Filmanmeldelse «Doctor Strange»:Tar pusten fra deg 

Og der ble Marvels filmatiske univers interessant igjen. 

USA. 
12 år. 
Regi: 
Scott Derrickson 

Med: Benedict Cumberbatch, Mads Mikkelsen, Tilda Swinton, Chiwetel Ejiofor og Rachel McAdams 

Det er ikke historien som gjør «Doctor Strange» verdt billettprisen. 
Det er måten den blir fortalt på. 

På papiret virker den klin lik andre skapelsesberetninger i superheltsjangeren: en trøblete sjel blir kjent med kreftene sine og ansvaret som hører med. 

Har du lest: 
Cumberbatch til VG: 
– Kona mi er en superhelt. 

Doktor Stephen Vincent Strange (Cumberbatch) er både arrogant og nedlatende, noe kollegene hans velger å la passere siden han har verdens råeste fingerspissfølelse for nevrokirurgi. 
Når kombinasjonen av smarttelefon, sportsbil og våt fjellvei sender ham til akutten, er det selvfølgelig bare verdens nest beste nevrokirurger som kan hjelpe ham. 
De klønene klarer kun å redde alt annet enn hendenes finmotorikk. 

Fantasyen funker 

To velfungerende hender fattigere, skjønner Strange at man ikke kommer langt i livet som talentløs drittsekk. 
Framfor å fikse på personligheten, gir vitenskapsmannen opp allmennmedisinen og gjør som frustrerte mennesker flest: søker alternativ behandling. 

Fikk du med deg: 
Tommy Wirkola til ny superheltfilm. 

Her slår fantasy-aspektet inn - for det funker! 
Hans åndelige reise til Himalaya åpner døren til teletransportering, tidsforvrengning og astral projisering. 

«Hæ?» spør du sikkert av helt naturlige årsaker. 
Men det ser helt fabelaktig ut. 
Fra skyskrapere som kollapser til syretrippen fremkalt av guruen The Ancient One (hvitvasket, men flott spilt av Tilda Swinton). 
Visuelt er «Doctor Strange» det vittigste og mest vågale fra Marvels cinematiske univers hittil. 
Som «Inception» på steroider. 

Effektene tar pusten fra deg 

I likhet med «Guardians of the Galaxy», tjener tegneseriegiganten på sitt uortodokse valg av regissør også her. 
Horror-mannen Scott Derrickson («The Exorcism of Emily Rose» og «Sinister») bidrar med et forfriskende øye og har kontroll på både de små og store visuelle detaljene. 
Fra den voldelige kappen til den komplekse koreografien i den heseblesende baklengs-kampen. 
I motsetning til for eksempel «The Avengers», brukes effektene til å forsterke historien - og ta pusten fra deg. 

Den erkebritiske arrogansen man er vant til fra Cumberbatch er kanskje ikke like sjarmerende med amerikansk aksent, men han kler drittsekkdrakten. 
Sammen med slemmingen Kaecilius, praktfullt framført av Mads Mikkelsen med rennende black metal-sminke, utforskes ideen om dualitet. 
Ikke bare balansen mellom godt og vondt, men også ego og åndelighet. 

Litt påfyll for «basic Cumberbitches» og langt mer enn forventet fra en superheltfilm. 
