Anmeldelse:Miguel er en kul kåtleif 

Inspirert av syttitallets Los Angeles. 

ALBUM: 
L.A-mjukisen Miguel skapte mild r&b-furore; med «Kaleidoscope Dream» i 2012. 
Et stykk «visjonær pule-r&b;», som jeg skrev i plateoppsummeringen det året, som kombinerte soul med rockpsykedelia og svevende, vakre, nyforelska stemninger. 

Tredjeplata «Wildheart» skal være et slags temaalbum om Los Angeles, og skjønt det ikke kommer så tydelig fram som hos r&b-likesinnede; Frank Oceans «nostalgia, ULTRA», har det likevel resultert i noen fantastiske strofer à la «I wanna fuck you like we're filming in The Valley». 

Like kåt denne gangen, med andre ord. 

Stemningsmessig er «Wildheart» åpenbart inspirert av Los Angeles' hippie-ete og gitarsentrerte Laurel Canyon-scene fra tidlig syttitall, en sound som etter hvert fusjoneres med både åttitalls-Prince og 2010-tallets særegne sosialrealismesoul. 

Det sexsvevende Raphael Saadiq-samarbeidet «Flesh» ender f.eks. det gitar-, vokal-, og, øh, orgasmeklimakset noen (kanskje) savnet på Ushers «Climax». 
Mens «Waves» framstår, med sine congarytmer og nasale koringer, som en blanding av MGMTs nypsykedelia og Dire Straits «Romeo og Juliet». 
