Bergen mot Trollhjem
Småtrollene viser at lykken er innvendig og ikke på lerretet. 

FILM: 
De dansende, syngende og klemmende lykketrollene vil fra Bergen, vil fra Bergen med det samme, for der har de det som fisken i panna. 
På de årlige «Trollverv»-feiringene kappeter de skumle «bergenserne» småtroll for å bli lykkelige. 
Lykketrollene flykter derfor under jorden, ledet an av trollkongen og slagordet «Ingen troll etterlates». 
20 år etter i Trollhjem må datteren prinsesse Poppy (Marion Ravn) og kritiske Kvist (Atle Pettersen) ta opp kampen da lykketrolljegerne får ferten av dem igjen, med den optimistiske parolen: 
«Det er alltid en lys side.» 

Klemmetid 

De høyhårete lykketrollene ble først skåret ut i tre av danske Thomas Dam i 1959, som en gave til datteren. 
Etter hvert ble lykketrollene masseprodusert i stor skala, med stor suksess verden over. 
Nå vil Dreamworks ha sin del av småkakene, med målsetting om en ny farsott. 
Filmen har en rekke morsomme gags, med glitterpromp og muffinsbæsj, og flere nestensmurfete musikalske sang- og dansnumre basert på Justin Timberlake-låter og diverse hits fra foreldregenerasjonens barndom på åttitallet. 
Morsomst er det da forkledte kjøkkenhjelp Birgit legger igjen sin rulleskøyte hos den lille bergenserkongen, som snurrer og forsøker kysse hjulet, som så sliper leppene hans smertefullt. 
Men all klemming og kos og hjerter og regnbuer og glitter gjør filmen for fargerik, søt og mektig i lengden. 
De smågodtfargede lykketrollene dopet på e-stoffer har klokkealarm som varsler om klemmetid, hvor «hjertene våre synkroniseres» hver time. 
«Åååhhh.» 

Lykke 

Den eneste karakteren med litt substans, Kvist, «driver ikke med lykke» og vet at verden ikke er bare muffins og regnbuer. 
Han bidrar til morsomme øyeblikk av både panikk og pinlig stillhet. 
Han løfter også filmens vakreste scene, om fargespill etter tonene til «True Colors». 
Moralen er et rosaglitret bursdagskort som forteller at lykken er inni oss alle. 
Den er i hvert fall ikke på dette lerretet. 
