Konsertanmeldelse:Broen 

Brobyggerne. 

STED: 
Hoffmann Kulturstube, Bylarm 

PUBLIKUM: ca. 300 

Innspilt er disse trønderne overlegen samtidspop der instrumentene jobber mot jordmagnetismen, og versene har klare planer om sjalusidrap på refrengene. 

Live er de enda snålere, mindre knirkete og sinnssvakt energiske. 
Som spastiske duracellkaniner med varierende impulskontroll og begynnende oppmerksomhetssvikt spretter de rundt i låtene som om de var finslige kammertoner. 

Dessuten gjør de en betraktelig bedre jobb enn Jaga Jazzist med å reposisjonere tubaen som det kuleste instrumentet i denne delen av universet. 

Broens tuba leverer både visuelt og lydmessig betraktelig kraftigere enn en traust bassgitar. 
Selv om det er heller tvilsomt om Bylarm 2016 kommer til å florere av elektronikaband med tuba (men man kan alltids håpe). 

De har allerede vunnet Bylarms publikumspris. 
Det er fullt fortjent. 

I motsetning til studioversjonen, der man føler at alt hele tiden skal kollapse, er redselen på scenen mer om når de skal eksplodere eller fly gjennom taket. 

Hva de egentlig spiller? 
Tja, akustisk gjørmetechno, sjøsyk indiejazz, korpsmusikk fra framtiden. 
Det er egentlig umulig å si. 
Og egentlig ikke så viktig. 

Det viktigste er at vokalist Marianna Sangita har den mest spyttende rappen på denne siden av Sleaford Mods, og at både publikum med forvokst mobiltelefon og de med hipsterkamera i lærveske tok masse bilder. 
Det er sannsynligvis det beste crossoverkomplimentet man kan få i 2015. 
