Атомите на даден химичен елемент могат да се различават помежду си по броя на: 
електронните слоеве електроните неутроните протоните
A B C D
По групи, с нарастване на броя протони в атомните ядра се увеличава и броя на електронните слоеве. Броят на неутроните в атомите на даден елемент, обаче, може да се различава. Окислителните свойства на даден химичен елемент се определят от броя на неговите валентни електрони или мястото му в периодичната система. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. NH + HCl → NHCl

C + O → CO

Това са реакции, при които атомите на един химичен елемент от едно просто вещество изместват атомите на друг химичен елемент от едно сложно вещество и се получава ново просто вещество на друг химичен елемент и ново сложно вещество. Изотопите са разновидности на атомите на даден химичен елемент с различен брой на неутроните в неговото ядро и съответно с различни масови числа. При промяна в броя на протоните се създава атом на друг химичен елемент. Броят на електронните табели, показващи маршрута, също могат да се различават според изискванията на клиентите. Тази концепция става известна като валентност: атомите на всеки химичен елемент проявяват склонност да се свързват в точно определени пропорции. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си чрез химична връзка в молекули. Атомите на един и същ химичен елемент имат винаги еднакъв брой протони, наречен атомен номер. От гледна точка на теорията на за строежа на атомите валентността е свойство на атом на даден химичен елемент да участва с определен брой валентни електрони в образуването на химични връзки. Броят на протоните в ядрото на даден химичен елемент се нарича атомен номер или атомно число, Z и е равен на броя на електроните в електронната обвивка. Изомерните молекули имат еднакъв количествен състав (конституция), но различен ред на свързване на атомите

Поредността на свързване на атомите е еднаква, но в триизмерното пространство молекулите се различават помежду си. броя протони в него) с мястото на съответния химичен елемент в периодичната система. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си в молекули чрез химични връзки, също основаващи се на електромагнитните сили. Съпоставимостта им с количеството от даден химичен елемент, изразено в молове, позволява адитивно да се пресмята моларната маса на молекулите. Ричардс е първият, показал чрез химичен анализ, че даден елемент може да има различно атомно тегло. Химичен елемент

Химичен елемент се нарича всяка група от атоми, които имат еднакъв брой протони в ядрата си. Всички изотопи на един химичен елемент имат еднакво атомно число (еднакъв заряд на ядрото), но се отличават по броя на неутроните. Ред на относителната активност

Атомите на химичните елементи се различават по своята редукционна активност, по способността си да отдават валентните си електрони. Генерирането на линеен спектър от атомите на даден елемент показва, че той може да излъчва само определено количество енергия. При изследване се вижда, че наслагваните трептения могат да се различават помежду си по амплитуда, честота и фаза, при което възникват различни явления. Всеки химичен елемент има уникален атомен номер (Z), представляващ броя на протоните в ядрото му. Броят на протоните в ядрото на даден химичен елемент се нарича атомен номер или атомно число, Z и е равен на броя на електроните в електронната обвивка. Броят на неутроните в атомите на даден елемент, обаче, може да се различава. Между енергийните зони има интервали, които не могат да се заемат от електроните на даден елемент и се наричат забранени зони. Окислителните свойства на даден химичен елемент се определят от броя на неговите валентни електрони или мястото му в периодичната система. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. NH + HCl → NHCl

C + O → CO

Това са реакции, при които атомите на един химичен елемент от едно просто вещество изместват атомите на друг химичен елемент от едно сложно вещество и се получава ново просто вещество на друг химичен елемент и ново сложно вещество. Изотопите са разновидности на атомите на даден химичен елемент с различен брой на неутроните в неговото ядро и съответно с различни масови числа. При промяна в броя на протоните се създава атом на друг химичен елемент. Тази концепция става известна като валентност: атомите на всеки химичен елемент проявяват склонност да се свързват в точно определени пропорции. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си чрез химична връзка в молекули. Атомите на един и същ химичен елемент имат винаги еднакъв брой протони, наречен атомен номер. От гледна точка на теорията на за строежа на атомите валентността е свойство на атом на даден химичен елемент да участва с определен брой валентни електрони в образуването на химични връзки. Изомерните молекули имат еднакъв количествен състав (конституция), но различен ред на свързване на атомите

Поредността на свързване на атомите е еднаква, но в триизмерното пространство молекулите се различават помежду си. броя протони в него) с мястото на съответния химичен елемент в периодичната система. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си в молекули чрез химични връзки, също основаващи се на електромагнитните сили. Съпоставимостта им с количеството от даден химичен елемент, изразено в молове, позволява адитивно да се пресмята моларната маса на молекулите. Магнетизмът на атомите се дължи преди всичко на електроните. Ричардс е първият, показал чрез химичен анализ, че даден елемент може да има различно атомно тегло. Химичен елемент

