Дивергентно сочиво има жижну (фокалну) даљину f . Предмет се налази на растојању 2 f од центра сочива. Оштар лик предмета види се на растојању центра сочива. Колико износи d ?
2/3 f f 3/2 f 2 f
A B C D
Растојање између жиже и оптичког центра сочива назива се жижна даљина и обележава се са „-{f}-“. За танко расипно сочиво лик је увек имагинаран и једначина гласи:

Ако је сочиво танко (-{d}- на слици је занемарљиво мало), индекс преламања средине је -{n'}-, сочиво има индекс преламања -{n}- и дата је жижина даљина сочива -{f}- и полупречници кривина обе стране сочива, онда формула сочива гласи:

Величина formula_3 представља оптичку моћ сочива. Грађен је од система сочива и има своју жижну даљину. У случају танких сочива:

Систем од два сочива у непосредном контакту:

Систем од два сочива на растојању D:

Диоптрија представља мерну јединицу за оптичку моћ сочива (ω). И уопште, како се f повећава од 0 до f"/2, f"(1) се смањује из f" до f"/2. На пример: 1-{s}-, 2-{p}-, 3-{d}-, 4-{f}-. Једначина за танка сабирна сочива која даје везу између жижне даљине сочива, растојања предмета и лика од сочива гласи: 

1/f=1/p+1/l 

Где је реципрочна вредност жижне даљине (f) једнака је збиру реципрочних вредности растојања предмета (p) и лика од сочива (l). Ако се обе стране поделе са D, добија се мерило у односу на фокални рацио сочива, F=D/10.000λ, тј. Растојање између предмета и оптичког центра сочива назива се даљина предмета. У том случају, фреквенције алијаса су дате само: f"(N) = "f" - "Nf", дакле, како се f повећава из f"/2 у f" f"(1) иде од "-f"/2, до 0. Он одређује колико има -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- стања, односно -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- орбитала. Слично, као кад f расте из f"/2 у f", f"(1) наставља да опада из "f"/2 до 0. Polureakcije: -{H → 2 H + 2 e:::::
F + 2 e → 2 F}- На пример, ако је "-{f}-" дефинисана на скупу реалних бројева као 

онда је 2 непокретна тачка "-{f}-", јер је "-{f}-"(2) = 2. Потребно кашњење фазе "D" за дату основну фреквенцију "F" израчунава се према "D" = "F"/"F" где је "F" фреквенција узорковања. Састоје се од сочива и рама који држи сочиво/сочива на лицу. Неопходан је и довољан услов за то f"/"2" >|"f"| где f"/2, обично се назива Никвистова фреквенција система чији су узорци по стопи "f". У горњем примеру, f" и f" су симетричне око фреквенција f"/2. Тај лик је на истом растојању од огледала као и предмет. За веће увећање, а смањење аберације, обично се користи комбинација два сабирна сочива на малом растојању. Сабирна сочива имају по две реалне жиже једнако удаљене од центра сочива. Ово непосредно произилази из једначине танког сочива за збирну жижну даљину, 1/ƒ=(1/ƒ)+(1/ƒ), која у диоптријском облику постаје D=D+D. За расипно сочиво карактеристични зраци су:


Код расипних сочива лик се увек налази са стране на којој је предмет, увек је умањен и имагинаран. жижне даљине f=-500мм (негативно сочиво). Postoji "funkcija gustine verovatnoće" -{"f"}- sa -{"f"}-(5 sati) = 2 sata. Растојање између жиже и оптичког центра сочива назива се жижна даљина и обележава се са „-{f}-“. За танко расипно сочиво лик је увек имагинаран и једначина гласи:

Ако је сочиво танко (-{d}- на слици је занемарљиво мало), индекс преламања средине је -{n'}-, сочиво има индекс преламања -{n}- и дата је жижина даљина сочива -{f}- и полупречници кривина обе стране сочива, онда формула сочива гласи:

Величина formula_3 представља оптичку моћ сочива. Грађен је од система сочива и има своју жижну даљину. У случају танких сочива:

Систем од два сочива у непосредном контакту:

Систем од два сочива на растојању D:

Диоптрија представља мерну јединицу за оптичку моћ сочива (ω). Једначина за танка сабирна сочива која даје везу између жижне даљине сочива, растојања предмета и лика од сочива гласи: 

