Која од наведених тврдњи вреди за атом при прелазу из једног побуђеног стања у основно стање?
Емитује светлост свих таласних дужина. Апсорбује светлост одређене таласне дужине. Емитује светлост одређене таласне дужине. Апсорбује светлост свих таласних дужина.
A B C D
При прелазу из вишег стања у ниже, атом емитује фотон. Фотони настају у многим природним процесима, на пример, при убрзаном кретању наелектрисања, при прелазу атома или језгра из побуђеног у основно стање мање енергије, или при анихилацији пара електрон-позитрон. До емисије гама зрака долази када језгро прелази из побуђеног стања у основно стање или у неко побуђено стање ниже енергије него почетно. Побуђивање система (атома или молекула) из нискоенергетског побуђеног стања до високоенергетског побуђеног стања уз апсорпцију фотона се назива "побуђено апсорпционо стање" (-{ESA}-). Светлост

Светлост је део спектра електромагнетног зрачења из опсега таласних дужина видљивих голим оком. Апсорпција побуђеног стања је могућа само када је електрон већ побуђен из основног стања у ниже побуђено стање. Атом емитује светлост када је неки од његових електрона подстакнут додатном енергијом споља. И најзад чињеница је да је у оптици дефинисана светлост различитих таласних дужина и извршена спектрална анализа; црвена наранџаста, жута, зелена, плава и љубичаста - светлост различитих таласних дужина. И најзад чињеница је да је у оптици дефинисана светлост различитих таласних дужина и извршена спектрална анализа; црвена наранџаста, жута, зелена, плава и љубичаста- светлост различитих таласних дужина. Супротна од монохроматске светлости је бела светлост (бели спектар), која се састоји од ширег спектра фреквенција/таласних дужина - боја. Шире гледано, физичари посматрају видљиву светлост као електромагнетско зрачење свих таласних дужина, без обзира да ли је видљиво или не. Према Боровом постулату, побуђени атом живе после око 10s пређе у основно стање. Скуп свих таласних дужина светлости које апсорбује неки пигмент чине његов апсорпциони спектар, а скуп свих таласних дужина које учествују у фотосинтези представља апсорпциони спектар фотосинтезе. Светлост, или видљива светлост, је веома узак спектар електромагнетског зрачења таласни дужина која је видљиво људском оку, односно које таласних дужина од 380-750 nm, што одговара фреквентном опсегу од 790 до 400 THz. Након побуђивања, атом се може вратити у основно стање или у ниже побуђено стање, емисијом фотона одређене енергије. Фототерапија се спроводи у за то посебно конструисаним кабинама са инсталираним изворима које емитују ултраљубичасту светлост одређених, таласних дужина. Угљеников атом при сједињавању најприје прелази у стање промоције (тј. "quasi-monochromatic"), која је дефинисана као светлост са највећим делом енергије у једној таласној дужини, или у врло уском распону таласних дужина. "Mid-wavelengths sensitive"), док су С-чепићи осетљиви само на светлост кратких таласних дужина (енг. Гама-радиоактивност је прелаз између стања више побуђености атомског језгра у стање ниже побуђености или у основно стање, а електромагнетско зрачење високе фреквенције које се притом емитује назива се гама-зрачење. На прелазу између два стања, приказаним изнад, сва три прекидача мењају стање. Апсорпција побуђеног стања обично је нежељени ефекат. Прва је ЛЕД диода која емитује светлост. Осетљивост при крајевима распона таласних дужина светлости је много мања у оба случаја. Различити чепићи осетљиви су на светлост њима препознатљивих таласних дужина, што представља основу за стварање утиска о боји посматраног предтнета. Свака врста хлорофила апсорбује светлост тачно одређене таласне дужине у зависности од свог апсорпционог спектра. При прелазу из вишег стања у ниже, атом емитује фотон. Из 4-{s}- стања јон аргона прелази у основно стање емитовањем фотона таласне дужине од 74 -{nm}-, што је у ултраљубичастом делу спектра. Фотони настају у многим природним процесима, на пример, при убрзаном кретању наелектрисања, при прелазу атома или језгра из побуђеног у основно стање мање енергије, или при анихилацији пара електрон-позитрон. До емисије гама зрака долази када језгро прелази из побуђеног стања у основно стање или у неко побуђено стање ниже енергије него почетно. Након побуђивања, атом се може вратити у основно стање или у ниже побуђено стање, емисијом фотона одређене енергије. Хлорофил има способност флуоресценције, што значи да светлост коју апсорбује може поново