Снага зрачења апсолутно црног тела температуре 273 °C износи 1 600 W. Колика је снага зрачења тог тела на температури 0 °C?
200 W 0 W 800 W 100 W
A B C D
Тренутна температура црног тела позадинског зрачења износи око −270 °C. Законом се описује укупан интензитет зрачења апсолутно црног тела. Таласна дужина емитираног зрачења зависи од температури према закону црног тела. Интензитет емитованог зрачења црног тела описује се Планковим законом:
где је formula_7 запреминска снага, тј. Зрачење црног тела је идеализовани спектар зрачења које емитује тело по јединственој температури. Боја зависи од температуре зрачења црног тела и хемијског састава емисионог спектра. Тако је апсорбована енергија где је интензитет зрачења црног тела на таласној дужини и температури. Како је притисак зрачења релативно мали (за зрачење апсолутно црног тела износи formula_1), он највише утиче на честице мале масе. Такав метод омогућио је добијање исправног облика формуле за флуктације енергије зрачења апсолутно црног тела. Укупна снага зрачења црног тела се добија најпре диференцирањем Планкове функције по температури, а потом интеграцијом добијене спектралне густине снаге по таласној дужини, за све таласне дужине од 0 до ∞. Друго важно својство -{CMBR}- је спектар зрачења који одговара спектру зрачења црног тела. Одатле се довија 1 КС = 735,49875 W.

Приликом ротације тела око чврсте осе често се снага описује као снага момента силе, уместо као снага силе. Џинс је такође учествовао у открићу Рејли-Џинс закона, који повезује густину енергије зрачења црног тела са температуром извора тог зрачења. Једначина се изводи из Планковог закона зрачења и добија се

Посматрајмо малу танку дводимензионалну површину апсолутно црног тела. Планково истраживање зрачења црног тела означило је почетак квантне механике. Код апсолутно црних тела се сва енергија ослобађа у виду зрачења. Како инфрацрвено зрачење емитују сва тела зависно од њихове температуре, према закону зрачења црног тела, термографија омогућава „гледање“ околине без видљивог осветљења. Они су доказали да пад притиска, при опадању температуре за 1 °C износи 273 део притиска, који тај гас има на 0 °C. Дакле, проблем прорачуна криве зрачења идеалног црног тела решио је 1901. Интензитет зрачења на таласној дужини од 7.35 центиметара одговарало је зрачењу црног тела температуре 2.7 К. После тога, уследила је провера порекла овог зрачења на скоро свим таласним дужинама. Пре њега, захваљујући Ајнштајновом објашњењу фотоелектричног ефекта и Макс Планковом објашњењу зрачења апсолутно црног тела, указала се нужност да се зрацима светлости (ЕМ зрачења) придруже и честична својства. То зрачење се зове зрачење апсолутно црног тела, а описано је Планковим законом зрачења, у зависности од таласне дужине "λ":
где је "Т" температура, "c" брзина светлости у вакууму, "k" Болцманова константа и "h" Планкова константа. Бозе је добио Планков закон зрачења апсолутно црног тела, уопште не користећи електродинамику, само модификујући рачун квантних стања система фотона у датој фази. Вилхелм Вин, 1896. године емпиријски утврђује Винов закон о прерасподели зрачења црног тела. Од температуре такође зависи интензитет топлотног зрачења које се емитује са површине тела. Тренутна температура црног тела позадинског зрачења износи око −270 °C. Законом се описује укупан интензитет зрачења апсолутно црног тела. Укупна снага зрачења црног тела се добија најпре диференцирањем Планкове функције по температури, а потом интеграцијом добијене спектралне густине снаге по таласној дужини, за све таласне дужине од 0 до ∞. Таласна дужина емитираног зрачења зависи од температури према закону црног тела. Интензитет емитованог зрачења црног тела описује се Планковим законом:
где је formula_7 запреминска снага, тј. Зрачење црног тела је идеализовани спектар зрачења које емитује тело по јединственој температури. Боја зависи од температуре зрачења црног тела и хемијског састава емисионог спектра. Тако је апсорбована енергија где је интензитет зрачења црног тела на таласној дужини и температури. Они су доказали да пад притиска, при опадању температуре за 1 °C износи 273 део притиска, који тај гас има на 0 °C. Како је притисак зрачења релативно мали (за зрачење апсолутно црног тела износи formula_1), он највише утиче на честице мале масе. Такав метод омогућио је добијање исправног облика формуле за флуктације енергије зрачења апсолутно црног тела. Друго важно својство -{CMBR}- је спектар зрачења који одговара спектру зрачења црног тела. formula_2

formula_3 - притисак на температури t (°C)

formula_4 - притисак на температури 0 °C Одатле се довија 1 КС = 735,49875 W.

