На који начин хемоаутотрофне бактерије добивају енергију потребну за синтезу органских једињења?
апсорпцијом сунчеве енергије разградњом једињења ћелија домаћина оксидацијом анорганских једињења разградњом угинулих организама
A B C D
Хемосинтетичке бактерије енергију за синтезу органских материја добијају оксидацијом неорганских једињења азота, гвожђа или сумпора. Хемотрофи

Хемотрофи или хемоаутотрофи (хемосинтетички) су организми (бактерије) који енергију за синтезе органских материја добијају путем оксидације неких неорганских једињења. Биљке у процесу фотосинтезе користе енергију из спољашње средине и користе је за синтезу органских материја, које представљају складиште хемијске енергије. По начину добијања органских молекула, који служе као извор енергије жива бића се деле у две велике групе:

Аутотрофи су способни да врше фотосинтезу (или хемосинтезу), да сунчеву енергију (или хемијску енергију) искористе за синтезу органских материја које ће им служити за добијање енергије. Енергију из сунчеве светлости користе биљке, одређене групе бактерија (модрозелене бактерије, пурпурне бактерије, зелене сумпорне бактерије) и протисти. Његов експериментални рад укључивао је и откриће и синтезу неколицине органских једињења, нпр. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Азот који се фиксира у облику амонијака или амонијума представља основни материјал за хемоаутотрофне нитрификационе бактерије. Системи за прихват енергије и фиксирање угљеника могу међутим засебно да делују код прокариота, будући да пурпурне бактерије и зелене сумпорне бактерије могу да користе сунчеву светлост као извор енергије, уз прелаз између фиксације угљеника и ферментације органских једињења. Енергија која се ствара приликом таквих оксидација довољна је да бактерије обаве синтезу органских материја (храну). При синтези органских остатака фототрофне биљке везују огромне количине енергије Сунчевих зрака, коју проводе у хемијску енергију синтетизованих органских једињења, а истовремено се ослобађају огромне количине О који игра веома важну улогу у генези земљишта. Аутотрофи ослобађају корисну енергију (у облику органских једињења) користећи светлост сунца или неорганска једињења, док хетеротрофи користе органска једињења из околине. Бактерије дифтерије ослобађају токсин дифтерије, који блокира синтезу протеина у ћелијама и на тај начин изазива њихово изумирање. Већи део Сунчеве енергије који дође до Земљине површине бива апсорбован, при чему прелази у друге облике енергије, углавном у топлотну енергију. IUPAC номенклатура органских једињења

-{T|sr-ec:IUPAC номенклатура органских једињења;sr-el:IUPAC nomeklatura organskih jedinjenja}-

-{IUPAC}- номенклатура органских једињења представља један од система за именовање органских једињења, и део је општије -{IUPAC}- номенклатуре. Вишак Сунчеве енергије током дана који не може бити претворен у електричну енергију, складишти се у облику топлотне енергије и користи након заласка Сунца. Минерализацијом хумусних и других органских материја ослобађају се, поред топлотне енергије, у њима везани елементи минералне исхране биљака, које потом аутотрофне биљке користе за синтезу органских материја. Хемотрофи добијају своју слободну енергију путем оксидације органских једињења (угљених хидрата, липида, протеина) преузетих од других организама, који су ултиматни фототрофи. При хидроборирању реагенси бора служе за синтезу органских финих хемикалија. Додајући енергију атому (на пример, апсорпцијом фотона довољне енергије), електрон може да пређе у побуђено стање (које има веће квантне бројеве од минималних). Пеницилини спадају у групу антибиотика који ремете синтезу ћелијског зида бактерије. У хетеротрофне организме спадају:

Међу хетеротрофима издвајају се:

Организам је хетеротроф ако добија угљеник из органских једињења, али ако из органских једињења добија азот, али не и енергију, и даље се сматра аутотрофом. Пошто је суштина животних процеса биљке претватрање сунчеве енергије у хемијску у процесу фотосинтезе, физиологија биљака има за циљ да утврди све путеве и процесе по којим биљка усваја, користи и преобраћује енергију, те је користи за синтезу нове органске материје. Организми који добијају угљеник из органских једињења такође могу бити: Хемосинтетичке бактерије енергију за синтезу органских материја добијају оксидацијом неорганских једињења азота, гвожђа или сумпора. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Хемотрофи

