Clinton bør frykte Bays film
Hillary Clinton var utenriksminister da fire amerikanere ble drept i Benghazi. 
En actionfilm om tragedien gir henne neppe drahjelp fram til presidentstolen. 

Nå hører det slett ikke til regissør Michael Bays revir å lage politisk dokumentar, han er snarere kjent for sine actionfilmer (Transformers, Armageddon) og musikkvideoer (Tina Turner, Meatloaf). 

Erfaringen bruker han til å forvandle det fatale angrepet mot USAs konsulat i Libya til en hyllest av de muskuløse sikkerhetsgutta til CIA. 
Det var de som – i mangel på tilstrekkelige sikkerhetsvakter rundt ambassadør J. Christopher Stevens – forsøkte å redde ham ut av en bolig som opprørere satte i brann. 

Skrur man av kontakten med virkeligheten, fungerer filmen som en heftig actionfilm der kontorfolkene er maktesløse i møte med fiendens mitraljøser og bombekastere mens de paramilitære CIA-vaktene ofrer liv og lemmer for å redde 36 amerikanere. 

Interesserer man seg for de politiske konfliktene, reiser filmen flere spørsmål enn den gir svar. 
Bay viser at CIAs hemmelige tilhold i en bygning, knappe 300 meter fra konsulatet, skyldtes at etterretningsorganisasjonen kjøpte opp våpen i Benghazi etter krigen mot president Kaddafi. 
Men at den lyssky hensikten kan ha vært smugle dem videre til opprørere i Syria, slik gravejournalist Seymour Hersh har hevdet, tier regissøren stille om. 
Forsømte sikkerheten 

Derimot får både vi og amerikanske kinogjengere en ny påminnelse om at utenriksminister Hillary Clinton og hennes departement ikke sikret konsulatet godt nok. 
Det kostet ambassadør Stevens og en medarbeider livet 11. september 2012. 
Morgenen etter omkom to av CIAs sikkerhetsvakter i kampene som fulgte da de ikke fikk støtte av styrker utenfra. 

Skuffende er det også at Bay knapt forteller noe om libyernes motiver. 
Men han får i det minste vist at amerikanerne ikke skjønte bæret av hva de holdt på med i et arabisk land. 
