På sitt beste!Bokanmeldelse: 
Unni Lindell: 
«Dronen» 

«Dronen» byr på alt det som har gjort Unni Lindell til Norges krimdronning. 

Her er krypende uhygge, skumle scener, en spennende krimgåte og godt utviklede karakterer som er mer enn det fasaden viser. 

Sjekk: 
12 bøker å glede seg til i høst! 

Marian Dahle har fortsatt hovedrollen i boken. 
Hun jobber med cold case–saker, men Cato Isaksen vil ha henne tilbake på voldsavsnittet. 
Da det skjer et drap i Maridalen, blir Marian involvert i etterforskningen. 
Et av spørsmålene hun må finne svar på er om drapet har sammenheng med et annet, nærmest identisk drap, som skjedde på samme sted fem år tidligere. 

Krimelsker: 
Sjekk ut nytt krimtalent! 

En nedlagt militærleir like ved åstedet, som nå huser et dronefirma, står også sentralt i etterforskningen. 
Jakten på sannheten blir personlig for Marian, og da fortellingen finner sin slutt, er hun ikke den samme som før. 

Lest? 
Lindell om å bli 60: 
– Håper virkelig ikke det er noe liv etter døden 

Mye av handlingen foregår i skog, hager og trehus med vegger som lever. 
Det organiske er et viktig symbol i historien og her ligger også en av Lindells styrker: 
Måten hun vever symbolikk inn i språk og handling. 

Hvis man går tilbake til teksten etter å ha lest ferdig, ser man hvordan hun har plassert hint og detaljer i tilsynelatende uskyldige skildringer. 
Lindell benytter seg også av teknikk og maskiner for å skape kontraster og uhyggelig stemning hos leseren – for eksempel ved å beskrive noe som kommer utenfra og trenger inn i våre mest sårbare stunder. 

I forrige bok opplevde Marian at huset hennes ble invadert av maur. 
I denne boken er insekter en viktig del av handlingen. 
Det summer både rundt henne og i henne, men selv om hun har sitt å stri med, fremstår hun ikke som like utafor som i forrige bok. 
Hun har satt seg litt nå og bærer boken godt. 

Et annet tema er omsorgssvikt og barns møte med en brutal virkelighet. 
Skildringene av unge Agnes er troverdige og fint gjort. 
Det er også flere andre sterke personskildringer i boken, blant annet av «dronemannen». 

Og vi kommer ikke utenom å nevne de gamle damene som Lindell skildrer så bra. 
Vi leser gjerne enda mer om Thyra Vinding i neste bok. 

Fått med deg? 
Uro i bokbransjen 

Skiftet mellom synsvinkler skaper en rytme og et driv i lesingen som gjør boken vanskelig å legge bort. 
Krim-mysteriet tar flere vendinger, men ikke alle fremstår like overraskende. 
Lindell benytter seg av flere engelske ord, det fungerer greit i replikkene, men oppleves forstyrrende når det kommer som en del av andre beskrivelser. 
Flere avsnitt har et tema som glir flott sammen med det neste, og siste setning er like fin som den er uhyggelig. 

«Dronen» handler om de mørke øynene som overvåker oss i det skjulte, og om hemmelige rom med syke saker man ikke kan gi noen andre tilgang til. 

Dette er Unni Lindell på sitt beste! 

Anmeldt av: 
Elin Brend Bjørhei 
