Који су од наведених докази ротације Земље?
аберација светлости Кориолисов ефекaт Ремеров доказ луминозитет звезда
A B C D
Аберација (астрономија)

Аберација је у астрономији појава привидне промјене положаја небеског тијела која настаје као посљедица транслаторног кретања Земље око Сунца, или ротације Земље и ограничене брзине свјетлости. Грешаке сочива (код оптичких и микроскопа који садрже оптичке елементе) су: расип беле светлости или дисперзија, хроматска аберација, сферна аберација, закривљеност равнине слике. Ни за једну од наведених претпоставки још увек не постоје непобитни докази. Независно од аберација, као основно и непроменљиво ограничење каквоће оптичке слике, које присуство аберација додатно погоршава, је дифракција светлости иза зенице ока. Овај ефекат је последица ротације Земље и узрок је правца ротације циклона. Сферна аберација производи слику тачкастог извора светлости (рецимо звезде) раширену у диск. Постоји годишња аберација, као посљедица транслаторног кретања Земље око Сунца, и дневна аберација, која је посљедица обртања Земље око сопствене осе. За нивое аберација изнад наведених, тачност апроксимација брзо опада, нарочито у случају Ниборове апроксимације (5). Неке од основних аберација јесу: сферна аберација, кома, асигматизам, монохроматска аберација, хроматска аберација, дисторзија, ...

Јесте недостатак који се јавља управо због несавршености сферног облика сочива. За брзину светлости следи:

где је: -{"c"}- – брзина светлости, -{"a"}- – удаљеност Земље од Сунца, -{"t"}- – време кашњења светлости. Убрзо након Молинеове смрти, Бредли је схватио да је ово проузроковано феноменом који је данас познат по имену аберација светлости. Показивач мора бити паралелан са осом ротације Земље. Плоча мора бити паралелна се осом ротације Земље. Врх гномона је паралелан с осом ротације Земље. Мада постоје значајни докази који подржавају утицај ових механизама на повећану преваленцу гојазности, још увек су недовољно убедљиви, и аутори кажу да су они вероватно од мањег утицаја горе наведених. Услед ротације, снопови светлости неће прећи путеве истих дужина за исто време, тј. У одсуству оптичких аберација, ова гранична раздвојна моћ је одређена ефектом дифракције светлости, тј. У присуству аберација, слика у некохерентној светлости је конволуција Гаусовске слике са аберационом ФШТ. Слика десно показује промену величине монохроматских аберација и величине дифракционе слике без аберација (као пречник Ери диска) са променом пречника отвора зенице (ниво укупних аберација је према Castejon-Mochon 2002, док су дате подгрупе аберације на приближном просеку наведених студија). За разлику од Земљиних паралела које су одређене осом ротације Земље, избор гриничког меридијана је усвојена конвенција. Хидраулични учинци, најизраженији су у оним регионима тела који су најудаљенији од центра ротације. Замишљена линија која спаја магнетске полове заклапа са осом ротације Земље угао од 11.3°. Сабирни сноп светлости је без аберација ако се сви његови зраци сабирају у једну тачку, тзв. Услед ротације Земље, апсолутни угаони моменат ваздуха није једнак нули. Међутим, докази који то подржавају су различити. Ни за једну од наведених претпоставки још увек не постоје непобитни докази. Кориолисов ефекат

Кориолисов ефекат је појава закривљења праволинијске путање објекта који се креће у ротирајућем координатном систему. Супротно увреженом мишљењу, Кориолисов ефекат није најодговорнији за правац ротације воде у кади, тоалету и сливнику (погледај наредне пасусе овог чланка). Њихов правац је условљен површинским и подводним земљишним масама и ротацијом Земље (Кориолисов ефекат). Овај ефекат је последица ротације Земље и узрок је правца ротације циклона. Показивач мора бити паралелан са осом ротације Земље. Плоча мора бити паралелна се осом ротације Земље. Врх гномона је паралелан с осом ротације Земље. Мада постоје значајни докази који подржавају утицај ових механизама на повећану преваленцу гојазности, још увек су недовољно убедљиви, и аутори кажу да су они вероватно од мањег утицаја горе наведених. За разлику од Земљиних паралела које су одређене осом ротације Земље, избор гриничког меридијана је усвојена конвенција. Хидраулични учинци, најизраженији су у оним регионима тела који су најудаљенији од центра ротације. Замишљена линија која спаја магнетске полове заклапа са осом ротације Земље угао од 11.3°. Услед ротације Земље, апсолутни угаони моменат ваздуха није једнак нули. Међутим, докази који то подржавају су различити. Мање су веројатне хипотезе о захвату Месеца који је претходно формиран у неком другом подручју пресунчеве маглине, те хипотезе о одвајању Месеца од Земље због њене брзе ротације. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Једини докази су писани извори који су настали много касније. Географски Јужни пол је тачка где земљина оса ротације пролази кроз површину Земље. Неки од наведених неурона су тзв интернеурони. Јаки ротирајући ветрови тропских циклона су резултат конзервације угаоног момента узрокованог ротацијом Земље, при протоку ваздуха према оси ротације. Како је брзина Месечеве ротације константна, долази до не изједначавања брзина и привидне ротације за посматрача са Земље, услед чега се открива део површине Месеца. Докази Бругмана

