TV-anmeldelse «Black Widows»:Eksplosive enker 

På sitt beste er «Black Widows» en frisk og feminin «Lilyhammer». 
På sitt verste er serien en ubestemmelig, nordisk farse. 

Nordisk dramaserie i 8 deler 

Sendes på TV3 torsdager kl. 21.30 og er tilgjengelig på Viaplay 

Med: Bl. a. Synnøve Macody Lund, Kyrre Hellum, Peter Stormare 

Det er noe friskt og annerledes over «Black Widows» som lukter både krim og komedie. 

Serien er en nordisk samproduksjon og nyinnspilling av den finske originalen «Mustat lesket» som hadde stor suksess i Finland i 2014. 

Vi har nok blekdystre, sobre nordiske krimserier. 
Å se farger, varme og en vekt på humor er ved første øyekast en fryd for øyet. 

Problemet er at serien i iveren etter å skille seg fra nordisk noir ender i en slags ubestemmelig nordisk farse. 

Allerede før åpningsvignetten ser vi de tre hovedpersonene, Johanne, Rebecka og Kira, spilt av Synnøve Macody Lund, svenske Cecilia Forss og danske Beate Bille, sende sine menn avgårde på en båttur der båten snart sprenges i filler. 

Har du lest: 
TV 2 lager ny sesong av «Det tredje øyet». 

Gjennom korte fragmenter av telefonsamtaler over bilder av skjærgårdsidyll og de tre parene på vei til et sommerhus i Norge, forstår vi at alle kvinnene er i vanskelige ekteskap de nå planlegger en vei ut av. 
Trusler og vold antydes, og at konene tror de kan klare det om de står sammen. 

Når vignetten kommer, viser den velmanikyrerte hender som baker. 
Det vil si, det ser først ut til å dreie seg om baking, men snart skjønner vi at det dreier seg om knaing og montering av eksplosiver. 

Enker i kattepine 

Det er når Kyrre Hellum deretter entrer serien som kriminalinspektør Peter Wesselø vi skjønner at «Black Widows» sikter se 

vel så mye til humor-segmentet. 
Han er overlagt klønete og ubekvem, og Rebecka og Kira reagerer med overdreven gråt og en improvisert historie. 
Johanne er den fattede av de tre, som tar ulykken med tilsynelatende ro og prøver å roe ned de andre. 

Mer om TV: 
Disse seriene kan du glede deg til i 2016. 

Vi skjønner fra en sekvens der Johanne forteller politiet den pyntede versjonen av dagens hendelser, mens bildene vi får se viser noe helt annet, at de tre ektemennene var av den ustabile, mistenksomme og aggressive typen. 
Én av dem så også grunn til å gå med ladd pistol. 

Et vell av elementer i de første episodene bidrar til bildet av tre menn, alle kolleger i samme svenske bedrift og tilsynelatende med svin på skogen, som flere kunne tenkte seg å rydde av banen. 

Komikken ligger både i enkenes reaksjoner i etterkant, og i politiets etterforskning. 
«Black Widows’» motvekt til Saga og Martin er foruten norske Peter svenske Folke, spilt av Peter Stormare. 
Folke ønsker 
Peter velkommen til et bøttekott av et kontor, og sier han vil samarbeide med nordmannen, samtidig som han gjør narr av enhver språklig forskjell. 

«Lilyhammer»-lynne 

Serien er, blant annet av Macody Lund, beskrevet som en blanding av «Fargo» og «Desperate husfruer». 
Men «Black Widows» mangler «Fargo»s underfundighet og har i stedet tilløp til slapstick á la Fritjof Fomlesen. 
I tone er den mer lik en kvinne-drevet variant av «Lilyhammer» enn tradisjonell krim eller drama. 

Scener der kvinnene befinner seg i knipe og politiet er nær å få snusen i noe, skjemmes av overtydelig, nærmest «Olsenbanden»-komisk xylofonklunk, og de dramatiske scenene får tilsvarende overtydelig «nå er det spennende»-bakgrunnsmusikk. 

Det er synd når skuespillet i all hovedsak er severdig. 
Spesielt Macody Lund og Cecilia Forss overbeviser som to ulike, men begge ganske kontrollerte rollefigurer. 
Macody Lund er god som lunken beregnende mens Forss leverer en enke med flere nyanser av varme og usikkerhet. 

Ken Vedsegaard, kjent fra «Krøniken» og «Forbrytelsen», spiller tilsynelatende skummelt lett voldelig psykopat, og Stormare ser ut til å storkose seg som joviale Folke. 

Selv om serien sikter på å være en motvekt til typisk nordisk noir, er det i dramascenene den kommer mest til sin rett. 
I balansegangen mellom krim og komikk havner «Black Widows» litt for ofte skrevende midt imellom. 

Regissør Janic Heen, som står bak tre episoder av både «Spesialenheten» og «Mammon» sesong 2, kunne med fordel strammet balanselinen. 

Kan du se for deg en blanding av «Solsidan», «Neste sommer» og «Torpedo», og tror du vil like det, er «Black Widows» serien for deg. 
