Deleretter du ikke vil dele
Restaurantgruppen Bien har åpnet sin fjerde kube i Kjøttbasaren. 

På Bien Basar får du tapasinspirerte småretter mikset med norsk mattradisjon. 
Du kommer ikke til å ville dele. 

Maten er en blanding av norsk og spansk tradisjon, med patata brava og persetorsk om hverandre. 

– 
Vi anbefaler at man plukker tre til fire retter hver, guider servitøren. 
Konseptet på Biens fjerde avdeling er inspirert av baskisk tapas, også kjent som pintxos. 
Men i stedet for fingermat fra bardisken består menyen av mindre retter som kan deles. 

Churros med blåmuggost er den første snacksretten vi blir kjent med. 
Det varme bakverket serveres med fyldig paprikamarmelade. 
Retten er søt, salt, myk og sprø, og trigger gledessenteret i hjernen som likes i en mobilapp. 

Hadde vi vært i San Sebastian nå, pintxosens fødested, ville det vært naturlig med et glass med lokal, syrefrisk Txakoli-vin til. 
Her hjemme gjør Hardangersider samme nytten. 
Biens egne sider Lesk, laget av Alde i Sørfjorden, er brygget med friske epler og spansk gjær. 
Den er lett perlende og passer utmerket som matdrikke gjennom hele måltidet. 

Det er kort vei fra Alde til det gamle kraftverket i Tyssedal. 
Inne i fjellhallen aler Hardanger Fjellfisk opp ørret til en av Biens kaldretter. 
Fisken er gravet og kuttet i småbiter, og serveres på en salt potetvaffel med rømme, rogn og eplestaver. 
Smaksmessig er det som om to brikker i naturens puslespill plutselig faller på plass. 
Maten og drikken passer så fint sammen at man nesten kan sanse at de kommer fra samme sted. 
Kaldretten er en lett start på måltidet som gir lyst på mer. 

Og mer kommer. 
Rødbettartaren er laget på en blanding av saltbakte, rå og syltede beter, som gir retten en ekstra friskhet. 
En eggeplomme fra småhøns binder de søte betene sammen med nøtteaktige solsikkekjerner og rugchips, og en kefiraioli med pepperrot. 
Retten er både vakker og velbalansert. 

Kjøkkenet og baren er bygget opp som en flytende øy midt i rommet for å bevare det originale gulvet i Kjøttbasaren. 
Det åpne lokalet gir følelsen av å sitte i en levende mathall. 
Her har du fullt innsyn til kjøkkenet, og personalet er aldri lenger unna enn at det er mulig å få øyekontakt. 
Servicen er vennlig og varm, men i overkant avslappet når det gjelder rydding og bestikk. 
Ingen av delerettene serveres med skjeer, og vi etterspør bestikk tre ganger. 
Når man deler retter på denne måten blir fatene fort skitne. 
De bør derfor byttes underveis for en bedre opplevelse. 

Mens rødbettartaren gir meg en følelse av å bli sunnere og sunnere jo mer jeg spiser, gjør jordskokkretten det motsatte. 
Retten er tyngre enn rømmegrøt og brunost kombinert, og dynket i smør. 
Dette er en smaksbombe av dimensjoner, og den er faktisk så god at jeg må dobbeltsjekke om førsteinntrykket var rett. 
Jeg tar en skje til, og smaksløkene jubler. 
Dette er en nydelig vegetarrett toppet med knasende hasselnøtter fra Piemonte. 
Men den er mektig. 
To skjeer er nok. 

Den helstekte pattegrisen har rotert i 3,5 timer. 
Jeg vet ikke hvor mange runder det blir, men kjøttet er saftig og svoren glasert og sprø. 
Dette er en klassisk, god rett med rotgrønnsaker og sjy. 
En mer vågal kjøttrett er konfitert lammebog med dukkha-lignende krydder og yoghurt. 
Kjøttet har perfekt konsistens, men saltbalansen er på bærtur. 
Retten trenger mer sødme for å falle til ro. 

Like etter at dessertene kommer på bordet må spisefølget mitt dra. 
Det er sjelden jeg blir glad for å sitte igjen alene, men nå slipper jeg endelig å dele. 
Svelene, som er laget på oppskriften til kokkens farmor, Ingrid fra Sauda, smaker som et godt barndomsminne. 
Det er lett å bli lykkelig når du river svelene fra hverandre med hendene og spiser dem med brunostkaramell, rømmekrem og eplekompott. 
Dette er bare én av flere velkomponerte desserter. 

Bien Basar serverer deleretter, men det betyr heldigvis ikke at du må dele. 
Kveiten med sitron og hasselnøtter er en av rettene du kommer til å ville ha for deg selv. 
Velger du likevel å ta med deg selskap, er dette et flott sted å late som du er på ferie med vennegjengen med en mugge sangria og lokale spesialiteter med spansk-norsk vri. 

Restaurantene vurderes individuelt og på bakgrunn av helhetsopplevelsen av service, mat, konsept, pris og atmosfære innenfor sin egen sjanger. 
Antall hjerter indikerer hvor vellykket opplevelsen var. 
En særdeles negativ opplevelse vil indikeres av ett hjerte. 
Seks hjerter viser derimot til en usedvanlig positiv opplevelse over all forventning. 
