Anmeldelse:Jonas Fjeld er en visesanger med utvidete fullmakter 

Thom Hell har produsert «Hustrig». 

ALBUM: 
Etter åtte lørdagskvelder med «Hver gang vi møtes» på TV 2 i vinter, sto Jonas Fjeld (62) - sammen med OnklP - igjen som en slags vinner - basert på alt fra tolkninger til låtmateriale og underholdningsverdi. 

OnklP kalte Jonas «far», men verdens mest kjente drammenser fikk også spesielt god kjemi med Thomas Helland - alias Thom Hell. 
Det ga sørlendingen produsentjobben på «Hustrig». 

Ingen grenser 
Dette samarbeidet er symptomatisk for Fjelds karriere. 

Han har hoppet på de togene som har passert Drammen stasjon og ikke sett noen musikalske grenser underveis. 

Han nærmer seg ti rene soloplater, men er vel så kjent for sine samarbeidsprosjekter. 
Det begynte i Frosk, som ble tullebandet Jonas Fjeld Rock n'Rolf Band i 1972 og seriøse Jonas Fjeld Band fra 1977. 
I tillegg er det blitt tre album hver med Ole Paus (som To rustne herrer), halvamerikanske Danko / Fjeld / Andersen og helamerikanske Chatham County Line. 

Fruktbart samarbeid Paus har vært der hele veien, men da som fast leverandør av tekster til melodisnekker Fjeld. 
Det har vist seg som en meget fruktbar konstellasjon. 

Stillheten Tekstene her handler for eksempel om stillheten som kommer når natta er djup og blå og «det er bare du og jeg som ikke sover», om å være stille en stund «mens evigheten fjerner seg sekund for sekund», om ei hustrig natt, om da flommen tok den lille bygda og om en sorgtung type som drar til Drammen for å «skaffe seg litt kontroll». 

Kanskje befinner han seg midtveis mellom alt: 
«Hvis du vil ha tak i meg og lurer på hvor jeg er / så finn et sted i midten, begynn å leite der / eller glem det, ikke leit / jeg er midtveis, det er greit / midt i verden, midt i livet, midtveis mellom varmt og kaldt / midt i midten, midt i dritten, hjem kan være over alt» (fra rocka «Midtveis» - sånn omtrent midtveis i albumet). 

Ny produsent 
På forrige soloalbum, «Hjemmeseier» (2011), var Jonas Fjeld på rockesporet. 
Med en ny produsent forventer man kanskje at det røskes litt opp i eget lydbilde, men det er få spor av det her. 

Fint avstemt 
Tvert imot er låtene fint avstemt, med noen enkle produsentgrep som åpenbarer seg sakte, men sikkert etter flere lyttinger og løfter sangene - fra en rufsete, men mild gitar til et mykt piano og trillende orgeltoner. 

Jeg aner en viss påvirkning fra en kar som Daniel Lanois. 

Men - Thom Hell har aldri falt for fristelsen til å gjøre Jonas Fjeld til noe annet enn han er, en visesanger med utvidete musikalske fullmakter. 

Roots Sjangermessig kan du katalogisere «Hustrig» under den noe tilårskomne merkelappen «roots på norsk». 

Aller best fungerer det på fengende «Ild og vann» og «Etter flommen», som har alt du kan ønske deg av en låt, og den «snikende» perla «Lampedusa». 
Hustrig er det sjelden. 
Låter som «Stillheten», «Guttungen» og «Skyggen av meg selv» har den spesielle lunheten som kjennetegner Terje Lillegård Jensen. 

Aldri for mye, men nok til at det ikke blir kjedelig eller forutsigbart. 

Jonas Fjeld er på norgesturné og spiller på Rockefeller i Oslo 22. april. 
