Langt mellom høydepunktene
Altfor ujevnt om #metoo-kampanjen. 

Det begynner så bra. 
I antologien "Det skjer nå" starter boka med Ida Jackson. 
Forfatteren forteller sin vanvittig sterke overgrepshistorie som skjedde da hun var barn. 
Hun beskriver selve situasjonen svært livaktig og ubehagelig, bit for bit, mens hun også fletter inn statistikk som viser at en stor andel av nordmenn har blitt utsatt for overgrep. 
Hun reflekterer også over hvordan vi som samfunn forholder oss til dem som lever med en slik historie. 
I teksten er det god dramaturgi, hun drar leseren med seg, hun engasjerer. 

Alt lover godt for resten av boka. 
Så faller det sammen. 

12 kvinner deler sine historier og meninger om #metoo. 
Vi treffer blant annet NRKs Sigrid Sollund, Tove Nilsen, Åsne Seierstad og moren Frøydis Guldahl. 
Men flere av disse tekstene mangler den høye kvaliteten til Jackson. 

Ikke før Åsa Linderborg avslutter boka med sin tekst "Alle revolusjoner er fortellinger", løftes vi opp igjen. 
Endelig tar hun opp de viktige spørsmålene, staker ut en retning i teksten, hun engasjerer. 

Mens Ida Jackson skriver om sin egen historie, løfter Åsa Linderborg blikket. 
Hun kritiserer også strømningene som oppstod under og etter metoo-kampanjen, og skriver: 
"#metoo er ikke bare en oppramsing av hva kvinner kan bli utsatt for, #metoo legitimerer kvinner som vilje- og kraftløse stakkarer som gjerne løper i flokk og mangler evne til å si ifra". 
Slik klarer hun å få fram at det også er viktig å problematisere #metoo, ikke minst for at #metoo skal kunne vinne varig legitimitet. 

Men det er altså langt mellom høydepunktene i denne antologien. 

Og det er synd. 
For et så viktig tema hadde fortjent en mer veloverveid retning på tekstene. 
Og - mer redigering. 
Noen av tekstene har ikke god nok kvalitet til å forsvare antall sider de får i boka. 
De burde ha blitt kuttet ned betraktelig. 