1/f=1/p+1/l 

Где је реципрочна вредност жижне даљине (f) једнака је збиру реципрочних вредности растојања предмета (p) и лика од сочива (l). Ако се обе стране поделе са D, добија се мерило у односу на фокални рацио сочива, F=D/10.000λ, тј. Растојање између предмета и оптичког центра сочива назива се даљина предмета. Он одређује колико има -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- стања, односно -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- орбитала. И уопште, како се f повећава од 0 до f"/2, f"(1) се смањује из f" до f"/2. Потребно кашњење фазе "D" за дату основну фреквенцију "F" израчунава се према "D" = "F"/"F" где је "F" фреквенција узорковања. Састоје се од сочива и рама који држи сочиво/сочива на лицу. У том случају, фреквенције алијаса су дате само: f"(N) = "f" - "Nf", дакле, како се f повећава из f"/2 у f" f"(1) иде од "-f"/2, до 0. Тај лик је на истом растојању од огледала као и предмет. За веће увећање, а смањење аберације, обично се користи комбинација два сабирна сочива на малом растојању. Сабирна сочива имају по две реалне жиже једнако удаљене од центра сочива. Ово непосредно произилази из једначине танког сочива за збирну жижну даљину, 1/ƒ=(1/ƒ)+(1/ƒ), која у диоптријском облику постаје D=D+D. За расипно сочиво карактеристични зраци су:


Код расипних сочива лик се увек налази са стране на којој је предмет, увек је умањен и имагинаран. На пример: 1-{s}-, 2-{p}-, 3-{d}-, 4-{f}-. жижне даљине f=-500мм (негативно сочиво). Слично, као кад f расте из f"/2 у f", f"(1) наставља да опада из "f"/2 до 0. Варијанта -{F-15C/D}- је велико унапређење у односу на -{F-15A/B}-. Почетни "F/A-18E/F" задржале већину система од "F/A-18C/D", за конфигурацију у то време. На пример, ако је "-{f}-" дефинисана на скупу реалних бројева као 

онда је 2 непокретна тачка "-{f}-", јер је "-{f}-"(2) = 2. На пример, у Фибоначијевом низу F = F + F и F = F + F - рачунање сваког броја захтева налажење F. Како су F и F потребни за налажење F, наивним приступом би за рачунање F било потребно налажење F неколико пута. F

Термин F има више значења: Растојање између жиже и оптичког центра сочива назива се жижна даљина и обележава се са „-{f}-“. За танко расипно сочиво лик је увек имагинаран и једначина гласи:

Ако је сочиво танко (-{d}- на слици је занемарљиво мало), индекс преламања средине је -{n'}-, сочиво има индекс преламања -{n}- и дата је жижина даљина сочива -{f}- и полупречници кривина обе стране сочива, онда формула сочива гласи:

Величина formula_3 представља оптичку моћ сочива. Грађен је од система сочива и има своју жижну даљину. У случају танких сочива:

Систем од два сочива у непосредном контакту:

Систем од два сочива на растојању D:

Диоптрија представља мерну јединицу за оптичку моћ сочива (ω). И уопште, како се f повећава од 0 до f"/2, f"(1) се смањује из f" до f"/2. На пример: 1-{s}-, 2-{p}-, 3-{d}-, 4-{f}-. Једначина за танка сабирна сочива која даје везу између жижне даљине сочива, растојања предмета и лика од сочива гласи: 

1/f=1/p+1/l 

Где је реципрочна вредност жижне даљине (f) једнака је збиру реципрочних вредности растојања предмета (p) и лика од сочива (l). Ако се обе стране поделе са D, добија се мерило у односу на фокални рацио сочива, F=D/10.000λ, тј. Растојање између предмета и оптичког центра сочива назива се даљина предмета. У том случају, фреквенције алијаса су дате само: f"(N) = "f" - "Nf", дакле, како се f повећава из f"/2 у f" f"(1) иде од "-f"/2, до 0. Он одређује колико има -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- стања, односно -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- орбитала. Слично, као кад f расте из f"/2 у f", f"(1) наставља да опада из "f"/2 до 0. Polureakcije: -{H → 2 H + 2 e:::::
F + 2 e → 2 F}- На пример, ако је "-{f}-" дефинисана на скупу реалних бројева као 

