Mission:Impossible — Rogue Nation 

Oppskriftsmessig god underholdning. 

Med film nummer fem i rekken befester Ethan Hunt og co. sin plass i eliteserien av popkornvennlige og spektakulære actionfilmserier. 
Trygt plassert i landskapet sånn omtrent midt mellom Fast & Furious-filmene og James Bond. 

Spenningsveteranen Christopher McQuarrie (De mistenkte, Jack Reacher) er sjef for både manus og regi denne gangen. 
Han kombinerer visuelt slående action og halsbrekkende stunts med en kul og spennende spionhistorie, og tar seg også tid til noen mørke brosteinsgater og hemmelige møter på parkbenker. 

Tom Cruise får kjempe mot klokken både i lufta, under vann og på land, og viser at han fremdeles har gode kvaliteter som snartenkt actionskuespiller. 

Men Cruise får veldig god hjelp til skurkebankingen denne gangen. 
Den svenske skuespillerinnen Rebecca Ferguson leverer bedre og mer minneverdig slåssing enn sin smått aldrende superstjernekollega. 

Ut i kulden med spionen 

Rogue Nation fortsetter der forrige film, Ghost Protocol, sluttet. 
Etan Hunt (Tom Cruise) og gjengen i IMF (Impossible Mission Force) er på jakt etter en mystisk skyggeorganisasjon som går under navnet "The Syndicate". 
Men på amerikansk side er det ingen som tror denne gruppen eksisterer, og bevisene viser seg veldig vanskelig å framskaffe. 

Og det er mer trøbbel på gang. 
IMF har skaffet seg flere fiender etter forrige films tumulter i Russland, og CIA-ledelsen tvinger gjennom en nedleggelse av hele avdelingen. 

CIA vil også arrestere Ethan Hunt, og holde agenten ansvarlig for flere av IMFs bygningsødeleggende oppdrag. 

Den eneste måten vår helt har til å renvaske seg selv er å er å finne "The Syndicate", ødelegge "The Syndicate" og ta med "The Syndicate"-bevisene hjem. 

Får sagt mye mellom slagene 

Mission: 
Impossible – Rogue Nation er nok en høyrøstet actionfilm som grovt sett kan deles inn i en fire–fem deler bestående av tettpakket og mettende action. 
Sånn sett er filmen helt i tråd med sine forløpere, og resten av Hollywoods dyreste eksplosjonsgiganter. 

Det finnes en intern blockbusterkonkurranse i å få det til å smelle høyest og kulest, og Rogue Nation har definitivt viet mye tid og penger på sitt bidrag! 

Men denne filmen byr på mer. 
Regissør Christopher McQuarrie skal ha ros for å klare og gjøre sine actionsekvenser — det være seg lange biljakter, akrobatisk flykapring eller innbrudd i militære anlegg — såpass dynamiske at han får rom til både figurutvikling og gode drypp av spenning og mystikk. 

Daglig leder for "The Syndicate" (Sean Harris) er en av årets ekleste Hollywood-skurker, og han får lov å utvikle seg fra kaldblodig bakmann til en intenst uhyggelig fyr med flere Voldemortske kvaliteter. 

Når vi også belønnes med en tur til tradisjonsrike London, får filmen justert paletten, tempoet og nikket kledelig til 60-tallets spion- og konspirasjonsfilmer. 
Det beriker filmen. 
Rogue Nation har både manus, estetikk og skuespillere (Alec Baldwin og Simon McBurney) som kler at filmen lar dialogen stå for spenningen innimellom slagene. 

Skillet mellom god og slem er også kledelig diffust på skyggesiden av internasjonal spionasje, og med flere parallelle "katt og mus"-leker lykkes filmen godt i å holde på spenningen når det gjelder hvem som lurer hvem. 

Rebecca Ferguson er knallgod 

Tom Cruise får skinne i noen herlig akrobatiske nærkampstunt, men også Ethan Hunt merker alderen og han må kledelig dele spotlighten denne gangen. 

Rebecca Fergusons svensktalende spion 
Ilsa kler både 300 km/t på Marokkansk asfalt og attentatforsøk i operaen. 
Hun er imponerende god som actionskuespiller og fenger også som en spennende og passe kompleks hemmelig agent. 
Jeg ser gjerne Rebecca Ferguson i flere actionfilmer! 

Humoren og den lune tonen er godt ivaretatt gjennom Simon Peggs sjarmerende og lett opprørske Benji, og Ving Rhames står for kontinuitet og vennskap når han gjentar sin rolle som Luther Stickell. 

Filmskaper Christopher McQuarrie lykkes med å underholde med Rogue Nation. 
Han har laget en film som vil glede kinogjengere som liker at det smeller høyt og hyppig og som setter pris på å utfordres bittelitt når det skal pønskes på hvem, hva og hvorfor. 
Rett og slett en bunnsolid blockbuster. 
