Fossrevyen 2019:Et eventyrlig show 

Der de fleste revyer ville regnet en sketsj som god nok, legger Fossrevyen på en gøyal vri. 
Og så legger de gjerne på enda en til. 

Området rundt Grünerløkka har vært dekket av plakater med det svært gjenkjennelige Disney-slottet i den aggressive markedsføringen av Fossrevyen On Ice. 
Og Disney-temaet settes tidlig med en mektig gjennomføring av Disney-fanfaren og en velkomst fra Tingeling på rulleskøyter. 

Det glir – bokstavelig talt – over i et musikalnummer om å kaste bort livets dystre problemer. 
Det er en storslagen introduksjon til «et show fritt for friksjon», som de selv kaller det. 

Man kan si mye om det nummeret alene, men det holder å påpeke at de ikke bare synger pent og danser engasjert til en krevende koreografi – flere gjør det også på rulleskøyter. 

Fossrevyen er kjent for å arrangere gode revyer, og de får mye gratis av en solid musikk-, dans- og dramalinje. 

De har naturlig nok ingen ren humorlinje på skolen. 
Likevel er Fossrevyen fryktelig festlig. 

Bobler over 

Fossrevyen prøver ikke å være samfunnskritiske eller satiriske. 
De prøver bare å levere et godt show. 

Kanskje prøver de ikke egentlig å være morsomme heller, for Fossrevyen On Ice har et ensemble som bare er morsomme. 
Mikkel Moen er artig i alt han gjør, og Syver Myhrvold har en mimikk som alltid vekker latter. 
Sammen bygger de opp en historie mellom to Pompel og Pilt-karakterer som på overraskende vis ender i et genuint rørende nummer. 

Og legg merke til Mathea Stensæth Josefsen. 
Hun minner om Pernille Sørensen i sin uanstrengt morsomme væremåte og har en sterk sangstemme i tillegg. 
Hun får også vist frem bredde, både som mimende dirigent og som den alvorlige advokaten som må lese verdens verste testamente til en sørgende familie. 
Sistnevnte er for øvrig kveldens beste sketsj. 

Men gode skuespillere er ikke alt som trengs for å lage en gøyal revy. 
Fossrevyen bobler over av overskudd og kreativitet. 
Du skulle tro de kastet dartpiler mot en ordbok og tvang seg selv til å lage sketsjer av det de fikk. 
Det er vanskelig å tenke seg hvordan dansk realisme om julenissens eksistens fant veien til revyscenen på en annen måte. 

Morsommere enn de må 

Klisjeene er ikke å spore, og der du tror de dukker opp, blir de heller brukt som et friskt virkemiddel. 

For eksempel er det ikke første gang Aftenpostens anmeldelser trekkes inn i showet med syrlige stikk om at vi alltid kritiserer manglende brodd og samfunnskritikk (ikke denne gangen!). 
Men sketsjen som åpner andre akt blir til et musikalsk rop om mer show. 

Og det er akkurat det du får. 
Der de fleste revyer ville regnet en sketsj som gøyal nok, legger Fossrevyen på en gøyal vri. 
Og så legger de gjerne på enda en til. 

Det er dette revykulturen handler om 

Fossrevyens overhengende tema, å unngå problemer og ikke ta livet for alvorlig, er både en fin moral å ta med seg hjem og en hyllest til showkulturen i seg selv. 

For et show trenger ikke dyp mening eller drøy samfunnskritikk. 
Det er nok med en kreativ gjeng som får slippe løs sine morsomste ideer på en scene. 

Fossrevyen 
On Ice viser deg hvorfor revykulturen er så sterk i Oslo. 
For du vil ikke oppleve noe lignende i noen annen sjanger. 
