Hadde fortjent solid regihjelp
Viktig tema tullet vekk med Eia, fjas og hipstervri. 

«Uten pappa» er en ny dokumentarserie i fem deler på NRK TV. 
Den er av og med Mikkel Niva. 
Niva er lett å like på skjermen. 
Han er direkte, ukomplisert og ganske morsom, men hans uten pappa-historie er dessverre ikke unik nok til å gi oss mer kunnskap og innsikt i et sårt tema. 

Historien er slik at Mikkels danskefar, som Mikkels mor møtte på oppdrag i Mosambik der faren var baker, stakk av og tidvis ble helt bort da Mikkel var to år gammel. 
Mikkel hadde en viss sporadisk kontakt med ham i oppveksten, og faren sleit også i mange år med store og tunge rusproblemer. 

Savnet 

Mikkel er ærlig, og samtidig sjarmerende usikker, når han nå står fram med sin historie om et savn av en farsfigur og en stødig pappa. 
Niva er blitt 29 år. 
Han har lenge fundert over hvorfor hans far valgte ham bort. 
Unge Niva har etter hvert innsett at han har undertrykt et ganske stort register av følelser, og tanker, om det å ikke ha en far som er der for ham: 
Hvorfor klarte han ikke å være pappaen min?, lurer Mikkel på. 

Med Eia 

I serien, der vi har sett de tre første episodene, møter vi Mikkel i samtid. 
Han og hans danske far har virkelig ikke hatt mye kontakt de siste 14 åra. 
Men, nå er det kanskje på tide? 

Niva er usikekr, og forsøker å tulle dette vekk, noe han også får litt alvorlig god hjelp til av blant annet av Harald Eia i episode 1. 
Eia framstår som den vise mannen i en Tesla, ja vel ja, men Eia forklarer godt nok at Niva må konfrontere den fraværende faren. 
Dette i et forsøk på å finne svar og kanskje komme seg videre. 
Kanskje få en viss god kontakt? 

Og ved hjelp av å se rett inn i kamera, mye tvil, mange ubesvarte spørsmål og store doser humor skal vi altså være med på den vanskelige ferden det er å ta kontakt og kanskje få noen svar? 

Sympatiske 

På veien er Niva innom et musikkstudio der han spiller inn ei tullelåt under artistnavnet «Unge Ingefær». 
Her får vi høre at det å lage tekster, om blant annet savn, ikke er det letteste i verden. 
Verken om du er tung på labben eller flåsete. 
Ravi har ingenting å frykte fra Unge Ingefær, men sammen kan disse to bli Red Hot. 
Nei, vi er ikke ufine her mot de med rødt hår. 

Niva møter og snakker også med de sympatiske rapperne/artistene Arshad Maimouni, Pasha og Linda Vidala. 
Felles for disse tre er at de også vokste opp med en tom foreldrestol hjemme. 

To av artistene, Arshad Maimouni og Pasha, spør tidlig om Niva skal lage en tulledokumentar. 
Dette er noe han avkrefter, ettersom han ønsker å framstå med substans, men dessverre: 
Niva har fått liten regihjelp til å kutte ut mye av skolefjernsynvåset. 
Det hadde denne serien vært tjent med, virkelig. 

Det kan virke som om alle samme har latt seg forføre av å skulle lage en blanding av et forsinket programinnslag fra Åpen Post – Nivas gamle favorittserie – og en slags hipsterversjon av «Tore På Sporet». 
Denne miksen ender gradvis opp mellom to barkrakker. 

På flukt 

Synd, fordi tematikken i dager som dette, der unge mennesker verden over lever og flykter uten foreldre, hadde fortjent et mer substansielt program myntet på unge mennesker. 
Tore Strømøy er forresten med i et lite innslag for å snakke om det å treffe igjen «faren din». 

«Uten pappa» har noen gode innslag og anslag. 
Serien tar seg opp da Mikkel møter sin danske og kjederøykende farmor. 
Hun kan vi godt like, og henne ville vi hørt mer av og med. 
Faren? 
Jo da. 
Han har hatt sitt å stri med. 
Ingen tvil om det. 

Mikkel Niva vil så gjerne lage en ganske seriøs dokumentar med bruk av humor, men dette blir litt for mye en utilsiktet tulledokumentar. 
Dessverre. 
