Anmeldelse:Kurt Vile - «B'lieve I'm Going Down» 

Countryrock med beatpoesi. 

ALBUM: 
Kurt Vile (35) har mange forbilder i americana-bransjen. 

Et av de mest interessante er gitarguruen John Fahey (1939-2001), som foruten mer en førti album skrev novellesamlingen «How Bluegrass Music Destroyed My Life» (2000). 

Både som instrumentalist og sanglyriker går han i sitt forbildes fotspor. 

Kurt Viles første instrument i 14 års alderen var en banjo, som han forsøkte å spille på som om det var en gitar. 
Siden har han perfeksjonert seg, samtidig som han dyrker sine mest lavmælte sider. 

Tekster skriver han om alt fra fredløse til hybelkaniner. 

Den slørete vokalen er lagt i ekko. 
Vile snakker låtene fram, mot en backing utført i et sparsomt «less is more»-landskap, stort sett akustisk, med litt innlagt elektronika. 

Backingen spenner fra banjo til piano, med hovedvekt på gitar. 
«Bad Omens» er en kort, orkestral instrumental. 

Uansett: 
Nedstrippet, ribbet, lyrisk, diskret, intimt, vibrerende, suggestivt. 
