Који се филозоф користио идејом природног стања и друштвеног уговора за образложење и оправдање настанка државе?
Аристотел Томас Хобс Николо Макијавели Карл Маркс
A B C D
Одговор може да буде тачан, али је образложење коришћено за оправдање неисправно. Бин Ладен је оправдање и инспирацију за свој рад користио из салафизма. Посебан утицај на савремени реализам оставио је Хобсов приказ природног стања, ситуације пре настанка државе у којој не постоји гаранција да ће се ико придржавати моралних начела. Њеним родоначелником сматра се грчки филозоф Аристотел, који је дао прве описе гљива. Аристотел је најпознатији филозоф старог века. Ауторитет за конзервативце није тек нужно зло нити произлази из уговора слободних појединаца, него се развија природно, као део природног облика друштвеног живота који се не може променити никаквим изведеним творевинама. Платонов ученик Аристотел је установио правила дедуктивног образложења, али је такође користио опсервацију и индуктивно образложење, применивши је на систематско проучавање скоро сваког облика људског настојања. Аристотел је био први филозоф који је увео појам онтологије у Метафизици. Први филозоф који је увео појам онтологије у Метафизици, био је Аристотел. Грчки филозоф Аристотел из IV века п. н. е. се сматра оснивачем европске логике, он је поставио одличан темељ овој науци и први је користио варијабле за представљање логичких израза. Према узроцима настанка деле се на пожаре антропогеног и природног порекла. Као таква, епистемолошка разлика је направњена између природног света и друштвеног света који информише антипозитивизам. Ова борба довела је до изградње националне државе која почива на идеји људских права и слобода, друштвеног уговора и космополитизма. У нововековној филозофији проблем слободе добија на важности у борби грађанства против феудалног апсолутизма и долази до изражаја у теоријама природног права, друштвеног уговора и либерализма. Најстарији систематични проучавалац књижевности јесте грчки филозоф Аристотел. Аристотел је познавао и користио и његове филозофске, као и историјске списе. Хобса и теорију државног разлога повезује појам суверенитета и друштвеног уговора. Аристотел је био грчки филозоф и научник који је рођен македонском граду Стагира, Халкидики, на северној периферији класичне Грчке. и садржи питања из природног и друштвеног градива — биологија, историја, физика, географија и хемија. Најуниверзалнији филозоф старога века био је Аристотел (Ἀριστοτέλης, 384–322. Након настанка појма геноцид у научној литератури се неретко за овај злочин користио и назив „Јемерноцид”. На захтев државе, фецијали су се бринули за склапање уговора и за формално објављивање рата. Ту реч је први пут користио Аристотел, a касније и Цицерон који је додао термин мито и напуштање добрих навика. Томас Хобс објављује књигу "Левијатан", стварајући тако основе за теорију друштвеног уговора. Велики грчки филозоф Аристотел написао је у својој "Поетици" (око 355. Томас Хобс објављује књигу "Левијатан", стварајући тако основе за теорију друштвеног уговора. Томас Хобс (1651), Џон Лок (1689) и Жан-Жак Русо (1762) су најпознатији теоретичари друштвеног уговора. Томас Хобс

