«Spotlight:»Jøde avkler katolske Boston = Oscar 

Interessant, men nesten for forsiktig fortelling om de katolske prestenes herjinger. 

Etter at bestefaren min kom på aldershjem, begynte bestemor å gå litt på kino. 
Noe måtte hun fylle tiden sin med. 
En gang jeg besøkte henne, hadde hun vært og sett Priest , Antonia Birds film fra 1994 om en ung, katolsk prest som kjemper med å takle sin homoseksualitet. 

Bestemor sa hun syntes så synd på den presten. 
Stakkars prest, sa hun flere ganger. 
Stakkars, stakkars prest. 
Jeg var tilbøyelig til å være enig. 
Father Greg Pilkington, som han het, hadde det ikke lett. 
Det var sjelekvaler og tvil og tro i 105 minutter. 

Les anmeldelsen av 

Slipper for lett unna 

I Spotlight , som nettopp vant Oscar for beste film og beste originalmanus fra 2015, får man det samme inntrykket. 
Det er ikke enkelt å være prest, men det er heller ikke, som man kan tenke seg, enkelt å være de barna som er i nærheten når prester får behov for å lette på trykket. 

Fordi disse overgrepene er så grove, velger Spotlight å fortelle historien fra journalistenes og et fåtall av ofrenes vinkel. 
Prestene får lov til å skjule seg bak institusjonen de er en del av. 

Den eneste presten som får uttale seg i noen sekunder fremstilles som evneveik, noe som langt på vei ufarliggjør de nærmest systematiske overgrepene kirkens menn står bak og sannsynligvis har stått bak gjennom århundrer. 
I en ellers viktig film er dette en svakhet. 
Guds stedfortredere på jorden slipper rett og slett for lett unna. 

Disse fikk Oscar: 

Til gjengjeld er etterforskningen som The Boston Globes Spotlight-redaksjon gjennomfører godt oppbygd og nærmer seg på sine steder kvalitetene til filmen som etter min mening er de siste tyve årenes beste journalistfilm, nemlig The Insider (1999), hvor den amerikanske tobakksindustrien ble avkledd og sto æreløse tilbake. 
Men der tobakksindustrien var en ytterst skruppelløs og synlig fiende, er den katolske kirken i Boston en slu motstander som lurer i skyggene. 

- En sjelden gang kan vi skuespillere faktisk gjøre en viktig jobb. 
Det føler jeg at jeg gjør med å være med i denne filmen, sa Micheal Keaton da vi intervjuet ham og filmregissør Tom McCarthy om filmen Spotlight : 

Godt spill foran kamera 

Spotlight har ingen Al Pacino, men Mark Ruffalos gravejournalistrolle tangerer den aldri hvilende etterforskeren han spilte i The Zodiac (2005). 
Ruffalo spiller litt stort og blir så indignert når sjefen vil vente med å trykke historien, at Oscar-døren åpnes. 

Rachel McAdams målbærer vår alles vantro når det går opp for karakteren hun spiller hvor omfattende skandalen er. 
John Slattery spiller en slags tvillingbror til sin egen Roger Sterling-karakter i Mad Men og Liev Schreiber er den jødiske redaktøren som kommer utenfra og blir den første som våger å beordre grafsing i hva de sammensveisede borgerne vet, men later som de ikke vet. 

Les anmeldelsen av 

Stanley Tuccis advokatskikkelse har kjempet mot vindmøller i årevis og er filmens mest interessante karakter. 

Alt i alt er Spotlight en velfungerende gravefilm som forteller en sjokkerende historie, men som film betraktet er den ikke i nærheten av dybden eller intensiteten i The Insider . 
Og det at den fikk Oscar for beste film, sier mer om viktigheten i tematikken enn om selve filmen. 

Les anmeldelsen 
