Sur actionhumor fra Ritchie
Mens vi venter på høstens James Bond-film, herjer et knippe sure agenter i Guy Ritchies actionthriller. 

Regissøren pleier å lage veldreide, men glatte og syrlige actionfilmer. 
I 2008 sto han bak «Rocknrolla», en giftig gryte fra Londons moderne underverden, deretter en uærbødig tolkning av detektivikonet Sherlock Holmes. 

Nå har Ritchie laget kinoversjonen av en 1960-talls tv-serie om den kalde krigens agenter. 
Filmuttrykket er ytterst strøkent og velpolert der han lar russeren, amerikaneren, tyskeren og briten hamle opp med italienske skurker som vil produsere en atombombe. 
Samtidig brer en påtakelig surhet seg over de sofistikerte aktørene fordi ingen av dem liker å samarbeide. 

— Se surere ut! 

Man hører formelig regissøren rope til den skjønne skuespilleren Alicia Vikander: 
"Se enda surere ut!" 
Så tyr hun til et stivnet trutmunnansikt og å-så-sinte øyne for å vise hvor irritert rollefiguren hennes er. 

Gaby misliker nemlig å bli kidnappet fra Øst-Berlin av CIA-agenten Solo for å spore opp atombombeprodusentene i Italia. 
Aller minst liker hun å måtte leke forloveden til den russiske spionen Ilya (Armie Hammer) idet aktørene ankommer Roma. 
Også han må se veldig sur ut fordi han hater metodene til den strøkne kollegaen fra USA. 
Solo, en sann skjørtejeger, forsøker å være ironisk og morsom, men skuespiller Henry Cavill finner aldri den sjarmerende tonen og det glimtet i øyet som sir Roger Moore huskes for i sin agent 007-tolkning. 

Nostalgisk moro oppstår fordi personene stases opp i 1960-tallsmote. 
Skurkedama Victoria (Elizabeth Debicki) er spjåket ut og sminket opp som en iskald mannekeng. 
Hugh Grant viser seg å ha en innflytelsesrik rolle som britisk og arrogant etterretningssjef. 
Så farer de rundt i et heseblesende tempo og redder verden fra undergang. 
Skjønt den siste biljakten imponerer, er hovedinntrykket likevel at dette ble for glatt og surt. 
