Beste krim i Norden i fjor:Bokanmeldelse: 
Camilla Grebe: 
«Husdyret» 

Det gamle Bygde-Sveriges skeptiske møte med et asylmottak former bakteppet for Camilla Grebes kriminalroman «Husdyret», som både er kåret til beste krim i Sverige og beste nordiske krim i 2017. 

I 2009 ble skjelettet til et barn funnet i en steinrøys utenfor Ormberg. 
I 2017 blir den unge politikvinnen Malin sendt på oppdrag til hjembygda for å etterforske cold case-saken. 
Tilfeldigvis var det Malin selv som snublet over skjelettet for åtte år siden. 

Få med deg lyrikkdronningens krimdebut: 
Effektiv thriller! 

Ormberg er et lite stykke Sverige der et omstridt asylmottak splitter lokalbefolkningen. 

Midt i arbeidet forsvinner to etterforskere, og bare én – som er på full fart inn i demensen – kommer til rette. 
Hvilken sammenheng er det mellom det gamle og det nye mysteriet? 

Så blir en ukjent kvinne funnet drept … 

Krimelsker: 
Sjekk ut denne groteske svensken 

«Husdyret» fortelles av to bærende stemmer: politikvinnen Malin og fjortenåringen Jake. 

Grebe har skapt to troverdige og mangefasetterte hovedpersoner. 
Malin basker med sin egen fortid i den avsides bygda, og unge Jake – en sårbar og søkende sjel – får tilfeldigvis en helt sentral funksjon i opprullingen av alle gåtene. 

Malin og Jakes observasjoner, samt den dementes dagbok, kaster lys over hva som har hendt. 

Mer krim? 
Anne Holts nye krimhelt: 
En vitaminpille av en krim 

«Husdyret» er medrivende og til ettertanke. 
Lytefri er romanen ikke. 
Iblant bikker person- og miljøskildringene over i det lett parodiske. 
Hele tre ganger blir det mørkt som i graven, tre ganger brukes ordet kreftsvulst som en beskrivende metafor. 
Men slikt pirk, som forlaget burde ha tatt i språkvasken, rokker ikke nevneverdig ved romanens øvrige kvaliteter og underholdningsverdi. 

Den vinterkalde bygda – og dens mange rare personligheter – blir skildret i et vart og finstemt språk. 

«Husdyret» er både spennende og interessant som et tidsbilde på Sverige i vår tid. 
Den litt vel lange slutten byr for øvrig på en formidabel overraskelse. 

Anmeldt av: 
Tom Egeland 
