Ikke noe å være redd for
Sjanger: 
Skrekkfilm 

Nasjonalitet: 
USA 2015 

Regi: 
Ciaran Foy Skuespillere: 
Shannyn Sossamon, James Ransone, Tate Ellington 

Manus: Scott Derrickson, C. 
Robert Cargill 

Aldersgrense: 
15 år 

La oss være enige om at oppfølgere flest er bortkastet tid. 
Ta «Sinister 2» for eksempel: 
Mens den originale filmen, fra 2012, var en effektiv overnaturlig thriller drevet frem av et mysterium, er denne lite annet enn en serie løst sammenhengende gjentakelser. 
Og hva annet kunne den egentlig bli? 
Mysteriet ble tross alt oppklart forrige gang. 

Igjen handler det om demonen Bughuul. 
Bughuul ser fremdeles ut som om han kunne ha spilt bass i metal-bandet Slipknot og har det fremdeles med å plage barnefamilier. 
Denne gangen går det ut over en alenemor (Shannyn Sossamon fra TV-serien «Wayward Pines«) og de to sønnene hennes. 
Den eneste som kan redde dem, er politimannen fra film nummer én (James Ransone — tenk deg en litt tomsete Jake Gyllenhaal). 

«Sinister 2» tværer ut det kanskje aller gufneste elementet fra 2012 - de kornete, vinglete, liksom «ekte» super 8-opptakene av Bughuuls tidligere ugjerninger - til de rett og slett ikke er gufne lenger. 
Og jo mer vi får vite om busemannen, jo mer tøysete virker han. 
Og når filmen smykker seg med referanser til sjangerklassikere som «Exorsisten» og «Night of the Living Dead», bidrar ikke det til annet enn å understreke hvor meningsløs den selv er. 
