Konsertanmeldelse:Ariana Grande 

Et forrykende sceneshow og en håndfull knallåter er ikke nok til å maskere Ariana Grandes mangel på menneskelighet. 

AKTUELT ALBUM: 
«My Everything» 

Fullt band står oppstilt, med dansende DJ/hypemann og strykertrio før den knøttlille 21-åringen fra Florida heises opp gjennom scenegulvet og åpner Spektrum-showet forrykende med «Bang Bang». 

Fire dansere blir skutt opp av scenegulvet, pyroteknikken smeller og skjermen er full av sukkerspinn-eksplosjoner. 
Og hun synger, som forventet, skinnende rent. 
Snakk om pangstart. 

«Hands On Me», Grandes beste klubblåt, holder på energien. 
Under den såre «Best Mistake» med ekskjæresten Big Sean (som serverer verset sitt på skjerm) svever hun på en rosa sky over scenen. 
Dette lover godt. 

Den sjarmerende hyllesten til Diana Ross (og Biggie), «Break Your Heart Right Back» følger, hvor også Childish Gambino er tilstede via video. 
Her blir det påfallende at det er for mange gjester på låtene hennes som ikke er tilstede. 

Norskproduserte «Be My Baby» er den første låten som helt og holdent framføres av noen som er tilstede på scenen – selv om bakmennene Cashmere Cat og Lido glimrer med sine fravær. 

Et visuelt slående jazznummer fra danserne gir Grande tid til å skifte – hun svever inn på gedigen lysekrone, med nok et videovers, fra Big Sean på «Right There». 

I den mer nakne delen av showet blir Arianas ufordringer som scenepersonlighet klarere. 
Hun er mer opptatt av å synge enn å kommunisere. 

Hennes tidvis uforståelige diksjon har blitt gjenstand for latterliggjøring på nett det siste året. 
Ofte med rette, for spesielt på «Tattooed Heart» og «One Last Time» er det nærmest umulig å forstå linjene hennes. 
Det gjelder også på «Why Try», en låt som er mer enn litt inspirert av vår egen Truls’ «The Next». 

Den halvannen meter høye piken rommer en uproporsjonal mengde stemmekraft, men har ikke personligheten til å fylle Oslos storstue i over en time. 

Stemmen er himmelsk nøyaktig. 
Nesten mekanisk. 
Dessverre virker også menneskeligheten hennes slik. 
Hun er kald og utilgjengelig på scenen når det ikke er de visuelle effektene som står i sentrum. 

Hun bærer ikke den enestående og pulserende balladen «Love Me Harder» så godt uten The Weeknd, men Major Lazer-samarbeidet «All My Love» er ren sydenfest. 

Hun avslutter grandiost, nesten prikklikt musikkvideoen, med verdenshiten «Problem» – og kverker utsikten til et ekstranummer. 
Jeg setter pris på tidseffektiviteten, men det understreker også at Ariana Grande ser på dette som en jobb. 
En jobb hun ikke elsker nok til å jobbe et par minutter overtid. 
