Vakker musikk født i sorg og smerte
Sorg skaper ofte fin musikk. 
Det samme gjør samlivsbrudd, og Bendik Brænne fikk føling med begge deler. 

Bendik Brænne: 
"Benedictionary" (Bendix) 

Han mistet faren samtidig som moren ble rammet av nervesykdommen ALS. 
På samme tid som hun døde, gikk han gjennom et brudd. 

Brænne gjør som flere har gjort før ham; han isolerer seg og bearbeider følelsene. 
Platen er spilt inn hjemme i stua med lyder fra omgivelsene som sniker seg inn. 
Justin Vernon, Peter Silberman og Phil Elverum er navn som melder seg i hukommelsen, mens Burt Bacharach og Dennis Wilson trekkes fram i presseskrivet. 

Vi snakker med andre ord om stillferdig, følsom musikk der popnerven ikke glemmes. 
Den dukker opp på Wilson-aktige "Gonna try surfin'" og Bacharach-liknende "The most beautiful tune". 
Ikke så forferdelig langt unna Mark Everett det hele. 

Brænne har tre flotte plater bak seg, og denne er ikke noe dårligere. 
Han har gjort alt selv, inkludert koring. 
I tillegg skriver han flotte tekster. 

Beste spor: 
"Voice on the radio", "The most beautiful tune", "Monroe fever", "Gonna try surfin'". 
