Om mannen når livet går i stykker
«Du bestemmer selv når det skal gjøre vondt» er et litterært credo i Pettersons bøker. 
Men Arvid makter ikke å løfte seg ut av det som gjør vondt. 

Forlaget skriver på vaskeseddelen at Per Pettersons nye roman, «Menn i min situasjon», portretterer en mann som holder livet på avstand. 
For meg står Arvid Jansen oppi livet med begge beina, ute av stand til å bestemme for seg selv, langt mindre holde dritten på avstand. 

Arvid, bokens jeg-person, er en mann som i en periode drikker litt for mye, som litt for ofte (?) legger seg i fremmede kvinners senger, som ikke har så altfor mange venner, men som er godt likt av naboene (viser det seg), som er forfatter, skilt, deltidspappa og som har en mor og en far og to søsken som er omkommet i en brann. 

Vi kommer tett på, det gjør vondt. 
Som når han finner et påbegynt brev, der Turid har forsøkt å forklare hvorfor hun må gå fra ham. 
Det viser seg at brevet er over et år gammelt, skrevet før brannen. 
Og så har hun holdt ut hos ham litt lenger, fordi ulykken gjorde det umulig å forlate ham. 
Ett år uten kjærlighet, tenker Arvid, det er lenge. 

Eller når han tafatt blir stående og se på at kona plutselig får nye venner, de er en del av livet hennes, men ikke av hans. 
Eller når datteren ringer og sier: 
«Pappa, vi skal ikke komme til deg i helgene mer, vi har blitt enige». 
Og han ikke tør spørre hva grunnen er, fordi han ikke vet om han kan leve med svaret. 

Det er troverdig, og det er skrevet med Pettersons helt særegne nerve og autentisitet. 
Også språklig blir det nært, ettersom Petterson skriver tettere opp mot talespråket enn standard bokmål. 

Men om vi tror på forfatteren, kan vi ikke stole helt på bokens jeg-person. 
Han forteller ikke alt. 
Og Petterson overforklarer heller ikke, tvert imot, han holder skjult med vilje, det dunkle blir del av uroen som det som er gått i stykker, skaper i fortellingen og jeg-personen. 
Dette forsterkes ytterligere av bokens sprang i tid og tanker. 

Men selv om det gjør vondt; her er gjenkjennelse, hengivne øyeblikk og nydelige språklige lykketreff, slik bare Per Petterson skaper dem. 
Gled deg til å lese. 
