«Skam» er blant tidenes norske ungdomkulturelle begivenheter.Serr. 

«Skam» sesong 2 blåser omkring «Noora», som balanserer sterk, men avhengig. 

SERIE: 
Hva er ungdommen en straff for? 
I menneskekroppens tverrsnitt er 16-årringen mer markant enn de andre, dreiet av dager man sovner merket, i fengsler av lengsler etter kjærtegn som ikke må tolkes. 
Og med faktabasert, fokusert hogst i hverdag og fest er NRK P3s daglige (første scene kom mandag) og ukentlige (første episode kom i kveld) nettserie «Skam» blant tidenes norske ungdomkulturelle begivenheter. 
Serr. 

Serien knuser dører, styrker mot og slenger livliner av selvironi ut til den midlertidig straffede ungdom. 
Scene for scene biter de hodet av skammen, hittil ledet an av hovedkarakterene «Eva» (Lisa Teige) og «Noora» (Josefine Frida Pettersen), hvis arketypiske navn frempeker fremtidens feminisme. 

«Eva» og «Noora» «Eva» var første unge kvinne som guide i det sylspisse generasjonsportrettet, som innrisser seg hos flere enn målgruppa. 
Under sin «syndige» og «skamfulle» reise fra selvforakt til selvrespekt og selvstendighet, sto hun i svik, utroskap, slag og utfrysing, men endte med å konfrontere frykten i svært sårbare situasjoner, som den suverent spilte unnskyldningen i «Man er det man gjør» (1:9). 
«Noora»s sesong gjør en motsatt bevegelse. 

Ukas episode inneholder scenene «De sexistiske jævlene», «Guy on guy», «You lose», «Eskild» og «Strong and independent», som skildrer livet i kollektivet og tiltakende teksting med «William», som tester hennes venninnemoral og styrke som seksuelt uavhengig. 
I en sesongteaser våkner hun i et mareritt: en fyllefest dagen derpå, med halvnakne kropper og «William» i slow motion. 
Dette har ikke skjedd, men tanken er sådd. 

Trøste og bære «Må», «nei», «jo» og «ham» er de mest brukte ordene i «Skam», som vitner om prestasjonspress, diskusjoner og blikkene mot et objekt: gutten. 
I seriøst humoristiske skildringer er serien moralsk uten å være moralistisk, sjangervekslende mellom sosialrealisme med sjarm, situasjonskomedie med brodd, og såpe med friksjon. 
Som da de trøster og bærer hverandre med mektig melankoli, i stemninger nær Emil Triers videoer for artisten Torgny. 

Med kringkasteransvaret i ryggmargen fra NRK Super-serier som «Sara», «Mia» og «Jenter» har auteuren Julie Andem skapt «Skam» med en produktutviklingsmetode, speed- og dybdeintervjuer med ungdom, og Laurie Hutzlers ni karaktertyper, som hevder at «A Character Is What He Does». 
Andem er det hun gjør og gir det ingen andre gir: 
I upløyd mark mellom Super og P3 tar hun i folkeopplysningens ånd 16-åringen i oss alle på alvor. 
«Skam» er en fryd. 