Хемотрофи или хемоаутотрофи (хемосинтетички) су организми (бактерије) који енергију за синтезе органских материја добијају путем оксидације неких неорганских једињења. Аутотрофи ослобађају корисну енергију (у облику органских једињења) користећи светлост сунца или неорганска једињења, док хетеротрофи користе органска једињења из околине. Његов експериментални рад укључивао је и откриће и синтезу неколицине органских једињења, нпр. IUPAC номенклатура органских једињења

-{T|sr-ec:IUPAC номенклатура органских једињења;sr-el:IUPAC nomeklatura organskih jedinjenja}-

-{IUPAC}- номенклатура органских једињења представља један од система за именовање органских једињења, и део је општије -{IUPAC}- номенклатуре. Она нису чисто угљеникова једињења, него мешавине многих различитих органских једињења. Антибиотик

Антибиотици представљају групу хемијских једињења која успоравају раст или уништавају микроорганизме, у првом реду бактерије, на такав начин који није (у прописаним дозама) штетан по домаћина. Опсег примена органских једињења је енорман. Организми који добијају угљеник из органских једињења такође могу бити: У хетеротрофне организме спадају:

Међу хетеротрофима издвајају се:

Организам је хетеротроф ако добија угљеник из органских једињења, али ако из органских једињења добија азот, али не и енергију, и даље се сматра аутотрофом. Основни је структурни састојак органских ароматичних једињења. Хемотрофи добијају своју слободну енергију путем оксидације органских једињења (угљених хидрата, липида, протеина) преузетих од других организама, који су ултиматни фототрофи. Метаболизам се дели на анаболизам односно биосинтезу (стварање) комплексних органских молекула и на катаболизам који је обрнути процес од анаболизма, а то је раздвајање комплексних органских једињења у једноставнија једињења. Унутар јона органских једињења налазе се ковалентне везе. Основно једињење велике групе органских ароматичних једињења - арена. Међутим како је број познатих органских једињења растао, постало је јасно да је потребан нови систем по коме ће име органских једињења да показује састав и структуру тог органског једињења. Флуориди ксенона су полазна тачка за синтезу готово свих осталих ксенонових једињења. Хемолитотрофни организми су група прокариота који енергију добијају оксидацијом неорганских једињења. Користи се као гас за грејање и као сировина за добијање органских једињења. У фармакологији су мали молекули важна група органских једињења. Сва жива ткива су састављена из органских једињења угљеника. Саставни је део многих органских једињења, киселина и растварача. У хемијском погледу алкалоиди припадају разним групама органских једињења. Хемосинтетичке бактерије енергију за синтезу органских материја добијају оксидацијом неорганских једињења азота, гвожђа или сумпора. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Хемолитотрофни организми су група прокариота који енергију добијају оксидацијом неорганских једињења. Хемотрофи

Хемотрофи или хемоаутотрофи (хемосинтетички) су организми (бактерије) који енергију за синтезе органских материја добијају путем оксидације неких неорганских једињења. Аутотрофи ослобађају корисну енергију (у облику органских једињења) користећи светлост сунца или неорганска једињења, док хетеротрофи користе органска једињења из околине. Његов експериментални рад укључивао је и откриће и синтезу неколицине органских једињења, нпр. IUPAC номенклатура органских једињења

-{T|sr-ec:IUPAC номенклатура органских једињења;sr-el:IUPAC nomeklatura organskih jedinjenja}-

-{IUPAC}- номенклатура органских једињења представља један од система за именовање органских једињења, и део је општије -{IUPAC}- номенклатуре. Она нису чисто угљеникова једињења, него мешавине многих различитих органских једињења. Опсег примена органских једињења је енорман. Организми који добијају угљеник из органских једињења такође могу бити: У хетеротрофне организме спадају:

Међу хетеротрофима издвајају се:

Организам је хетеротроф ако добија угљеник из органских једињења, али ако из органских једињења добија азот, али не и енергију, и даље се сматра аутотрофом. Хемосинтеза

