Nytt, fargerikt lommemonster-eventyr
Det som ofte har slått meg med tidligere Pokémon-spill, er deres usedvanlige evne til å være utrolig jabbete uten å by på basisinformasjon for spillere som ikke har vært borti spillserien tidligere. 
Dette er heldigvis forbedret i Pokémon X. 

Man har tidlig tilgang til en kurant opplæringspakke og får stadig nye drypp av informasjon om hvordan oppgavene skal løses. 
Det betyr ikke at man slipper unna alle de intetsigende samtalene med diverse tilfeldig forbipasserende, men dette må jo nødvendigvis være noe som appellerer til fansen. 

Handlingen avviker ellers ikke spesielt mye fra tidligere spill. 
Du spiller en Pokémon-trener som samler en hel haug frittgående lommemonstre, deltar i kamper med andre trenere, utforsker en detaljert og omfattende spillverden, alt mens du oppgraderer egenskapene til de små kjæledyrene dine. 
Igjen er det om å gjøre å finne den perfekte kombinasjonen av monstre, for så å oppgradere dem til å kunne takle alle tenkelige motstandere. 
Det er vanskeligere enn det høres ut, for motstanderne er mange og ulike, og det er ikke alltid så lett å finne ut hvor de har sine sterke og svake sider. 

Men etter hvert som du plukker med deg ting og tang, forstår du mer av hvordan dette meget japanske universet henger sammen. 
Visuelt sett er det en fryd, fargerikt og stilrent som det er. 
Kameraføringen kan noen ganger oppfattes som litt klønete, men likevel mer vital enn før. 
Dette er også et omfattende spill som du kan boltre deg med i mange, mange timer. 
