Stadig flere vikinger, konger og adelsmenn trekkes fram fra historiens mørke
Historiske villmenn. 

Vikinger er blitt trendy. 
Menn med hjelmer, økser og sverd herjer med hverandre i TV-serier, fra «Vikings» til «Game of Thrones». 
Liknende miljøer skildres i kinofilmer. 

Samtidig skildres maktkamp fra svunne tider i romaner og bindsterke romanserier, seinest i den sterkt kritikerroste «Den siste vikingkongen» av Jan Ove Ekeberg. 
En bølge for seg er de mange kongebiografiene som er utgitt de siste åra, ført i pennen av skriveføre historikere. 

Som et godt grunnlag for alle som vil forsøke å følge opp denne bølgen, er flere historiske tekster nylig utgitt i kvalitetssterke utgaver. 
De islandske ættesagaene er kommet i en komplett fem binds kassett. 
I høst kommer det tredje av sju planlagte bind av «Flatøybok», et formidabelt islandsk verk fra 1300-tallet som kaster lys også over norsk historie og politisk liv. 

En av aktivistene bak utgivelsen er islendingen Bergsveinn Birgisson, bosatt i Bergen. 
Han er doktor i norrøn filologi og har vært med i teamet bak det overveldende Flatøybok-prosjektet. 
Han er også romanforfatter, med den nordisk råds prisnominerte bestselgeren «Svar på brev frå Helga». 

Den svarte vikingen 

Den fulgte han opp med boka «Den svarte vikingen», en velskreven jakt på kongesønnen Geirmund Heljarskinn, i sin tid en av de mektigste landnåmsmennene på Island. 
Han ble trolig født i år 846. 
Birgisson har lett høyt og lavt etter indirekte og direkte historiske kilder og ført i pennen et meget fascinerende tidsbilde. 
Men det fins ingen egen saga om denne mannen. 
Birgissons teori er at han passet dårlig inn i de islandske sagaskrivernes bilde av landet sitt. 

Geirmund 
Heljarskinn var ikke bare svart i huden, takket være sin sibirske mor; han var også en grådig handelsmann med en egen hær, en småkonge som holdt seg med et betydelig antall slaver og keltiske haremskvinner, medbrakt fra plyndringstokt i fremmede land. 
Han var rett og slett i råeste laget. 

Etter å utgitt boka om den svarte vikingen, muligens en fjern slektning av Birgisson, får forfatteren en dag en telefon fra Island. 
Et sensasjonelt funn er gjort, et manuskript som er blitt liggende uregistrert i Nasjonalbiblioteket på Island. 
Dette er intet mindre enn the missing link, sagaen om Geirmund Heljarskinn, ført i pennen på Flatøy Kloster av en prior ved navn Brand den frode. 

Pris for erotisk skildring 

Birgisson kaster seg på første fly og resten er historie. 
Nå foreligger «Soga om Geirmund Heljarskinn» i all sin fascinerende fargerikdom og dramatiske framdrift, skrevet med et fabelaktig overskudd, fyndig replikkveksling og med en frodighet så vilter at Birgisson på vegne av Brand den frode har mottatt en pris for «den mest interessante erotiske skildring 2015». 

Det er fristende å si at hvis du bare skal lese én islendingesaga i høst, bør det bli denne. 
Brand den frode, som er den eneste navngitte forfatteren av en slik saga, fører en forrykende penn. 
Selvsagt er han et pseudonym for den litterære svindleren Bergsveinn Birgisson, som med denne boka har levert en kjærlighetserklæring ikke bare til sagatradisjonen, men også til forskningen rundt den. 
Både forord og etterord er grundig forsynt med historiske vurderinger og avveininger, behørig forsynt med kildehenvisninger. 
Birgissons prestasjon er på høyde med svensken Frans Bengtssons populære og humoristiske romaner om den skånske vikinghelten Røde Orm. 

Norsk opprører 

Tittel: 
Knut Alvssons krig 

Forfatter: 
Øystein Hellesøe Brekke 

Forlag: 
Forlaget Vigmostad & Bjørke 

Terningkast: 
5 

ISBN: 9788241911897 

I boka «Knut Alvssons krig», slår Øystein Hellesøe Brekke an tonen fyndig og direkte: 

«Tolv år hadde gått uten at liket var begravd. 
Mannskapet på Akershus må ha vært lettet over å endelig skulle bli kvitt det.» 
Liket har en gang vært nordmannen Knut Alvsson (1455-1502), en adelsmann sterkt innblandet i den nordiske maktkampen ved innledningen til dansketida. 
Han forsøkte å mobilisere mot danskene, men ble drept før han fikk vist om planen var god nok. 

Bred skildring 

Øystein H. 
Brekke skildrer denne perioden i en velkomponert og innsiktsfull historisk fortelling. 
Mens han følger Alvsson og hans spill så godt det lar seg gjøre ut fra de iblant sparsomme kildene, gir han en bred, spennende og mangfoldig skildring av den tidas samfunn. 
Så godt det lar seg gjøre, lager han et portrett både av sin hovedperson, omgivelsene han beveger seg i og det politiske intrigemakeriet han må takle. 

Knut Alvsson var en politisk og militær eventyrer som satset høyt og måtte bøte for det. 
Hans ettermæle er skildret i alt fra folkeviser til dikt og skuespill av Henrik Ibsen. 
En fascinerende og dramatisk fortelling, skildret på en anskuelig og overbevisende måte. 
Dette kunne godt blitt en TV-serie. 
