Anmeldelse:Sleaford Mods - «Key Markets» 

«Shit trousers, that's the angle!» 

ALBUM: 
Få band idag er like punk som Sleaford Mods. 
Når Nottingham-duoen verken synger eller spiller instrumenter, sier det sitt. 

Over beats hugd ut av paranoide postpunkdemoer, raljerer Jason Williams om tingenes latterlig håpløse tilstand i et stadig mer markedsliberalistisk England. 
Der er formentlig folk flest så rævkjørt at blodet drypper fra systemets «strap-on». 
Men ingen bryr seg, proklameres det på «No One's Bothered». 

Williams' snakkende, sosiolektsvøpte leveranse bærer i seg like mye av arven til The Streets' garagerap som kunstpunken til The Fall, mens tekstuniverset fremstår som en særskilt «orwellsk» episode av «The Office». 

«Key Markets» er duoens tredje studioalbum, men kunne like gjerne vært et konsertopptak. 

Selv om det unike sceneshowet deres - som vist under Slottsfjell sist helg - går tapt i oversettelsen, er den vanvittige energien intakt. 