Приликом ротације тела око чврсте осе често се снага описује као снага момента силе, уместо као снага силе. Џинс је такође учествовао у открићу Рејли-Џинс закона, који повезује густину енергије зрачења црног тела са температуром извора тог зрачења. Средње јануарске температуре ниже су од 0 °C (-2 до 0 °C). Једначина се изводи из Планковог закона зрачења и добија се

Посматрајмо малу танку дводимензионалну површину апсолутно црног тела. Планково истраживање зрачења црног тела означило је почетак квантне механике. Код апсолутно црних тела се сва енергија ослобађа у виду зрачења. Како инфрацрвено зрачење емитују сва тела зависно од њихове температуре, према закону зрачења црног тела, термографија омогућава „гледање“ околине без видљивог осветљења. тачка смрзавања воде 0 °-{C}- = 273 -{K}-. Дакле, проблем прорачуна криве зрачења идеалног црног тела решио је 1901. Интензитет зрачења на таласној дужини од 7.35 центиметара одговарало је зрачењу црног тела температуре 2.7 К. После тога, уследила је провера порекла овог зрачења на скоро свим таласним дужинама. Пре њега, захваљујући Ајнштајновом објашњењу фотоелектричног ефекта и Макс Планковом објашњењу зрачења апсолутно црног тела, указала се нужност да се зрацима светлости (ЕМ зрачења) придруже и честична својства. Зимске температуре се крећу око 0°C. Тренутна температура црног тела позадинског зрачења износи око −270 °C. Законом се описује укупан интензитет зрачења апсолутно црног тела. Таласна дужина емитираног зрачења зависи од температури према закону црног тела. Интензитет емитованог зрачења црног тела описује се Планковим законом:
где је formula_7 запреминска снага, тј. Зрачење црног тела је идеализовани спектар зрачења које емитује тело по јединственој температури. Боја зависи од температуре зрачења црног тела и хемијског састава емисионог спектра. Тако је апсорбована енергија где је интензитет зрачења црног тела на таласној дужини и температури. Како је притисак зрачења релативно мали (за зрачење апсолутно црног тела износи formula_1), он највише утиче на честице мале масе. Такав метод омогућио је добијање исправног облика формуле за флуктације енергије зрачења апсолутно црног тела. Укупна снага зрачења црног тела се добија најпре диференцирањем Планкове функције по температури, а потом интеграцијом добијене спектралне густине снаге по таласној дужини, за све таласне дужине од 0 до ∞. Друго важно својство -{CMBR}- је спектар зрачења који одговара спектру зрачења црног тела. Одатле се довија 1 КС = 735,49875 W.

Приликом ротације тела око чврсте осе често се снага описује као снага момента силе, уместо као снага силе. Џинс је такође учествовао у открићу Рејли-Џинс закона, који повезује густину енергије зрачења црног тела са температуром извора тог зрачења. Једначина се изводи из Планковог закона зрачења и добија се

