Med rockehjertet på rette staden
Episke dimensjoner på album nummer to. 

ALBUM: 
Om Hjerteslag fra Bergen på debutalbumet hørtes ut som en miks av en annen loddefjording, John Olav Nilsen, og Oslo Ess, har bandet nå tatt mange steg i retning av å finne sin egen stil på oppfølgeren, det vanskelige andrealbumet. 

Det blir ekstra tydelig i låter som suverene «Vestindia» (som høres ut som Kent på en god dag) og avsluttende, vel sju minutter lange «Europa rundt», som begge har noe episk og storslått over seg. 

Sjøltillit 

Vokalist og låtskriver Robert Eidevik og resten av Hjerteslag har spilt på seg masse sjøltillit siden sist. 
Det har også ført til en mer helhetlig retning på oppfølgeren. 

Mye av æren for det går også til produsentene Fredrik Vogsborg (Casiokids / Young Dreams / The Megaphonic Thrift) og Anders Bjelland (Electric Eye). 
De bidrar til at potensialet som åpenbart var til stede på debuten «Møhlenpris motell» blir enda bedre forløst her. 

Amerikansk rock 

Svenske Broder Daniel har vært på referanselista, men her hører jeg mer inspirasjon fra amerikanske grupper som The Gaslight Anthem. 
Særlig gjelder det riffmønsteret i «Kong Oscars gate» og «En fiende krysser mine spor». 
Her høres også elementer av det vi liker best med et band som The Hold Steady. 

Mer kontrollert 

Punken er mindre framtredende - og mindre viktig - på «Vannmann86». 
Stilmessig har bandet tatt spranget fra klubb- til stadionband. 
Fra en rå og uslepen og litt skranglete stil er Hjerteslag blitt et mer kontrollert og strigla, og dermed også mer modent, band. 

Fra å være talentfullt er de blitt et band å regne med, med tekster om livets utfordringer. 
De treffer deg - for eksempel - midt i hjertet! 

Og helt temmet er de heldigvis slett ikke. 

Hjerteslag spiller på John Dee i Oslo i kveld. 
