Bekjennelseslitteratur fra Birkenes
Et stort arbeid og mye interessant levd liv ligger bak Sigmund Unanders selvbiografi, men målt med profesjonell bok-målestokk er det ikke en god bok. 

Sigmund Unanders selvbiografi er utgitt på Kolofon forlag, forlaget der forfatteren selv betaler det hele og er ansvarlig for utgivelsen. 
Når en så kjent person som Sigmund Unander kommer med selvbiografi, er det på sin plass med en omtale, selv om det er på dette forlaget. 

Unander er en erfaren naturforsker. 
Født i 1942 vokste han opp på Holte gård i Birkenes og utdannet seg innen skog- og jordbruk. 
En mangslungen karrière ledet ham fra sanking av grankongler til bjørnetelling i Vassfaret, fra rypetelling i Alta til studier av svalbardryper i Ny-Ålesundtraktene. 
I 1980 ble han cand. real. 
i terrestrisk økologi. 
Han er en kjent person på Agder, ikke minst etter at han med sin Kari flyttet tilbake til Holte gård i Birkenes (1986) og arbeidet for Fylkesmannens miljøvernavdeling i Vest-Agder, ble miljøvernrådgiver i Lillesand (1988-92) og senere i Vennesla (1993-2009). 

Det er mye naturfag i boka. 
Og så er det mye personlig og litt for mye privat. 
Litt kleint er det å lese om når han fikk bruk for og når han ikke fikk bruk for kondomene i ungdomstida. 
Han er også svært åpenhjertig om en innleggelse på psykiatrisk sykehus etter at noen fantasier om naturens tilstand tok overhånd i det unge sinnet, «…. jeg trodde jeg nærmest var Jesus som var kommet tilbake for å redde verden». 
Han har stått i noen harde konflikter gjennom årene, og han bruker boka til å ta et oppgjør. 
Her er han selvsagt ensidig. 

Mange vil huske at familien på Holte mistet en datter på 21 år i Paris. 
Dette vies også stor plass, sammen med mye annet nokså personlig og dels privat fra familielivet. 
Boka er løst redigert. 
Det private ødelegger for det naturfaglige, og omvendt. 
Her er også en god del språklig usikkerhet. 

Den naturfilosofiske biten som gjennomsyrer det hele er vanskelig å få tak i: 
«Min visjon, min verden, formet i meg av alt i naturen, mennesker og dyr, min sykdom, mine trengsler etter å finne harmoni, og jeg har lykkes», sier han, uten at jeg helt får tak i hva dette betyr i den store sammenheng. 
