Da verden kom til Kristiansand
Kristiansand er en veldig annerledes by i dag enn for 25 år siden. 
Mens unge mennesker i 1991 hadde menigheten, idrettslaget og en status som utskudd å velge mellom, later det i 2016 til å finnes mye større rom for å velge hvem man vil være. 
Byen er rett og slett blitt større, mer åpen, mer levende. 
Å tillegge en musikkfestival æren for en slik fundamental mentalitetsendring , ville selvsagt være å forenkle ting inntil det latterlige. 
Likevel er det noe der. 
Og «Quart — Frihetens øyeblikk» viser hvordan det kan ha seg. 

Gjennom 18 kortfattede kapitler, ett for hvert år Quartfestivalen eksisterte, forteller boken hele den usannsynlige historien. 
Det begynner med Lars Lillo-Stenberg på torget, topper seg med David Bowie på Odderøya og ender med et forsmedelig, tragikomisk havari i sakte film. 
Og underveis blir alle de gamle historiene satt inn i sin riktige kontekst. 
Ravepartiene på Kasematten og i Dyreparken, Flying Craps hagleskyting i Tresse, demonstrasjonene mot Marilyn Manson, Haakon Magnus sitt møte Mette-Marit, Snoop Dogg med en joint på scenen og, selvsagt, den uunngåelige Fuck for Forest-skandalen - alt sammen er med. 

At Arvid Skancke-Knutsen, erfaren musikkjournalist og trofast Quart-gjest, har klart å gi denne uregjerlige materien en både ryddig og lettlest form, er ingen liten bedrift. 
Riktig nok blir det etter hvert vel så mye snakk om økonomi som om musikk, men det reflekterer vel dessverre bare hvordan festivalen utviklet seg. 

Og for dem som måtte synes at hovedteksten blir vel faktatung , finnes det nok av omkringliggende materiale å fordype seg i. 
Her er store mengder bilder, presseklipp og artistlister. 
Her er Trigger Design sine legendariske festivalplakater og Ronny Haugelands like legendariske tegneserier fra Fædrelandsvennen. 
Her er dessuten et utall personlige, ofte svært humreverdige vitnesbyrd. 

«Quart - Frihetens øyeblikk» kan i det hele tatt leses på mange forskjellige måter: som en minnebok over gammel moro, som en håndbok i hvordan man skal - og absolutt ikke skal - arrangere festival og, ikke minst, som et monument over innsatsen til Thorleif «Toffen» Gunnufsen, den utrettelige kulturkonsulenten som skulle komme til å endre hele festivalnorge. 

Sett med lokale øyne, er dette kanskje likevel først og fremst fortellingen om da Kristiansand gikk fra å være en innesluttet småby til å bli selve stedet å være. 
Og selv om festen fikk en brå slutt, ble byen aldri helt den samme igjen. 
Bokens undertittel kan ved første øyekast virke pompøs. 
Men etter endt lesning, virker den faktisk berettiget. 

Undertegnede har bidratt med et sitat og en gammel tegneserieside, men har ellers ikke noe med utgivelsen å gjøre. 
