Book Club
Snill, trygg og konservativ komedie. 

Det er morsomt å se gamle storheter i aksjon på film, særlig når det går stadig lenger mellom hver gang de får muligheten til å vise seg frem. 

Book Club viser at Diane Keaton (Annie Hall, Manhattan), Jane Fonda (Barbarella, Klute, Kinasyndromet), Candice Bergen (Murphy Brown) og Mary Steenburgen (Tilbake til fremtiden 3) har sine kvaliteter i behold, men jeg skulle ønske at filmen ellers var litt bedre. 

Dette er en snill, trygg og konservativ komedie om romantiske forviklinger på seniornivå. 
Den er på langt nær så frekk som den antyder at den er, for denne halvsløve humoren vil aldri kunne støte noen som helst. 
Det finnes helt sikkert et publikum for Book Club der ute, og det går absolutt an å hygge seg med filmen, selv om den tar få sjanser og velger konsekvent enkle løsninger. 

Blir stimulert av Fifty Shades of Grey 

De fire gamle venninnene Diane (Diane Keaton), Vivian (Jane Fonda), Sharon (Candice Bergen) og Carol (Mary Steenburgen) møtes til sin ukentlige bokklubb. 
Nå har turen kommet til å lese og diskutere den erotiske romanen "Fifty Shades of Grey", en bok de har flere fordommer mot. 

Det viser seg at lesingen stimulerer dem til å se hvordan det egentlig står til med sex og romantikk i deres egne liv, noe som kaster dem ut i ulike utfordringer og problemstillinger med både nye bekjentskaper, gamle kjærester og eksisterende ektemenn. 

Om du skulle få mistanke om at denne filmen inneholder trim for eldre uten klær, kan det avkreftes. 
Det er omtrent så vidt figurene tør erkjenne at sex finnes, bortsett fra ved flau bruk av dumme metaforer. 
Erotikk har ingen plass i denne filmens univers. 

Manuset fokuserer heller på mellommenneskelige forhold, og det er vekselvis søtt og smått komisk når Diane blir kjent med den kjekke piloten Mitchell (Andy Garcia), når Jane gjenforenes med den gamle flammen Arthur (Don Johnson), når Sharon prøver seg på nettdating med George (Richard Dreyfuss), og når Carol forsøker å få respons fra den tilsynelatende distanserte ektemannen Bruce (Craig T. Nelson). 

Konfliktene stikker ikke dypt 

Regissør Bill Holderman, som også har skrevet manuset sammen med Erin Simms, lykkes i å formidle at også pensjonister kan møte samme tvil og usikkerhet i sine romantiske relasjoner som mennesker i yngre aldersgrupper. 

Problemet er at konfliktene som oppstår aldri stikker særlig dypt, de baserer seg av og til på enkle misforståelser, eller på enkelte valg som ikke fremstår spesielt troverdige og sannsynlige. 

Dette gjelder særlig Sharons forhold til eks-mannen og hans nye og svært unge kjæreste, Carols hemmelige Viagra-triks med ektemannen og Dianes frykt for at hennes voksne døtre skal finne ut at hun har startet et nytt forhold. 

Book Club er en glanset og friksjonsløs film som evner å more og underholde til en viss grad, men heller ikke mer. 
Man føler seg ikke verken provosert eller inspirert, bare gjennomsnittlig underholdt. 

Filmens fremste fortrinn er at de gamle stjernene tydelig trives foran kameralinsa, der jeg for øvrig mistenker at fotograf Andrew Dunn har brukt et filter som gjør figurene rynkefrie – med litt slørete bilder som konsekvens. 

Jeg hadde ønsket meg en film som turte gå hardere til verks, med sprekere dialog og saftigere innhold, men Book Club ser ut til å være myntet på et forsiktig publikum som liker å ta det litt mer rolig, fornuftig og måteholdent 
