Filmanmeldelse:«Eddie The Eagle» 

Antihelter på film kan bli både rørende og gøy det. 
Men det fordrer gjerne en viss interesse og respekt for antihelten man portretterer. 
Skaperne av «Eddie The Eagle» later ikke til å være veldig opptatt verken av skihopping generelt, eller Eddie spesielt. 

USA. 
Tillatt for alle. 
Regi: 
Dexter Fletcher. 
Med: 
Taron Egerton, Hugh Jackman, Christopher Walken 

Ingen som fulgte vintersport fra sofaen på 80-tallet har vel glemt den lille, bebrillede briten som hoppet seg desidert sist, men fikk den aller største jubelen. 
Mest fordi han representerte en ikke spesielt merittert hoppnasjon, men også fordi han bidro med litt humor og selvironi i en ganske uironisk tid. 

Filmen om ham og veien til OL-deltakelse i Calgary er en lettvint og fjasete komedie fordekt som «feelgood». 
Den mest påfallende svakhet er dog den totale ignoransen hva gjelder miljøet og tiden man har satt seg fore å skildre. 
Ikke at jeg skal påstå at skihopp er noen verdensidrett, men i «Eddie The Eagle» behandles OL-grenen som noe tullete greier a la fribryting. 
Eddie sjøl setter utfor hoppbakken i slalåmutstyr i begynnelsen. 
Kanskje for å illustrere hvor fjern denne idretten opplevdes for han selv i starten. 
Resultatet blir uansett bare fryktelig teit, i hvert fall for noen som har sett et skihopp tidligere. 
Eksemplene er flere. 
Helt uforståelig er også bruken av spesialeffekter på flere av skihoppene, med den effekt at hopperne flyr som Peter Pan. 
Kanskje det oppleves som festlig i Storbritannia eller USA? 
Filmens historie er en ren klisjefest, alle ingredienser du klarer å komme på i sportfilm-genren er presentert. 
Lite eller intet lærer vi om Edwards, faktisk er det langt flere spennende aspekter å finne i Wikipedia-artikkelen om ham enn i denne filmen. 

Humoren holder Midtstuen snarere enn Vikersund-nivå, med lite utviklede bifigurer som fra en crazykomedie det året det var OL i Calgary. 
Hugh Jackman gjør sin mest dustete rolle noen sinne som Eddies forfyllede «trener», mens det eneste hovedrolleinnehaver Taron Egerton har gjort for å nærme seg Edwards er å fake underbitt og dytte brillene på plass. 
Det er nok ikke vondt ment det hele, men det er også det eneste å ta med seg fra denne lettvintheten av en film. 

ØYSTEIN DAVID JOHANSEN 
