Nytt album:Erlend Ropstad er sintere, råere og helt seg selv 

Nytt høydepunkt herfra. 

Ved hvert nye album er det som om Erlend Ropstads musikk hardner litt til. 
Det kryper inn en kledelig ny råskap som understøtter hans ofte tvetydige tekstunivers. 

På et vis forløses den iboende uroen som er der, selv i de næreste og ømme øyeblikkene. 
Det er noe episk og storslått, rått og sårbart i hans veksling mellom desperat mørke og lysglimt av håp. 

En artist i stadig bevegelse 

Jeg er en av dem som stadig vender tilbake til Alt som har hendt (2017), og nå får den en velkommen avløsning. 
Eller mer presist, nå utvides tiden i hans selskap. 
Ropstad er en artist i stadig bevegelse, en som har dyrket frem en særegen fortellerstil, samtidig som han hele tiden utvider de musikalske rammene. 

Visesangeren er nå blitt en fullblods rockeartist, men selv om lydbildet er blitt hardere, har han ikke mistet det melodiøse eller den klanglige nyanserikdommen. 
Brenn siste brevet fremstår som en slags frigjøringsprosess fra så vel referansejaget, som hva vi forventer. 

Nå har de, Ropstad og De Rotløse, klart å fange vitaliteten og intensiteten, selve essensen i det de er kjent for i konsertsammenheng. 

Strekker seg mot nye høyder 

Brorparten av disse nye sangene har en herlig energi, men mannen gir også plass til et par hvileskjær. 
Intense og varsomme 
«Du hang med en stund» er en sang som viser hvilken kraft det bor i ham som låtskriver og formidler. 
Dramaturgien i arrangementet er frapperende. 
Her er en sårbar intensitet som trenger seg på fra en sanger som evner å nyansere, evner å holde tilbake og la seg slippe løs. 

Albumet avsluttes med et annet varsomt øyeblikksbilde, «Stein i dine sko». 
Alt han ber om er et øyeblikk. 
Igjen er strykere en viktig del av lydbildet. 
Ikke som fløyel, men som en slags flytende forlengelse av tanken. 
Hans undring kommer nær innpå. 
Strykearrangementene er gjort av Roar Nilsen (The Dogs). 
Det er allikevel rockeuttrykket som treffer sterkest. 

Vitalt rocketrøkk 

Erlend Ropstad er opplagt opphavsmann, men albumet som helhet fremstår like klart som et bandprosjekt. 
Sammen med De Rotløse og Oslo Strings løfter Ropstad sangene ut av komfortsonen uten å ty til store fakter. 
I sanger som «Menneske, kjære menneske», «Vi er de siste» eller «Natta som er over nå» mister bandet aldri fokus på det melodiøse, selv om trøkket holdes oppe. 

Sørlendingen Ropstads karriere viser en artist som har det lille ekstra, og Brenn siste brevet er nok et høydepunkt. 

Fredag 8. februar spiller Erlend Ropstad på Rockefeller. 
