Sårt og uendelig vakkert
Den audiovisuelle trollmannen Paolo Sorrentino er her igjen, nå med et drama om menneskets strev for å skape kunst av varig verdi. 

Kom dere på kino, folkens, det er høysesong for severdige filmer, men de går av plakaten før du vet ordet av det. 

Nå gjelder det filmen "Ungdom" av italieneren som for et par år siden leverte "Den store skjønnheten", et mesterverk om menneskelig forfall omgitt av den vakreste kunst og musikk. 

Anmeldelsen av "La grande Bellezza" finner du her: 

Denne gang har Sorrentino flyttet sitt overflødighetshorn av tablåer fra Roma til et spahotell i Sveits. 
Der blir vi kjent med den pensjonerte dirigenten og komponisten Fred Ballinger (fremragende spilt av 82-årige Michael Caine) og hans venn, filmregissøren Mick Boyle (Harvey Keitel, 76 år). 
Underveis dukker også 78 år gamle Jane Fonda opp i en birolle. 
Forgjengelighet 

Filmens regissør er – sammenlignet disse høyst oppegående aktører – bare 45 år, men er lidenskapelig opptatt av kroppens, åndens og kjærlighetens forgjengelighet. 
I en av låtene synges det "I'd like to touch you but I've forgotten how". 
I en scene der et middelaldrende par spiser middag i taushet, fiker kona til ektemannen så brått at andre hotellgjester skvetter. 

Regissøren kan minne om Roy Andersson i sine surrealistiske, bittersøte framstillinger av menneskelig svakhet. 
Men der svensken bruker en gråbrun fargeskala, er Sorrentino mer fargeglad.Les også anmeldelsen av Roy Anderssons siste film: 

Følelser er alt vi har 

Storyen er et tynt, dog tilstrekkelig skjelett for å levendegjøre hvordan vi dyrker ungdom, sex og skjønnhet samtidig som alle blir eldre for hvert år som går, og dermed så lett å skyve til side som utdaterte. 

Følelser er alt vi har, er et utsagn Sorrentino legger i munnen på en av figurene. 
Aldeles betagende uttrykkes det i sluttscenen der koreanske Sumi 
Jo synger: 
"I feel complete. 
I loose all control when you whisper my name."Se og hør. 
