Тело масе m обешено је на опрузи. Тело је повучено из равнотежног положаја и пуштено да осцилује. Период осциловања тела је T . Колико је времена потребно да се тело, након пуштања, врати у равнотежни положај?
3/2 T 1/2 T T 1/4 T
A B C D
Тело се налази у стању стабилне равнотеже када се налази у таквим околностима да када се макар мало изведе из равнотежног положаја, показује спонтану тенденцију да се врати у првобитни равнотежни положај. Тело у односу на које одређујемо кретање (промену положаја) других тела назива се референтно тело. Ако тело ипак остаје на кружници, мора бити да се оно током времена -{"t"}- за толико одмакне од кружнице за колико уједно и падне на кружницу. Узајамна је зато што једнаком силом којом тело масе -{"M"}- привлачи масу -{"m"}-, привлачи и тело масе -{"m"}- масу -{"M"}-. Ако са h означимо висину коју је тело достигло у неком тренутку "t": h = vt – ½gt

Максималну висину коју тело достигне, можемо израчунати из обрасца: 

h= ½gt

где је t време за које тело достигне максималну висину. Организам тада реагује компезационим покретима који враћају тело у нормалан равнотежни положај. У основи те хипотезе је идеја да тело веће масе „купи“ на себе тела мање масе и тако расте. Орбитални период

Орбитални период или период револуције је време потребно да планета или друго небеско тело направи једну пуну орбиту око матичног тела. Систем од N тела која сва међусобно интерагују једино привлачним гравитационим силама једна на другу, ће еволуирати временом по Другом Њутновом закону:
где је formula_3, formula_4 положај тела "-{i}-" у тренутку "-{t}-", маса -{"m"}- је маса тела -{"j"}-, а -{F}- је гравитациона сила којом на тело -{"i"}- делује тело -{"ј"}-. Да би се израчунала брзина у неком тренутку убрзаног кретања, мора се знати колико је времена прошло откад се тело почело кретати (-{"t"}-) и колика му је брзина била пре почетка убрзања (-{"v"}-). За рачунање осталих вредности "t","t"...,"t" потребно је "Θ(n-m)" времена, то је последица тога да се "t" рачуна из "t" за константно време, на следећи начин:
На пример, нека је "m=5" и "t" = 31415, ако желимо да уклонимо највишу цифру "T[s+1]" = 3 и додамо нову најнижу цифру на пример 2 тако да је "T[s+5+1]" = 2, онда рачунамо следеће:
Уклањањем "10T[s+1]" највише цифре из "t" и множењем са 10, шифтовали смо број за једну позицију улево, и додали смо на "T[s+m+1]" одговарајућу најнижу цифру. Његово тело је однесено у Милано где је било обешено. Потенцијална енергија тела масе m које се налази на гравитационом пољу тела масе M и удаљености r од његовог центра, дата је изразом:

До овог израза лако се долази ако израчунамо рад који је потребан да бисмо преместили тело масе m у гравитационом пољу(тела масе M). Кинетичка енергија коју је потребно уложити да бисмо тело преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 одговараће промени потенцијалне енергије тела:

formula_9

На темељу овог израза можемо израчунати брзину која је потребна да бисмо тело масе m преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 у гравитационом пољу тела масе M. Преместимо ли тело у бесконачност, десни члан у овој горе једначини једнак је нули и тада за другу космичку брзину добијемо:

Што је она формула одозго. Карнот је закључио да ако се тело радне супстанце, као што је тело паре, врати у првобитно стање на крају комплетног циклуса мотора, да „до премене неће доћи у стању радног тела”. Увећање гравитационе потенцијалне енергије тела је једнако количини енергије потребној да се тело подигне или, што је потпуно исто, количина енергије која би било ослобођена уколико би тело било пуштено да слободно падне на првобитни ниво. За тело кажемо да је у равнотежи ако оно не мења свој положај у односу на референтно тело, тј. Наиме, да бисмо тело преместили у већу удаљеност потребно је уложити рад, дакле, потенцијална енергија тела се повећава. да електрицитет може прелезити са тела на тело, у почетку развоја науке о електрицитету сматрало се да је електрицитет нека врста флуида која прелази са тела на тело. Овај закон гласи:
Интензитет силе која покреће тело једнак је производу масе тела и убрзања које тело добија деловањем те силе, тј. Осакаћено тело је пренето у Печку, где је обешено као опомена Србима. Кретање

Кретање (у физици) је промена положаја неког тела у односу на неко друго тело. Физичко клатно

