TV-anmeldelse.«Hvem drepte Birgitte»: 
Gjennomgang uten gjennombrudd 

Norges første true crime-serie for TV tråkker litt for lenge i gamle spor. 

TV-premiere: 
«Hvem drepte Birgitte». 
TV 2. Premiere 28. august kl. 21.40. 
Regi: 
Bjørn Olav Jahr og Bjørn Eivind Aarskog 

Når «true crime»-bølgen endelig treffer TV-skjermene her til lands, er det med den kanskje mest åpenbare saken man kan tenke seg for et slikt format: 
Birgitte Tengs-drapet på Karmøy i 1995. 
En 17 år gammel jente blir slått i hjel med stein rett ved sitt eget barndomshjem. 
Ukjent gjerningsmann helt til hennes egen fetter blir dømt, men senere frifunnet i lagmannsretten. 

Han tilsto drapet, en tilståelse han senere trakk. 

En grundig podkast om saken og etterforskningen ble laget her i VG for tre år siden, samme år som Bjørn Olav Jahr lanserte kriminaldokumentaren «Hvem drepte Birgitte Tengs» i 2015. 
Birgitte-drapet er med andre ord godt belyst allerede, noe som hever listen for en TV-serie om det samme. 

Det er Jahr som sammen med den erfarne dokumentarfilmskaperen Bjørn Eivind Aarskog har regi på TV 2s satsing. 

Serien er hele ni episoder lang – det er ganske ambisiøst. 

Filmskaperne har virkelig fått mulighet til å grave, lansere og utforske egne teorier om hva som skjedde den fatale mainatten i 1995. 
De to første episodene gir oss overraskende lite av den slags. 
Den byr ikke på annet enn «fortellingen om Birgitte Tengs-drapet», uten interessante knagger som kunne trigget lysten til å sluke serien i et jafs. 

De av oss som har lest Jahrs gode dokumentarbok om saken, vet at han her går bredere ut i sin etterforskning enn hva mange har beskyldt politiet for å gjøre i Tengs-saken. 
I en kort sekvens i første episode vises pressekonferansen hvor den nyopprettede Cold case-gruppen anbefaler en ny etterforskning av saken. 
En gyllen mulighet for filmskaperne til å lokke med hva de eventuelt måtte ha av krutt i denne serien. 

Det kommer ikke, i stedet får vi den nesten to episoder lange «fortellingen om Birgitte-drapet», som en utvidet Lørdagsrevyen-reportasje med litt for mange snakkende hoder hjemme-i-sofaen-med-kaffekoppen. 

Veldig tradisjonelt fortalt, men grundig, sobert – og pent å se på kan anslaget fungere som en fin introduksjon til saken for dem som ikke husker den fra 90-tallet. 

For mange av oss andre er det meste som presenteres gammelt nytt. 
Det er med andre forventninger man møter en true crime-serie. 
Det er godt mulig det ligger avsløringer og nye tilnærminger som vil kaste om på alt vi vet om Birgitte Tengs-saken i kommende episoder – teaseren for tredje virker lovende i så måte. 

Så langt må vi nøye oss med en noe langdryg oppsummering av saken. 
