Full hjemmeseier for Razika
Snakk om virkelig å gi seg på topp. 

– Velkommen til avskjedskonserten vår. 
Men dette skal ikke være noen trist og sippete kveld, kommer det fra Marie Amdam når bandet entrer scenen i Røkeriet på USF til utsolgt hus. 

– Forresten. 
Vi er Razika. 

Nå er det liten grunn til bekymring. 
Det blir på alle måter en gledens kveld for det feststemte publikumet i salen. 
For øvrig et publikum med en sterk overvekt av jenter. 

Fredag kveld spilte bandet på Rockefeller i Oslo for utsolgt hus. 
En prestasjon intet band fra Møhlenpris noen gang har gjort før dem. 
Samme kveld var de også gjester hos Lindmo på NRK1. 
(Sannsynligvis innspilt kvelden før). 
De neste ukene står Stavanger, Trondheim og Tromsø for tur. 

Konserten på USF er i første rekke en presentasjon av materialet fra det ferske albumet «Sånn kjennes verden ut» som kom ut like før jul. 
Men kvelden markerer også Razikas avskjed med det bergenske klubbpublikumet. 
Selv om ingen bør bli særlig overrasket om jentene skulle dukke opp på Bergenhus i løpet av sommeren. 

Nå er det strengt tatt ikke noen stor dramatikk bak avgjørelsen om å legge ned bandet. 
Eller å ta en pause inntil videre, som det vel egentlig dreier seg om. 
Etter å ha spilt sammen siden ungdomsskolen er det kanskje ikke rart at medlemmene har lyst å finne på noe annet – i hvert fall for en stund. 

Razika begynner kvelden med materiale fra den nye platen. 
«Slipp meg fri» og «Alt du føler er feil» etterfølges av «D esje meg». 
Det låter absolutt annerledes enn det vi har hørt fra bandet ved tidligere anledninger. 

Den store forskjellen er den store synthen foran vokalist Marie Amdam. 
Noe som også dominerer lydbildet og gir et mer moderne uttrykk enn tidligere tiders postpunk og ska-sound. 
Det låter fyldigere, men likevel umiskjennelig Razika. 
Firstemt koring, små fiffige detaljer og solid samspill. 
Ingen tvil om at gitarist Maria Råkil, bassist Marie Moe og Embla Karidotter bak trommene har gjennomgått en rivende utvikling siden den gang de spilte i Hulen for mer enn ti år siden. 
Så er det da heller ikke noe å utsette på publikumsresponsen, selv om det ferske materialet nok er rimelig ukjent for mange. 

Men det er først når Marie Amdam henter frem gitaren og bandet tar seg en tur tilbake i historien at salen virkelig våkner. 
Låter som «Om igjen», «Eg vetsje» og «Oslo» sørger for at allsangen til tider nesten overdøver det som kommer fra scenen. 

– 
Denne sangen skrev vi da vi gikk på videregående, forklarer Amdam lett unnskyldende om «Eg vetsje». 
– Den gang vi måtte være hjemme til klokken 23, og bare gledet oss til vi ble voksne nok til å gå på byen og feste halve natten. 

For mye av Razikas appell ligger uten tvil i tekstene. 
Lett smånaiv pubertetspoesi sunget på kav bergensk om det universelle emnet kjærlighet. 
Følelser som de fleste vil nikke gjenkjennende til. 

Deretter blir det nok en dose sanger fra den nye platen, før bandet avslutter med den siste singelen «En sjanse til». 
Men ennå gjenstår det viktigste på enhver Razikakonsert. 
Gjennombruddslåten «Vondt i hjertet». 
Det første verset synges nesten helt alene av tilhørerne – omtrent uten hjelp fra bandet. 

Når publikum forlater salen er det til tonene av Bergeners over høyttalerne. 
Med den tidløse teksten «Å jentar fra Bergen, e nokke for seg». 
Vi kunne ikke sagt det bedre selv. 
