Testet:Jaguar XE 

Jaguar tar nå opp jakten på de tyske kompakte premiumbilene. 
Deres splitter nye våpen heter XE. 

Med pengesterke eiere i ryggen har Jaguar lagt alle kluter til. 
Nye XE skal være så bra at den i løpet av dine første 50 meter bak rattet imponerer deg så mye at du er villig til å taste kode og klar. 

Med en investering på nær 10 milliarder kroner i ny fabrikk i Midland, England, mener de selv å være godt rustet. 

Men de har ingen enkel oppgave foran seg, for bilene den konkurrerer mot er Audi A4, BMW 3-serie og Mercedes-Benz C-klasse. 

Jaguar, som feirer 80 år i år, har en sterk historie innen racing. 
Disse genene bruker de gjerne når de skal prate om kjøreegenskaper, og hvordan de har tenkt under utviklingen av XE. 
Men, som sagt, vi vet at konkurransen er hard, og flere av de andre vil gjerne blande seg i den diskusjonen. 

Stillheten 

Den første bilen vi tester er en 2-liters bensinutgave som yter 200 hester, og har en 6-trinns manuell girkasse. 
Selv om kassen virker solid, presis, og har sportslig og kort vandring, så er det til å begynne med ikke nok til å hente frem det store smilet. 

200 hestekrefter, ja vel, men det føles ikke som om alle er våkne. 
Derfor blir det litt jaging med stikka til å begynne med. 

En neste ting som slår oss er hvor stille bilen er. 
Dekkstøyen er nesten fraværende og det er minimalt med vindstøy. 
Det som kommer skyldes sidespeilene. 

Men slik er det. 
I fravær av en type støy, vil det alltid være en annen som blir mer fremtredende. 

Vi har testet XF Sportbrake 

Jaguar = sportslig 

XE har fått et helt nytt chassis som består av 75 prosent aluminium for å sikre en lett og stiv konstruksjon. 
Det lille som er av stål er strategisk plassert hovedsakelig bak og i dørene for å beholde optimal vektbalanse. 

Foran er det brukt magnesium for å stive opp, og kombinasjonen av disse materialvalgene gir styrke og god vektbalanse. 

Jaguar har valgt et oppsett med doble bærebruer foran, stabilisatorstag, pluss tynne og lette stålfjærer. 
Mye av DNA-et stammer fra Jaguar F-Type, og skal etter hvert være klar for å ta imot firehjulsdrift. 
Bak har bilen fått et avansert og uavhengig understell, som for det meste bare er å finne på bilklasser over den XE befinner seg i. 

Også her er det flittig bruk av aluminum for å holde uavfjæret vekt til et minimum. 
Det merkes på veien. 

Se flere bilder av Jaguar XE: 

Veiens venn 

Bilen viser en svært god retningsstabilitet på spanske motorveier i hastigheter mellom 80-120 km/t, men også når underlaget blir ujevnt og mer sporete. 
Over fjellpass med utallige svinger i alle kombinasjoner, våkner bilens kjøreegenskaper virkelig til livs. 
Sist vi lot oss inspirere like mye bak rattet var i en Mini Cooper S Works. 

XE krenger minimalt under hardt press, og balansen virker perfekt, uten antydning til verken under- eller overstyring. 
Og du må heller ikke kjøre villmann for å kjenne på XEs gode egenskaper. 

Testbilen er utstyrt med « Jaguar drive kontroll », der du kan velge mellom Standard-, Eco-, Dynamic- eller Vintermodus.I Standard-modus byr den på svært god komfort. 
I Dynamic blir den sportsligere med kjappere automatgirskift, fastere styring, og kvikkere gassrespons. 
Ikke alle lykkes med elektrisk servostyring, men jeg kan med glede si at det i Jaguar XE fungerer utmerket. 

Villdyret våkner 

Vi svinger av ved Circuito De Navarra, en F1-sertifisert bane, og får oss noen runder. 
Jaguar er de første til å innrømme at XE ikke er en bil ment for bane, med dette gir oss ytterligere erfaring med bilen. 

Her kommer sportsunderstellet mer til sin rett. 
Understellet og styreresponsen gjør svingene til en lek. 

Balansen i bilen er svært god, og uten noen form for nykker skulle man tro den er utstyrt med firehjulsdrift. 
Bilen er så riktig og nøytralt satt opp at den lett kunne taklet mer krefter. 
Dette til tross for at vi nå har flyttet oss over i en XE S, som leverer 340 hk fra et dreiemoment på 450 Nm. 

