Vakre feberdrømmer
Det finnes fremdeles spor av pop i musikken til Jenny Hval. 
Alle kan høre at sanger som «That Battle Is Over» og «Heaven» er laget av den samme artisten som en gang kalte seg Rockettothesky og hadde en radiohit med «Barrie for Billy Mackenzie». 
Men egentlig er det lenge siden Hval ristet av seg alle sjangerkonvensjoner. 
På «Apocalypse, girl» — laget i samarbeid med støymusikeren Lasse Marhaug og folk fra egenrådige orkestre som Jaga Jazzist og Swans - flyter ord og musikk sammen i en fragmentert, hallusinatorisk strøm av assosiasjoner. 
Å lytte til det føles omtrent som å tilbringe natten i et dunkelt, lummert og kanskje fremmed rom. 
At du ikke vet hva som kan komme, gjør deg urolig. 
Og du skvetter litt hver gang Hval bruker et stygt ord. 
“In a restless half dream,» halvt synger, halvt hvisker hun med munnen tett inntil øret ditt. 
«I grab my cunt with my hand that isn’t clean.« 

Masturbasjon og poesi, feminisme og religion, poptricks og lydcollager, Bergman-samplinger og beats: 
Det hele bindes sammen av Jenny Hvals fenomenalt elastiske og uttrykksfulle stemme. 
Med den gjør hun det foruroligende til noe vakkert og «Apocalypse, girl» til en feberdrøm du ikke vil våkne fra. 
