Tankevekkende om kvinner, menn og språk
Skarpt, innsiktsfullt og vittig om hvordan vårt forhold til kjønn påvirker språket. 

«Denne boken er et lite forsøk på å forandre verden. 
Jeg har hatt som ambisjon å avdekke hvilke begrensninger og fordommer rundt kjønn som ligger skjult – og mindre skjult – i språket», skriver Helene Uri i «Hvem sa hva?» 

Gjennom historiske eksempler, anekdoter, språkforskning, tallmateriale og egne og andres fordommer og opplevelser, bevisstgjør hun oss om i hvor stor grad språket er formet av – og former – vårt forhold til kjønn. 
Der kommer kvinner ganske dårlig ut. 

Beryktet språkforsker 

«Hos kvinnan dominerar känslan, hos mannen förståndet», fastslo den svenske språkforskeren Gustaf Cederschiöld om det han kalte kvinnospråk i 1899. 
50 år senere skrev den norske språkforskeren Georges Abel at «Det er kanskje kvinnenes tendens til språklig overdrivelse som ved første øyekast atskiller hennes tale fra mannens». 

Mens den beryktede danske språkprofessoren Otto Jespersen konkluderte med følgende «Kvinderne føler langt større trang til at gi deres varme følelser udtryk i sproget, og da de hvert øjeblik kan komme i begejstring selv overfor mange af livets småting, er det let forståeligt, at de kommer til at slide mere på sprogets rosende ord end mændene». 

Kjønnsroller 

Kvinner føler, menn tenker. 
Er det virkelig sånn, spør Uri? 
Forskning viser i hvert fall at kvinner bruker flere ord som uttrykker varme og positive følelser, mens menn bruker flere ord som refererer til objekter og ting, og som uttrykker sinne. 
Betyr det at menn er sintere og kvinner mer følsomme? 
Ikke nødvendigvis, mener Uri. 

Språket er skapt av rollene vi gis, som dermed igjen forsterker rollene. 
Og det som forbløffer meg mest i denne boka, er i hvor stor grad språket er påvirket av våre holdninger til kjønn. 
Mest interessant er de mange konkrete eksemplene Uri kommer med. 
Ordet nøkkel er hankjønn på tysk, og det gir tyskere assosiasjoner som ’hard’, ’noe man stikker inn’. 
Mens på spansk er nøkkel hunkjønn, og spansktalendes assosiasjoner går i retning av ’liten’, ’skinnende’ og ’vakker’. 

Det er ikke kun språket som skaper kjønnsforskjeller. 
Det er tolkningen av forskjellene. 
For eksempel vet vi at jenter gjør det bedre på skolen enn gutter, er særlig sterke i språkfag, og skårer bedre enn menn på oppgaver i verbale intelligenstester. 
«La oss viske ut forklaringer som har med usikkerhet og status å gjøre. 
La oss i stedet anta at forklaringen ligger i kvinnens overlegne språksans», fastslår Uri i denne 350 siders boka som burde være et must for enhver som er opptatt av språk. 
Og som alltid skriver Uri reflektert, skarpt, innsiktsfullt og vittig. 
