«Psychobitch» er filmen om generasjonen som planlegger sex ned til den minste detalj
God norsk ungdomsfilm om generasjon prestasjon. 

Marius stirrer ned i doskålen. 
Det banker irritert på døren, men det ligger dritt igjen i skålen. 
Hva skal han gjøre? 
Scenen er talende, for gud forby at noen skal se at han ikke er perfekt. 

Psychobitch går rett inn i kjernen av dagens ungdomskultur med sosiale medier og perfeksjonskrav. 
Regissør Martin Lund har unngått plump humor og laget et engasjerende drama. 
Spørsmålet er om den kunne vært hakket hvassere, men jeg tror den treffer målgruppen. 

Marius (Jonas Tidemann) går i 10. klasse på Gjøvik ungdomsskole, og han er typisk for det vi kaller generasjon prestasjon: flink og disiplinert. 
Etter at James Dean var rebel uten grunn i Rotløs ungdom (1955), spoler vi frem over 60 år til Marius som vil tekkes alle. 

Eplekjekk og kjernesunn 

Marius er altså eplekjekk og kjernesunn, med en familie som ikke gjør annet enn å støtte ham døgnet rundt. 
Men generasjon prestasjon har en skyggeside: konformitet. 
Det å skille seg ut har alltid vært vanskelig, og det er ikke enklere i dag. 

Inn i livet til Marius kommer Frida (Elli Rhiannon Müller Osbourne). 
Hun er klassens uromoment, ryktene sier at hun har prøvd å ta livet sitt, og alle er enige om at hun er annerledes. 
Når Marius foreslår studiegrupper, ser læreren en mulighet til å plassere ham sammen med Frida. 
Og på en-to-tre er ikke livet til Marius enkelt lenger. 

Hadde Psychobitch vært amerikansk, ville vi kalt det en high school-film. 
Lunds film har i seg mange gode momenter som gjør denne vriene sjangeren til en severdig film også for voksne. 

Velspilt og morsom 

For det første er filmen velspilt. 
Spesielt er Jonas Tidemann i rollen som Marius naturlig og ekte, selv i scener som scorer høyt på flauhetsskalaen. 
For det andre flyter dialogen godt, og for det tredje greier den å skildre pinlige scener med den største selvfølge. 
De tas på alvor, men er ikke uten humor, for dette er en generasjon som til og med planlegger sex ned til minste detalj. 
Scenen hvor den ene venninnen gjør klart soverommet for en het akt er både pinlig, trist og morsom på samme tid. 

Likevel kunne filmen vært litt skarpere i skildringene av dynamikken i vennegjengen. 
Vi kommer aldri under den perfekte fasaden. 
Frida-karakteren forblir et lite mysterium gjennom hele filmen. 
Siden hun har opposisjonsrollen, burde hun fått en mer fremtredende plass. 
Marius utvikler seg gjennom filmen, men Frida forblir den samme. 
Lund kunne også behandlet selvmordstematikken med litt større tyngde, selv om filmen har med et morsomt «nå må vi snakke om alt det vonde-»segment med den populære Helsesista. 

På tross av noen innvendinger gir Psychobitch et godt innblikk i dagens ungdomskultur. 
Den er småmorsom, underholdende og romantisk, og jeg håper ungdommen finner veien til kinoene for å se den. 
