Kunst som holder pusten
«Det lille galleriet fylles av en utstilling med en sterk visuell estetikk, av en kunstner som puster – én gang for hvert bilde.» 

UTSTILLING Ellingsen & Worsøe: 
Aleksander Nordahl, På ett pust. 
Fotografi, t.o.m. 25. feb. 

Vi er ikke akkurat forspent med kvalitetsgallerier her i Stavanger, men endelig har vi fått et nytt som virker lovende. 
Ellingsen & Worsøe, et lite galleri i Øvre Holmegate, er viet fotografiet, og det drives av to som selv er fotografer, og som altså både kjenner fagfeltet innenfra og som dessuten har god oversikt over det som rører seg innen samtidsfotografiet, nasjonalt og internasjonalt. 

Sist høst startet de utstillingsvirksomheten med Erlend Berges særegne skildringer av bedehusland; den nye utstillingen, med bilder av Aleksander Nordahl, rommer minst like særegne fotografier fra et helt annet miljø, nemlig vannets. 
Det er en underlig, stille verden som åpenbarer seg i bilde etter bilde, og som fyller hele galleriet med vann, og lys gjennom vann. 

Se flere bilder, og les reportasjen om fridykkerne her: 

Menneske, fisk, gamle trær, tang og tare synes dels å sveve, dels å befinne seg i en helt egen eksistens, utenfor tid og rom. 
For det rommet som måtte være her, kan ikke defineres ut fra våre vanlige kriterier; i «Lyngstøylsvatnet 1» ser vi trær og steingard, men det er som om naturen er stanset opp, frosset, og er rykket ut av tiden. 

Motivet er fra ferskvann som i sin tid oversvømmet et landområde og bevarte det som en undervannsverden få har tilgang til. 
Og i «Rays and Bubbles» er det som om dykkeren svever ute i verdensrommet, vektløs og overgitt himmelrommets fjerne lys. 

Et følsomt øye 

Nordahl har bakgrunn som pressefotograf, men disse bildene sprenger alle rammer for reportasjefotografiet. 
Jeg ser en kunstner som perfeksjonerer sitt arbeid med mennesket under vann, som vet å utnytte lyskildene for optimal effekt, som kan skape enkle, rene motiver, og som også har et følsomt øye for de rekvisittene og de scenografiske elementene som måtte dukke opp. 

I metode er han ganske ulik en annen kunstner som har arbeidet med vannfotografier, nemlig Fin Serck-Hanssen, som brakte det iscenesatte fotografiet under vann. 
Nordahl iscenesetter ikke sine motiver på samme måte; han er mer beslektet med Cartier-Bressons tanke om å fastholde «det avgjørende øyeblikk». 
Utstillingen hever seg over en ganske alminnelig parade av vakre dykkerbilder. 
For her finnes en dobbel eksponeringstid: ikke bare den i kameraet, men også eksponeringstiden i fotografen selv. 
Bildene er et resultat av fridykking, hvor lungene er den eneste luftbeholdning; Nordahl har kun den tiden han kan holde på luften i egne lunger til rådighet for sine fotoopptak. 
Og så fotograferer han andre fridykkere under vann, med samme tidsbegrensning som ham. 
Alt skjer på ett pust, som også er utstillingens tittel. 

Eksistens 

Det tilfører fotografiene et konseptuelt aspekt som gir dybde til kunstprosjektet. 
For her ser vi en kunstner som setter strenge begrensninger for sitt virke, gjennom prosessen og tiden, og som bruker dem til å skjerpe sitt arbeid med kunsten. 
Jeg ser også en eksistensiell side ved det å omskape luft- og tidsbegrensningen til kunstnerisk gyldige uttrykk: for å overleve, må kunstneren fylle sine lunger maksimalt for å dykke dit han finner sine motiver; for å overleve, må han også raskt ut igjen av vannet, av det mediet han er avhengig av for å kunne skape kunsten sin. 

Det lille galleriet fylles av en utstilling med en sterk visuell estetikk, av en kunstner som puster – én gang for hvert bilde. 
