Bruno Mars:Lettlikt, lettglemt 

Har fengende hits, men mangler det lille ekstra for å holde på interessen. 

Bruno Mars har en svært suksessfull karriere. 
Siden gjennombruddet i 2009 har han hatt en enorm mengde hits, og raskt blitt en av verdens mestselgende artister. 

I tillegg har han samarbeidet med flere av popbransjens storheter, noe som har hjulpet med å nå ut til et bredt publikum. 
Det har gått fire år siden forrige albumslipp, men nå er han klar med sin tredje utgivelse. 

Fire år er lenge i en hyperaktiv bransje som alltid er på utkikk etter det neste store. 
Allikevel later det til at Mars har holdt på fansen, og at spenningen har virket til hans fordel. 

24K Magic er et etterlengtet album, omgitt av massiv hype. 

En sexy showman 

Og det begynner lovende. 
Tittelkuttet er medrivende, en tour-de-force av en åpning som øyeblikkelig fanger oppmerksomheten. 
Det kan minne om enkelte spor fra rapens spede begynnelse, i gata til artister som Sugarhill Gang, og er svært funky. 

Bruno Mars passer godt i rollen som showman, noe han vet å utnytte. 
Neste spor «Chunky» roer ting noe ned, i klassisk RnB-stil. 
Enkle beats og myke synthlinjer får dominere, mens hovedpersonen viser sitt talent som sexy smørsanger av den gamle skolen. 

Innflytelsen fra Prince og Michael Jackson er fremdeles tydelig tilstede. 

Mangler originalitet 

Så er vi tilbake til hyperenergisk funk med selvsikre «Perm». 
Skiven er mesterlig produsert, om enn noe glatt. 
Alt lyder godt polert, og tidvis kan man savne noe dynamikk. 

Selv om uttrykket på mange måter er nostalgisk, gjør Mars en god jobb med å bringe den klassiske sounden inn i nåtiden. 
Noen ganger kan man allikevel savne litt egen identitet i materialet. 
Om aldri så vellaget, blir det i overkant generisk. 

Låter som «Straight up & down» blir for flate, fylt av klisjéer. 
Mars sin misjon er åpenbart ikke å revolusjonere musikken, men man kunne allikevel håpet på noe mer originalitet. 

For lite kjøtt på beinet 

Dette gjelder spesielt for albumets andre halvdel. 
Det er glimt av inspirasjon her og der, og musikken er absolutt «smooth» og fengende nok til å sjarmere publikum. 

Problemet er at den er glemt like raskt som den er ferdigspilt. 

Det blir for lite kjøtt på benet, for lite å bite seg merke i. 
Det er på ingen måte snakk om dårlig arbeid, men heller at Mars holder seg på for trygg grunn. 
Heldigvis varer albumet kun en drøy halvtime, og gir nok variasjon til at man aldri kjeder seg. 

Da Mars nylig gjestet Skavlan, forklarte han at musikk for ham er å trigge dans og moro hos lytterne. 
Dette lykkes han i. 
24K Magic er kanskje ikke veldig spennende, men får jobben gjort. 

Bruno Mars spiller i Telenor Arena 24. mai 2017. 
