Sleden Kidman skinner
Nicole Kidman gjør en fantastisk rolle som politikvinne som har lagt livet sitt i ruiner. 

Destroyer 

Sjanger: 
Thriller / Action / Krim / Drama 

Skuespillere: 
Nicole Kidman, Sebastian Stan, Scoot McNairy, Bradley Whitford, Toby Kebbell, Tatiana Maslany 

Regi: 
Karyn Kusama 

USA, 2018 

Lengde: 2 t. 

Aldersgrense 15 år 

For noen måneder siden gikk den begredelige kvinne hevner seg-filmen «Peppermint» på kino. 
«Destroyer» har litt av den samme tematikken, men gjør alt riktig der førstnevnte gjorde alt feil. 

En av de viktigste grunnene til at filmen blir så vellykket, er Nicole Kidmans fabelaktige rolletolkning. 
Kidman er nesten ugjenkjennelig i åpningsscenene, hvor en eksepsjonelt sleden versjon av den vanligvis så vakre kvinnen tilsynelatende sover ut rusen i en bil. 

Hun spiller politikvinnen Erin, som åpenbart er en outsider på jobben, som kommer og går som hun vil, er sur og uhøflig og som ikke minst behandler seg selv skikkelig dårlig. 
Dette er kanskje en klassisk rolle, men en som i all hovedsak har vært forbeholdt menn tidligere. 
Gjennom effektive hopp fram og tilbake i tid fortelles så historien om hvordan livet til Erin, som tidligere var fullt av ungdommelig glød og ambisjoner, kunne havarere så voldsomt. 
Det viser også med smertefull tydelighet hvor vanskelig det kan være å skru av og på sine egne følelser når man skal spille skuespill, eller i Erins tilfelle, jobbe undercover. 

Man kan nok med en viss rett si at plottet ikke er utpreget originalt, at hovedskurkens vesentlighet er litt uklart fortalt og at regissør Karyn Kusama etterlater seg en del ubesvarte spørsmål og løse tråder. 
Men dette er samtidig noe av filmens styrke. 
Kusama lar oss bruke all vår oppmerksomhet på forstå hovedpersonen Erin, hva som driver henne og hvorfor hun har kjørt livet sitt så til de grader i grøfta. 
Disse spørsmålene er det vanskelig å finne entydige svar på, slik det gjerne også er i det virkelige liv. 
Erin framstår som et ekte og sammensatt menneske som man kan reflektere over lenge etter at man har forlatt kinosalen. 
Det er mer enn man kan si om veldig mange andre filmer i denne sjangeren. 
