Låtanmeldelse: a-ha – «Take On Me» (Kygo remix)
Mestermøte i solnedgang. 

«Take On Me» – Kygo remix 

Hvis du er en av de som har drømt om hvordan «Take On Me» ville høres ut om den ble laget av Daryl BraithWaite (han med den evige sommerhiten «One Summer») – nå er dagen din endelig kommet. 

Det er nesten en paradeøvelse blant norske artister med utenlandssuksess å lunke tilbake til a-ha. 
«Take On Me» er fremdeles enkeltlåten etter Edvard Griegs rapport fra Dovregubbens hall som definerer nasjonen utad. 

Spesielt i verdens viktigste musikkmarked, USA. 
At verdens største teknologi- og musikkselskap har bedt, i denne sammenhengen, lille Kygo fra Norge om å fronte den nye streamingtjenesten deres med låten er på alle måter sensasjonelt. 

Det er åpenbare likheter mellom Kygo og Apple – i den forstand at de oppleves som innovatører, mens begges forretningsidé svulstig forenklet redefinerer biter av fortiden og gjør ting andre har gjort før. 

Noen ganger bedre. 
Men ikke i dette tilfellet. 

«Take 
On Me»s guddommelige genialitet ligger i kombinasjonen av det mildt sagt ikoniske synthriffet og Morten Harkets vanvittige vokalspenn. 

Kygos versjon av 1985-hiten fjerner riffet og dypper Harket i en fruktig paraplydrink i pokalstørrelse. 
Den tar tid å svelge, og mange vil ikke bestille den på ny. 

Fordelen er fortsatt Harket. 
Hans vokal gjør at låten ikke har en sjangs i det tropiske havet til å bli direkte dårlig. 
Den er sitt sedvanlige gull. 

Forøvrig låter dette som om Kygo har åpnet hageboddøren og røsket ut synthsololyden, lagt til de sommersløve knipsetrommene, noen slitte fluktstoler og satt autopiloten på 108. 

Og så har remiksen laget seg selv. 

Mest nytt er innslaget av marimba for å holde rytmen. 
Minst interessant er den elendige panfløytesoloen som erstatter riffet. 

Om man tar det som en form for musikalsk humor, kan man i det minste si at det høres akkurat ut slik en Kygo-remiks av «Take On Me» ville låte om man gikk inn for å lage en parodi. 

Og dét er den virkelig store skuffelsen. 

* Anmeldelsen er basert på versjonen Kygo spilte som siste låt på sin Roskilde-konsert natt til lørdag. 
