Fantastisk nok
Regi: 
Josh Trank 

Skuespillere: 
Kate Mara, Miles Teller, Jamie Bell, Michael B. Jordan 

Manus: Simon Kinberg, Jack Kirby, Stan Lee, T.S. Nowlin, Jeremy Slater, Josh Trank 

Musikk: 
Marco Beltrami, Philip Glass 

Aldersgrense: 
12 år 

Problemet med disse superheltfilmene vi bombarderes av — det kommer en ny hver uke, gjør det ikke? 
- er at de føles så like, alle sammen. 
Det beste med «Fantastic Four» er at den bryter med mye av det vi har lært oss å forvente. 
Inntil siste akt er dette faktisk noe så uhørt som en superheltfilm uten en eneste storslått actionsekvens. 

I motsetning til for eksempel de utmattende «X-Men«- og «Avengers»-filmene, forteller «Fantastic Four» dessuten en lineær historie og holder seg til et begrenset persongalleri. 
Og innenfor universet den bygger opp, blir det egentlig helt fjollete premisset - fire unge mennesker reiser til en annen dimensjon, kommer tilbake med bisarre nye egenskaper - nesten troverdig. 
Og kanskje enda viktigere: 
Siden filmen lar oss bli ordentlig kjent med disse menneskene, er det også mulig å bli følelsesmessig engasjert i skjebnene deres. 

Lytefri er «Fantastic Four» ikke . 
De sleipe myndighetspersonene er en klisjé og filmens midtparti er i seigeste laget. 
Som helhet fremstår den også litt for mye som oppstarten av en ny «franchise» og litt for lite som et selvstendig verk. 
Likevel: 
Det føles godt å kunne forlate en superheltfilm og fremdeles være lysten på mer. 
