Filmanmeldelse«Når jeg faller»: 
Rått og nært om rusavhengighet 

Magnus Meyer Arnesens langfilmdebut er et vakkert og insisterende drama om en ung far som slites mellom ansvarsfølelse og rusmisbruk. 

DRAMA 

«Når jeg faller» 

Norge. 
12 år. 
Regi: 
Magnus Meyer Arnesen 

Med: Preben Hodneland, Alexandra Gjerpen, Marius Aandal Pedersen, Vidar Sandem. 

Joachim prøver å lure alle, selv om alle skjønner at han ikke lurer noen. 

Filmens hovedrolle, særs godt spilt av Preben Hodneland, har nettopp sluppet ut av fengsel, med en betinget dom som krever at han må møte opp til ukentlige pisseprøver og terapi. 

Den tidligere heroinisten klarer så vidt å ta ansvar for seg selv, og lever et dobbeltliv der han fortsetter å ruse seg i hemmelighet, mens han sjonglerer jobben som kokk og familien på si. 

Når han plutselig får en telefon om at hans tidligere kjæreste Maria (Alexandra Gjerpen), har havnet i fengsel, blir han nødt til å ta ansvar for sin åtte år gamle sønn, Lukas. 

En sønn han aldri har møtt. 

Filmens største styrke er Preben Hodnelands utsøkte rolletolkning. 
Samspillet mellom ham og Lukas, spilt av Marius Aandal Pedersen, viser den skjøre situasjonen der et barn med ett befinner seg midt i en haltende forelders forsøk på livsmestring. 

Aandal Pedersen gjør også en virkelig god rolle, selv om man i enkelte øyeblikk skulle ønske at regissøren hadde viet den lille gutten mer tid. 

Filmen følger stort sett Joachim på kloss hold, noe som skaper en klam opplevelse med få avbrekk. 
Både regissøren og hovedrolleinnehaveren har turt å gå vekk fra de beinharde klisjeene, og gitt Joachim rom til å vise både svakhet og rå styrke, noe som gjør historien troverdig og virkelighetsnær. 

Lukas, som ved første møte må pekes ut for sin far av de ansatte på skolen, skaper en vending i livet til Joachim. 
Og etter en stund blir vi med ett litt usikre på om det hele er en litt urealistisk solskinnshistorie. 
Men, selv om Joachim viser reell endringsvilje, blir han raskt innhentet av fortiden, og vi bevitner hvordan både han og alle rundt ham ser at han går til grunne. 

Det er på samme tid lite som er så menneskelig som håp, selv om hverken vi eller Joachims familie vet om det er noe å håpe på. 

Filmen er en sterk fortelling, som også er en fryd å se på. 
Fotograf Ivar Taim leker seg med lys og komposisjoner som gjør hele opplevelsen til et pulserende, og til tider insisterende drama om hvordan rus kan slite et menneske i stykker. 

«Når jeg faller», produsert av Den norske filmskolen, er en debut som gir mersmak. 
