Anmeldelse:Bleikere Beth Hart i ballademodus 

Personlig album fra norgesvennen. 

ALBUM: 
Kjære Beth Hart, du kan ikke innlede et album med strofa «I woke up this morning»! 
Det er den eldste og mest forslitte og klisjéfylte åpningen av alle, og kan bare brukes når du skal parodiere blues! 

Men ok, da, det er en del bra ting her - også for oss som ikke helt har skjønt «greia». 

Kontrollert For - «Better Than Home» viser en mer kontrollert og strømlinjeformet Beth Hart, eller mer voksen om du vil. 
På godt og vondt. 

Det betyr mer feeling og mindre affektert skriking, men dessverre også mindre energisk, mindre spennende og tidvis mer blodfattig musikk - sammenliknet med tidligere utgivelser. 

Det er en vanskelig balansegang. 

Ballader Oppfølgeren til albumet med den fantasiløse tittelen «Bang Bang Boom Boom» (2012) og det andre av to duoalbum med Joe Bonamassa, «Seesaw» (2013), er tuftet på ballader, for det meste i soulland - med en liten visitt innom r'n'b' og bluesrock. 

Bonamassa 
Ikke minst samarbeidet med bluesstjerna Joe Bonamassa har gitt Beth Hart et løft, og hun er også blitt oppdaget av Jeff Beck, Slash og Buddy Guy. 

Likevel, det er i Norge hun er stjerne. 
Og Nederland, da (hun gis ut på nederlandsk plateselskap). 
Vi elsker jo outsidere med bagasje! 

Kjellerkonsert 
Jeg var en av de få som, lokket av et godt rykte, møtte opp da en spennende og for de fleste av oss ny, kvinnelig artist sang i Rock Bottom, i kjelleren under Muddy Waters i Oslo, for om lag ti år siden. 
Hun ble superraskt det vi litt foraktelig kaller norgesvenn, og har vært en gjenganger ikke minst på norske bluesfestivaler. 

«Leave The Light On» (2003), som ble gitt ut to år seinere i Norge, hadde da også en viss suksess. 

Lite blues 
Det har overrasket meg litt, mest fordi det ikke har vært så veldig mye blues i musikken hennes - utover å skildre et hardt, levd liv som endte i grøfta etter en lovende start som ung artist. 

Men det hjelper at hun gnistrer på scenen med sin skingrende/følsomme stemme og en mer eller mindre kontrollert overdose tilstedeværelse og attitude. 
Det funker live, men blekner litt på plate - ikke minst når låtene ikke er like spennende hele veien. 
Og - sjøl om hun har fått med seg en fyr som Larry Campbell på elektrisk og akustisk gitar, pedal steel og mandolin. 

Sånn er det bare. 

Men - «Tell Her You Belong To Me» er en nydelig låt med en knallsterk tekst adressert til faren - som lot seg styre av stemoren på bekostning av henne. 
Her synger hun så det nesten gjør vondt å høre på. 
«St. Teresa» og «Mechanical Heart» har også en kraft i seg, ikke minst tekstmessig - sistnevnte er en kjærlighetserklæring til mannen Scott Guetzkow, med et flott styrkearrangement. 

Og 
- «Better Than Home» er, igjen, ei personlig plate, der Beth Hart evner å sette ord på vanskelige følelser. 

Norgesturné Amerikaneren kommer tilbake til Norge i sommer og høst - til Utkantfestivalen i Skjerjehamn i Gulen 27. juli, Canal Street i Arendal 24. juli, Notodden Blues Festival 1. august, USF 
Verftet i Bergen 27. og Sentrum Scene i Oslo 28. november. 
