Markerer seg som et ungt band med gjennomføringsevne
Bodøbandet Virkelig stikker seg ut i mengden av unge og lovende artister. 

De sjarmerende singlene har dukket opp stadig flere steder og trioen opplever en voksende respekt blant fans av småmelankolsk gitarmusikk. 

De siste par årene har de vært å se på det som kryper og går av festivalscener. 
Ikke verst med tanke på at de for kort siden gikk på videregående med en karriere først og fremst basert i håp og drømmer. 
På sitt debutalbum viser de at de har fortjent oppmerksomheten. 

Gjenkjennelige følelser 

Dette er altså pen og velspilt indiepop, med preg av band som The War on Drugs (som de selv har nevnt som inspirasjon) og mer lokale helter à la Dråpe. 
En tredjedel av låtene her har du allerede hørt i singelform, men de får nytt liv i denne større konteksten. 

Dette er et godt planlagt album, med god flyt i den halvtimen seansen pågår. 
Selv om dette ikke nødvendigvis er banebrytende musikk, er det nok variasjon i låtmaterialet til å holde på konsentrasjonen. 

Mye av dette skyldes det ærlige innholdet. 
De hverdagspoetiske tekstene har en upretensiøs umiddelbarhet som skaper gjenkjennelse og empati. 

«Vi står på en drøm og ser at verden e altfor stor» heter det i søte «Ballettdanseren», som fint representerer bandets følsomme tilnærming til livet. 

Et smil blir et tegn på håp, en jente blir en nostalgisk melodi. 
Og man kan høre at vokalist Tobias Aamodt mener det. 

Ungt pågangsmot 

Det hjelper også at det hele lyder godt. 
Dette er gjennomgående luftige komposisjoner med florlette gitarriff, sterke melodilinjer som sniker seg inn i underbevisstheten, og selvfølgelig allsangvennlige refreng. 

En behagelig lytteropplevelse med nok skarpe kanter og rufsete riff til å holde på egenarten. 
At ikke ukjente Erlend Mokkelbost har tatt seg av deler av produksjonen hjelper. 

Spesielt «Perongen» imponerer, med et nydelig, atmosfærisk lydbilde som tar deg med på en liten sonisk reise bestående av glidende gitarer, mollstemt piano og en stemningsfull rytmeseksjon. 

Her hører man et band med gode ideer, og viljen til å bringe dem til live. 
De har en god spennvidde, noe man også merker på «Vi gikk oss vill ...» hvor et neddempet uttrykk gir rom for eksperimentering og dynamisk intensitet. 

Bodøbandets debut avsluttes romantisk med «Frostrøyk», en fin låt som igjen spiller på allmenne følelsesstrenger. 
Dette lover godt for fremtiden – Virkelig er i ferd med å blomstre som musikere, og har pågangsmotet til å holde det gående. 
