Overbevisende debut og terningkast 5
Overbevisende debut fra ny stavangerpoet. 

Ingrid Nielsen (f. 1968) gjør en overbevisende debut med samlingen "Hemmelig, men aldri som en tyv". 
Komposisjonsrammen kan kalles "fra høst til høst", men noe har skjedd underveis, for mørketiden imøteses med større fortrøstning i slutten enn i begynnelsen. 
Et barn er kommet til verden, livsfare er overstått, livstro er vunnet. 
Denne smertefulle fødselen er ikke forgjeves, like lite som enhver skaperakt: 
"Etterpå, den tynne / trompet— / lyden fra guttekroppen, / hodet en rød sol / som vil leve / i denne midterste natten."Les hva poeten sier selv: 

På hele reisen er de gamle ritualene og merkedagene (Lucianatt, vintersolverv, jul, Maria budskapsdag, St. Hans, Mikkelmesse) foruten en rekke "drømmevarsler" stasjoner underveis, som holdepunkter i tilværelsens generelle kaos og en navlestreng tilbake til eldgammel visdom og Moder Natur. 
Kollektive eller kollektivt ubevisste fenomener som disse hentes frem som rammer av tilhørighet rundt den stadig pågående individuelle kampen om å definere seg selv og finne sin plass i de store sammenhengene: 
"Her hører du vinden i trærne / som om det allerede ikke er du som hører den." 

Primærmålgruppen for dette bladet kan også glede seg over gjenkjennelig lokalkoloritt, som en skildring av kråkesvermene over Revheim eller Roland Lengauers minneverdige julekrybbe i Stavanger Domkirke. 
Og det er nesten som om noe av salig Lengauers livgivende naivisme har smittet over på språket vi her fornemmer vår naturlige omverden gjennom, enten det gjelder den malte oksen "med naive horn" eller i drømme: 
"Nazistiske dyr / leter seg fram, nei / de trenger ikke lete, / de ser i mørket / med vidåpne øyne. 
/ … 
/ 
De absolutte dyrene er her." 

Kanskje sparer Nielsen litt på kruttet foreløpig, men jeg vil gjerne høre eller se mer av denne dristige assosiative logikken som preger de beste partiene her: 

Fuglekongen som fløy 

skal aldri mer dø. 
Bak vingene 

på denne fuglen 

vokser det nå et grønt fugleliv 

som alltid jager 

greiner i alle retninger, 

det hvite perleøyet 

nå i en verden 
