Filmanmeldelse:«Batman v Superman» 

Verdens første filmmøte mellom to av verdens aller største superhelter blir simpelthen en formidabel super-opplevelse! 

«BATMAN V SUPERMAN: 
Dawn of Justice» 

USA. 
Regi: Zack Snyder. 
12 år. 
MED: 
Ben Affleck, Henry Cavill, Amy Adams, Jeffrey Dean Morgan, Jason Momoa, Gal Gadot, Jesse Eisenberg, Michael Shannon, Holly Hunter, Jeremy Irons, Laurence Fishburne. 

Det er bedøvende action, et lydbilde nesten utenfor rammene, miljø som rottebefengt kloakk over svartbrente ruiner. 
Og så litt kjærlighet og morsfølelser og farslengting og sånt som hører med disse muskelbulende herrene i deres trange suits. 
Men det vet vi jo. 

Man skulle jo tro at to så markante macho-myter var det ikke plass til i samme by, ikke engang i Gotham City. 
Og det er det jo for så vidt ikke heller: 
Denne «v»-en i tittelen avslører jo sammenstøt av episke dimensjoner – selv om det ikke er så direkte som en normal «vs.» ville avslørt. 
Vi snakker jo om en slags titanenes «this town ain't big enough for the both of us.» 

Saken fortsetter under bildet. 

Av en viss respekt for kommentarfeltenes kryptonitt, skal vi her være varsomme med å spoile for mye. 
Men la det være sagt: 
De to superheltene konfronterer hverandre, ja – på bakgrunn, faktisk, av en prinsipielt interessant spørsmålstilling: 
Er gode krefter alltid gode, dersom de ikke er under noen slags kontroll? 

Nå vel: 
De to og en halv timene med hardpakket, spektakulær og øredøvende action er ingen enkel og rett-frem-historie. 
På noe vis. 
Det dukker blant annet opp en tredje superhelt, Wonder Woman. 
Og Lex Luthor er det dervfølgelig også, en meget nervøs, meget intelligent og meget rik sønn av sin far, Lex sr. 

Universet er, som sagt, bekmørkt, sterkt inspirert av Frank Millers supervisjoner. 
«Hjemmebanen» virker dog mest å være Supermans; dette er en slags fortsettelse av «Man of Steel» fra 2013. 
Ettersom handlingen ekspanderer får vi også en apokalyptisk ekstrarunde på forholdet mellom «vanlige» mennesker – ekstremt utviklet i Batman, og den himmelsendte (muligens gudgitte) Superman. 
En slags åndeverden blir det i alle fall umulig å klare seg uten. 
For dette er et helvetes spetakkel! 

Har jeg nå skrevet til en sekser på terningen? 
Det ser muligvis sånn ut. 
Men må da bare anføre at den altoppslukende handlingen sluker det meste. 
Går man manuset nærmere etter i sømmene, er det ikke fritt for at det finnes for kjappe hopp, «omvendelser» i raskeste laget, partier ikke helt supert komponert for å få alt til å henge helstøpt sammen. 

Men jeg er nokså sikker på at for fansen betyr dette null og niks: 
I action-perspektiv er «Batman v Superman» noe av det aller beste som er laget i sjangeren. 

Ha en dundrende god påske alle sammen! 