Докази Семерењија

Докази у речнику: Балтословенски језици деле више од 100 речи. Геосинхрона орбита

Геосинхрона орбита је орбита око планете Земље, при чему је орбитални период сателита једнак сидеричком периоду ротације планете Земље. Вектор који представља праву гравитацију може се разложити на компоненту која је нормална на површину и на компоненту нормалну на осу ротације Земље. Ни за једну од наведених претпоставки још увек не постоје непобитни докази. Овај ефекат је последица ротације Земље и узрок је правца ротације циклона. Показивач мора бити паралелан са осом ротације Земље. Плоча мора бити паралелна се осом ротације Земље. Врх гномона је паралелан с осом ротације Земље. Мада постоје значајни докази који подржавају утицај ових механизама на повећану преваленцу гојазности, још увек су недовољно убедљиви, и аутори кажу да су они вероватно од мањег утицаја горе наведених. За разлику од Земљиних паралела које су одређене осом ротације Земље, избор гриничког меридијана је усвојена конвенција. Хидраулични учинци, најизраженији су у оним регионима тела који су најудаљенији од центра ротације. Замишљена линија која спаја магнетске полове заклапа са осом ротације Земље угао од 11.3°. Услед ротације Земље, апсолутни угаони моменат ваздуха није једнак нули. Међутим, докази који то подржавају су различити. Мање су веројатне хипотезе о захвату Месеца који је претходно формиран у неком другом подручју пресунчеве маглине, те хипотезе о одвајању Месеца од Земље због њене брзе ротације. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Једини докази су писани извори који су настали много касније. У средњем веку су формулисани многи докази за постојање бога, као што су пет доказа за постојање Бога Томе Аквинског или Анселмов онтолошки доказ. не постоји научни доказ који повезује сунчев максимум и геомагнетски преокрет, који се дешава искључиво под утицајем сила унутар Земље. Географски Јужни пол је тачка где земљина оса ротације пролази кроз површину Земље. Зависно од метода докази се деле на:

У области права појам доказа се другачије дефинише и регулише (види Доказ (кривично процесно право).) Неки од наведених неурона су тзв интернеурони. Још један доказ за то јесу и археолошки докази о насељавању народа Пелешета у областима Палестине где су Египћани имали тврђаве са гарнизонима. Јаки ротирајући ветрови тропских циклона су резултат конзервације угаоног момента узрокованог ротацијом Земље, при протоку ваздуха према оси ротације. Како је брзина Месечеве ротације константна, долази до не изједначавања брзина и привидне ротације за посматрача са Земље, услед чега се открива део површине Месеца. Докази Бругмана

Докази Семерењија

Докази у речнику: Балтословенски језици деле више од 100 речи. Геосинхрона орбита

Геосинхрона орбита је орбита око планете Земље, при чему је орбитални период сателита једнак сидеричком периоду ротације планете Земље. Ни за једну од наведених претпоставки још увек не постоје непобитни докази. Овај ефекат је последица ротације Земље и узрок је правца ротације циклона. Сличне су цефеидама, али имају нешто мањи луминозитет. Сличне су цефеидама, али имају нешто мањи луминозитет. Распон периода ротације код ових звезда се креће од 1,4 милисекунде до 30 секунди. Астрофизика — део је астрономије који се првенствено бави физиком свемира, укључујући луминозитет, густину, температуру и хемијски састав звезда, галаксија и међузвезданог простора, као и њиховом интеракцијом. Термин компактна звезда се често користи када тачна природа звезде није позната, али докази сугеришу да је врло масивна и да има мали радијус, што потврђује једну од горе наведених категорија. Њихов луминозитет је 100,000 пута јачи од луминозитета Сунца. Показивач мора бити паралелан са осом ротације Земље. Плоча мора бити паралелна се осом ротације Земље. Врх гномона је паралелан с осом ротације Земље. Мада постоје значајни докази који подржавају утицај ових механизама на повећану преваленцу гојазности, још увек су недовољно убедљиви, и аутори кажу да су они вероватно од мањег утицаја горе наведених. Јански је одредио период сигнала на 23 часа и 56 минута, што је један сидерички период ротације Земље а мери се по ротацији звезда. За разлику од Земљиних паралела које су одређене осом ротације Земље, избор гриничког меридијана је усвојена конвенција. Хидраулични учинци, најизраженији су у оним регионима тела који су најудаљенији од центра ротације. Замишљена линија која спаја магнетске полове заклапа са осом ротације Земље угао од 11.3°. Услед ротације Земље, апсолутни угаони моменат ваздуха није једнак нули. Међутим, докази који то подржавају су различити. Уџбеник је популаризовао идеју да су својства звезда (пречник, површинска температура, луминозитет, итд) увелико предодређена масом и хемијским саставом, што је постало познато као Вогт-Раселова теорема (која укључује Хајнриха Вогта, који је независно открио ту везу). Мање су веројатне хипотезе о захвату Месеца који је претходно формиран у неком другом подручју пресунчеве маглине, те хипотезе о одвајању Месеца од Земље због њене брзе ротације. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Сунчева светлост услед ротације Земље пређе пут од једног до другог меридијана за око 4 минута. Звезда је симбол сјајне будућности земље. Једини докази су писани извори који су настали много касније. Нама најближа звезда, Проксима Кентаури је удаљена од Земље 1.3 парсека.