Filmanmeldelse:Søskenærlighet 

Suverene svenske søstre. 

«Min lille søster» («Min lilla syster») 

Sverige. 
9 år. 
Regi: 
Sanna Lenken. 

Med: Rebecka Josephson, Amy Deasimont, Erika Hallin, Henrik Norlen. 

Svensken ass! 
Dette kan de. 
Det kan virke som om broderfolket er særlig skikket til å lage spesielt to typer film. 
Relasjons- og familiedramaet. 
Og «budskapsfilmen» for ungdom. 

Denne faller inn i alle kategoriene, og handler om søstrene Stella og Katja. 
Førstnevnte er den yngste. 
Hun er lubben og veslevoksen, med et sånt intelligent ansikt som får voksne til å ville knuseklemme henne. 
Hun er i ferd med å bli tenåring, med alt det innebærer. 
Katja er ungdomsskoleelev, og perfekt. 
God i isdans, pen og tynn. 
Ja, stadig tynnere. 

Hva skal man gjøre når man ser at søsken sliter? 
Stella skjønner, før noen andre, at Katja lider av en spiseforstyrrelse. 
Skal hun sladre, og med det risikere både samholdet og at hennes egne hemmeligheter slipper ut? 
Det er ensomt å forstå noe før alle de voksne har forstått det. 
Josephson, som er uforglemmelig god i sin rolle, spiller sin indre opprørthet ut med ansiktet. 

Dramaet blir vel voldsomt i løpet av filmens siste halvtime. 
Regissør Lenken begår en fantastisk jobb med barna og de unge, men sliter mer med å finne en plass til de voksne. 

Det er en liten innvending. 
Om bare alle «temafilmer» kunne være like gode som «Min lille søster». 

MORTEN STÅLE NILSEN 
