TV-anmeldelse«Fortsatt under samme tak»: 
Overfylt hus 

Når «Under samme tak» gjenopplives, er det med så mye selvtilfredshet og fråtsing i gamle slagord at serien slår deg ut i ren nostalgioverdose. 

«Fortsatt under samme tak» 

Amerikansk situasjonskomedie i 13 deler 

Alle episoder legges ut på Netflix 26. februar 

Med: Candace Cameron Bure, Jodie Sweetin, Andrea Barber, John Stamos, Bob Saget, m.fl. 

Det siste skuddet på den bugnende omstart-stammet for film og TV-serier, er «Fortsatt under samme tak». 
Serien plukker opp tråden der «Under samme tak» startet i 1987, og fredag 26. februar pumpet Netflix ut 13 nye episoder med familien Tanner. 

Har du lest: 
Slik gikk det med «Under samme tak»-skuespillerne. 

I pilotepisoden er nesten hele den utvidede familien samlet igjen, og de nye konstellasjonene speiler starten på originalen for 29 år siden. 

Da var det Danny Tanner som var blitt enkemann og måtte få svigerbroren Jesse og bestevennen Joey til å flytte inn i det store huset i San Francisco og hjelpe ham å oppdra sine tre unge døtre. 
Nå er det eldstedatteren D.J. (Candace Cameron Bure) som er blitt enke og har flyttet inne til faren (Bob Saget) for å få hjelp med sine tre unge sønner. 

I første episode stiller de mannsterke: 
John Stamos er tilbake som onkel Jesse Katsopolis – komplett med kona Becky (Lori Loughlin) og tvillingsønnene Nicky og Alex (Blake og Dylan Tuomi-Wilhoit), Dave Coulier er tilbake som «tulleonkel» Joey, mellomsøsteren Steph (Jodie Sweetin) har tatt turen hjem fra DJ-jobbing i England, og nabojenta Kimmy (Andrea Barber) vil som vanlig ikke forsvinne. 
I tillegg har flere av dem barn. 

Det merkbare fraværet av yngstesøsteren Michelle skyldes at Ashley og Mary-Kate Olsen takket nei til å være med i oppfølgeren. 

I starten ser man at de returnerende skuespillerne ikke klarer å holde seg alvorlige når de først introduseres foran et live-publikum som reagerer med vill jubel ved enhver entré og enhver velkjent replikk. 

Og selvfølgelig er «Fortsatt under samme tak»s styrke nettopp gjensynsgleden. 
Men andre TV-gjenopplivninger, som «X-Files», har likevel klart å fornye seg samtidig som de har behold en god porsjon av nostalgifaktoren. 

Her holder det ikke at ungene sitter med nesene i hver sin mobil eller nettbrett og dermed befinner seg i 2016, «Fortsatt under samme tak» er en ren inkarnasjon av originalen. 
Tonen er den samme, de forslitte slagordene er de samme («Show mercy», «How rude»), den forutsigbare humoren er den samme (Wow – Kimmys føtter stinker fremdeles), og selv der det er nye skuespillere, er rolletypene de samme (oppgitt tenåring, snusfornuftig mellombarn og søt baby). 

Spøk med Olsen-tvillingene 

I tillegg er klipp fra originalen med i vignetten, scener fra originalen gjenskapes eller vises ved siden av de nye på delt skjerm. 

Oppfølgerserien bedriver skapløs flørt med nostalgiglade «Under samme tak»-fans. 
Andre seere er det vanskelig å se hvordan den skal klare å engasjere. 

Bure gjør en solid innsats som D.J. 0.2.: 
Den stressede alenemoren, og barna er virkelig søte. 
Varmen fra gjensynsgleden med de andre rekker å bre seg litt i brystet. 

Men etter pilotepisoden forsvinner de andre veteranene ut av huset, og sees bare i alt for sporadiske glimt når de stikker innom. 
Hovedpersonene er D.J., søsteren Steph og Kimmy, samt de to eldste kvinnenes barn. 
Det er et spinkelt «fullt hus», stappet til randen av forslitte fraser. 

Da hjelper ikke selv et tilbakeblikk til D.J og Kimmys danseopptreden på 80-tallet, lek med latino-klisjeer eller meta-moro med hvorfor yngstesøsteren Michelle ikke er til stede (hun er i New York og driver et moteimperium – og alle skuespillerne stirrer misbilligende rett i kameraet når det er sagt). 

Det blir for lite smak og farge når den eneste ingrediensen er gjentagende selvdyrkelse. 

«Fortsatt under samme tak» kan ikke få nok av seg selv. 
Dessverre kan man det som seer. 

Anmeldelsen er basert på de første 3 episodene. 