Физичко клатно је систем који образује чврсто тело које може да осцилује под утицајем Земљине теже око хоризонталне осе која не пролази кроз центар масе тог тела. Њен интензитет бројно је једнак углу (Θ) (израженом у радијанима) који тело у току своје ротације опише у јединици времена (t). Извор звука је тело чија површина, или оно, у целини осцилује. Тело се налази у стању стабилне равнотеже када се налази у таквим околностима да када се макар мало изведе из равнотежног положаја, показује спонтану тенденцију да се врати у првобитни равнотежни положај. Тело у односу на које одређујемо кретање (промену положаја) других тела назива се референтно тело. Ако тело ипак остаје на кружници, мора бити да се оно током времена -{"t"}- за толико одмакне од кружнице за колико уједно и падне на кружницу. Узајамна је зато што једнаком силом којом тело масе -{"M"}- привлачи масу -{"m"}-, привлачи и тело масе -{"m"}- масу -{"M"}-. За рачунање осталих вредности "t","t"...,"t" потребно је "Θ(n-m)" времена, то је последица тога да се "t" рачуна из "t" за константно време, на следећи начин:
На пример, нека је "m=5" и "t" = 31415, ако желимо да уклонимо највишу цифру "T[s+1]" = 3 и додамо нову најнижу цифру на пример 2 тако да је "T[s+5+1]" = 2, онда рачунамо следеће:
Уклањањем "10T[s+1]" највише цифре из "t" и множењем са 10, шифтовали смо број за једну позицију улево, и додали смо на "T[s+m+1]" одговарајућу најнижу цифру. Ако са h означимо висину коју је тело достигло у неком тренутку "t": h = vt – ½gt

Максималну висину коју тело достигне, можемо израчунати из обрасца: 

h= ½gt

где је t време за које тело достигне максималну висину. Организам тада реагује компезационим покретима који враћају тело у нормалан равнотежни положај. У основи те хипотезе је идеја да тело веће масе „купи“ на себе тела мање масе и тако расте. Орбитални период

Орбитални период или период револуције је време потребно да планета или друго небеско тело направи једну пуну орбиту око матичног тела. Систем од N тела која сва међусобно интерагују једино привлачним гравитационим силама једна на другу, ће еволуирати временом по Другом Њутновом закону:
где је formula_3, formula_4 положај тела "-{i}-" у тренутку "-{t}-", маса -{"m"}- је маса тела -{"j"}-, а -{F}- је гравитациона сила којом на тело -{"i"}- делује тело -{"ј"}-. Да би се израчунала брзина у неком тренутку убрзаног кретања, мора се знати колико је времена прошло откад се тело почело кретати (-{"t"}-) и колика му је брзина била пре почетка убрзања (-{"v"}-). Његово тело је однесено у Милано где је било обешено. Потенцијална енергија тела масе m које се налази на гравитационом пољу тела масе M и удаљености r од његовог центра, дата је изразом:

До овог израза лако се долази ако израчунамо рад који је потребан да бисмо преместили тело масе m у гравитационом пољу(тела масе M). Кинетичка енергија коју је потребно уложити да бисмо тело преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 одговараће промени потенцијалне енергије тела:

formula_9

На темељу овог израза можемо израчунати брзину која је потребна да бисмо тело масе m преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 у гравитационом пољу тела масе M. Преместимо ли тело у бесконачност, десни члан у овој горе једначини једнак је нули и тада за другу космичку брзину добијемо:

Што је она формула одозго. Карнот је закључио да ако се тело радне супстанце, као што је тело паре, врати у првобитно стање на крају комплетног циклуса мотора, да „до премене неће доћи у стању радног тела”. Увећање гравитационе потенцијалне енергије тела је једнако количини енергије потребној да се тело подигне или, што је потпуно исто, количина енергије која би било ослобођена уколико би тело било пуштено да слободно падне на првобитни ниво. За тело кажемо да је у равнотежи ако оно не мења свој положај у односу на референтно тело, тј. Наиме, да бисмо тело преместили у већу удаљеност потребно је уложити рад, дакле, потенцијална енергија тела се повећава. да електрицитет може прелезити са тела на тело, у почетку развоја науке о електрицитету сматрало се да је електрицитет нека врста флуида која прелази са тела на тело. Овај закон гласи:
Интензитет силе која покреће тело једнак је производу масе тела и убрзања које тело добија деловањем те силе, тј. Осакаћено тело је пренето у Печку, где је обешено као опомена Србима. Кретање

Кретање (у физици) је промена положаја неког тела у односу на неко друго тело. Физичко клатно

