Den eneste grunnen til å se denne filmen er at man er i slekt med en av de involverte
Bryan Cranston og James Franco tærer på publikums velvilje i «Why Him?». 

FILM: 
Det er få ting amerikanerne er mer glade i å lage komedier om enn fedre som fortviler over tanken på at døtrene deres skal ha et seksualliv. 
Som regel er disse historiene konstruert som en skjult krig mellom fedre og (potensielle) svigersønner, hvor kampen om kvinnens gunst utkjempes som en konkurranse i nevrotisk, patriarkalsk eiesyke. 
John Hamburgs «Why Him?» har ambisjoner om å ta et oppgjør med denne klamme tradisjonen, men før den kommer i nærheten av dette poenget sleper den sitt publikum gjennom hundre forbløffende, uforklarlig, spektakulært – ja, nærmest imponerende – umorsomme minutter. 

Mislykket Å se «Why Him?» er som å tilbringe to timer fastspent i en berg-og-dal-bane-vogn som verken går opp eller ned, bare langsomt, langsomt bortover, mens livet passerer i revy av ren og skjær kjedsomhet. 
Faktisk er den så fundamentalt tonedøv og humoristisk mislykket at man får følelsen av å se en uferdig film – en skisse som verken er ferdig klippet eller lydlagt skikkelig. 

Denne totale komifaglige svikten kommer på toppen av det som i utgangspunktet er et døllt premiss – konservativ, overbeskyttende far i klinsj med datterens nyrike, utagerende kjæreste – og en estetikk så virkelighetsfjern at det ikke finnes så mye som en eneste liten knagg å henge sitt emosjonelle engasjement på. 
Dersom man ikke er i slekt med noen av de involverte, finnes det rett og slett ingen grunn til å se «Why Him?». 

Inkompetent James Franco er en karismatisk og allsidig skuespiller, men som mediepersonlighet er han irriterende som få, og her skrur Hamburg denne irritasjonsfaktoren opp til elleve. 
Takket være en rekke dårlige filmrollevalg begynner Bryan Cranston nå for alvor å tære på godviljen han bygget opp med «Breaking Bad» og «Malcolm i midten», og «Why Him?» fortsetter denne traurige trenden. 

Det tilhører sjeldenhetene at man får se amerikanske komedier på norske kinoer som ikke tilfredstiller grunnleggende krav til sjangerkompetanse, men «Why Him?» er unntaket som bekrefter regelen. 
Og selv om den dermed har en viss nytteverdi i undervisningssammenheng som et eksempel på hvordan man ikke skal lage film, finnes det ingen grunn til at mennesker skal utsette seg for dette av egen fri vilje. 
