Erlend Loes sextur på savannen.Bokanmeldelse: 
«Dyrene i Afrika» 

Går det an å skrive morsomt om misbruk av dyr? 
Erlend Loe gjør et forsøk, og får som vanlig fram noen viktige poenger underveis. 

Sodomi er ikke akkurat noe hverdagslig innslag i ny norsk skjønnlitteratur, selv om den aldri så mye kretser omkring samliv og vanskelige relasjoner. 
Erlend Loe skal derfor ha for dristigheten, når han i sin nye roman lar fem mennesker reise til Afrika for å få utløp for sin eh … kjærlighet til dyr. 

«Dyrene i Afrika» beveger seg et stykke unna Thorbjørn Egners sang med samme navn. 
Men tro det eller ei: 
Også Loes roman har egentlig et viktig budskap den gjerne vil formidle. 

Lest? 
Gunhild Stordalen i ny bok: 
Holdt sykdommen skjult helt fra tenårene 

Vi blir introdusert for fem karakterer: 
Den homofile zoologen Sperber, serieforfatteren Hektor, filmklipperen Såkalte Bob og politietterforskeren Lise Løvenskiold. 
Og så møter vi en kjenning fra TV-serien «Kampen for tilværelsen», som Erlend Loe også skrev manus til, tannlegen Vidkun med sin gitarspillende kone Line. 

Sjekk: 
Det siste om bøker her! 

Akkurat som i TV-serien lever alle vi møter tilsynelatende gjennomregulerte og vellykkede liv, men har likevel kommet til et slags vendepunkt. 
De vil vekk fra den norske velferdskokongen, og alle fem bærer de på en mer eller mindre velformulert lengsel, en lidenskap, ja et begjær! 

Erlend Loe i toppform: 
Om Doppler og hans trofaste følgesvenn elgen Bongo 

Forløsningen skjer når de kommer i snakk etter et foredrag om dyreetikk, og med Lise som den naturlige lederskikkelsen starter de fem en felles radikaliseringsprosess. 

For er det ikke slik at vi mennesker ved vår livsførsel voldtar og skjender både naturen og dyrene hver eneste dag? 
Og er det da ikke bare riktig at vi, for å sette søkelys på artsmangfoldet, snur situasjonen helt rundt og gjør denne skjendingen til et politisk prosjekt? 
«Skjende for å bevare», så å si. 
Og alt skal dokumenteres for å «gjøre en forskjell». 

Fått med deg: 
Jon Michelets siste roman: 
For en finale! 

Teorien kan kanskje virke i tynneste laget, og det er da heller ikke til å stikke under en stol at alle fem hver på sin måte har en ekte glede av å skjende ville dyr. 

Vel å merke ikke hvilke som helst dyr, men de fem store: Løve, elefant, bøffel, leopard og neshorn. 
Slik har det seg at turen går til Afrika, der selskapet Fauna Fuckers (noen som husker Fuck for Forest?) legger forholdene til rette for våre fem glade skjendere. 
Uten at det dermed er sagt at det hele ender godt. 

Det kunne blitt en ekkel og pinlig leseropplevelse, men Erlend Loe eksellerer gjennom hele boken med sin både lakoniske og godlynte humor. 
Han parodierer moderne terapi- og organisasjonsspråk på det aller mest suverene, han viser oss hulheten i alle frasene vi kler våre virkelige intensjoner inn i, og han sørger for å ivareta den nødvendige dosen absurdisme. 

Erlend Loe har en lekende fantasi og et språklig overskudd som gir ham en helt egen plass i den norske bokheimen. 

Ingen grunn til å la seg skremme fra å lese «Dyrene i Afrika» anno 2018. 

Anmeldt av: 
Sindre Hovdenakk 