Томас Хобс (; Малмсбури, 5. април 1588 — Дербишир, 4. децембар 1679) је био енглески филозоф, представник класичног енглеског емпиризма. Енглески филозоф Томас Хобс (1588—1679) је био оптужен за атеизмам, али је он то негирао. Формално је енглески филозоф Томас Хобс био тај који је још 1651. увео ту мисао у дискорс са својим делом "Левијатан". Одговор може да буде тачан, али је образложење коришћено за оправдање неисправно. Бин Ладен је оправдање и инспирацију за свој рад користио из салафизма. Посебан утицај на савремени реализам оставио је Хобсов приказ природног стања, ситуације пре настанка државе у којој не постоји гаранција да ће се ико придржавати моралних начела. Ауторитет за конзервативце није тек нужно зло нити произлази из уговора слободних појединаца, него се развија природно, као део природног облика друштвеног живота који се не може променити никаквим изведеним творевинама. Према узроцима настанка деле се на пожаре антропогеног и природног порекла. У својој књизи Левијатан, Томас Хобс објашњава ову класификацију. Као таква, епистемолошка разлика је направњена између природног света и друштвеног света који информише антипозитивизам. ), Томас Хобс (1588—1679) и Џон Стјуарт Мил (1806-73), су заокупљени политичким проблемима и друштвом, тако да све што су урадили у филозофији долази преко подстицаја за схватањем и на крају, тежњом за промјеном друштвеног и политичког понашања људи. Ова борба довела је до изградње националне државе која почива на идеји људских права и слобода, друштвеног уговора и космополитизма. У нововековној филозофији проблем слободе добија на важности у борби грађанства против феудалног апсолутизма и долази до изражаја у теоријама природног права, друштвеног уговора и либерализма. Томас Хобс: „Држим да је на првом месту жудња за трајном и непрестано увек новом моћи, општим нагоном целог човечанства који завршава само смрћу“. Хобса и теорију државног разлога повезује појам суверенитета и друштвеног уговора. Томас Хобс, такође на пољу математике, сматрао је да је логика комбинација знакова и правила. Неки протестантски мислиоци, као што је Томас Хобс, заступали су материјалистичку филозофију и скептицизам према натприродним појавама, док је јеврејско-холандски филозоф Барух Спиноза одбацио божанско провиђење у корист панентеистичког натурализма. и садржи питања из природног и друштвеног градива — биологија, историја, физика, географија и хемија. Након настанка појма геноцид у научној литератури се неретко за овај злочин користио и назив „Јемерноцид”. Боетије (око 480 - 524), римски хришћански филозоф, у свом делу „Утеха филозофије“, тврди да је највеће добро оно што се човеку не може одузети:

Томас Хобс своди идеју добра на пуки објект наших жеља и циљева. На захтев државе, фецијали су се бринули за склапање уговора и за формално објављивање рата. Сматра се једним од првих британских емпиристичара, пратећи традицију Франсиса Бејкона, он је једнако важан и за теорију друштвеног уговора. Оправдање за ову меру је дато на основу документа који је израдио главни инквизитор и лични исповедник краљице Изабеле од Кастиље, Томас де Торкемада () неколико дана раније. Николо Макијавели

Николо Макијавели (; 3. мај 1469 — 21. јун 1527) је био италијански политички филозоф током ренесансе. Овај систем хвалио је Николо Макијавели. Италијански писац Николо Макијавели спомиње Спарту у његовим радовима. Одговор може да буде тачан, али је образложење коришћено за оправдање неисправно. Други критичари религије и Цркве у овом периоду били су Николо Макијавели, Бонавантур де Перие и Франсоа Рабле. Бин Ладен је оправдање и инспирацију за свој рад користио из салафизма. Посебан утицај на савремени реализам оставио је Хобсов приказ природног стања, ситуације пре настанка државе у којој не постоји гаранција да ће се ико придржавати моралних начела. Ауторитет за конзервативце није тек нужно зло нити произлази из уговора слободних појединаца, него се развија природно, као део природног облика друштвеног живота који се не може променити никаквим изведеним творевинама. Према узроцима настанка деле се на пожаре антропогеног и природног порекла. Као таква, епистемолошка разлика је направњена између природног света и друштвеног света који информише антипозитивизам. Ова борба довела је до изградње националне државе која почива на идеји људских права и слобода, друштвеног уговора и космополитизма. У нововековној филозофији проблем слободе добија на важности у борби грађанства против феудалног апсолутизма и долази до изражаја у теоријама природног права, друштвеног уговора и либерализма. Хобса и теорију државног разлога повезује појам суверенитета и друштвеног уговора. и садржи питања из природног и друштвеног градива — биологија, историја, физика, географија и хемија. Након настанка појма геноцид у научној литератури се неретко за овај злочин користио и назив „Јемерноцид”. Николо Макијавели је познат као аутор реченице: „Циљ оправдава сва средства“, мада се она тако формулисана не налази ни у једном његовом делу. На захтев државе, фецијали су се бринули за склапање уговора и за формално објављивање рата. Томас Хобс објављује књигу "Левијатан", стварајући тако основе за теорију друштвеног уговора. Сматра се једним од првих британских емпиристичара, пратећи традицију Франсиса Бејкона, он је једнако важан и за теорију друштвеног уговора. У септембру месецу прима прву групу гимназијалаца, по четири одељења природног и друштвеног смера. Ова метода се заснива се на употреби природног предатора који у инсектима аиндукује патолошка стања, ограничава њихово размножавање и узрокују смрт инсеката и крпеља. Николо Макијавели је сматрао да је политика сфера друштва, која је у потпуности ослобођена морала и која је усмерена на освајање политичке моћи и власти, као и на одржавање истих. Космичка хармонија, правда и мир су уско повезани:

