Bokanmeldelse:Pierre Lemaitre: 
«Camille» 

Franske Pierre Lemaitres tredje og foreløpig siste bok om politimannen Camille Verhoeven er en fremragende skrevet fortelling om hevn, bedrag, forfølgelse og menneskelig desperasjon. 
I tillegg er dette spenning på høyt nivå. 

Camille Verhoeven er kriminalførstebetjent i Paris. 
En svært dyktig etterforsker, som til tross for at han bare måler 1.45 meter over havet ruver over de aller fleste i faglig sammenheng. 

Fikk du med deg «Irène»? 
Psycho så det holder 

Men i denne historien får han en sak i fanget som på alle måter truer hans profesjonelle integritet, og leder ham langt ut på kanten av yrkesmessig etikk. 
Verhoevens egen kjæreste Anne Forestier blir nemlig skadet på det grusomste under et brutalt ran mot et kjøpesenter midt i Paris. 

Hun blir slått og maltraktert nærmest til det ugjenkjennelige, med store indre og ytre skader. 
Skildringene av denne volden strekker seg over mange sider, smertefullt trukket ut – men på en underlig måte også litterært elegant til tross for grusomhetene. 

I det hele tatt er Lemaitre en forfatter som kan kunsten å trekke ut spenningen, inntil det utmattende. 

Samtidig hviler det en egen blanding av lidenskap og melankoli over hele atmosfæren i denne boken, som viser forfatterens sans for å se og skildre mennesker på en engasjerende måte. 
Oversetter Christina Revold må sies å ha gjort en usedvanlig bra jobb også denne gangen. 

Jeg-fortelleren i boken er han som er hovedskurken, mens Camille Verhoeven og de andre karakterene blir skildret i tredjeperson. 
Også det er grep som virkelig vekker leseren, og gir en ekstra uhyggedimensjon til det hele. 
Særlig mye hyggeligere blir det heller ikke når det snart viser seg at jeg-fortelleren er en ekte psykopatisk sadist. 
Med personlig hevnmotiv. 

Om forfatteren: 

Gjerningsmannen anser tilsynelatende ikke jobben for fullført før også Anne er endelig ryddet av veien, og i desperat frykt for hennes sikkerhet smugler Verhoeven henne ut fra sykehuset til sin avdøde kunstnermors atelier utenfor byen. 
Men mon tro om Anne er trygg der? 

Samtidig går Verhoeven milelangt utover sine fullmakter i en manisk jakt på gjerningsmannen. 
Han setter alle hensyn til egen karriere til side, og lar ingenting hindre ham i letingen. 
Men som i sin forrige bok, «Irène» gjør Pierre Lemaitre et grep mot slutten av historien som snur det meste på hodet. 

Elegant til fingerspissene. 
