Ikke for kinolerretet
Regi: 
Elsa Kvamme 

Manus: 
Elsa Kvamme 

Medvirkende: 
Einar Lunga, Herdis Seim, Leiv Arvid Reed, Mannegruppa Vest A.O 

Dokumentarfilmen av Elsa Kvamme («Konger av Oslo») handler om psykolog Einar Lunga, som har fått diagnosen prostatakreft med spredning til skjelettet. 
For å takle sykdommen har han begynt å gå — kreftpilegrimsturer. 
Ikke for å oppnå noe religiøst, men for å komme til et sted hvor det faktisk er ok å slippe taket. 

Han snakker åpent om både sin voldelige oppvekst og tabuer rundt det å ha prostatakreft som hormonbehandlingen han må gjennom, som er den samme som folk som skifter kjønn får. 

Dette er noe av det mest interessante i filmen , og det føles rart at dette tabubelagte området, som nesten ikke prates om, ikke har fått mer plass. 
Han har en kjæreste, hvordan opplever hun det? 
Hva er legenes perspektiv på det? 
Ifølge Einar spøker legene det bort, og sier at det må være deilig å slippe å tenke på sex. 

Og selv om Einar har en lun og fin fortellerstemme og er flink til å uttrykke seg, mangler filmen struktur. 
Einar forsvinner egentlig aldri, og det er mer som et portrettintervju enn en dokumentar. 

Jeg savner en tydelig retning og noe som løfter historien til noe mer , og som setter Einars sterke historie inn i en større sammenheng. 
Slik filmen fremstår i dag, er den ikke noe for kinolerretet. 
En sterk historie, men som filmfortelling er den mangelfull. 
