«Helan & Halvan»:Varmt om vennskap og showbiz 

Filmanmeldelse: 
Alle vil ha godt av å se «Helan & Halvan». 

Året er 1957 og karrieren til Oliver Hardy (John C. Reilly) og Stan Laurel (Steve Coogan) – her til lands kjent som Helan & Halvan – har sett bedre dager. 
Den aldrende komikerduoen er på turné i mindre sentrale deler av England. 
Billettsalget går tregt og comebackfilmen deres har de knapt tro på selv. 
Spørsmålet er om vennskapet – for ikke å snakke om Hardys helse – er sterkt nok til å tåle en siste kraftanstrengelse. 

«Helan & Halvan» er en film som står og faller på hovedrolleinnehaverne. 
Derfor føler man en liten lettelse i det Coogan og Reilly viser seg på lerretet: 
Ikke bare ligner de to veldig på Laurel og Hardy, men jammen har de ikke også klart å gjenskape sketsjene – både de sjarmerende sang- og dansenumrene og de tidløse knall-og-fall-gagene – helt ned til siste, perfekt timede gest. 

Undertegnede vet ikke hvor kjente Helan & Halvan er for yngre mennesker. 
Men jeg er ganske sikker på at både ung og gammel vil humre av de komiske arketypene – én tykk og én tynn som sammen blir dobbelt så klønete – og kan ikke tro annet enn at filmens varme, passe vemodige skildring av vennskap og showbiz vil berøre alle med et hjerte i kroppen. 

Roy Søbstad 
