Restaurantanmeldelsen:Hva nå da, La Såda? 

La 
Såda er sjarmerende, men kommer den noensinne til å være mer enn en OK strøksrestaurant? 

Opp Bogstadveien mot Valkyrie plass, inn en sidegate. 
Midt i husrekkene ligger den knøttlille pizzarestauranten La Såda bortgjemt. 
For rundt 20 år siden var dette et in-sted man måtte innom. 

– 
Da vi dro hit på 90-tallet, var det for den tynnbunnede pizzaen, som var et mye mer spennende alternativ til Peppe’s og Dolly Dimples. 
Siden årtusenskiftet er det derimot tynne bunner som gjelder, noe suksessen til steder som Villa Paradiso, Lofthus Samvirkelag og de ulike avleggerne til CinCin er et bevis på, sier Bordvenninnen, som er i det nostalgiske hjørnet. 

Slitt, men hyggelig 

Lokalet er intimt med to små rom der det er tett mellom bordene. 

– Akkurat som da, mimrer Spisevennen, som har gledet seg til et besøk på gamle tomter. 
Han er litt mer lunken etter et besøk på toalettet ned den smale trappen. 

– 
Jeg synes stedet virker litt mer slitent nå, sier han. 

Kunsten som fyller alle veggene bidrar likevel til å gi La Såda et inntrykk av shabby eleganse, selv om vi nesten sitter på fanget til dem på bordet ved siden av. 
Det er fullt på så å si alle bord denne kvelden, så de beste plassene er tatt. 

Lenge å vente 

Menyen byr på et par typer snacks og forretter, så vi bestemmer oss for å dele på ovnsbakte oliven og hvitløksbrød først. 
Det knasende sprø hvitløksbrødet er på størrelse med en pizzabunn, og fungere godt som ventebrød sammen med de glovarme olivenene. 

Bordvenninnen vil ha Nordsjøpizza, en av de mer eksotiske variantene, mens jeg prøver La Crema med gorgonzola og pepperoni. 
Spisevennen vil ha en gammel favoritt, La Såda med biff og spansk pølse. 

– 
Det var lurt å bestille noe før, sier Bordvenninnen. 
Ting har begynt å ta tid. 
Stedet er fullt av spisegjester, og det kommer stadig folk inn for å hente pizza. 

– Kokken jobber på spreng, sier Spisevennen, som har innsyn mot kjøkkenet. 

Etter en god stund får vi bestilt mer å drikke, og litt senere får vi maten. 

– Akkurat som jeg husker den, sier Spisevennen etter et par biter. 

Bordvenninnen er litt mer skuffet. 
Bunnen er tynn, men crème fraichen og laksen har gjort den tung, sier hun. 

– 
Jeg har fått mer vellykkede varianter andre steder, mener hun. 

På stedet hvil 

Min La Crema er grei, men jeg hadde ventet mer smak av gorgonzolaen og pepperonien. 
Spisevennen savner tydeligvis også mer sting, for han heller chiliolje fra flasken på bordet over sin pizza. 

Regningen for to forretter, tre pizza og fire pils og to glass vin er grei, selv om prisnivået forteller at vi er på vestkanten. 

– Hell’s Kitchen, Villa Paradiso, Lofthus samvirkelag og nye som Teatro og Rent 
Mel har høynet listen over hvor god en pizza kan være, og her ser La Såda ut til å stå i stampe. 
Nå er dette blitt en hyggelig strøksrestaurant, men sett ut fra nivået rundt om i byen, kommer de neppe til å få gjester som reiser til Majorstuen for å spise her, selv om man har mulighet for å skape sin egen pizza hvis man ønsker. 

Take away 

Lag din egen variant 

Her får du spennende pizza 

Lofthus samvirkelag. 
Kåret til byens beste 

Villa Paradiso. 
Originalen på Grünerløkka 

Teatro. 
Spennende i Spikersuppa 

Pizza da Mimmo. 
Godt på Frogner 

Skur 33. 
Italienske retter og pizza 

Hells Kitchen. 
Godsaker ved Youngstorget 

Rent Mel. 
Nykommer i Kvadraturen 