да отпусти, али као светлост веће таласне дужине, далекоцрвене. Али, доказано је да плавкаста боја вена долази од поткожног масног ткива, које апсорбује само плаву светлост велике таласне дужине. Побуђивање система (атома или молекула) из нискоенергетског побуђеног стања до високоенергетског побуђеног стања уз апсорпцију фотона се назива "побуђено апсорпционо стање" (-{ESA}-). Апсорпција побуђеног стања је могућа само када је електрон већ побуђен из основног стања у ниже побуђено стање. за вишебојну светлост, виша од учесталости најдуже, и нижа од учесталости најкраће таласне дужине у распону. Строго говорећи, једнобојна светлост се састоји од само једне таласне дужине. Рубински ласер даје црвену светлост таласне дужине 694.3 -{nm}-. Према Боровом постулату, побуђени атом живе после око 10s пређе у основно стање. Коришћењем изведених формула за енергијске нивое водониковог атома могуће је израчунати таласне дужине фотона које овај атом емитује. До Рејлијевог расејања долази када се светлост расејава на молекулима чији је пречник мањи од таласне дужине светлости која се расејава. Небо је плаво зато што се кратке таласне дужине (плава светлост) највише шире. -{Er:YAG}- ласери емитују светлост таласне дужине 2940 nm што припада блиској инфрацрвеној области. На тилакоидним мембранама пигменти се удружују са протеинима градећи нарочите макромолекулске комплексе пигмент/протеин који се означавају као:

У фотосистему I главни пигмент је молекул хророфила а који апсорбује светлост максималне таласне дужине 700nm (озаначава се као P), док је у фотосистему II хлорофил а који упија светлост таласне дужине 680 (означава се као P). Угљеников атом при сједињавању најприје прелази у стање промоције (тј. Овом мишу није потребна спољашња светлост, пошто поседује ласер, светлост одређене таласне дужине, те није потребна посебна подлога, ради чак и на стаклу, потребно је да је стакло само мало упрљано. Када светлост одређене таласне дужине (250 – 500 nm) побуди молекуле донора, његови електрони прелазе са основног ("S") на више вибрационе нивое ("S", "S", "S", итд). При фотолизи светлост коју апсорбује хлорофил се претвара у хемијску енергију која се затим користи за разлагање воде на кисеоник и водоник. Хроматизам у оку је такође пригушен неравномерним распоредом Л- М- и С-чепића, чије је заједничко дејство неопходно да се светлост одређене таласне дужине претвори у боју. Црна површина је она која у потпуности апсорбује белу светлост. При прелазу из вишег стања у ниже, атом емитује фотон. Из 4-{s}- стања јон аргона прелази у основно стање емитовањем фотона таласне дужине од 74 -{nm}-, што је у ултраљубичастом делу спектра. Фотони настају у многим природним процесима, на пример, при убрзаном кретању наелектрисања, при прелазу атома или језгра из побуђеног у основно стање мање енергије, или при анихилацији пара електрон-позитрон. Свака врста хлорофила апсорбује светлост тачно одређене таласне дужине у зависности од свог апсорпционог спектра. До емисије гама зрака долази када језгро прелази из побуђеног стања у основно стање или у неко побуђено стање ниже енергије него почетно. Коришћењем изведених формула за енергијске нивое водониковог атома могуће је израчунати таласне дужине фотона које овај атом емитује. Након побуђивања, атом се може вратити у основно стање или у ниже побуђено стање, емисијом фотона одређене енергије. Побуђивање система (атома или молекула) из нискоенергетског побуђеног стања до високоенергетског побуђеног стања уз апсорпцију фотона се назива "побуђено апсорпционо стање" (-{ESA}-). Апсорпција побуђеног стања је могућа само када је електрон већ побуђен из основног стања у ниже побуђено стање. за вишебојну светлост, виша од учесталости најдуже, и нижа од учесталости најкраће таласне дужине у распону. Строго говорећи, једнобојна светлост се састоји од само једне таласне дужине. Рубински ласер даје црвену светлост таласне дужине 694.3 -{nm}-. Атом емитује светлост када је неки од његових електрона подстакнут додатном енергијом споља. Зрачење се емитује са различитих висина Сунчеве атмосфере, у зависности од таласне дужине тог зрачења. При томе емитује квант енергије: formula_5Å

