Anmeldelse:Myrkurs black metal-gufs fra fortida 

Har en autentisk råskap ved seg. 

ALBUM: 
Det er lite som føles bedre enn å bli tatt ordentlig på senga av ei plate. 
Det høres kanskje gammelmodig ut å si det, men etter hvert som man blir eldre og erfaringene flere, skjer det dessverre sjeldnere og sjeldnere. 
Men du har kanskje gjettet det allerede, danske Myrkurs «M» er en slik plate. 

Bandet er i hovedsak enkeltmannsforetaket til den danske modellen og låtskriveren Amalie Bruun, men er her utvidet med prominente musikere som blant annet Teloch fra Mayhem og Nidingr på gitar og Øyvind Myrvoll fra sistnevnte på trommer. 

Den har en autentisk råskap og et mørke ved seg som man sjelden hører nå til dags. 

Det er stemninger og atmosfærer her som stort sett har vært borte fra sjangeren de siste tjue åra. 
I alle fall føles det sånn når man lytter seg gjennom det massive og altoppslukende kontrastspillet som utfolder seg på «M». 

Suggererende høyder 
Om man skal slenge ut noen referanser, er det vanskelig å komme unna den tidlige Ulver-perioden. 
Kanskje ikke så rart, i og med at Ulver-overhode, Kristoffer Rygg, sitter i produsentstolen. 

I tillegg til å dele bandets, i black metal-fasen, forkjærlighet for folketoner, har Bruun klart å gjenskape mye av den samme trolske stemningen. 

Myrkur tar også opp i seg post black metalens fascinasjon for dvelende akkordprogressjoner. 
Det handler om å la riffene få tid til å vokse seg til suggererende høyder. 
På toppen av dette har Andreas Møller spekket lydbildet med kledelige og subtile effekter som gir ørene mer å forske i. 

Sjelsvrengende Åpningsduoen «Skøgen skulle dø» og «Hævnen» demonstrer på utsøkt vis Myrkurs stemningsregister, der utbroderte, vakre korarrangementer og livlige folketoner blir spist opp av intense og atonale riff, komplett med den mest sjelsvrengende vokalen man hørt på en god stund. 

Ikke nok med det, tromme- og gitarlyden er forbilledlig skrudd etter gamle standarder. 

Om du har savnet atmosfærisk black metal som ikke er tilsølt av sukkersøte melodier eller er polert altfor ren i studio, er «M» absolutt et spor det er verdt å følge. 
