Ser tilbake til tida da Hollywood-komedier fortsatt var spillefilmer
Problemet med «Office Christmas Party» er at den ikke er gammeldags nok. 

FILM: 
Det hviler en eim av salige gamle John Hughes over Josh Gordon og Will Specks julebordskomedie «Office Christmas Party». 
Denne følelsen skyldes ikke bare det faktum at handlingen er lagt til Chicago – hvilket absurd nok fortsatt er ensbetydende med fokus på hvite amerikanske middelklasseverdier – for i en god time er dette en komedie som handler om virkelige mennesker og gjenkjennelige mellommenneskelige relasjoner. 

Sjarmerer 
I en tid der den gjengse amerikanske spillefilmkomedie består av løst sammenhengende sketsjer hvor realisme er en saga blott og emosjonell oppriktighet er erstattet med en kvelende sentimentalitet, er dette bemerkelsesverdig. 
Historien om teknologisjefen Josh (Jason Bateman), IT-ansvarlige Tracey (Olivia Munn) og direktør Clay (T.J. Miller) som må redde selskapet Zenotek fra sistnevntes nedbemanningsglade søster Carol (Jennifer Aniston) tipper tidsnok over i virkelighetsfjernt tullball, men man får i det minste en påminnelse om at kinokomedier kan være noe annet enn situasjonskomedier med høyere budsjett. 

Kollapser 
I Norge markedsføres «Office Christmas Party» som «julebordet fra helvete», men i realiteten er den en relativt tradisjonell «one crazy night»-komedie som ser på høytiden med dollartegn og synergidrømmer i øynene. 
Det blir naturligvis mye rølp og utagerende festing, men mye av det er morsomt, og en stund er det altså mulig å bry seg om hva som skjer med rollefigurene. 

Når bobla til slutt brister, flyter filmen på sin sterke rolleliste, som foruten ovennevnte navn blant annet inkluderer Kate McKinnon, Courtney B. Vance, Randall Park, Jillian Bell og Matt Walsh. 
«Office Christmas Party» vil verken redde jula, kinoåret eller engang dagen for sitt publikum, men hva gjelder lett, høytidsdekorert underholdning kan man finne langt dummere ting å bruke tid og penger på enn dette. 
