«Gladbeck»:Glimrende gisseldrama | 
Anmeldt av Asbjørn Slettemark 

Politiet og pressen bommet grovt da et ran ble til gisseldrama. 
«Gladbeck» forteller den rystende historien om 54 mørke timer i Tyskland. 

Alle land har sine store og tragiske krimsaker, hendelser som endret lover og samfunn. 
Kidnappingsdramaet i Gladbeck i 1988 er en av de kriminelle hjørnesteinene i det moderne Tyskland, og den glimrende miniserien Gladbeck viser hvorfor dramaet rystet landet i sine grunnvoller. 

En augustdag for over 30 år siden ranet de forsofne yrkesgangsterne Dieter Degowski og Hans-Jürgen Rösner en bankfilial i den vesttyske småbyen Gladbeck. 
De ble oppdaget, politiet kom klumsete inn fra sidelinjen, og i løpet av kort tid var ran blitt til gisseldrama. 
De neste 54 timene ble et voldelig mediesirkus uten sidestykke i europeisk historie. 

Ranerne hang ut med journalister mens de trykket pistoler oppunder haken på gisler, Rösner stakk pistolen i sin egen munn for å vise hva han skulle gjøre om han ble tatt, og ivrige journalister ble medpassasjerer som viste ranerne veien til neste by. 

Samtidig sto politiet handlingslammet på sidelinjen, for etter hvert som gislene ble tatt over delstatsgrenser, klarte ingen lokale sjefer å ta avgjørelser eller ansvar. 
Alle var livredde for å gjøre en karriereavsluttende feil. 

Et direktesendt mareritt 

Et dårlig planlagt bankran utviklet seg til et direktesendt mareritt for gislene, og det hele ble til et kaos som den tyske journalistfagforeningssjefen Michael Konken kalte «tysk presses mørkeste time siden slutten av andre verdenskrig». 

Gladbeck følger saken kronologisk uten noen fancy grep og forteller den sjokkerende historien på sobert, elegant vis. 
Serien gjør lite for å skru til konfliktene, det er helt unødvendig. 
Hver gang det skjer noe hårreisende, enten det er gisseltagere, presse eller politi som rører det til, er det bare å google og få opp nøyaktig de samme bildene fra virkeligheten som du ser på skjermen. 

Sensasjonelt gode 

Sascha Geršak og Alexander Scheer er sensasjonelt gode som de asosiale, amfetaminmarinerte ranerne som mister all kontroll på seg selv og situasjonen. 
Og utvalget av strenge tyskere som spiller usikre politibyråkrater, får Dunder Mifflin i The Office til å fremstå som en slagkraftig, fremoverlent bedrift. 

Unge Zsá Zsá Inci Bürkle gestalter Silke Bischoff, det mest kjente av gislene, på en nesten bokstavelig talt lysende måte. 
Sammen passer de perfekt i en tidskoloritt som kan minne om miniserien Carlos eller filmen Baader Meinhof. 
Det er brutale historier fra en tid da terror og krim fikk prege samfunnet på et nærere vis enn hva vi i dag tillater. 

Hadde ikke latt Anders Baasmo Christiansen jukse på Kon-Tiki 

Gladbeck viser at det lønner seg å stole på historiens kraft når man lager TV-drama. 
Seriens fatale nøkkelscener forsterkes av at manusforfatterne har lagt dem så tett som mulig på virkeligheten, i stedet for å smøre på eller omdisponere mye på dramaturgien. 

For å si det på en annen måte: 
Skaperne av Gladbeck hadde ikke latt Anders Baasmo Christiansen smugle stålwire om bord på Kon-Tiki. 

Gisseldramaet i Gladbeck førte til en grundig utvidelse av den tyske Pressekodex, som tilsvarer den norske Vær varsom-plakaten, og saken diskuteres fremdeles i offentligheten. 
At serieskaperne ha klart å manøvrere elegant mellom alle synspunkter på saken, samtidig som de har laget den mest spennende krimserien du kan se i 2019, er en stor presentasjon. 
