En utilgjengelig debut
BOK: 
Å skrive annerledes, koster. 
I dette tilfellet litt for mye. 

Sofus Greni: 
Langs det utslåtte håret. 
Roman. 
107 sider. 
Cappelen Damm. 

Det er spennende å lese debutanter som våger å ta sjanser, som skriver om uvante tema, eller som skriver på en annerledes måte. 
Det er tydelig at Sofus Greni prøver på dette i sin debutroman «Langs det utslåtte håret. 
Men han lykkes ikke helt. 

Romanens hovedperson Nora er en studine i tjueåra. 
Hennes liv består av venner, studier, besøk hos familien, turer langs Akerselva, fester og trening. 
Vi følger henne gjennom episoder der hun flytter fra noen, møter en annen og prøver å finne ut av det hele. 

Nora skildres nært, og gjennom hele romanen er blikket tett på henne. 
Leseren får vite lite om verden rundt, og menneskene hun omgir seg med, utelates. 
Når Nora for eksempel sier noe, får vi ofte ikke vite hvilke svar hun får. 
Dette er et spennende, men også vanskelig grep, men i denne romanen er dette med på å skape en repetitiv stil: 
«Hun ringer på klokka utenfor blokken. 
Like etter er hun innenfor døren. 
Hun kommer inn på kjøkkenet og unnskylder at hun er sen. 
Hun sier hun ble sittende igjen i kollokviegruppe. 
Hun ser fraværende, kanskje litt trett (…)». 
Mange setninger er korte og noen ord, i dette tilfellet «hun», repeteres i overkant ofte. 
Dette er kanskje et forsøk på poetisk språk, men ødelegger for flyten i fortellingen. 

Videre blir historien noe kryptisk når så mye utelates fra fortellingen. 
Overgangene er brå, og flere steder får ikke leseren vite noe om hvem hun snakker med, hva slags relasjon hun har til dem, eller hvorfor hun i det hele tatt er i kontakt med dem. 
Plutselig er hun på ferie, brått skildres et overgrep, på en side er det første person fortellestemme, på en annen tredje person. 
Det blir uoversiktlig og gjør at det tidvis er vanskelig å henge med. 
Slik veksling krever en streng struktur, hvilket denne romanen mangler. 
Noras problemer blir ikke interessante for leseren når konteksten er så uklar. 

Å skrive annerledes, koster. 
I dette tilfellet litt for mye. 
Romanen blir for rotete, handlingen for utydelig og Nora blir aldri virkelig for leseren. 
