i hånden ankommer han New York i 1926: 
En yrende storby med immigranter, flapper-jenter, røykfylte speakeasy-klubber og en ulmende økonomisk krise. 
Konservative krefter er ikke fornøyde med alkoholforbudet alene, de vil også kvitte seg med hekser og trollmenn. 
Men det er enda mørkere krefter som skjuler seg under brosteinen. 

Scamander kommer til unnsetning, med hjelp fra hekseagenten Tina Goldstein (Waterston). 
Med på laget er også den nydelige gompen Jake Kowalski, som ikke bare opptrer som publikums øye inn i historien, men som takket være Dan Foglers skikkelse er den mest komiske karakteren Rowling har forfattet. 
Legg til den skjønne hipsteren Queenie (Alison Sudol) og man har en gjeng som er så varm at man føler seg som en del av den ved første samling. 

Harry Potter utvider: Ny Harry Potter-park i Los Angeles. 

Siden vi allerede kjenner dette universets regler, får seeren god tid til å bli kjent med både firkløveret og haugen av artige fabeldyr som befinner seg i det. 
Og man blir både sjarmert, imponert og skremt. 
Se forresten opp for verdens søteste nebbdyr. 

Filmen er ikke helt uten feil - hovedkarakterene bruker kanskje litt vel mye tid på digresjoner, klimakset settes ut av «Scooby Doo»-preget og de typiske Rowling-aktige trådene som henger løst. 
Men det er også det siste der som gjør historiefortellingen hennes så engasjerende. 
Hun slenger en haug med tråder i trynet ditt, og man venter i spenning på hvilke som følges opp. 
I likhet med «Fangen fra Azkaban» overskygger måten de tykkeste trådene strammes på, de løse trådene som henger igjen. 
Dessuten er hennes nyanserte blikk på det ikke alltid helt gode versus det ikke fullt så onde, fortsatt interessant. 

Fikk du med deg: 
Emma Watson delte ut feministbøker på T-banen. 

Den parasittiske betegnelsen «spin-off» yter ikke Scamander og gjengen rettferdighet, for denne stort sett fabelaktige utvidelsen av «the Potterverse» er både varm og fargerik nok til å stå på egne ben. 

Jeg ble aldri helt hektet på Harry, Hermione og Rupert, men «Fabeldyr»-gjengen er så bedårende at det nesten irriterer meg at det er hele to år til jeg får bli med på reisen videre. 
