Dette blir for traust, Kvitnes
Ingen nye klassikere fra kongen av Rock City Halden. 

ALBUM: 
Det er fire år siden Henning Kvitnes' forrige album og ytterligere noen år siden det norske folk fant ut at haldenseren fortjener mer oppmerksomhet enn det som hadde blitt ham til del. 

Albumet «Ingen tid å miste» (2012) ble en solid opptur. 
Kvitnes hadde gjenfunnet låtskriveråren og produsent Kyrre Fritzner tok ut det beste i artisten. 
Tekstklisjeene var færre. 

Oppfølgeren «Jada, vi elsker...» (2014) ble riktignok en nedtur, men Henning Kvitnes var blitt folkekjær. 

«Hver gang vi møtes» 

De siste par åra har han gjort en fin figur i TV 2s «Hver gang vi møtes», han har passert «20 runder rundt ekvator» i bil - i distanse - på turné, aleine og sammen med Unni Wilhelmsen og han har passert 60 år. 
40 år på veien markeres med en turné med Gutta i Bandet fra slutten av september. 

«Presset seg på» 

Kvitnes tenkte kanskje at det ikke skulle bli flere sanger eller plater. 
Men: 
«Det ligger jo mange av dem tilgjengelig der ute allerede, men låtene presset seg på», som han sjøl sier i presseskrivet. 

Han kunne kanskje gitt noen av dem en runde eller to til. 

Egenprodusert 

Men «60 runder rundt sola» er en passende tittel på det nye albumet. 
Han har til og med produsert sjøl, noe som kan slå begge veier. 
Fordelen er at han får det akkurat som han vil, ulempen at han ikke får de kreative innspillene som kan være nyttige for å løfte en produksjon. 
En utenforstående produsent kunne kanskje gjort noen grep og bidratt til at albumet hadde blitt mindre traust enn det er blitt. 
Kvitnes kunne trengt en Rick Rubin, som revitaliserte Johnny Cash (uten sammenlikning for øvrig) på 90-tallet. 

Oppløftende start 

Det begynner riktignok meget oppløftende, med en tittellåt som er noe av det bedre Kvitnes har servert på noen år. 
Her gjør han opp en slags status, og den er troverdig: 

«60 runder rundt sola / det blåser fra gammalt og grått / Men jeg er glad for hver morra på jorda / Selv når kråkene skriver / Med fjærpenn av spott» 

Myke «Svevende» følger fint opp, en sang som minner om Glen Campbells «Gentle On My Mind». 
Men så blir det mindre interessant i «Brukne grener» (med Trygve Skaug) og «I hjertet mitt». 
Hvor er produsenten som kan si: 
«Her må vi finne på noe mer spennende, Kvitnes»? 

Banalt 

Tekstklisjeene er tilbake og arrangementene lite kreative. 
Felene som innleder «Kjærlighetens tid» er riktignok et friskt pust, men det følges ikke opp. 
Teksten er dessuten i overkant banal. 

Kvitnes henter seg noe inn i «Solskinn nok til alle» og albumhøydepunktet «Når morgenfugler flyr» - den siste med blås fra Bebe Risenfors. 
Duetten med Unni Wilhelmsen, «Gla i den du er», og en nedstrippa «Juli regn», skrevet sammen med Iain Matthews (Fairport Convention / Matthews Southern Comfort) for mange år siden og oversatt til norsk, får også godkjentstempel. 

Det er litt av en gjeng som bidrar musikalsk også, anført av Freddy Holms utmerkete strengespill. 
Men det største problemet med «60 runder rundt sola» er likevel den lite spennende følelsen av at du har «hørt dette før». 

Men for all del, for noen er det mer enn godt nok. 
