Slik blir du kul ... Bokanmeldelse:Hasse Hope: 
«Compis» 

Debutant og TV-kjendis Hasse Hope (32) har skrevet en smart og satirisk ungdomsroman om teknologiutvikling, politikk og følelser. 

Året er 2057. 
Teknologien har kommet lenger, engelsk har infiltrert det norske språket i enda større grad, og oljen er for lengst hentet opp. 
Compis er verdens første 100 % menneskelignende robot. 
Om han lærer seg å bli kul å henge med, vil det største problemet blant ungdom være løst: ensomhet. 

Lest? 
Hasse Hope var tykk og følte seg utenfor (VG+) 

Kulhetsidealet har nemlig tatt helt overhånd. 
På Litago Tropical Høyskol i Oslo – som er et plausibelt navn nå som vi har OsloMet – ruver kulhetsbarometeret midt på skoleplassen. 
Her kan alle følge med på den stadig oppdaterte poengsummen til den enkelte. 
Blir navnet ditt nevnt i et positivt tonefall i korridoren? 
Hvor mange likes får det du legger ut på sosiale medier? 
Alt blir snappet opp. 
I USA får folk jobber og lønn basert på kulhetsscoren sin. 
Så uskyldig moro er det ikke. 

Skolens kuleste fyr, Leo Kreutzberg, får i oppdrag å lære opp robotnerden Compis. 
Compis er vennlig, hjelpsom, en god lytter og i stand til å elske. 
Men kulhet kan ikke programmeres, det må læres. 
Læringskurven er bratt for Compis, og romanen er full av pinlige sosiale episoder i Borat-stil. 
Leseren står fritt til å plukke opp Leos tips for å bli kul, se egen faktaboks. 

Fått med deg? 
«Skam»-bøkene går internasjonalt 

Ikke uventet lærer kulhetskeiser Leo like mye fra nerden som omvendt. 
Likevel er det ikke nerdenes hevn dette her: 
De kule er fremdeles de kule. 
Etter hvert tør Leo å vise mer av seg selv og følelsene sine, men blir ikke mindre kul av den grunn. 
Snart blir han og Compis midtpunktet for et storstilt politisk drama, som utvikler seg til en i overkant heseblesende thriller de siste 100 sidene. 

Avslutningen er en voldsom konfrontasjon mellom de onde og de gode. 
Her avslører de onde alle sine intensjoner og planer, og de gode vinner alt. 
Det føles litt i overkant. 
Behovet for å samle absolutt alle tråder i siste scene gjør dessuten at boken fremstår mer som en barnebok enn en ungdomsbok. 

92.000-følgere på insta: 
Lager moro med lokalaviser 

Forfatteren er best når han skriver om skolemiljøet. 
Her er det mange morsomme «stikk» og parodieringer av alt fra sponsorstøtte, guruer, høyreekstreme og populistiske politikere. 
Ingen tvil om at livet på Litago Tropcial Høyskol har seriepotensial. 

«Compis» er en sannsynlig og litt sprø fremtidskomedie. 
Det virker ikke skummelt å ha robothjelpere og robotvenner i det hele tatt. 
Så lenge de som lager robotene har gode intensjoner. 
