Konsertanmeldelse:One Direction 

One Direction vingler hit og dit, bare unntaksvis i samlet flokk. 

Konsert: 
One Direction Sted: 
Ullevaal stadion Publikum: 
Ca. 25.000 Aktuelt album: 
«Four» 

Britiske One Direction er tenåringspopens «nabogutter». 
Mindre striglede enn sine glatte amerikanske konkurrenter. 
Ujålete, rufsete i håret, uinteresserte i koreografert dans og matchende klær. 
De er en mer troverdig «guttegjeng» enn de fleste andre i den samme bransjen. 
Selv om samholdet fikk seg et skudd for baugen da Zayn Malik – bandets «badboy»-alibi – forlot dem i våres. 

Denne mangelen på disiplin gjør dem til «boyband»-bransjens mest sympatiske. 
Den gjør dem også til en uhyre ujevn konsertattraksjon. 

Leste du? 
One Direction-konserten låt for låt! 

Det at de synes det er flaut og teit å danse og ta koreografi, er både sjarmerende og irriterende. 
Store deler av konserten er regelrett amatørmessig – som et uvanlig påkostet innslag i en kulturmønstring for ungdom. 

De fire bandmedlemmene blir lenge gående og virre for seg selv i hver sin ende av den enorme scenen, ute av kontakt med både publikum og hverandre. 
Energien er høy. 
Men den går til spille. 

De stort sett umorsomme longørene mellom låtene ødelegger flyten i opplevelsen, og det hjelper ikke at det er vanskelig å oppfatte det som sies. 
Ingen av dem er «smørsangere», eller særlig distinkte vokalister. 
Louis Tomlinson er den største synderen i så måte. 
Han kan ikke synge i det hele tatt. 

Liam Payne, bandets noe sleske «master of ceremonies», er bedre. 
Likeså Harry Styles, som er den mest begavede stjernen blant dem. 
Niall Horan, bandets mest liketil medlem, stiller med gitar nå, og holder seg litt i bakgrunnen. 
Han virker blyg i forhold til de andre. 

Bandet gikk hardt ut – med fire-fem av sine beste låter på rappen. 
Midtveis lå konserten mer eller mindre brakk, i et riktignok mer sammensveiset og visuelt fokusert balladeparti. 

Dog. 
Bare kronisk grinete folk kunne unngå å glise da fyrverkeriet smalt som høyest og alle lysene ble slått på mot slutten, og god pop som «The Best Song Ever», «Alive» og «What Makes You Beautiful» gjorde noenogtjue tusen unge mennesker lykkelige på en fredagskveld i juni. 