Физичко клатно је систем који образује чврсто тело које може да осцилује под утицајем Земљине теже око хоризонталне осе која не пролази кроз центар масе тог тела. Њен интензитет бројно је једнак углу (Θ) (израженом у радијанима) који тело у току своје ротације опише у јединици времена (t). Извор звука је тело чија површина, или оно, у целини осцилује. Тело се налази у стању стабилне равнотеже када се налази у таквим околностима да када се макар мало изведе из равнотежног положаја, показује спонтану тенденцију да се врати у првобитни равнотежни положај. Тело у односу на које одређујемо кретање (промену положаја) других тела назива се референтно тело. Ако тело ипак остаје на кружници, мора бити да се оно током времена -{"t"}- за толико одмакне од кружнице за колико уједно и падне на кружницу. Узајамна је зато што једнаком силом којом тело масе -{"M"}- привлачи масу -{"m"}-, привлачи и тело масе -{"m"}- масу -{"M"}-. Ако са h означимо висину коју је тело достигло у неком тренутку "t": h = vt – ½gt

Максималну висину коју тело достигне, можемо израчунати из обрасца: 

h= ½gt

где је t време за које тело достигне максималну висину. Организам тада реагује компезационим покретима који враћају тело у нормалан равнотежни положај. У основи те хипотезе је идеја да тело веће масе „купи“ на себе тела мање масе и тако расте. Орбитални период

Орбитални период или период револуције је време потребно да планета или друго небеско тело направи једну пуну орбиту око матичног тела. Систем од N тела која сва међусобно интерагују једино привлачним гравитационим силама једна на другу, ће еволуирати временом по Другом Њутновом закону:
где је formula_3, formula_4 положај тела "-{i}-" у тренутку "-{t}-", маса -{"m"}- је маса тела -{"j"}-, а -{F}- је гравитациона сила којом на тело -{"i"}- делује тело -{"ј"}-. Да би се израчунала брзина у неком тренутку убрзаног кретања, мора се знати колико је времена прошло откад се тело почело кретати (-{"t"}-) и колика му је брзина била пре почетка убрзања (-{"v"}-). Његово тело је однесено у Милано где је било обешено. Потенцијална енергија тела масе m које се налази на гравитационом пољу тела масе M и удаљености r од његовог центра, дата је изразом:

До овог израза лако се долази ако израчунамо рад који је потребан да бисмо преместили тело масе m у гравитационом пољу(тела масе M). Кинетичка енергија коју је потребно уложити да бисмо тело преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 одговараће промени потенцијалне енергије тела:

formula_9

На темељу овог израза можемо израчунати брзину која је потребна да бисмо тело масе m преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 у гравитационом пољу тела масе M. Преместимо ли тело у бесконачност, десни члан у овој горе једначини једнак је нули и тада за другу космичку брзину добијемо:

Што је она формула одозго. Карнот је закључио да ако се тело радне супстанце, као што је тело паре, врати у првобитно стање на крају комплетног циклуса мотора, да „до премене неће доћи у стању радног тела”. Увећање гравитационе потенцијалне енергије тела је једнако количини енергије потребној да се тело подигне или, што је потпуно исто, количина енергије која би било ослобођена уколико би тело било пуштено да слободно падне на првобитни ниво. За тело кажемо да је у равнотежи ако оно не мења свој положај у односу на референтно тело, тј. Наиме, да бисмо тело преместили у већу удаљеност потребно је уложити рад, дакле, потенцијална енергија тела се повећава. да електрицитет може прелезити са тела на тело, у почетку развоја науке о електрицитету сматрало се да је електрицитет нека врста флуида која прелази са тела на тело. Овај закон гласи:
Интензитет силе која покреће тело једнак је производу масе тела и убрзања које тело добија деловањем те силе, тј. Осакаћено тело је пренето у Печку, где је обешено као опомена Србима. Кретање

Кретање (у физици) је промена положаја неког тела у односу на неко друго тело. Физичко клатно

