De som har laget «Kristoffer Robin og Ole Brumm» skjønner ingenting
Ole Brumm og Nasse Nøff: 
Dere er blitt grovt misbrukt. 
Saksøk Disney nå. 

FILM: 
Husker du Ole Brumm og dyrene i Hundremeterskogen? 
Beklager, dumt spørsmål. 
Jeg prøver igjen: 
Husker du hva som gjorde at du likte dem så godt? 
Og vet du hvorfor du antagelig kommer til å oppdage at du fremdeles liker dem så godt dersom du leser A. A. Milnes bøker på ny som voksen? 

Overvinner seg selv 

Her er et forsøk på å forklaring: 
Ole Brumm, Nasse Nøff og de andre har alle egenskaper som de prøver å skjule, eller overvinne, eller få leve ut selv om det egentlig ikke passer seg helt. 

De gjør iherdige og barnlige forsøk på å kamuflere seg. 
Det være seg den forsøksvise verdensmannen Petter Sprett, som prøver å få gjester ut av huset uten å gjøre det på en for uhøflig måte, eller Nasse Nøff som prøver å finne rasjonelle argumenter for å unngå alt som minner om fare uten å blottlegge at den dypeste grunnen er at han er forferdelig redd. 
Dette er kosedyr som føles som om de har kjøtt og blod under filten. 

Misforstår totalt 

I år har det kommet to påkostede filmer basert på Ole Brumm-universet, først «Adjø, Christopher Robin», og nå den mer utpregede barnefortellingen «Kristoffer Robin og Ole Brumm». 
Ingen av filmene anstrenger seg synderlig for å videreformidle dette vesentlige trekket ved bøkene. 
Siste film ut er laget av Disney, som mer enn noe annet synes å ha lyst til å fortelle en bestemt, banal historie, og benytter seg av de kjente og kjære kosedyrene for å selge en film som har fælt lite med dem å gjøre. 

Bøkenes Kristoffer Robin var basert på A. A. Milnes egen sønn. 
I «Kristoffer Robin og Ole Brumm» er den forbindelsen borte. 
Det er den oppdiktede Krisoffer Robin som er blitt voksen nok til å gestaltes av Ewan McGregor, som pliktskyldigst slår opp det guttete smilet. 

Denne Kristoffer Robin er blitt en stresset mellomleder i en koffertbutikk som forsømmer kone og barn. 
Det som trengs, er at selveste Ole Brumm kommer stabbende inn fra Hundremeterskogen for å minne ham om hva som egentlig betyr noe. 

Selvmedlidende 

Det er forsåvidt fint at Disney har gått vekk fra sin egen tidligere, bråkete versjon av Ole Brumm og lagt seg tettere på illustrasjonene i bøkene. 
Men det hjelper fint lite når animasjonen er såpass svak. 
Ansiktene til Ole Brumm og Nasse Nøff er stivnet i selvmedlidende grin, og det hjelper ikke at de norske stemmene er sentimentalt lespende. 

Gutter, det er på tide å legge vekk de bittersøte visdomsordene. 
Dere er blitt misbrukt på de groveste. 
Søksmål er eneste løsning. 
Og hvis stressede Disney-folk spør hva dere vil ha i forliket, er det bare ett svar som teller: 
Ja takk, begge deler. 
