Inne i posørens verden
Bob Woodward har skrevet en sober bok om en president som lever i sin egen verden, som bare unntaksvis likner på den virkelige. 

Bob Woodwards tittel er «Frykt: Trump i Det hvite hus». 
Boka tegner et bilde av en administrasjon som lever i konstant frykt for hva deres uberegnelige sjef kan finne på. 
Dokumenter som Trump har forlangt å få på sitt skrivebord, blir bevisst holdt tilbake av hans medarbeidere, for at Trump ikke skal skrive under, og dermed skade USAs interesser. 
Det er akkurat det samme som den sentralt plasserte anonyme forfatteren av en kronikk i The New York Times i forrige uke hevdet, da han eller hun skrev at det eksisterte en «motstandelsesbevegelse» blant Trumps nærmeste, som forhindret presidenten i å gjøre alvor av sine aller farligste impulser. 

Den prisbelønte journalisten og forfatteren Bob Woodward, mannen som sammen med Carl Bernstein avslørte Richard Nixon i Watergate-skandalen på1970-tallet, har skrevet en pageturner om det indre livet i Trumps hvite hus. 
Boka er basert på noen åpne intervjuer, men mest på dype kilder, det vil si kilder som er innforstått med at de blir sitert, men ikke med navn. 

Og boka er så rik på kilder at Woodward presenterer en sammenhengende historie, med dialoger som gir en levende puls til fortellingen om USAs 45. president. 
En av de beste dialogene er erkjennelsen som tidlig ble trukket av Steve Bannon, som mange vil si er hjernen bak Trumps politiske prosjekt, som var Trumps sjefstrateg i Det hvite hus i et halvt år før han trakk seg i august i fjor. 
Det var under valgkampen i 2016, etter at det ble kjent at et lydopptak eksisterte, der Trump sa at han lett kunne ta kvinner på kjønnsorganene, og komme unna med det, fordi han var kjendis. 
Da Bannon ba om Trumps konsentrasjon om arbeidsoppgavene for å bli valgt til president etter denne skandalen, uten å få noen fornuftig respons, kunne han lakonisk konstatere: 
«Jeg er regissøren. 
Han er skuespilleren». 

Sånn var det. 
Men boka til Woodward beskriver en stadig mer pågående og frustrert Trump, forbanna og forvirret over at han stadig vekk ikke får det som han vil. 
Hans besettelse er handelsspørsmål, der han gang på gang utbryter, «men de rævkjører oss jo», på ikke akkurat Queens English, men på det gatespråket man snakker i Queens i New York, der Trump vokste opp. 
Det er i det hele tatt påfallende mye banning i korridorene i Trumps hvite hus. 
Det blir mye, selv for denne anmelder, som selv er en frodig banner. 

Woodward tegner et bilde av en president som ikke skjønner noe annet enn bunnlinja på et regneark, og ofte ikke engang det. 
Når det Trump mener er «urettferdig» handel, kommer i konflikt med nasjonale sikkerhetsinteresser, så er det «urettferdig» handel som trumfer alt. 
Trump er i konstant krig med de aller fleste av sine rådgivere og ministere, som forgjeves forsøker å forklare hvordan den virkelige verden henger sammen. 
Boka viser en president som er fullstendig avkledd når han er tvunget til å operere i et landskap som er større enn twitteriets trange rammer - maks 40 tegn i hver melding. 

Og det er landskapet som er større enn Twitter som Trump møter i hverdagen, i Det hvite hus, i et regjeringsapparat som er et byråkrati som skal kvalitetssikre beslutninger, og sørge for at de er innenfor lover og avtaleverk. 
Dette er Trump i en daglig krig imot, slik Woodward framstiller hverdagen i Det hvite hus i 2018. 

«Frykt: 
Trump i Det hvite hus» er en skremmende bok. 
Den viser oss at Trumps tvitring bare er toppen av isfjellet. 
Det vi ser av galskap, smålighet, selvopptatthet og inkonsekvens i disse daglige dryppene fra Trump, er bare krusingen på overflaten i et dypt dysfunksjonelt hvite hus. 
Trump er posøren fra helvete, som fikk verdens viktigste jobb. 
Sånn ble det. 
I Donald Trumps tid. 

Anmeldelsen er basert på den engelske utgaven av boka, som kom ut 11. september. 
