Henrik Uber Alles:Middels komikk levert med middels innsats 

Henrik Thodesen prøver å lage TV-serie om sin egen livssituasjon. 
Men humoren forsvinner i halvhjertede forsøk og uforløste ideer. 

Rollefiguren Henrik Thodesen, spilt av Henrik Thodesen, er en avdanket stand-up-komiker på eksklusiv kontrakt med Viasat. 
Der får han betalt for å gå på bar og Tinder-dater mens han venter på nye TV-oppdrag. 

Men han sliter med å finne på noe nytt. 
Kort tid etter at venner og kolleger påpeker at han ikke har gjort noe morsomt på TV på lenge, mister han kontrakten og dermed også jobb og inntekt. 

NRK kom dem i forkjøpet 

Nå er spørsmålet: 
Hva skal Henrik gjøre for å dekke de store og unødvendige utgiftene sine? 
Svaret: 
Han blir Uber-sjåfør. 

Det er egentlig et ganske fiffig plott. 
Så fiffig at det bare er drøyt et halvår siden NRK lanserte en serie, Oslo Zoo, basert på akkurat samme idé. 

Der møter vi den nyutdannede akademikeren Amir (som er komiker og heter Amir i virkeligheten). 
Han får heller ikke jobb og kjører Uber for å betale husleien. 
Det er altså ingen ny idé at man kan bli Uber-sjåfør hvis alt annet går til helvete. 
Heller ikke at man kan iscenesette det i en serie og pitche det til en kanal. 

Fremstår som stakkato og klønete 

I motsetning til Oslo Zoo, som hadde en tydelig retning, er det vanskeligere å forstå hva slags serie Henrik Uber Alles prøver å være. 
Første episode kunne like gjerne vært en lang sketsj. 
Den mangler en tydelig cliffhanger eller annen motivasjon til å få seerne med videre. 

Henrik leverer sitt eget manus med middels innsats. 
Flere av scenene fremstår som stakkato og klønete, med varierende prestasjoner fra både Henrik selv og dem rundt ham. 

Blir ødelagt av overdrivelser 

Henrik er omgitt av flere gode og morsomme karakterer. 
Best fungerer lege- og komikerkollega Jonas Bergland, som fremstår som en trygg og ærlig havn. 
Han påpeker tidlig at Henrik ikke er særlig morsom, men oppfordrer ham likevel til å skaffe seg en «ordentlig» jobb slik at han får noe å lage stand-up av. 

Henriks tidligere makker Odd Magnus Williamson dukker også opp for å illustrere de ulike veiene karrierene deres tok, og han strør om seg med fortellinger om store skuespiller-kontrakter, premierer og godt betalte event-jobber. 

Det kunne i utgangspunktet blitt en karakter som fungerte som en morsom kontrast, men det blir ødelagt av overdrivelser og ender opp som en kjip og uhåndgripelig Odda på steroider. 
Det virker unødvendig og forvirrende, særlig når resten av karakterene ser ut til å spille seg selv. 

Langt bedre fungerer det når Hallgeir fra Luksusfellen med jevne mellomrom dukker opp som den gode/onde feen på Henriks skulder og råder ham til å ta grep om egen økonomi. 

Mye uforløst potensial i bilen 

Det er usikkert hvor morsomt eller forståelig Henriks Uber-kjøring er utenfor ring 3. 
Derfor er det fint når vi med jevne mellomrom får bli med på møtene Henrik har i bilen med de ulike kundene. 

Her ligger det mye potensial. 
Det er når vi en sjelden gang får høre Henrik i en lengre samtale med disse, at vi føler med ham. 

Dessverre kastes mange muligheter bort. 
Istedenfor å ta alvoret på alvor blir det mange halvhjertede forsøk på noe i samme gate som Helt perfekt. 
Det skaper uforløste tankerekker og lite sannsynlige scenarioer, og for mye blir hengende som ubesvarte spørsmål. 

Henrik har klart skape grei underholdning på sin egen selvironiske søken etter noe å fylle dagene med, og det er fint. 
Men det er ikke noe man ler seg ihjel av. 