Ово очекивање потврдили су Франк и Херц који су спектрографом детектовали зрачење из цеви таласне дужине 2537Å. Према Боровом постулату, побуђени атом живе после око 10s пређе у основно стање. Приликом распада језгро радионуклида емитује честице и/или електромагнетне зраке кратке таласне дужине. До Рејлијевог расејања долази када се светлост расејава на молекулима чији је пречник мањи од таласне дужине светлости која се расејава. Небо је плаво зато што се кратке таласне дужине (плава светлост) највише шире. -{Er:YAG}- ласери емитују светлост таласне дужине 2940 nm што припада блиској инфрацрвеној области. Угљеников атом при сједињавању најприје прелази у стање промоције (тј. Овом мишу није потребна спољашња светлост, пошто поседује ласер, светлост одређене таласне дужине, те није потребна посебна подлога, ради чак и на стаклу, потребно је да је стакло само мало упрљано. Када светлост одређене таласне дужине (250 – 500 nm) побуди молекуле донора, његови електрони прелазе са основног ("S") на више вибрационе нивое ("S", "S", "S", итд). Хроматизам у оку је такође пригушен неравномерним распоредом Л- М- и С-чепића, чије је заједничко дејство неопходно да се светлост одређене таласне дужине претвори у боју. Често се наводи да је овај распон од око 0.00037мм до око 0.00073мм таласне дужине, где људско око најкраће таласне дужине види као љубичасту, а најдуже као црвену светлост. При прелазу из вишег стања у ниже, атом емитује фотон. Фотони настају у многим природним процесима, на пример, при убрзаном кретању наелектрисања, при прелазу атома или језгра из побуђеног у основно стање мање енергије, или при анихилацији пара електрон-позитрон. Скуп свих таласних дужина светлости које апсорбује неки пигмент чине његов апсорпциони спектар, а скуп свих таласних дужина које учествују у фотосинтези представља апсорпциони спектар фотосинтезе. До емисије гама зрака долази када језгро прелази из побуђеног стања у основно стање или у неко побуђено стање ниже енергије него почетно. Побуђивање система (атома или молекула) из нискоенергетског побуђеног стања до високоенергетског побуђеног стања уз апсорпцију фотона се назива "побуђено апсорпционо стање" (-{ESA}-). Светлост

Светлост је део спектра електромагнетног зрачења из опсега таласних дужина видљивих голим оком. Апсорпција побуђеног стања је могућа само када је електрон већ побуђен из основног стања у ниже побуђено стање. И најзад чињеница је да је у оптици дефинисана светлост различитих таласних дужина и извршена спектрална анализа; црвена наранџаста, жута, зелена, плава и љубичаста - светлост различитих таласних дужина. И најзад чињеница је да је у оптици дефинисана светлост различитих таласних дужина и извршена спектрална анализа; црвена наранџаста, жута, зелена, плава и љубичаста- светлост различитих таласних дужина. Супротна од монохроматске светлости је бела светлост (бели спектар), која се састоји од ширег спектра фреквенција/таласних дужина - боја. Шире гледано, физичари посматрају видљиву светлост као електромагнетско зрачење свих таласних дужина, без обзира да ли је видљиво или не. Према Боровом постулату, побуђени атом живе после око 10s пређе у основно стање. Светлост, или видљива светлост, је веома узак спектар електромагнетског зрачења таласни дужина која је видљиво људском оку, односно које таласних дужина од 380-750 nm, што одговара фреквентном опсегу од 790 до 400 THz. Након побуђивања, атом се може вратити у основно стање или у ниже побуђено стање, емисијом фотона одређене енергије. Фототерапија се спроводи у за то посебно конструисаним кабинама са инсталираним изворима које емитују ултраљубичасту светлост одређених, таласних дужина. Угљеников атом при сједињавању најприје прелази у стање промоције (тј. При фотолизи светлост коју апсорбује хлорофил се претвара у хемијску енергију која се затим користи за разлагање воде на кисеоник и водоник. "quasi-monochromatic"), која је дефинисана као светлост са највећим делом енергије у једној таласној дужини, или у врло уском распону таласних дужина. Црна површина је она која у потпуности апсорбује белу светлост. "Mid-wavelengths sensitive"), док су С-чепићи осетљиви само на светлост кратких таласних дужина (енг. На прелазу између два стања, приказаним изнад, сва три прекидача мењају стање. Апсорпција побуђеног стања обично је нежељени ефекат. Осетљивост при крајевима распона таласних дужина светлости је много мања у оба случаја. Различити чепићи осетљиви су на светлост њима препознатљивих таласних дужина, што представља основу за стварање утиска о боји посматраног предтнета. Различити чуњићи су осетљиви на светлост њима препознатљивих таласних дужина, што представља основу за стварање утиска о боји посматраног предмета.