Godhet ispedd sadisme
Man blir ikke snillere av å lese bøker. 

FILM: 
Denzel Washingtons Equalizer-figur er en intellektuell hevner. 
I den første filmen leste han Hemingway. 
I oppfølgeren «The Equalizer 2» leser han både Hermann Hesse og Marcel Proust. 
Det framgår ikke at det har hatt noen formildende effekt på hans sadistiske sider. 
Rollefiguren Robert McCall vil godt, men han gjør vondt. 

Oppvekst 

Først når regissør Antoine Fuqua lar tidligere CIA-agent McCall lese Ta-Nehisi Coates’ «Between the World and Me”, blir leselista noe mer enn utenpåklistret effektmakeri. 
Boka handler om det risikable ved å vokse opp som svart tenåring i USA, og et av McCalls idealistiske prosjekter i den nye filmen er nettopp å redde en ung gutt bort fra dop, våpen og kriminalitet. 

Ellers er det som kjent hevn som er godhetstyrannens McCalls viktigste anliggende. 
Menn som bortfører småjenter til Tyrkia, rike pappagutter som doper og misbruker unge damer, ranere som overfaller enslige damer i hotellkorridorer osv., får alle gjennomgå på blodigste vis med kniver, skytevåpen og harpuner. 

Vellystig 

Det som kan se ut som enkeltstående overgrep mot uskyldige ofre, skal vise seg å ha en indre sammenheng som McCalls intellekt etter hvert skal knekke koden til. 
Når hans gode venninne og ekskollega Susan (Melissa Leo) blir overfalt og drept på et oppdrag i Brussel, blir McCall ikke bare den rettferdige hevneren. 
Han skal også avsløre seg som den vellystige hevneren - som beklager seg overfor skurkene at han bare kan drepe dem én gang. 

«The Equalizer 2» utpreger seg med drivende actionsekvenser - bilkjøring i trafikkerte storbygater mens sjåføren blir forsøkt myrdet med kniv, forfølgelsesscener på evakuerte strandsteder i orkan osv. 
- og Denzel Washington gjør en «annerledes» actionhelt. 
Ikke bare fordi han er belest og innehaver av en slags Robin Hood-moral. 
Men som den sympatiske skuespilleren han er, evner han å gi helten et snev av troverdighet i gjørma av kynisme og utspekulert vold. 
