Nye jentehyl for mannlige strippere
Det beste med nr. 2-filmen om Magiske Mike og strippegruppa hans, er at skuespillerne kan danse. 
Plottet for øvrig er intetsigende og samtalene inkjevetta. 

Magiske Mike som underholder damer ved hjelp av kroppen sin, dukket opp på kino i 2012 og bygget på hovedrolleinnehaver Channing Tatums egne erfaringer som stripper. 
Dessverre har Steven Soderbergh (regissør for førstefilmen, nå sjefsprodusent) tenkt at det er nye penger å tjene på en oppfølger. 

Visst får du se heftig dans av veltrente mannfolk i "Magic Mike XXL". 
Det er lekkert og imponerende hvordan Tatum & Co åler og vrir seg, og hvordan den ene hiphop-danseren etter den andre utfolder seg akrobatisk. 

Men den syltynne storyen fører til at vi må holde ut mye ørkesløst jabb og selvopptatt skravling fra Mike og gjengen på vei til et strippeshow i Myrtle Beach. 
Klassikeren "I blanke messingen" hadde tross alt et skikkelig plot. 

Mike & Co kalles strippere, men beholder alltid et futteral som fikenblad over sine edlere deler. 
I stedet for åpenlys blotting byr koreografi og scenografi på åpenbare fallossymboler, som da gnistene spruter mens Mike jobber i et verksted og Big Dicks vannflaske renner over idet han skal kjøpe den i kiosken. 

Gjengen liker bedre merkelappen "mannlige underholdere" med ambisjon om å gjøre seksuelt skuffede kvinner glade. 
Og ettersom kvinners kropper så ofte blir gjort til objekter for siklende mannfolkøyne, kan man i et feministisk perspektiv synes at det er stilig at rollene byttes om. 
Det er bare så synd at bildet som gis av kvinner er så irriterende stereotypt: 
De er redusert til en gjeng hylende vesener som lar dollarsedlene hagle over menn som tjener fett på å gi dem noen sekunder med lykke. 
