Bokanmeldelse:Katherine Webb: 
«Den engelske piken» 

Å lese Katherine Webbs nyeste roman føles litt som å se en klassisk Hollywood-film. 

Tenk deg Katharine Hepburn som står og skuer utover et endeløst ørkenlandskap eller titter dypt inn i øynene til Montgomery Clift, etter at hun i en tidligere scene har spilt mot en godt sminket Elizabeth Taylor. 

To sterke kvinner innehar hovedrollene i «Den engelske piken». 
Britiske Joan Seabrook er arkeolog og har drømt om å reise til Oman helt siden hun som liten pike lot seg oppsluke av «Tusen og én natt». 

Etter at faren dør realiserer hun drømmen i et forsøk på å få livsgnisten tilbake, og for å besøke broren som er stasjonert på stedet. 
I selskap med forloveden Rory ankommer hun Omans hovedstad Muskat i 1958. 
Her venter flere konflikter på henne, og både indre kamper og politiske stridigheter gjør at Joan snart legger ut på sin livs reise. 

I Muskat venter også Maude Vickery, en britisk eventyrer og foregangskvinne som Joan beundrer sterkt, og som en gang krysset Tomhetens hjørne, verdens største sandørken. 
Selv drømmer Joan om å besøke ørkenfortet Jabrin, og hun håper at Maude kan gi henne noen verdifulle tips. 

Men møtet med den mye eldre kvinnen blir ikke slik som Joan har forventet, og snart har Maude dratt henne inn i noe som kan vise seg å bli meget farlig. 
For Maude bærer på mange hemmeligheter. 

Katherine Webb har basert Maude Vickery på en virkelig kvinne, den britiske arkeologen og eventyreren Gertrude Bell som ofte blir kalt «den kvinnelige Lawrence av Arabia», og også andre virkelige, historiske elementer danner bakteppet i denne svært så atmosfæriske romanen. 

Omgivelser og landskap, lukter og lyd - alt bringer historikeren Webb stilfullt til live. 
Detaljene er rike, og tidsånden klar og tydelig, men boken kunne hatt godt av noen små innstramminger. 

Likevel er den «Den engelske piken» en handlingsmettet og svært lesverdig roman som som byr på mange overraskende vendinger og avsløringer i en sjanger som ellers er preget av mye overfladiskhet. 

Den har også en feministisk appell og stiller spørsmål rundt hvorvidt det er mulig å endre sin egen skjebne og oppfordrer til å søke frihet fra det som måtte holde en person tilbake. 
«Rulleteksten» gir ytterligere informasjon om flere av hendelsene i romanen, og inspirerer til videre lesing. 
