Horace and Pete - første episode
Elendig stemning på lokal bar. 

Komiker Louis C.K. overrasket stort i helga da han plutselig, og uten forvarsel, hadde premiere på en helt ny serie på sine egne nettsider. 

Horace and 
Pete er en karakterdrevet liten perle. 
En sår og tematisk tung barkomedie, med glimrende skuespillere som Louis C.K., Steve Buscemi, Alan Alda og Edie Falco foran og bak bardisken. 

Formen har en rik smak av teater og lar skuespillerne spille og snakke ut sine tarvelige problemer foran et kamera som iakttar situasjonene. 

Serien legger ikke opp til latterkule etter latterkule. 
Dette er en serie som tar stampubens iboende tristesse på alvor. 
Men den snertne dialogen og galgenhumoren gjør at det blir humreverdig selv i de kjipeste situasjoner og historier. 

En bar til besvær 

Det er den hundre år gamle baren Horace and Pete som er åstedet for hverdagsproblemene i Horace and Pete. 

Serien er ikke så ulik komedieklassikeren Cheers i sin visuell profil, men det føles adskillig mer ekte og problematisk å drikke i dette selskapet. 

Horace (Louis C.K.) og Pete (Steve Buscemi) er de to brødrene som driver stedet. 
Med seg på laget har de onkel Pete (Alan Alda) i baren. 
Han er den tidligere eieren som ikke har sluttet å behandle både plassen, gjestene og kassaapparatet som sitt eget. 

Klientellet er også sentrale figurer, og selv om hovedhistorien dreier seg rundt hovedpersonene, så krydres det hele med bargjester som diskuterer politikk og barens hipsterfaktor. 
Alt med en smak av poengtert og engasjert dioalog. 

Det er mange problemer og få lyspunkt i Horace and Pete. 

Folk er trasige med hverandre. 
Spesielt er Alan Aldas rollefigur et ormebol av faenskap. 
Men i sin dialogsterke kompromissløshet er han et lyspunkt for publikum. 
Han er kostelig som den hyklerske fanebæreren for tradisjoner og familieære. 

Rufsete stil som funker 

Med rufsete karakterer i en rufsete bar er det kledelig at serien også holder en rufsete stil som kler materialet. 

Dette er lange scener med lange dialogutveklsinger der dynamikken og intensiteten får bygge seg opp mellom karakterene på nydelig vis. 

Her glipper Horace-karakteren av og til litt for Louis C.K. som ser ut til å ville trekke på smilebåndet ved flere anledninger. 
Men jeg er sjeleglad for at serien ikke hakker opp scenene og klipper bort slike små skjønnhetsfeil. 

Dette er kammerspill på TV. 
Dette er skuespillere som briljerer når de får spille på hverandre. 

De lar sine karakterer bli sinte, fortvilte og glade i hverandre i et naturlig tempo. 
Og med en skuespillergjeng som forstår baren og barens problemer så godt som denne, så blir det en stil som virkelig gjør dette til en opplevelse. 

Scenen hvor en hel familie skjeller ut hverandre i en dans av innestengt aggresjon og giftige analyser er en fryd å se på. 

Serien vises ikke på noen kanaler ennå. 
Hvis du vil se den, må du gå til Louis C.K. sin hjemmeside og kjøpe episoden der. 
Den koster fem dollar. 