Посматрајмо малу танку дводимензионалну површину апсолутно црног тела. Планково истраживање зрачења црног тела означило је почетак квантне механике. Код апсолутно црних тела се сва енергија ослобађа у виду зрачења. Како инфрацрвено зрачење емитују сва тела зависно од њихове температуре, према закону зрачења црног тела, термографија омогућава „гледање“ околине без видљивог осветљења. Они су доказали да пад притиска, при опадању температуре за 1 °C износи 273 део притиска, који тај гас има на 0 °C. Дакле, проблем прорачуна криве зрачења идеалног црног тела решио је 1901. Интензитет зрачења на таласној дужини од 7.35 центиметара одговарало је зрачењу црног тела температуре 2.7 К. После тога, уследила је провера порекла овог зрачења на скоро свим таласним дужинама. Пре њега, захваљујући Ајнштајновом објашњењу фотоелектричног ефекта и Макс Планковом објашњењу зрачења апсолутно црног тела, указала се нужност да се зрацима светлости (ЕМ зрачења) придруже и честична својства. То зрачење се зове зрачење апсолутно црног тела, а описано је Планковим законом зрачења, у зависности од таласне дужине "λ":
где је "Т" температура, "c" брзина светлости у вакууму, "k" Болцманова константа и "h" Планкова константа. Бозе је добио Планков закон зрачења апсолутно црног тела, уопште не користећи електродинамику, само модификујући рачун квантних стања система фотона у датој фази. Вилхелм Вин, 1896. године емпиријски утврђује Винов закон о прерасподели зрачења црног тела. Од температуре такође зависи интензитет топлотног зрачења које се емитује са површине тела. Тренутна температура црног тела позадинског зрачења износи око −270 °C. Законом се описује укупан интензитет зрачења апсолутно црног тела. Таласна дужина емитираног зрачења зависи од температури према закону црног тела. Интензитет емитованог зрачења црног тела описује се Планковим законом:
где је formula_7 запреминска снага, тј. Зрачење црног тела је идеализовани спектар зрачења које емитује тело по јединственој температури. Боја зависи од температуре зрачења црног тела и хемијског састава емисионог спектра. Тако је апсорбована енергија где је интензитет зрачења црног тела на таласној дужини и температури. Како је притисак зрачења релативно мали (за зрачење апсолутно црног тела износи formula_1), он највише утиче на честице мале масе. Такав метод омогућио је добијање исправног облика формуле за флуктације енергије зрачења апсолутно црног тела. Укупна снага зрачења црног тела се добија најпре диференцирањем Планкове функције по температури, а потом интеграцијом добијене спектралне густине снаге по таласној дужини, за све таласне дужине од 0 до ∞. Друго важно својство -{CMBR}- је спектар зрачења који одговара спектру зрачења црног тела. Одатле се довија 1 КС = 735,49875 W.

Приликом ротације тела око чврсте осе често се снага описује као снага момента силе, уместо као снага силе. Џинс је такође учествовао у открићу Рејли-Џинс закона, који повезује густину енергије зрачења црног тела са температуром извора тог зрачења. Једначина се изводи из Планковог закона зрачења и добија се

Посматрајмо малу танку дводимензионалну површину апсолутно црног тела. Планково истраживање зрачења црног тела означило је почетак квантне механике. Код апсолутно црних тела се сва енергија ослобађа у виду зрачења. Како инфрацрвено зрачење емитују сва тела зависно од њихове температуре, према закону зрачења црног тела, термографија омогућава „гледање“ околине без видљивог осветљења. Они су доказали да пад притиска, при опадању температуре за 1 °C износи 273 део притиска, који тај гас има на 0 °C. Дакле, проблем прорачуна криве зрачења идеалног црног тела решио је 1901. Интензитет зрачења на таласној дужини од 7.35 центиметара одговарало је зрачењу црног тела температуре 2.7 К. После тога, уследила је провера порекла овог зрачења на скоро свим таласним дужинама. Пре њега, захваљујући Ајнштајновом објашњењу фотоелектричног ефекта и Макс Планковом објашњењу зрачења апсолутно црног тела, указала се нужност да се зрацима светлости (ЕМ зрачења) придруже и честична својства. То зрачење се зове зрачење апсолутно црног тела, а описано је Планковим законом зрачења, у зависности од таласне дужине "λ":
где је "Т" температура, "c" брзина светлости у вакууму, "k" Болцманова константа и "h" Планкова константа. Бозе је добио Планков закон зрачења апсолутно црног тела, уопште не користећи електродинамику, само модификујући рачун квантних стања система фотона у датој фази. Вилхелм Вин, 1896. године емпиријски утврђује Винов закон о прерасподели зрачења црног тела. Од температуре такође зависи интензитет топлотног зрачења које се емитује са површине тела.