Физичко клатно је систем који образује чврсто тело које може да осцилује под утицајем Земљине теже око хоризонталне осе која не пролази кроз центар масе тог тела. Њен интензитет бројно је једнак углу (Θ) (израженом у радијанима) који тело у току своје ротације опише у јединици времена (t). Извор звука је тело чија површина, или оно, у целини осцилује. Негативан рад истог износа је потребан да се тело врати у стање мировања. Тело се налази у стању стабилне равнотеже када се налази у таквим околностима да када се макар мало изведе из равнотежног положаја, показује спонтану тенденцију да се врати у првобитни равнотежни положај. Тело у односу на које одређујемо кретање (промену положаја) других тела назива се референтно тело. Ако тело ипак остаје на кружници, мора бити да се оно током времена -{"t"}- за толико одмакне од кружнице за колико уједно и падне на кружницу. Узајамна је зато што једнаком силом којом тело масе -{"M"}- привлачи масу -{"m"}-, привлачи и тело масе -{"m"}- масу -{"M"}-. Ако са h означимо висину коју је тело достигло у неком тренутку "t": h = vt – ½gt

Максималну висину коју тело достигне, можемо израчунати из обрасца: 

h= ½gt

где је t време за које тело достигне максималну висину. Организам тада реагује компезационим покретима који враћају тело у нормалан равнотежни положај. У основи те хипотезе је идеја да тело веће масе „купи“ на себе тела мање масе и тако расте. Орбитални период

Орбитални период или период револуције је време потребно да планета или друго небеско тело направи једну пуну орбиту око матичног тела. Систем од N тела која сва међусобно интерагују једино привлачним гравитационим силама једна на другу, ће еволуирати временом по Другом Њутновом закону:
где је formula_3, formula_4 положај тела "-{i}-" у тренутку "-{t}-", маса -{"m"}- је маса тела -{"j"}-, а -{F}- је гравитациона сила којом на тело -{"i"}- делује тело -{"ј"}-. Да би се израчунала брзина у неком тренутку убрзаног кретања, мора се знати колико је времена прошло откад се тело почело кретати (-{"t"}-) и колика му је брзина била пре почетка убрзања (-{"v"}-). За рачунање осталих вредности "t","t"...,"t" потребно је "Θ(n-m)" времена, то је последица тога да се "t" рачуна из "t" за константно време, на следећи начин:
На пример, нека је "m=5" и "t" = 31415, ако желимо да уклонимо највишу цифру "T[s+1]" = 3 и додамо нову најнижу цифру на пример 2 тако да је "T[s+5+1]" = 2, онда рачунамо следеће:
Уклањањем "10T[s+1]" највише цифре из "t" и множењем са 10, шифтовали смо број за једну позицију улево, и додали смо на "T[s+m+1]" одговарајућу најнижу цифру. Његово тело је однесено у Милано где је било обешено. Потенцијална енергија тела масе m које се налази на гравитационом пољу тела масе M и удаљености r од његовог центра, дата је изразом:

До овог израза лако се долази ако израчунамо рад који је потребан да бисмо преместили тело масе m у гравитационом пољу(тела масе M). Кинетичка енергија коју је потребно уложити да бисмо тело преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 одговараће промени потенцијалне енергије тела:

formula_9

На темељу овог израза можемо израчунати брзину која је потребна да бисмо тело масе m преместили из удаљености formula_7 у удаљеност formula_8 у гравитационом пољу тела масе M. Преместимо ли тело у бесконачност, десни члан у овој горе једначини једнак је нули и тада за другу космичку брзину добијемо:

Што је она формула одозго. Карнот је закључио да ако се тело радне супстанце, као што је тело паре, врати у првобитно стање на крају комплетног циклуса мотора, да „до премене неће доћи у стању радног тела”. Увећање гравитационе потенцијалне енергије тела је једнако количини енергије потребној да се тело подигне или, што је потпуно исто, количина енергије која би било ослобођена уколико би тело било пуштено да слободно падне на првобитни ниво. За тело кажемо да је у равнотежи ако оно не мења свој положај у односу на референтно тело, тј. Наиме, да бисмо тело преместили у већу удаљеност потребно је уложити рад, дакле, потенцијална енергија тела се повећава. да електрицитет може прелезити са тела на тело, у почетку развоја науке о електрицитету сматрало се да је електрицитет нека врста флуида која прелази са тела на тело. Овај закон гласи:
Интензитет силе која покреће тело једнак је производу масе тела и убрзања које тело добија деловањем те силе, тј. Осакаћено тело је пренето у Печку, где је обешено као опомена Србима. Кретање

Кретање (у физици) је промена положаја неког тела у односу на неко друго тело. Физичко клатно

Физичко клатно је систем који образује чврсто тело које може да осцилује под утицајем Земљине теже око хоризонталне осе која не пролази кроз центар масе тог тела. Њен интензитет бројно је једнак углу (Θ) (израженом у радијанима) који тело у току своје ротације опише у јединици времена (t). Извор звука је тело чија површина, или оно, у целини осцилује.