Anmeldelse:Lil Halima viser at hun kan bli det neste store 

Et nydelig, men altfor kort innblikk i Lil Halimas univers. 

Lil Halima fra Bardu i Troms ble oppdaget på Instagram av Universal i 2017. 
I fjor ble hun kastet inn i en verden av plateselskaper, konserter og høye strømmetall. 
I år er hun nominert til Nordic Music Prize så vel som Spellemannprisen i klassen Urban. 
Ingen dårlig start. 

Etter et par singler ga hun i fjor ut Love Songs for Bad Lovers, en EP av utprøvende uttrykk, der hun oppdaget identiteten sin, en låt av gangen. 
Resultatet sprikte i kvalitet, men samlingen viste stort potensial. 
Det var lyden av en 19 år gammel artist som var på nippet til noe stort. 

Uttrykket var likevel usikkert, og visjonen uklar. 
Det var vanskelig å se en plan. 
Noen låter var veldig kommersielle, andre hadde en klar identitet. 
Når Lil Halima nå følger opp, er det med et tydeligere formål. 
For the Dark Days høres i større grad ut som henne. 

På et bra sted 

Lil Halima har funnet ut av noe, og hennes andre EP er et definerende høydepunkt tidlig i karrieren. 

Det er dog veldig lite av henne, kun fire låter – hvorav én er et kort introspor. 
Det er i minste laget. 
Det hadde gjort seg med tre låter til, spesielt når Halimas univers holder så høy kvalitet. 
Fordelen med lengden er at ingen låter føles som fyllstoff mellom sterke singler. 

Lil Halima har vært på et bra sted i sitt eget hode, kanskje på en annen planet? 

Et lite innblikk 

På Lil Halimas artistside på Spotify kan du finne en spilleliste kalt «Planet Earth Mixtape». 
Den åtte timer lange listen består av navn som Brockhampton, SZA, Jorja Smith, The Internet, Frank Ocean og Tyler, The Creator. 
Dette er artister som unektelig har inspirert Halima. 

Allerede på første låt, «Hold Me», skjønner vi at nivået er høyere og nerven mer synlig enn sist. 
En nydelig låt som veksler mellom en lavmælt vokal og et refreng hvor produksjonen sveller og budskapet blir sårt og høyt: 
«I just need you to hold my hand». 

Det er en kontinuitet og en rød tråd som binder alt bedre sammen denne gangen. 
Produksjonen er også av høyere kvalitet, og den musikalske identiteten er jevnt over tydeligere. 

Fokusert, ekte og sår 

På albumets siste låt «Take Me To Your Planet» hører vi en funky basslinje som kunne vært tatt fra The Internets Steve Lacy. 
Funktoner og en smittende groove kler Halimas sarte stemme, som høres ut som den slår seg mer løs. 

Å avslutte med en positiv, klissete danseperle er et godt valg. 
De språklige bildene er dessuten fjollete og sjarmerende: 
«If I'm being honest 
I feel like you're not from this world, so take me to your planet.» 

Lil Halima er fokusert, ekte og sår. 
For the dark days er det mest komplette og gjennomførte hun har gitt ut til nå. 
Det er bare synd EP-en er så fryktelig kort. 
Hun skulle ha ventet med å gi ut disse låtene, spart på det til hun hadde et par sanger til. 
For det er veldig urettferdig å bli tatt med til en annen planet, bare for å måtte snu igjen etter et par minutter. 