онда је 2 непокретна тачка "-{f}-", јер је "-{f}-"(2) = 2. Потребно кашњење фазе "D" за дату основну фреквенцију "F" израчунава се према "D" = "F"/"F" где је "F" фреквенција узорковања. Састоје се од сочива и рама који држи сочиво/сочива на лицу. Неопходан је и довољан услов за то f"/"2" >|"f"| где f"/2, обично се назива Никвистова фреквенција система чији су узорци по стопи "f". У горњем примеру, f" и f" су симетричне око фреквенција f"/2. Тај лик је на истом растојању од огледала као и предмет. За веће увећање, а смањење аберације, обично се користи комбинација два сабирна сочива на малом растојању. Сабирна сочива имају по две реалне жиже једнако удаљене од центра сочива. Ово непосредно произилази из једначине танког сочива за збирну жижну даљину, 1/ƒ=(1/ƒ)+(1/ƒ), која у диоптријском облику постаје D=D+D. За расипно сочиво карактеристични зраци су:


Код расипних сочива лик се увек налази са стране на којој је предмет, увек је умањен и имагинаран. жижне даљине f=-500мм (негативно сочиво). Postoji "funkcija gustine verovatnoće" -{"f"}- sa -{"f"}-(5 sati) = 2 sata. Растојање између жиже и оптичког центра сочива назива се жижна даљина и обележава се са „-{f}-“. За танко расипно сочиво лик је увек имагинаран и једначина гласи:

Ако је сочиво танко (-{d}- на слици је занемарљиво мало), индекс преламања средине је -{n'}-, сочиво има индекс преламања -{n}- и дата је жижина даљина сочива -{f}- и полупречници кривина обе стране сочива, онда формула сочива гласи:

Величина formula_3 представља оптичку моћ сочива. Грађен је од система сочива и има своју жижну даљину. У случају танких сочива:

Систем од два сочива у непосредном контакту:

Систем од два сочива на растојању D:

Диоптрија представља мерну јединицу за оптичку моћ сочива (ω). И уопште, како се f повећава од 0 до f"/2, f"(1) се смањује из f" до f"/2. Једначина за танка сабирна сочива која даје везу између жижне даљине сочива, растојања предмета и лика од сочива гласи: 

1/f=1/p+1/l 

Где је реципрочна вредност жижне даљине (f) једнака је збиру реципрочних вредности растојања предмета (p) и лика од сочива (l). Ако се обе стране поделе са D, добија се мерило у односу на фокални рацио сочива, F=D/10.000λ, тј. Растојање између предмета и оптичког центра сочива назива се даљина предмета. У том случају, фреквенције алијаса су дате само: f"(N) = "f" - "Nf", дакле, како се f повећава из f"/2 у f" f"(1) иде од "-f"/2, до 0. Он одређује колико има -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- стања, односно -{s}-, -{p}-, -{d}- и -{f}- орбитала. Слично, као кад f расте из f"/2 у f", f"(1) наставља да опада из "f"/2 до 0. На пример: 1-{s}-, 2-{p}-, 3-{d}-, 4-{f}-. Polureakcije: -{H → 2 H + 2 e:::::
F + 2 e → 2 F}- На пример, ако је "-{f}-" дефинисана на скупу реалних бројева као 

онда је 2 непокретна тачка "-{f}-", јер је "-{f}-"(2) = 2. Потребно кашњење фазе "D" за дату основну фреквенцију "F" израчунава се према "D" = "F"/"F" где је "F" фреквенција узорковања. Састоје се од сочива и рама који држи сочиво/сочива на лицу. Неопходан је и довољан услов за то f"/"2" >|"f"| где f"/2, обично се назива Никвистова фреквенција система чији су узорци по стопи "f". У горњем примеру, f" и f" су симетричне око фреквенција f"/2. Тај лик је на истом растојању од огледала као и предмет. За веће увећање, а смањење аберације, обично се користи комбинација два сабирна сочива на малом растојању. Сабирна сочива имају по две реалне жиже једнако удаљене од центра сочива. Ово непосредно произилази из једначине танког сочива за збирну жижну даљину, 1/ƒ=(1/ƒ)+(1/ƒ), која у диоптријском облику постаје D=D+D. За расипно сочиво карактеристични зраци су:


Код расипних сочива лик се увек налази са стране на којој је предмет, увек је умањен и имагинаран. жижне даљине f=-500мм (негативно сочиво). Postoji "funkcija gustine verovatnoće" -{"f"}- sa -{"f"}-(5 sati) = 2 sata.