Ikke fullt så mørkt nå
Det har lysnet i Høyems verden, men daggryet lar vente på seg. 

Da gitarist Robert Burås døde i 2007, valgte de to gjenværende medlemmene av Madrugada å fullføre innspillingene av bandets femte album. 
Det ble bandet siste, og vokalist Sivert Høyem fortsatte alene. 
Han hadde allerede to soloalbum bak seg, men nå ble platene farget av dødsfallene til Burås, til faren og til manageren. 
Høyems mørke stemme ble brukt for alt den var verd. 
Nå lysner det litt rundt ham. 
Dette er fortsatt musikk for de sene timer, men stemningen er ikke like trykket. 
The night is my favorite time of day, watch as the daylight melts away, my love , synger han i sistekuttet "Silences". 
Kjærligheten er et tema han kommer tilbake til, men det har en tendens til å være et ønske om å krølle seg sammen hos sin kjære. 

So curl me up inside you and keep me out of sight. 
If the night goes on forever, I wanna be with you , sier han i "V-O-I-D". 
Kuttet er noen grader kjøligere enn resten av sangene og ligger ikke så langt unna Bowie. 

In my recurring dreams of you, oh wake me not, oh wake me not , lyder det i den strykertunge åpningen "Sleepwaking". 
Det er et av albumets beste og følges av like fine "Fool to your crown" med ekko av Bryan Ferry. 
I det hele tatt er det en del 70-tallstemning å spore her, for så vidt ikke noe nytt i Høyems univers. 

Han har produsert platen selv sammen med gitarist og pianist Christer Knutsen. 
Vi har Øystein Frantzvåg på bass og Børge Fjordheim på trommer, mens Marie Munroe er med på duetten "My thieving heart". 
En fin sang, som alt annet her. 
"It belongs to me" sleper seg av gårde på Cohen-vis, og den akustiske gitaren fordriver elektronikken fra tidligere plater. 

Fredag 19. februar spiller han i Stavanger Konserthus. 

Beste spor: 
"Sleepwalking man", "Fool to crown", "Lioness", "Silences". 
