Kjedelig og anonymt
Gwen Stefani var en av 90-tallets største forbilder. 
En sterk, merkverdig og talentfull kvinne med bein i nesa som tørr å være seg selv. 
Med No Doubt og låten «Just A Girl» fikk hun stempelet som den tøffeste dama innen populærmusikken. 
Etter hvert gikk No Doubt hver for seg, og Stefani startet solokarrieren sin. 
Nå er det 10 år siden sist vi hørte fra henne, og denne gangen serverer hun enda et album som føyer seg inn i samlivsbrudd-kategorien. 

Å bruke musikk som terapi er ikke nytt, og da Stefani gikk i studio var det kun med dette formålet. 
Hun skulle ikke lage nye hits, forteller hun. 
Det nærmeste man kommer er derfor disco-singelen «Make Me Like You». 

Stefani sliter med å plassere sitt eget sound i dagens musikk. 
Det blir derfor fullt kaos med rapping i «Red Flag», R&B i «Asking 4 It», 80-tallsballade i «Used To Love You» og dagens pop med «Misery». 
Balladen «Truth» blir derfor platas sterkeste. 

Stefani har et solid låtskriver-team rundt seg med skandinaviske navn som Stargate og Mattman & Robin. 
Hun plasserer seg derfor inn i tidens musikkbilde. 
Dessverre er det ikke noe nytt her og albumet blir fort kjedelig og anonymt — to ord vi ikke identifiserte Gwen Stefani med i sine yngre dager. 