Политички филозоф Џон Ролс доноси своје закључке на утилитаристичким увидима Бентама и Мила , идејама друштвеног уговора Џона Лока и на основу идеја категоричког императива код Канта. Пјер Жозеф Прудон је заговарао анархистички облик друштвеног уговора који није био између појединаца и државе већ „договор човека са човеком; договор из којег мора исходовати оно што називамо друштвом“. Од тад ју је користио као амајлију за новац, водећи се алхемичарском идејом да злато привлачи злато. Карл Маркс (1818—1883) био је немачки филозоф који је живео већину свог одраслог живота у Лондону, Енглеска. Карл Хајнрих Маркс је био веома утицајни немачки филозоф јеврејског порекла, политички економиста, социолог, социјалистички револуционар и мислилац. Одговор може да буде тачан, али је образложење коришћено за оправдање неисправно. Карл Маркс

Карл Хајнрих Маркс (; Трир, 5. мај 1818 — Лондон, 14. март 1883) је немачки филозоф енциклопедијског ума, политички економиста, историчар, новинар, социолог, мислилац и највећи критичар капитализма и теоретичар социјалистичке мисли, вођа радничког покрета и водећа личност Прве интернационале. Научно образложење социјалистичког образовања су касније дали Маркс и Енгелс, који су ценили радове поменутих утописта. Карл Маркс је религију називао опијумом за народ. Бин Ладен је оправдање и инспирацију за свој рад користио из салафизма. И Карл Маркс и Кејнс су оштро нападали Сејов закон. Посебан утицај на савремени реализам оставио је Хобсов приказ природног стања, ситуације пре настанка државе у којој не постоји гаранција да ће се ико придржавати моралних начела. То су Емил Диркем, Макс Вебер и Карл Маркс. У 19. вијеку је Карл Маркс за припаднике најнижих друштвених слојева користио израз лумпенпролетаријат како би га разликовао од „здравог” пролетаријата. Ауторитет за конзервативце није тек нужно зло нити произлази из уговора слободних појединаца, него се развија природно, као део природног облика друштвеног живота који се не може променити никаквим изведеним творевинама. Научни социјализам

Научни социјализам је термин који је користио Фридрих Енгелс да опише социо-политчко-економску теорију коју је први развио Карл Маркс. Оснивачи модерне политичке социологије су Карл Маркс и Макс Вебер. Године 1883. умро је Карл Маркс. Као и Маркс, Дарендорф се сложио да је сукоб и даље основни чинилац друштвеног живота. Према узроцима настанка деле се на пожаре антропогеног и природног порекла. Карл Маркс, и сам јеврејског порекла , карактерише азијатски начин производње, као непроменљив, због економске ограничености сеоских економија и улога државе у производњи. Као таква, епистемолошка разлика је направњена између природног света и друштвеног света који информише антипозитивизам. Написали су га оснивачи теорије комунизма Карл Маркс и Фридрих Енгелс. Ова борба довела је до изградње националне државе која почива на идеји људских права и слобода, друштвеног уговора и космополитизма. Карл Маркс је рођен у Триру 1818. У нововековној филозофији проблем слободе добија на важности у борби грађанства против феудалног апсолутизма и долази до изражаја у теоријама природног права, друштвеног уговора и либерализма. Карл Маркс се 1. фебруара 1845. кочијом одвезао у Лијеж. 2807 Карл Маркс

2807 Карл Маркс () је астероид главног астероидног појаса чија средња удаљеност од Сунца износи 2,791 астрономских јединица (АЈ).