En mester
Aldri hadde jeg trodd at det kunne lages vakker litteratur om en mann og hans sexdokke. 

Det har gått lange fem år siden forrige bok fra den eminente, tyske forsvarsadvokaten Ferdinand von Schirach. 
Hans noveller har tatt verden med storm, og er oversatt til mer enn 40 språk. 

Nå har han omsider kommet med en samling noveller igjen på norsk, der både tematikk og skrivestil er gjenkjennelig. 
Schirach er blitt kritisert for nettopp det, at det er så lite variasjon hos ham. 
Og det er en riktig innvending. 
Novellene likner på hverandre; de er alle variasjoner over «menneskers følelser (og handlinger) i pressede situasjoner». 

Som tittelen sier, handler de 12 novellene i denne siste boka om straff i ymse varianter - enten påført av domstoler, som drap, eller som selvpåført plage. 

Normalt pleier forlag å plassere den beste novellen først i ei bok, men her kommer den som nummer fire, med tittel «Lydia». 
Det er i denne novellen vi i størst grad møter Schirachs ømhet for mennesker på kanten, de som er litt svake og annerledes. 

Ikke så rart at han har det blikket, han som har som jobb å forsvare mennesker som har begått de underligste, og ofte mest bestialske handlinger. 
Sympatien hans ligger alltid hos den svake parten, og det kan like gjerne være morderen, som hos Schirach kan vise seg å være en mishandlet og krenket kvinne. 

Vi treffer mange kvinner i denne boka, kvinner som også møter seg selv og sine idealer i døra. 

Det som særpreger Schirach, er hans blikk for det uvanlige i menneskets sinn, og nettopp det gjør hans litteratur så vesensforskjellig fra de fleste andres. 
Novellene ender ofte med en overraskende slutt, som gjør at noen kritikere beskriver novellene hans som krim. 
Jeg opplever dem mer som psykologiske avsløringer av menneskets dypeste irrganger, og at styrken i litteraturen til Schirach nettopp ligger i at han sier meg noe nytt om mennesket. 

Så tilbake til Lydia, som viser seg ikke å være et levende menneske, men ei dokke med menneskeytre, og skjede. 
Det som er så betagende med denne novellen er hvordan vi som leser blir frarøvet alle våre fordommer som følge av Schirachs vakre beskrivelse av uvanlig kjærlighet. 
