God, gammeldags fartslek
Der konkurrentens "Forza Horizon 2" bød på en visuell fest og var krydret med ungdommelig festkultur og hel del underholdende dilldall, tar Playstations "Driveclub" deg tilbake til en mer grå og realistisk hverdag. 
Her er det rett på sak, uten noen form for kjøreopplæring, piler som viser deg hvor på banen du bør plassere deg, kurs i hensiktsmessig sladding eller bremseteknikk. 
Ei heller noen åpen verden å utforske. 
I stedet kastes du ut i et tradisjonelt mesterskap hvor gode resultater låser opp nye baner og biler. 
Enkelt og greit, skulle man tro, bare at det ikke er spesielt enkelt. 
Et lite feilskjær i slutten av et løp kan fort vippe deg fra teten til sisteplassen, kartet er såpass lite og primitivt at man i en del tilfeller må memorere de vanskelige strekningene for å klare dem, og motstanderne er til tider irriterende gode. 
Spoleknappen som lar deg redigere dårlige føreravgjørelser i blant andre "Forza"-spillene eksisterer ikke, dermed skjer det rett som det er at litt kløning i en sving fører til at banen må spilles om igjen i sin helhet. 

Banene er plassert på ulike steder i verden, blant annet i Norge, Skottland og Canada, med alt det medfører av dårlig vær og utfordrende lysforhold. 
Det hender ofte at du må forsøke å finne veien tussmørket, noe som kan være direkte anstrengende, men som gir en mer realistisk spillopplevelse enn i mange tilsvarende spill. 

På grunn av servertrøbbel har jeg foreløpig fått lite utbytte av flerspillerdelen, men som tittelen antyder, er det her om å gjøre å gå sammen med andre spillere i en klubb. 
Medlemmenes prestasjoner individuelt styrker klubben, og klubbens økende status låser igjen opp muligheter i enspillerdelen. 
Dette elementet gir spillet en slitestyrke som gjør at man lett kan more seg i mange timer, også etter at turneringen er ferdigspilt. 
