Filmanmeldelse:«Jungelboken» 

Vær klar for heftig angrep; Brølet fra ville dyr kastes mot deg i kinosalen. 

USA. 9 år. 
Regi: 
Jon Favreau. 

Med: 
Neel Sethi. 
Stemmer: 
Bill Murray, Ben Kingsley, Idris Elba, Scarlett Johansson, Christopher Walken. 

For all del; ikke forvent en film med kosedyrpreg ala den muntre animasjonsfilmen «Jungelboka» fra 1967. 
Her er vi i en jungel som virker høyst levende og farlig med dyr og omigivelser laget ut fra datagenererte effekter (CGI). 

Tigeren Shere Khan ser like farlig ut som han er, og freser i blant ut av lerretet med en kraft som kan skremme fanden på flatmark i 3D-versjonen av filmen. 
At filmen har niårsgrense er absolutt forklarlig. 
Ikke ta med deg en skvetten femåring på dette actionfylte, forrykende eventyret om Mowglis kamp for å overleve i en verden blant ville dyr. 

Helt ulik tegnefilmen som har sjarmert i generasjoner, er ikke denne filmen heller. 
Bjørnen Baloo er fremdeles en stor, godhjertet medhjelper, noe lat og rappkjefta; godt ivaretatt gjennom Bill Murrays muntre brumming. 
Hans signatur-låt er også med. 

Samme musikalske gjenkjennelse gjelder for den fryktyinngydende apekongen Loui (utmerket med Christopher Walkens raspende stemme). 
Vesle Mowgli selv er en spretten og troverdig liten kar i Neel Seths skikkelse. 

Kiplings fortelling om den vesle gutten som uten andre to-bente i nærheten lærer seg å leve med de ville dyrene, har fremdeles sterk appell. 
Det handler om dyrisk og menneskelig overlevelsesinstinkt. 
Om å holde sammen; at uten flokken er du lett utsatt for jungelens brutalitet. 
Dette har Mowgli lært seg gjennom sin fornuftige mentor, panteren Bagheera, og sin «famile», ulveflokken til Akela og Raksha. 

Balansen rokkes ved tigerens inntreden. 
Uro, redsel og hevn skaker opp de ellers noenlunde stabile forhold som ellers preger tilværelsen. 
Mowgli er årsaken til tigerens raseri, og som den kjernekar han er, forlater han frivillg flokken sin for å lete etter et sted der mennesker bor. 

Reisen er full av fargesprakende hendelser; noen fryktelig nifse, noen overveldende og storslått dramatiske og noen ganske så fornøyelige. 

Vi mer enn aner noen moralske undertoner om gjensidig respekt for sirkelen mellom dyr, mennesker og natur, uten at det blir pompøst påfallende. 

Fortellingen om Mowgli og de snakkende dyrene har med denne filmen plassert seg godt for nye generasjoner som trives med villdyr-action. 

BORGHILD MAALAND 
