Ny bok innfrir:En verden i hendene på ustabile tullinger 

Oppfølgeren til verdenssuksessen om hundreåringen har både sjarme og vidd. 

«Tanken var at hvis vi minnet hverandre om alle nittenhundretallets feil og mangler, ville vi bli mindre tilbøyelige til å gjøre det igjen. 
Ikke faen om det har skjedd», skriver Jonas Jonassen om årsaken til at han nå kommer med en oppfølger til «Hundreåringen som klatret ut gjennom vinduet og forsvant» (2012), som solgte i ikke mindre enn 10 millioner eksemplarer. 

Det er risikabelt å følge opp en så stor suksess. 
Jonasson kommer forbausende godt ut av det. 
Utrolig nok. 

Det er vanskelig lage god satire med Donald Trump og Kim Jung-un i sentrale roller, og scenene der den Forrest Gump-aktige hundreåringen Allan Karlsen møter de to, er ikke av bokas mest spenstige partier. 

Hundreåringen som i forrige bok sang drikkeviser med Stalin, reddet Churchill fra et attentat, og gav Oppenheimer formelen som tilslutt skapte atombomben, skal nå feire sin hundre-og-ett-årsdag. 
Han bor på Bali med sine gode venn, småkjeltringen Julius. 
De er blakke, og Julius prøver å redde finansene gjennom å frakte kortreist asparges over halve kloden. 
Han overrasker sin venn med en ballongferd på hundre-og-ett-årsdagen. 
Den ender på et Nord-koreansk frakteskip, som smugler uran fra Kongo. 
Allan og Julius havner i klørne på Kim jong-un, og for å overleve klarer den drikkeglade og lett enfoldige Allan å overbevise den ustabile despoten om at han er ekspert på atomvåpen. 
Det setter i gang en kaskade av hendelser som blant annet bringer Allan og Julius til Det hvite hus. 

Parodisk radarpar 

Det er umulig å parodiere et så parodisk radarpar som Kim og Trump. 
Jonasson har løst det ved å dempe satiren gjennom gamle Allans tørrvittige naivitet. 
Men virkelig brodd blir det først når Allan og Julius kommer seg til Sverige. 
Der blir de forfulgt av noen mordlystne og forstokkede nynazister, som er intetanende finansiert av Putin, hvis eneste mål er å destabilisere Vesten. 

«Når det kom til Sveriges uskyld, trodde Allan at den antagelig gikk føyken allerede i vikingtiden», heter det blant annet i boka, der Jonassen harselerer over Sveriges blanding av kynisme og naivitet, Europas strenge flyktningpolitikk, lettlurte økoentusiaster og dobbeltmoral. 
Allan klarer å lage storpolitisk kaos, der han også involverer bokas heltinne, en lavmælt, ettertenksom og analytisk Angela Merkel. 

I likhet med «Hundreåringen som hoppet ut av vinduet og forsvant» nærmer også denne boka seg det rene vrøvl. 
Men det er intelligent og sjarmerende vrøvl. 
Og skremmende reelt der den skildrer en verden i hendene på ustabile tullinger. 
