Masterminds
Idiotfilm med femtesortert fjas. 

En hendelse fra virkeligheten har blitt knadd og eltet til en dårlig film. 
Masterminds er nemlig dum som et brød. 

Veldig tidlig blir det åpenbart hvor lista er lagt med flere prompe- og puppevitser av laber kvalitet. 
Resten av humoren holder stort sett samme nivå, med noen få unntak. 

Selv ikke Zach Galifianakis sine evner som komiker holder til å gjøre dette til noe i nærheten av brukbar underholdning. 
Masterminds er en amerikansk idiotfilm som roter bort en potensielt interessant historie med femtesortert fjas. 

Overtales til å begå ran 

Utgangspunktet er det faktiske ranet av 17 millioner dollar fra pengetransportfirmaet Loomis Fargo i North Carolina i 1997. 

Filmen forteller hvordan en ansatt, David Ghantt (Zach Galifianakis), utfører ranet, etter å ha blitt overtalt av sin tidligere kollega Kelly Campbell (Kristen Wiig), som igjen er overtalt av Steve Chambers (Owen Wilson). 

Hverken ranet eller etterdønningene av det blir helt som noen av dem har planlagt. 

Navnene til mange av hovedpersonene er ekte, noe som virker litt merkelig, siden det er tatt såpass store friheter i handlingsforløpet at filmen har lite med virkeligheten å gjøre, selv om den virkelige David Ghantt har vært konsulent. 

Historien om pengeranet er god nok i seg selv, men ødelegges av filmskapernes intensjon om å gjennomsyre alt med enkel og banal humor, som flere tilfeller av ekte promp og bæsj. 

Ett beskrivende sitat fra filmen: 
"You farted right into my butt hole. 
It's like a fart transplant." 

Det er også meningen at det skal oppstå noe emosjonelt mellom David og Kelly, men midt i alt tullet og tøyset lykkes det aldri filmen å skape noen romantiske vibrasjoner det er verdt å bry seg om. 

Masende og slitsom affære 

Zach Galifianakis er komikeren fra genuint morsomme filmer som The Hangover og Due Date, samt tv-serien Bored To Death. 
Han er ikke helt uten humoristiske drag i Masterminds, heller, men sliter med et dårlig manus og slapp regi. 

Filmen greier ikke å formidle humor som faktisk er morsom, og blir i stedet en masende og slitsom affære som ikke kan rettferdiggjøre et kinobesøk, med alt det innebærer av tidsbruk og pengeutlegg. 

Vent heller til filmen kan strømmes, for da kan du lett slå av og finne på noe annet. 
Det er ikke like enkelt når du først sitter der i kinosalen. 

Regissør Jared Hess debuterte med den morsomme og merkelige indiekomedien Napoleon Dynamite i 2004, men er ikke i nærheten å av å prestere underfundig humor på samme nivå med Masterminds. 

Det er faktisk som om han sikter lavt med vilje. 
Hvis det er tilfelle, kan man kanskje påstå at han lykkes, men Masterminds lykkes verken med å underholde eller trekke på smilebånd. 

Den gir deg humor med promp, men det er morsommere å prompe hjemme. 
