Plateanmeldelse:Young Fathers – «White Men Are Black Men Too» 

Freske fedre. 

ALBUM: 
HIP HOP 

«White Men Are Black Men Too» 

Det finnes mer enn nok eksperimentell hip hop som koser seg i marginene, men det er få aktører i senere tid som har markert like god popsensibilitet – ved siden av «WTF»-faktoren som Young Fathers gjorde med fjorårets «DEAD». 

Denne gangen sklir den skotske trioen enda lenger unna konvensjonene – såpass langt at det nesten er riktigere å kategorisere «White Men Are Black Men Too» som krautrock enn rap. 

Blandingen av mørk elektronisk blues med fengende feelgood-linjer kan minne om en lo-fi-utgave av TV On The Radio, eller et forvrengt LCD Soundsystem, spesielt på «Shame», «John Doe» og vakre «27». 

Tåkete, organiske og transefremkallende rytmer, som holder lytteren på kanten av setet. 
Blant ruralt kaos i «Old Rock N Roll» får man rasepolitisk diskurs som «I’m tired of playing the good black» og «I’m tired of blaming the white man». 

Det ligger mange lag bak smørjen av hipsterfetisjer. 
Det er absolutt kaotisk. 
Men usannsynlig fasinerende. 

BESTE LÅT: 
«27» 
