Anmeldelse:«Det elleville nøttekuppet» 

Minner om hvorfor en bør være skeptisk til alt som har «ellevill» i tittelen. 

FILM: 
Egentlig bør det være en grei kulturell tommelfingerregel å unngå alt som bruker ordet «ellevill» i tittelen eller reklamen. 
Som kritiker har en ikke alltid den luksus. 
Der for er det nå mulig å konstatere at «Det elleville nøttekuppet» i stor grad holder det adjektivet lover, nemlig et oppkjaset, forpustet uttrykk med insisterende fysisk humor, dirrende drøvler og oppsperrede øyne. 

Vag mellomkrigstid 

Innvendingene gjelder først og fremst innpakningen rundt en familiefilm som ellers har gode trekk. 
Det dreier seg om individualisme som feilslått psykologisk mestringsmåte og fellesskap som hersketeknikk. 
Ekornet Egon er småkjeltringen blant gnagerne i en bypark, og blir til slutt utstøtt etter å ha torpedert flokkens forsøk på å skaffe seg nok mat for vinteren. 
Men matmangel og omstendigheter gjør at flokken lojale fotsoldat Annie og den halsstarrige outsideren Egon snart må samarbeide, om å vriste en surrealistisk mengde nøtter fra skalkeskjulet til noen lokale bankranere. 

Tidskoloritten er vag mellomkrigstid og gangsterne har hatter og bukseseler. 
Det krimaktige plottet er oppsiktsvekkende ambisiøst, med et stort person- og dyregalleri med skiftende relasjoner seg imellom. 
Kanskje er det noe for ambisiøst for den unge målgruppen, særlig når spørsmålene om hvem som lurer hvem som lurer hvem blir mange og hyppige. 

Hyperaktiv og doven 

Og «Det elleville nøttekuppet» lykkes også i å være hyperaktiv og doven samtidig. 
Typene i filmen og gnisningene dem imellom er smertelig forutsigbare - regelbryteren kjekler med regelrytteren, den selvpromoterende narsissisten med den pliktoppfyllende arbeidshesten. 
Og når den grunne idébøtta er i ferd med å gå tom, kaster de koreanske produsentene inn en dansesekvens til Gangnam Style. 
I New York, før annen verdenskrig. 

Den etterlengtede parken er høstvakker og det duse bybildet kan gi noen hver Manhattan-lengsel. 
Men hva hovedrollene angår, lener Snipp og Snapp seg i dette nu tilbake i sofaen og tar seg en drink til. 
De skjønner at posisjonen som verdens mest berømte animerte ekorn ikke står på spill denne gang heller. 
