Dronningens nye klær
Nicki Minaj mislykkes i å bevise hvorfor hun fortsatt er rappens «Queen». 

ALBUM: 
Siden subkulturen først så dagens lys i Bronx en gang for rundt 45 år siden, har hiphop vært båret fremover av en kombinasjon av både genuin og påtatt selvtillit. 
I et slikt konkurranseklima er det altså ikke rart at vi så og si aldri har opplevd en eneste oppriktig abdikasjon. 

De gamle heltene er fortsatt helter i sine egne hoder, nedlatende oppgitt over nye generasjoner, og mer enn villige til å fortelle hvorfor de fortsatt er konger til enhver øst-europeer, japaner eller nordmann som fortsatt er villig til å betale penger for å se dem live. 

Interessant nok er det også nettopp Bronx som det seneste året har utfordret en av rappens mest dominante troner. 

For mens Nicki Minaj har vært den udiskuterbare dronningen siden hun massakrerte sin konkurranse på begynnelsen av 10-tallet, skulle det bare en sjarmerende og usannsynlig dyktig realitystjerne til for å true hennes posisjon. 
Flere vil nok også si at Cardi B for lengst har tatt over for den selverklærte barbien, og skal vi tro av Minaj’ fjerdealbum «Queen», føler hun seg nok innerst inne truet av sin nye utfordrer. 
I tillegg til den bastante tittelen, virker det i alle fall som om annenhver setning her er rettet mot Bronx-rapperen. 

Problemet er bare at låtene ikke lenger snakker for seg selv. 
For hver underholdende «Barbie Dreams» (som spiller på Biggie-klassikeren «Dreams») og solide «Hard White», får vi nemlig servert minst én krise som Eminem/Labrinth-gjestede «Majesty», forglemmelige ballader av typen «Run & Hide», eller de tannløse radiofrieriene «Bed» (med Ariana Grande) og «Come See About Me». 

Når konkurransen din da slipper album som den ypperlige «Invasion of Privacy», er dette dessverre ikke nok hvis man fortsatt hevder å være rappens dronning. 
