Evighetsmaskinen Bon Jovi
Det er forståelig at folk fremdeles går på Bon Jovi-konsert i 2016. 
Sangene deres har tross alt fungert som lydspor til minst et par generasjoners liv, drømmer og fester. 
At noen fortsatt skulle føle behov for nye Bon Jovi-album, er derimot langt fra like opplagt. 

På «This House Is Not for Sale» byr Jon og gjengen på 12 variasjoner – 17 hvis du går for "deluxe"-utgaven – over de to samme gamle låtformlene: den "rocka" med de gigantiske refrengene og balladen med det svære, blødende hjertet. 
Og forskjellen på en god og en fæl Bon Jovi-låt er ikke nødvendigvis så stor. 

Denne gangen treffer de med tittelkuttet – liksom bare minste-felles-multiplum-gitarriff og triumfartede allsangpartier stablet på triumfartede allsangpartier – og tryner med to–tre andre som bare blir enerverende. 
Ukarakteristisk sinte «The Devil's in the Temple» og cowboyvisen «Scars on This Guitar» sørger for et minimum av variasjon. 

Sentimentalt anlagte fans vil sikkert savne gitaristen Richie Sambora som for ikke lenge siden ble vist døren etter 30 års tjeneste. 
Men så strømlinjeformet er denne evighetsmaskinen av et band, at knapt noen vil være i stand til å høre at en annen har tatt hans plass. 
