Deathgasm
Splatterkomedie med svakheter. 

Blodig splatterkomikk fra New Zealand har vi sett før. 
Ingen kan toppe Peter Jacksons Braindead (1992), men regissør Jason Lei Howden gjør uansett et hederlig forsøk med Deathgasm. 

Filmens fremste fortrinn er at den utnytter black metalmusikkens klisjeer og konvensjoner i splattersjangeren. 
Noe av det fungerer godt, mens andre forsøk preges av amatørmessig naivitet, både når det gjelder manus og skuespill. 

Deathgasm blir derfor en blanda opplevelse, selv om jeg i utgangspunktet er helt for at en film som dette vises på kino. 

Djevelsk apokalypse 

Metalfrelste Brodie (Milo Cawthorne) flytter til en liten by, der han blir kompis med Zakk (James Blake). 

Sammen snubler de over notearkene til en sort hymne som kan vekke djevelske krefter. 

En satanisk sekt kommer til byen for å få tak i notene, men karene har allerede spilt tonene i bandet sitt, Deathgasm, og forårsaker med det en djevelsk apokalypse. 

Jeg liker figurene og settingen. 
Filmens metalheads er naturlige utskudd, som kan fremstå litt stakkarslige i en tid der metal er alt annet enn moteriktig. 

Både Milo Cawthorne og James Blake (ikke den britiske artisten) spiller med riktig utseende og attityde, men burde hatt mer av den komiske teften og timingen som rollene krever. 

Humoren mangler også friske innfallsvinkler og preges litt for mye av utdatert gutteromshumor som ikke fungerer godt nok på film. 

Bedre effekter enn regi 

Splattereffektene holder heldigvis grei kvalitet. 
De virker å være gjennomført kun med praktiske effekter, ingen digitale, som er en velkommen løsning. 

Regissør Jason Lei Howden har designet effektene selv, og har nok gjort en bedre der enn i registolen. 

Det er noen syke sekvenser her som gjør opp for et middels manus og vekslende skuespill. 

Igjen blekner Deathgasm i sammenligning med før nevnte Braindead, som aldri fikk en kinorelease i Norge. 

Så om man vil se new zealandsk splatterkomikk på kino, inkludert noen norske black metal-referanser, er Deathgasm et godt alternativ, til tross for noen svakheter. 