Хемосинтеза је процес којим неке врсте бактерија (види хемотрофи) добијају енергију оксидацијом неких неорганских једињења (метана, амонијака, водоника итд.). Основни је структурни састојак органских ароматичних једињења. Хемотрофи добијају своју слободну енергију путем оксидације органских једињења (угљених хидрата, липида, протеина) преузетих од других организама, који су ултиматни фототрофи. Метаболизам се дели на анаболизам односно биосинтезу (стварање) комплексних органских молекула и на катаболизам који је обрнути процес од анаболизма, а то је раздвајање комплексних органских једињења у једноставнија једињења. Унутар јона органских једињења налазе се ковалентне везе. Основно једињење велике групе органских ароматичних једињења - арена. Међутим како је број познатих органских једињења растао, постало је јасно да је потребан нови систем по коме ће име органских једињења да показује састав и структуру тог органског једињења. Флуориди ксенона су полазна тачка за синтезу готово свих осталих ксенонових једињења. Користи се као гас за грејање и као сировина за добијање органских једињења. У фармакологији су мали молекули важна група органских једињења. Сва жива ткива су састављена из органских једињења угљеника. Саставни је део многих органских једињења, киселина и растварача. У хемијском погледу алкалоиди припадају разним групама органских једињења. Хемосинтетичке бактерије енергију за синтезу органских материја добијају оксидацијом неорганских једињења азота, гвожђа или сумпора. Хемотрофи

Хемотрофи или хемоаутотрофи (хемосинтетички) су организми (бактерије) који енергију за синтезе органских материја добијају путем оксидације неких неорганских једињења. Протеини угинулих организама се разлажу до амонијака а бактерије разлажу амонијак. Хемотрофи добијају своју слободну енергију путем оксидације органских једињења (угљених хидрата, липида, протеина) преузетих од других организама, који су ултиматни фототрофи. Током еволуије долази до појаве молекула порфирин-цитохорма у неким од тих организама што им омогућава синтезу органских материја користећи хемијску енергију из своје околине. Његов експериментални рад укључивао је и откриће и синтезу неколицине органских једињења, нпр. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Жива ћелија, без обзира на врсту организма, енергију добија оксидацијом органских једињења, тј. Азот који се фиксира у облику амонијака или амонијума представља основни материјал за хемоаутотрофне нитрификационе бактерије. Енергија која се ствара приликом таквих оксидација довољна је да бактерије обаве синтезу органских материја (храну). Аутотрофи ослобађају корисну енергију (у облику органских једињења) користећи светлост сунца или неорганска једињења, док хетеротрофи користе органска једињења из околине. Бактерије дифтерије ослобађају токсин дифтерије, који блокира синтезу протеина у ћелијама и на тај начин изазива њихово изумирање. IUPAC номенклатура органских једињења

-{T|sr-ec:IUPAC номенклатура органских једињења;sr-el:IUPAC nomeklatura organskih jedinjenja}-

-{IUPAC}- номенклатура органских једињења представља један од система за именовање органских једињења, и део је општије -{IUPAC}- номенклатуре. Биљке у процесу фотосинтезе користе енергију из спољашње средине и користе је за синтезу органских материја, које представљају складиште хемијске енергије. По начину добијања органских молекула, који служе као извор енергије жива бића се деле у две велике групе:

Аутотрофи су способни да врше фотосинтезу (или хемосинтезу), да сунчеву енергију (или хемијску енергију) искористе за синтезу органских материја које ће им служити за добијање енергије. При хидроборирању реагенси бора служе за синтезу органских финих хемикалија. Повремено исушивање у мочварама резултује потпуном разградњом органских супстанци у хумус. Пеницилини спадају у групу антибиотика који ремете синтезу ћелијског зида бактерије. Код фотосинтетичких организама, као што су биљке и модрозелене бактерије, ове реакције електронског трансфера не ослобађају енергију, него се користе као начин складиштења енергије апсорбоване из сунчевог светла. У хетеротрофне организме спадају:

Међу хетеротрофима издвајају се:

Организам је хетеротроф ако добија угљеник из органских једињења, али ако из органских једињења добија азот, али не и енергију, и даље се сматра аутотрофом. Врло често су код угинулих животиња нађене бактерије из рода -{Brucella}-. Организми који добијају угљеник из органских једињења такође могу бити: Опсег примена органских једињења је енорман. Метаболизам се дели на анаболизам односно биосинтезу (стварање) комплексних органских молекула и на катаболизам који је обрнути процес од анаболизма, а то је раздвајање комплексних органских једињења у једноставнија једињења. Бета-лактамски антибиотици делују бактероцидно на бактерије тако што инхибирају синтезу пептидогликана а у ћелијскоом зиду бактерије.