Fuck et reality-show, dette er mer ekte enn enhver scriptet Kardashian-episode.
Beyoncé nye album er et overraskende ærlig oppgjør med ektemannen Jay Z. 

ALBUM: 
«Vis meg en vakker kvinne, og jeg kan vise deg en mann som er lei av å ha sex med henne». 

Opprinnelsen for sitatet over er uviss, men likevel en spot-on beskrivelse av den mannlige, utålmodige seksualitet. 
Korttenkte handlinger som gang på gang ødelegger for seg selv i kjedsommelighetens navn. 

Evinnelig inspirasjon bak sanger om både anger, savn, skuffelse og raseri, avhengig av hvilken side av forholdet man befinner seg på. Ærlige vitnesbyrd fra våre største artister om egen usikkerhet og personlige nederlag. 

Da Beyoncé seint i går kveld premierte sitt nye, visuelle album «Lemonade» via HBO, for deretter å slippe låtene og de medfølgende musikkvideoene(foreløpig eksklusivt) via strømmetjenesten TIDAL, var det uten et fnugg av fasade. 
Isteden fikk vi en 100% oppriktig utblåsning om det ryktene lenge har hevdet er et skrantende ekteskap med rapstjerne-ektemannen Jay Z. 

«You can taste the dishonesty / It's all over your breath as you pass it off so cavalier» 

Albumets første linjer går rett til sakens kjerne på vakre «Pray You Catch Me», og blir desto mer oppriktige når Knowles henter inn dancehall-inspirert produksjonshjelp fra Major Lazer-sjefen Diplo på «Hold Up». 
En advarende, men enn så lenge avventende tone fra Mrs. Carter. 

«Let's imagine for a moment that you never made a name for yourself [...] 
Never had the baddest woman in the game up in your sheets / Would they be down to ride? 
/ No, they used to hide from you, lie to you / But y'all know we were made for each other / So I find you and hold you down» 

Raseriet befinner seg likevel bare rett rundt hjørnet, når hun forener krefter med Jack White på «Don't Hurt Yourself». 
3:53 minutter med blues-rockende «had enough»-het. 
En påminnelse om at hun ikke er hverken knekt eller i tårer. 
Dette er tross alt Queen B vi snakker om! 

«Who the fuck do you think I is? 
/ You ain't married to no average bitch boy / You can watch my fat ass twist boy / As I bounce to the next dick boy / And keep your money, I got my own / Get a bigger smile on my face, being alone.» 

Med «Sorry» og The Weeknd-gjestede «6 Inch» er hun i full singel kvinne-modus. 
Ute på byen med sine ladies og «no fucks to give». 
Fortsettelser av både «Irreplaceable» og «Independent Women», med sitt mantra om kvinnelig selvstendighet. 

«Big Homie better grow up» konstaterer hun breialt på førstnevnte, med klar referanse til ektemannens kallenavn — som han forøvrig selv dro fram på deres første, musikalske samarbeid «Crazy In Love». 

«Daddy Lessons» tar oss hjem til Texas, der Beyonces selvkomponerte country-toner beskriver forholdet til den andre viktige mannen i hennes liv. 
Pappa Matthew Knowles har både blitt kritisert og hyllet for måten han pisket datteren på, men her er det lite bitterhet å finne. 
Faren var kanskje hard, men han lærte henne å kjempe og holde tårene tilbake. 
Råd som blir en direkte del av «Lemonade» sitt pågående oppgjør med ektemannens svik. 

«My daddy warned me about men like you / He said baby girl he's playing you / Cause when trouble comes in town / And men like me come around / Oh, my daddy said shoot» 

Skuddet kommer derimot aldri. 

Isteden snur sinnet og bitterheten nemlig til et forsøk på forståelse midtveis ut i «Lemonade». 
En hånd strukket ut til sin bedre halvdel for å finne ut om de nå så offisielle problemene kan løses. 

«Cause you and me could move a mountain / You me could calm a war down /You me could make it rain now / You me could stop this love drought» 

«Love Drought» leder oss inn i selve vendepunktet «Sandcastles». 
En av albumets få ballader, hvor Beyonce innrømmer at det er lettere å true med at hun skal forlate den hun elsker, enn å faktisk leve opp til det med handlinger. 

«And your heart is broken cause I walked away / Show me your scars and I won't walk away / And I know I promised that I couldn't stay, baby / Every promise don't work out that way.» 

Åpenhjertige linjer som treffer gåsehud-nivå når hun i låtas medfølgende video overraskende får besøk av en kjærtegnende og uvanlig øm Jay Z. Fuck et reality-show, dette er mer ekte enn enhver scriptet Kardashian-episode. 

James Blake-samarbeidet «Forward» tar så over, ikke bare som et av albumets korteste, men også vakreste spor. 
Pusterommet etter både svik, krangel og foreløpig forsoning. 

«Now we're going to hold doors open for a while / Now we can be open for a while / Forward / I love you more than this job, please don't work for me.» 

Og pause tar hun seg da også, ved å hoppe rett inn i mektige «Freedom» med fem minutters oppløftende kamp mot forskjellsbehandlingen som fortsatt dominerer det amerikanske systemet. 

«I break chains all by myself / Won't let my freedom rot in hell / Hey! 
I'ma keep running / Cause a winner don't quit on themselves» slår hun stolt fast, før Kendrick Lamar tar det hjem med hardtspyttende linjer om politiet, løgnene og livstyveriene. 

Den like black power-gjennomsyrede (og Super Bowl-premierte singelen «Formation» avslutter kanskje albumet, men havner likevel konseptuelt i skyggen av skivas nest siste spor «All Night», hvor Beyonce til slutt finner «the truth beneath your lies». 

Selve forsoningen med en mann som har sveket og latterliggjort henne, men som hun fortsatt ønsker å kjempe for. 
Når alt kommer til alt, og den respektive kunsten og virkeligheten i «Lemonade» sine tekster har blitt kontekstløse one-linere og lattermilde meme's i sosiale medier, står det imponerende konseptalbumet igjen som et av musikkhistoriens ærligste vitnesbyrd. 

En følelsesspekket terapitime for en kvinne så sikker på seg selv, at hun ikke bare kan tilgi, men også fortsette å elske sin mangelfulle mann. 

«Give you some time to prove that I can trust you again.» 
