Vi vil savne Mr. Carson
Siste wienervals med tjenere og overklassen. 

TV: 
Året er nå 1925 og vi er for sjette sesong tilbake i Yorkshire og i Downton Abbeys skrullete og deilige atmosfære. 
Verden er i forandring etter første verdenskrig og vi skal atter en gang følge livets noble, såre, spennende og skakke gang blant det britiske herskapet og en stab med tjenere. 

Eier ruta 
Alle de kjente og kjære fjesene er med, men i første episode - den eneste som denne anmeldelsen bygger på ettersom episode to ikke er klargjort for påsyn - er at det for å få scener med den skarpe tunga fra Downton Abbeys midte, Violet Crawley (Maggie Smith). 
Men, glimtvis eier hun tv-ruta med sedvanlig ekstravagant munnrapp stil. 

Mr. 
Bates og hans «Sippe-Guri» 
Anna tynges fortsatt av at de ikke får barn og den pågående straffesaken, men vi sporer lys i enden av den årelange tristessen dette nydelig paret har befunnet seg i. 
Takk og lov. 

Mr. 
Carson Og, som søndagsunderholdning er Downton Abbey fortsatt verdt å bruke en time på ettersom gir oss visse såpeoperainnblikk i en heldigvis svunnen tid da lua i hånda var malen, mens de rike var så snobbete og fjerne fra livets harde realiteter at også dagens herskap burde ta en viss lærdom fra serien ettersom de neppe har fulgt nøye med i virkelighetens historietimer. 

Mr. Carson og Mrs. Hughes er fortsatt de to stødige ankerfestene i underetasjen og den famlende kjærligheten mellom dem er utsøkt traktert. 
Å, jeg ber. 

Kokka 
Vi må ei heller glemme å nevne sjefskokka, Mrs. Patmore, eller læringen, Daisy. 
Sistnevnte, sammen med de to bortskjemte Crawley-jentene, er trioen som gir det nødvendig påtrykket om at en ny tid virkelig er i gjære, ei framtid der arbeiderklassen ikke lenger er de tause og de som bli undertrykt, men som sier ifra, som vil ha rettigheter. 

Hardt å svelge selvsagt for de fra de velmøblerte kretser av samfunnet som likevel må forsøke, om enn meget motvillig, å skape sine egne meningsfulle liv som ikke handler om å duppe av på madrasser fylt med eldgamle pund sterling. 

Nære venner Earl of Grantham og fruen i herligheten, Mrs. Cora Crawley, har også så smått begynt å fatte at måten de lever og herser på, med en butler og en underbutler på hvert hjørne av det store herskapshuset, nok ikke er bærekraftig ettersom de opplever at nære venner må selge ut familiens gedigne arvegods for å flytte til en mindre villa i London. 

Revejakt er det også, nå med lavdramatikk i form av et fall fra en hvit hest, og det dukker også opp en utpresser fra nær fortid av Lady Mary, og da er vel det meste sagt uten at vi fortelle for mye. 

Farvel da Åtte episoders farvel tar vi på straken før det hele kulminerer med et tradisjonelt juleselskap. 
Forresten, hvilken rolle du kunne tenkt deg i denne serien? 
Jeg vet min plass i serien. 

PS: 
Den aller siste scenen i første episode vil for oss tørste tjenere av bunnlinje, underholdning og relativt frie ord for alltid stå skrevet i stjernene: 
Et episk kyss som vil få selv de marmorerte hjerter til å sprekke. 