Kreftene leveres jevnt og udramatisk, noe som gir veldig forutsigbare kjøreegenskaper, selv under hardt press. 
Det går fort, men jeg savnet likevel litt mer X-faktor, litt mer drama. 
Slik er det ofte med biler som er nøytralt satt opp, og derfor gjør lite ut av seg. 

Kanskje vi kan forvente litt mer når XE R dukker opp? 

Friskt og nytt design 

Jaguar har gjort en flott jobb med den utvendige design. 
Det er herlig å se de har valgt sin egen stil, spesielt med fronten. 
Designspråket er definitivt XF-inspirert, men er på ingen måte kun en krympet versjon. 

Forfra er XE relativt aggressiv. 
Litt Engelsk Bulldog med store luftinntak, brede skjermer og slanke lykter. 
Bakfra er XE definitivt mer mainstream. 

Det er rett og slett litt synd siden fronten er såpass original, og utgjør et friskt pust i dagens bilverden. 

Ikke best på alt 

Interiøret er der vi føler Jaguar fortsatt har mer å hente. 
Det er verken imponerende eller skuffende. 
Det er enkelt og funksjonelt, og har det meste der du vil ha det. 

XE leveres med fem forskjellig utstyrsnivåer. 
Pure, Prestige, Portfolio, R-Sport og S. 
Skinnseter er et must, og du må i det minste velge Prestige, som i tillegg til skinn kommer med stemningslys, ventilerte seter og aluminium dørhåndtak for å oppnå et akseptabelt nivå. 

Sittestillingen er svært bra, men for undertegnede med en høyde på 188 cm er takhøyden helt på grensen. 

Dette skyldes nok karosseriets kupé-form som spisser inn der vi høyreiste gjerne skulle hatt mer plass. 

I baksetet opplever vi samme problem i høyden, men beinplassen er god. 
Passasjersetet foran kan også oppleves som trangt når du må gi plass til en voksen i baksetet. 

Instrumentene har sportslig design, med bakbelysning som skifter farge i takt med kjøremodusen. 
Belysningen var dessverre for svak i dagslys, og instrumentene milevis unna lesbarheten vi opplever hos konkurrentene. 
Da er det godt vi har XEs nye laserbelyste head-up-display, som naturligvis er tilleggsutstyr. 

Navigasjonen holder heller ikke 2015-nivå, selv om de har oppgradert grafikken noe fra tidligere. 
Under kjøringen savnet jeg veldig et betjeningshjul, tilsvarende det vi finner i BMW iDrive. 
Dette for lettere å navigere gjennom menyene. 
Vi blir likevel lett vant med berøringsskjermen, bare det ikke er på ujevne og svingete veier. 

Norgesversjonen 

For Norge er det 2.0 D som etter alt å dømme vil selge best. 
Denne kommer i to versjoner, på henholdsvis 163 og 180 hestekrefter. 

I praksis er ikke bilene veldig forskjellige. 
Dreiemomentet er på sterke 430 
Nm mot 380 Nm, og 0-100 km/t er på 7,8 sek mot 8,2 sek. 
Forbruk er på 0,42 l/mil mot 0,39 l/mil. 

Automatkassen med åtte trinn kler dieselmotoren meget godt. 
Den skifter direkte og presist. 
og gjør langturer avslappende, selv på krevende fjellveier. 

Med dieselmotoren slipper du også følelsen av å måtte jage motoren for å hente det beste ut av den. 
Dessuten er motorstøyen fra dieselen lav. 

Jaguars antispinnsystem ASPC (All surface progress controll) er konstruert for å levere optimalt med krefter til det hjulet som har best grep på glatt underlag, og fungerer også som Hill Descent Controll, eller automatisk fartsholder i nedoverbakker om du vil. 
Systemet fungerte utmerket på grus og blir et viktig hjelpemiddel på norske vinterveier. 

En sterk konkurrent 

Som sedan blir XE aldri noen storselger i Norge, for vi er alt for glad i stasjonsvogner. 

Jaguar er tilbakeholdne med informasjon når vi spør om stasjonsvognen, det samme gjelder firehjulstrekk. 

Men de holder fast på at de har designet en bil som kan utvikles i den retningen markedet krever, og det er nettopp stasjonsvogn med firehjulsdrift. 

Så, hva er styrkene til XE? 

Vi mener det er på utvendig design og kjøreegenskaper. 
På den opplevde interiørkvaliteten er det mer å gå på, spesielt på basisutgavene. 

Men med en startpris på 399.900 kroner inklusive frakt, levering, og 3 års fri service uansett kjørelengde, blir det absolutt fristende. 
Jaguar XE er derfor en bil som absolutt bør tas med i vurderingen. 
