Bokanmeldelse:Audrey Carlan: 
«Calendar Girl» 

Rike og velutstyrte alfamenn, knulling i alle varianter, grovt språk og dyre klær skal utløse leselysten hos norske boklesere i sommer. 

Vi snakker om første bind av den erotiske underholdningsserien «Calendar Girl», som Audrey Carlan opprinnelig selvpubliserte, og som VG nylig skrev utløste tidenes budrunde i norsk bokbransje. 
Sammenlikninger med megasuksesser som «Fifty Shades of Grey», «Pretty Woman» og «Sex og singelliv» skal få de kvinnelige bokleserne til å tenne av leselyst. 

Jeg tviler imidlertid på at det er leselysten som blir tent og vekket av denne boken. 

Mia Saunders blir stilt overfor et vanskelig ultimatum da faren hennes ender på sykehus på grunn av spillegjeld. 
Hvis ikke Mia greier å skaffe til veie én million dollar i løpet av et år, kan faren hennes bli drept. 

Heldigvis har Mia en tante som tilbyr henne jobb i eskortebyrået Exquisite Escorts. 

Hver måned i løpet av et år skal Mia varte opp en ny mann. 
Hun velger selv om hun vil ha sex med kundene sine, men hvis hun går med på det blir betalingen enda bedre. 
Bokens første setning, om at det ikke finnes ekte kjærlighet, fungerer som en teaser og et frampek til hele serien. 

Jeg røper ikke for mye av handlingen når jeg sier at det blir sex – mye sex. 
Audrey Carlan går E.L. 
James en høy gang, og hopper glatt over lange forspill og sitrende oppbygging. 
Her introduseres vi raskt for stive brystvorter, brennhete kyss, plaskende kjønn og stålharde lemmer. 

For Mias første kunde, filmmannen og surferen Weston Charles Channing den tredje, er så tiltrekkende at Mia nesten får hjertestans, og selvsagt må ha sex med ham, og han vet å håndtere orgasmetriggeren hennes slik at hun bokstavelig talt besvimer av nytelse. 
Snart har de forelsket seg i hverandre, men Mia avviser Wes’ forslag om at hun kan bli og flyr snart videre til sine neste månedskunder. 

«Calendar Girl» byr ikke på litterær gourmet og velutviklede karakterer, og er blottet for originalitet og spenning. 
I tråd med sjangeren er det sex og romantikk som er i fokus. 
Temperaturen skrus skyhøyt, og Carlan er tydelig inspirert av forfattere som nettopp James. 
Språket er enkelt, vulgært og preget av mange gjentakelser og en mengde setningskalkuner. 
Karakterenes personlighet skildres i hovedsak gjennom deres seksuelle atferd, og bihistorien synes å være laget for å kunne sende hovedpersonen ut på en personlig, seksuell reise. 

Det interessante med «Calendar girl» er ikke å finne i selve handlingen, men dreier seg om hvorfor en roman av denne typen har blitt et så stort bokfenomen. 
Kanskje handler det om dualitet? 

Boken er like problematisk som den er kvinnefrigjørende. 
Den glorifiserer prostitusjon, og skaper et forvrengt bilde av kvinnelige prostituerte som tenner på jobben sin og bader i rike kjekkaser. 

Men Carlan snur også kjønnsrollene på hodet. 
Hun skildrer en kvinne med et svært avslappet forhold til kropp og seksualitet, og som nyter sex på egne premisser uten at det trenger å være følelser tilstede. 

Slik kan kanskje «Calendar Girl» fungere som en trigger for kvinners seksuelle selvtillit, og gi inspirasjon til lek med roller og situasjoner. 
Hvis man da greier å svelge de bitreste sidene av romanen. 
