Klartenkt om Israels dilemma
Ingen behøver å være enig med forfatteren for å få noe ut av Micah Goodmans tanker. 
Han rydder opp i diskusjonene om verden mest profilerte konflikt. 

Det Micah Goodman gjør i «Catch-67», er å gå foreta en gjennomgang av ideene som preger de ulike leirene i israelsk politikk i nåtid, og trekke linjene bakover til 1967, 1948 og til den tidlige fasen av den sionistiske bevegelsen. 
Han rydder opp og hjelper oss å forstå de ulike posisjonene, og han er forbilledlig lite opptatt av å hakke på enkeltpersoner og partier. 
Snarere er han opptatt av å vise frem problemene med alle posisjonene, og samtidig si noe om hva de ulike har rett i, gitt sine premisser. 

Et underliggende problem er selvsagt konflikten med palestinerne, som i israelsk politikk har et brennpunkt knyttet til hvordan man skal håndtere de områdene Israel tok kontroll over etter krigen i 1967. 
Skal man innlemme dem i landet og dermed gi borgerrettigheter til dem som bor der? 
Det kan gi ytre sikkerhet men vil forskyve landets demografi. 
Eller skal man frasi seg enhver kontroll og satse på å leve i fred med naboene? 
Da beholder man den demografiske balansen i dagens Israel, men frasier seg viktig ytre sikkerhet, spesielt knyttet til fjellområdene nord på Vestbredden, Samaria. 

Goodmans tese er at problemet ikke er en konflikt som har en løsning som kan fremforhandles. 
Det er snarere en situasjonen som minner om den i Joseph Hellers roman Catch-22, en situasjon man må komme seg ut av. 

Han foreslår to strategier for å komme videre og dempe problemene. 
Perspektivet hans er mest i det israelske samfunnet, og han anerkjenner at palestinsk side neppe ville godtatt forslagene om de ble lagt frem i en forhandlingssituasjon. 

Uansett, boka er svært velskrevet og gir et godt innblikk i diskusjoner og ideer som former vår tids mest profilerte politiske konflikt. 
Den anbefales varmt. 

(Anmeldt på bakgrunn av den engelske utgaven) 
