Lysende krimdebutant om krigsveteraner
Enda en roman med utgangspunkt i okkupasjonen. 

Den prisbelønte dokumentarfilmregissøren Lasse Gallefoss debuterer med romanen «Krigernes fred», en intens spenningsroman om maktspillet som oppsto etter at de tyske okkupantene ble beseiret og Norge atter ble fritt. 

Men hvor fritt? 
For enkelte begynte en maktkamp nærmest på liv og død. 
Det omfattende landssvikoppgjøret og den gryende kommunistforfølgelsen kastet skygger over demokratiet og avdekket splittelser med røtter i okkupasjonen. 

Krigerske romaner 

Dette blir vi åpenbart ikke ferdige med. 
Så nylig som denne uka kommer historikeren Hans Fredrik Dahl ut med boka «En kort historie om rettsoppgjøret etter krigen», og allerede er bokhøsten preget av romaner med utgangspunkt i krigen – stort sett ført i pennen av forfattere som er født flere tiår etter at den tok slutt. 

Gallefoss’ debutroman «Krigernes fred» er et godt eksempel. 
Boka handler om nordmenn som på forskjellig vis spiller en rolle i motstandskampen mot tyskerne. 
Særlig er handlingen konsentrert om en kvartett som jobber for Statspolitiet (Stapo), som under ledelse av den beryktede Karl Marthinsen etterforsket, torturerte og drepte sabotører som motarbeidet okkupantene. 

Under teppet 

Noen av de som lot seg verve av Stapo, var dobbeltagenter for motstandsbevegelsen. 
Dette var innhyllet i den dypeste hemmelighet, også etter krigen. 
I det hele tatt er det et tema i denne boka hvordan skjulte gjerninger i krigstida får konsekvenser seinere, og hvordan det for enkelte blir viktig at disse tingene blir liggende under teppet. 

En av de som har jobbet som dobbeltagent for motstandsbevegelsen og infiltrert Stapo, er Storm Steinset. 
I 1947 er han politimann og blir satt til å etterforske drapene på flere av dem han jobbet sammen med under krigen. 
Samtidig undersøker han omstendighetene rundt et kupp, der 1,2 millioner kroner forsvant sporløst fra Norges Bank tre dager før frigjøringen. 

Masker og motiver 

Steinset jobber sammen med en annen politimann, Robert Rødberg, som på mange måter er bokas hovedperson. 
Etter hvert avdekkes en rekke forhold, både kjærlighetshistorier, svik og drap i regi av hjemmefronten, som alle kaster lys over handlingen og pisker den videre. 

Den femdelte romanen rommer 85 kapitler over 479 sider. 
Den er velkomponert og lettlest, med et spennende persongalleri. 
Gallefoss tar seg god tid med å avdekke de forskjellige aktørenes masker og motiver, og lar et finurlig høk over høk-spill rulle og gå inntil de siste overraskende avsløringene. 

Viktig trilogi 

I et lengre etterord skriver Gallefoss om sine kilder og om likheten mellom enkelte av de medvirkende og historiske personer, blant dem både Kjakan, Jens Christian Hauge og Siegfried Fehmer. 
«Krigernes fred» slutter seg ellers til de siste års krigshistoriske trend, der vekten blir lagt på de som sviktet, ikke bare på heltene. 
En av hovedkildene er Eirik Veums trilogi om nordmenn i tysk tjeneste, «Nådeløse nordmenn». 

Gallefoss skriver at han synes disse bøkene bør finnes i alle norske bokhyller, for å «minne oss om at også nordmenn, vokst opp i et fredelig demokrati, under gitte omstendigheter er i stand til å begå systematiske grusomheter». 
Opplagt, kanskje, men like fullt viktig å huske. 
