Den forrående narkokrigen
Meksikanske narkosmugleres brutalitet er ufattelig. 
Men "Sicario" levendegjør hvordan også de som bekjemper kartellene, blir smittet av råskapen. 

Den meksikanske forfatteren Jennifer Clement uttalte nylig på litteraturfestivalen Kapittel at de fleste historier om narkokarteller handler om menn. 
Kvinnene er hjelpeløse bifigurer og ofre. 

Derfor er det et godt grep av den kanadiske regissøren Denis Villeneuve å skape en kvinnelig hovedrolle som kommer tett innpå USAs krig mot narkobaronene i Mexico. 

Som supertøff FBI-agent lar Kate Macer seg overtale til å bli med i en CIA-ledet innsatsgruppe for å fakke bakmennene i narkotrafikken. 
Problemet hennes blir at gruppa ledes av mannfolk med en annen agenda enn hun trodde.Macer-skikkelsen kunne blitt helt mislykket fordi hun lenge reduseres til et øyenvitne til brutale aksjoner i regi av gruppa, sågar inne i Mexico der de ikke har myndighet til å operere. 
Men heldigvis klarer filmskaperne på troverdig vis å vri tommeskruen til slik at Kate klistres til aktører som bedriver en ytterst lyssky virksomhet. 
Hvordan, får dere finne ut selv. 

God Emily Bliunt 

Kate spilles strålende av Emily Blunt. 
Hun gir skikkelsen en fascinerende miks av tøff handlekraft og myke samvittighetskvaler, noe som i narkobandittenes, men også bekjempernes verden er uforenlig og umulig, viser det seg. 
Heltinnen ender som en av de mest forpinte og desillusjonerte agenter jeg har sett på film noensinne. 
Bra! 

CIAs mann Matt (Josh Brolin) og den mystiske, latinamerikanske agenten Alejandro (Benicio del Toro) får derimot utfolde all sin brautende sjarme, arroganse og kyniske framferd, smittet som de er av råskapen i den krigen de er blitt en del av. 

Spennende, trist og severdig. 
