Plateanmeldelse:Bill Fay – «Who Is The Sender?» 

Rockens «Mr. Chance». 

«Who Is The Sender?» 

Da Bill Fay kom tilbake i 2012, hadde han ikke gitt ut ny musikk siden 1971. 
Platen ble kåret til «årets album» i denne publikasjonen. 
Ikke dårlig for en 69 år gammel mann. 

Når briten slipper sitt fjerde konvensjonelle album er han over 70, og mangler det kilende overraskelsesmomentet. 
Det kan også anføres at «Who Is The Sender?» praktisk talt er «Life Is People» del to. 

Igjen er det snakk om saktmodig gospelrock som aldri lar seg hisse opp, uavhengig av om artisten gir uttrykk for dyp takknemlighet på den ene siden, eller folder pannen i dype bekymringsrynker på den andre. 

Sangene bygger på rullende pianofigurer, som er enkle på grensen til det simple. 
De religiøst undrende tekstene føles nesten førmoderne: 
Når hørte du noen protestere mot «the war machine» i en poptekst sist? 
1964? 
Eller synge om naturfenomener med en slik himmelfallen hengivenhet som ham? 

Fay er musikkens varme vismann, han som triller barnet i en vogn i parken i vårsolen, og klokskapen hans kan sikkert misforstås som banal. 

Han er Peter Sellers’ «Mr. Chance» – dersom Mr. Chance faktisk hadde vært like lunt lur som han ga inntrykk av. 

Det er bare å takke pent. 

BESTE LÅT: 
«I Hear You Calling» 
