Denne bildeboka for voksne er en sann glede
Lars Saabye Christensen og Stian Hole har slått seg sammen. 

Tell dine gleder, heter det i salmen fra 1897. 
Lars Saabye Christensen har gjort nettopp det. 
Han har holdt regnskap for seg selv og erkjenner: 

«jeg skriver mer om sorg/ enn om glede/ noen har til og med regnet det ut:/ i det siste er sorg nevnt 47 ganger/ mens glede bare kommer/ til orde 7». 

Sammen med illustratør Stian Hole retter han nå opp skjevheten, med en bildebok om «Sanne gleder». 

De to finner tonen umiddelbart og skaper god dialogkunst om den hverdagslige og essensielle gleden. 

Upretensiøs 

Saabye Christensen skriver uten ironi og «med hånden på hjertet» om øyeblikkene i livet som skaper glede: 
«det er glede i søndagens siste sukk», åpner han med. 

Siden følger enlinjere, der samme form gjentas: 
«det er glede i siste liten.» 
Disse strofene er enkle, men poetiske og ladete. 
Den gjentagende formen kunne blitt monoton, men Saabye varierer setningsmelodien litt ved å legge inn et småord, en konjunksjon eller lignende: 
«det er også glede i å glede seg for tidlig», eller «det er glede i mørket som faller». 

Dette skaper fine brudd. 
Men her er også linjer som ikke ville stått like støtt uten illustrasjonene. 

De kan virke for spenningsløse, som: 
«det er glede i å reise», eller «det er glede i nærheten». 
Lest og opplevd sammen med Holes bilder skjer det likevel en hel del. 
Sistnevnte strofe settes eksempelvis sammen en av bokas fineste illustrasjoner. 
Det er et bilde som langt fra bare er enkelt og lyst. 
Det kan leses lenge. 

Som Saabye Christensen er også Hole god til å variere betydningene, fra tilgjengelig til uutgrunnelig. 
Forbindelseslinjene mellom ord og bilde kan være tydelig, som når «å komme hjem» illustreres med en trekkfugl som returnerer. 
Andre ganger bruker Hole et diktord som springbrett: 
Det er glede i sangen mellom linjene, skriver forfatteren, og Hole viser mennesker på en trikk(elinje). 
Og noen ganger, som i oppslaget om nærhet, er samtalen mellom tekst og bilde mer hemmelighetsfull. 

Samstemt 

Hole er mysteriøst god til å vekke følelser med bildene, som kan være stramme og minimalistiske, kantete og harde, blomstrete og detaljrike. 
Eller surrealistiske á la Dali, med snev av det ubehagelige. 

Faktisk er Hole så god til å aktivisere leserens mottakerapparat at hans tolkning av diktet kan begrense leserens. 

Når «det er glede i matpakken» illustreres med et bortvendt barn i skolegarderoben, så blir dette leserens lesning. 
Lest alene ville diktets «matpakke» kanskje gitt assosiasjoner til fjelltopp, og følelsene ville vært helt annerledes. 
Dette er ikke til forkleinelse for Hole. 
Det er en styrke at bildene trekker på oppmerksomheten. 

Det er ingen overraskelse at Saabye Christensen og Hole fungerer bra sammen. 
De har begge en viss nostalgi, lengsel og melankoli i uttrykket. 
Det er lett å se for seg at duoen også har moret seg i arbeidet med enkelte av kombinasjonene. 

«Sanne gleder» framstår som et overskuddsprosjekt - boka er lettbent, sammensatt og samstemt. 
Kort sagt en sann glede. 
