Sanger for evigheten
Blind Willie Johnson ble født i 1897 i Pendleton i Texas. 

Fem år gammel lagde han seg en gitar av en sigarboks og fortalte faren at han ville bli predikant.Han var ikke født blind. 
Ifølge Angeline Johnson, visstnok enken etter ham, skjedde det da han var sju år gammel. 
Faren skal ha banket stemoren for å ha gått ut med en annen mann, og hun hevnet seg ved å kaste lut i ansiktet på gutten. 
Om historien er sann, er uvisst. 

Johnson vokste opp til å bli en gospelblues-sanger, med et slidegitar-spill som fortsatt imponerer. 
Mellom 1927 og 1930 spilte han inn 30 sanger i løpet av fem studiorunder hos plateselskapet Columbia. 

I 2002 gjorde Jeffrey Gaskill seg ferdig med en samling med Bob Dylans gospelsanger. 
Deretter startet han arbeidet med å kartlegge livet til Johnson. 
Det endte i en plate som åpner med "The soul of a man" med Tom Waits, som et løpsk tog på vei mot undergangen. 
Lucinda Williams er også en vandrer på den mørke siden, syngende "It's nobody's fault but mine". 

Når det kommer til sjelfull blues, er ekteparet Derek Trucks og Susan Tedeschi på hjemmebane med "Keep your lamp trimmed and burning". 
Cowboy Junkies lyder på sin side mer truende enn trøstende i "Jesus is coming soon", framført kjappere i takten enn de pleier. 
Få hører mer hjemme her enn gospelblues-gruppen Blind Boys of Alabama med røtter tilbake til 1944, og "Mother's children have a hard time" er en mektig sang. 
Sinead O'Connor har også kraft i stemmen, og hennes "Trouble will soon be over" er et høydepunkt. 

Luther Dickinson er glad i gamle folk-sanger, og han har med seg The Rising Star Fife and Drum Band på "Bye and bye I'm going to see the king". 

Så er Lucinda Williams tilbake med "God don't never change" og Tom Waits med "John the Revelator". 
Waits lyder som forsangeren i lenkegjengen på et hett sted. 
Så er da Johannes' åpenbaring heller ikke så lystig lesing. 

Vi trenger en opplagt Maria McKee med "Let your light shine on me" etter dette, før Rickie Lee Jones runder av med saktebrennende "Dark was the night, cold was the ground", en av Johnsons mest kjente sanger. 
Blant annet baserte Ry Cooder lydsporet til filmen "Paris, Texas" på denne. 
Johnsons eget opptak er på langferd i verdensrommet, som en del av pakken Nasa sendte av gårde med "Voyager 1" i 1977. 
Lyden av menneskeheten. 

Depresjonen satte en stopper for Blind Willie Johnsons platekarriere, og han levde resten av livet syngende og prekende i bygater rundt om i Texas. 
I 1945 bodde han i Beaumont. 
Da huset brant ned, ble han boende i ruinene og pådro seg malaria. 
Han skal ha blitt avvist på sykehuset og døde 18. september samme år, 48 år gammel. 

George Harrison hadde ennå ikke fylt to år da Blind Willie Johnson døde. 
Samtidig som Johnson-samlingen gis ut, kommer platen "George fest: 
A night to celebrate the music of George Harrison" (Hot/Vagrant/Sony) med konsertopptak fra 2014. 
"My sweet Lord" framføres av Beach Boys-medlemmene Brian Wilson og Al Jardine, mens Perry Farrell fra Jane's Addiction synger "Here comes The sun". 
"Something" tar Norah Jones seg av, mens Britt Daniel fra Spoon framfører "I me mine". 

Blant andre som bidrar for å minnes Beatles-legenden som døde av lungekreft i 2001, finner vi Brandon Flowers, Black Rebel Motorcycle Club, The Flaming Lips, Ben Harper og Harrisons sønn Dhani. 

Harrison ble 10 år eldre enn Johnson. 
Den ene døde søkkrik, den andre lutfattig. 
Begge har etterlatt sanger som lever videre. 

Beste spor: 
"Trouble will soon be over" med Sinead O'Connor, "John the Revelator" med Tom Waits. 

Andre fine samlinger: 
