Bergensbandet tar opp arven etter Jimi Hendrix
Hensynsløs, sprudlende rock for folk som liker å hytte med neven. 

Hva har Jimi Hendrix, Motorpsycho og Bushman’s Revenge til felles? 
Jo, du kan høre dem alle i låtene til bergenske Shaman Elephant. 
Etter fjorårets finurlige debut-EP har bandet nå fått nytt hjem hos bergenske Karisma Records, det naturlige valget for alle for alle lokale band som lefler med progrock og psykedelia av den mer seriøse sorten. 

Det er umulig å plassere Shaman Elephant i en bestemt bås. 
Arven etter Hendrix, Deep Purple og Led Zeppelin er så absolutt fremtredende, men bikker elegant over i renspikket ørken- og stonerrock når de virkelig klemmer til. 
Samtidig er låtene moderne musikkstykker som smerteløst kan veksle mellom det tilbakeholdne, tvetydige og det hensynsløst livsbejaende. 

«Crystals» er en smart plate. 

Den lokker deg inn med lett gjenkjennelige riffmønstre og smarte, vanedannende melodier, men begynner å kaste på seg lenge før du rekker å sette sjøbein. 
Selv når musikken er på sitt mest medrivende, makter bandet å få lytteren ut av balanse med ørsmå endringer i takt og tone. 

Dette er låter som får deg til å glemme både tid og rom; det skal godt gjøres å ikke hyle med mens man veiver med armene mot himmelen når Shaman Elephant får fyrt opp maskineriet sitt. 

Bandet benytter seg kanskje av samme typen virkemidler som sine inspirasjonskilder, men måten de snekrer det hele sammen på og hvordan de tilsetter sitt eget, unike uttrykk til den allerede svært potente miksen, gjør «Crystals» til noe du ikke visste at du savnet før du hører det. 
