For stort, for fort
Konsertformatet er utfordrende for Årets Urørt. 
Men det kan bli skikkelig bra. 

Kristian Kristensen fikk platekontrakt kun en uke etter at han gikk av med seieren i årets urørtfinale. 

Til tross for at han kun har sluppet to låter var det et lite vågalt valg fra plateselskapets side. 
Både fjorårets singel "Rusen våkner igjen" og finalelåta "Lyset" bærer bud om en låtskriver og vokalist som kan nå langt - og tv-opptredener både på nevnte Urørtfinale og TV2s The Voice har vist at stemmen hans kan tøyes ekstremt langt uten å sprekke, også live. 

Konsertformatet er derimot nytt terreng for harstadværingen. 
Det kommer tydelig frem på by:Larm fredag kveld, til tross for at han treffer på hver eneste tone. 

Konserten åpner riktignok fint. 
Etter noen sakrale linjer på engelsk blir alt brått stille, og Kristensen stikker hull på den høytideligheten ved et kav nordnorsk "e det nokka liv her?", før bandet igjen setter i gang. 
En effektfull og vellykket start. 

Deretter følger tre hittil uhørte låter, og det er her manglene blir tydeligst. 
Materialet er tannløst og lite minneverdig, og fremstår uferdig. 
De nye låtene utfordrer aldri, og etterlater følelsene av at de først og fremst er rasket sammen for å ha nok materiale til å gjennomføre en konsert i by:Larms allerede korte format. 

Det virker som om seieren, platekontrakten og det påfølgende behovet for å gjennomføre fulle konserter kom i overkant kjapt for bandet. 
Særlig gitaristen og bassisten virker nervøse, der de på stivbent vis plankekjører gjennom den såvidt 20 minutter lange konserten. 

Også oppbygningen av settet kunne vært løst smartere. 
Å spare godbitene til slutt kan naturligvis funke for de største stjernene på artisthimmelen, men Kristian Kristensen kunne tjent på å fyre av kruttet som ligger i "Rusen våkner igjen" og "Lyset" tidligere. 
De to låtene sitter nemlig langt bedre enn de øvrige, til tross for at arrangement og fremføring også her kunne tjent på noen litt mer vågale valg. 
Å velge minste motstands vei gagner sjeldent noen i det lange løp. 

Om det skulle være noen tvil: 
Kristensen synger upåklagelig. 
Falsetten høster applaus hver gang den hentes frem. 
Det får stå som en påminnelse om hvor viktig det er at stemmen ikke blir et hvilskjær for Urørt-vinneren; det hjelper ikke å synge som gud dersom du ikke har godt materiale i bunn. 

En noe trøblete start på konsertkarrieren bør ikke sette noen stopper for Kristensen. 
Det er nå den virkelige jobben begynner - en jobb han er fullstendig kapabel til å utføre. 