Химичен елемент се нарича всяка група от атоми, които имат еднакъв брой протони в ядрата си. Всички изотопи на един химичен елемент имат еднакво атомно число (еднакъв заряд на ядрото), но се отличават по броя на неутроните. Ред на относителната активност

Атомите на химичните елементи се различават по своята редукционна активност, по способността си да отдават валентните си електрони. Генерирането на линеен спектър от атомите на даден елемент показва, че той може да излъчва само определено количество енергия. При изследване се вижда, че наслагваните трептения могат да се различават помежду си по амплитуда, честота и фаза, при което възникват различни явления. Всеки химичен елемент има уникален атомен номер (Z), представляващ броя на протоните в ядрото му. Броят на неутроните в атомите на даден елемент, обаче, може да се различава. Изотопите са разновидности на атомите на даден химичен елемент с различен брой на неутроните в неговото ядро и съответно с различни масови числа. Всички изотопи на един химичен елемент имат еднакво атомно число (еднакъв заряд на ядрото), но се отличават по броя на неутроните. Окислителните свойства на даден химичен елемент се определят от броя на неговите валентни електрони или мястото му в периодичната система. Химичният елемент се определя еднозначно с броя на протоните, но броят на неутроните може да варира. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. NH + HCl → NHCl

C + O → CO

Това са реакции, при които атомите на един химичен елемент от едно просто вещество изместват атомите на друг химичен елемент от едно сложно вещество и се получава ново просто вещество на друг химичен елемент и ново сложно вещество. Различните атоми се класифицират според броя на протоните и неутроните в ядрото: броят на протоните определя химичния елемент, а броят на неутроните определя различните изотопи на съответния елемент. При промяна в броя на протоните се създава атом на друг химичен елемент. За даден елемент броят на неутроните може да варира, като различният брой определя различни изотопи на елемента. Тази концепция става известна като валентност: атомите на всеки химичен елемент проявяват склонност да се свързват в точно определени пропорции. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си чрез химична връзка в молекули. Атомите на един и същ химичен елемент имат винаги еднакъв брой протони, наречен атомен номер. От гледна точка на теорията на за строежа на атомите валентността е свойство на атом на даден химичен елемент да участва с определен брой валентни електрони в образуването на химични връзки. Броят на протоните в ядрото на даден химичен елемент се нарича атомен номер или атомно число, Z и е равен на броя на електроните в електронната обвивка. Изомерните молекули имат еднакъв количествен състав (конституция), но различен ред на свързване на атомите

Поредността на свързване на атомите е еднаква, но в триизмерното пространство молекулите се различават помежду си. броя протони в него) с мястото на съответния химичен елемент в периодичната система. Освен това, елементите могат да съществуват под формата на различни изотопи, като всеки изотоп се различава по броя на неутроните в ядрото. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си в молекули чрез химични връзки, също основаващи се на електромагнитните сили. Съпоставимостта им с количеството от даден химичен елемент, изразено в молове, позволява адитивно да се пресмята моларната маса на молекулите. Ричардс е първият, показал чрез химичен анализ, че даден елемент може да има различно атомно тегло. Химичен елемент

Химичен елемент се нарича всяка група от атоми, които имат еднакъв брой протони в ядрата си. Ред на относителната активност

Атомите на химичните елементи се различават по своята редукционна активност, по способността си да отдават валентните си електрони. Генерирането на линеен спектър от атомите на даден елемент показва, че той може да излъчва само определено количество енергия. При промяна в броя на протоните се създава атом на друг химичен елемент. Всеки химичен елемент има уникален атомен номер (Z), представляващ броя на протоните в ядрото му. Броят на протоните в ядрото на даден химичен елемент се нарича атомен номер или атомно число, Z и е равен на броя на електроните в електронната обвивка. Ако при това броят на протоните в ядрото се променя, се получава друг химичен елемент. Атомният номер е една от основните характеристики на даден химичен елемент, поредният номер на атома и представлява броят на протоните, намиращи се в атомното ядро. Броят на неутроните в атомите на даден елемент, обаче, може да се различава. Окислителните свойства на даден химичен елемент се определят от броя на неговите валентни електрони или мястото му в периодичната система. Химичният елемент се определя еднозначно с броя на протоните, но броят на неутроните може да варира. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. Изотопите на даден химичен елемент имат различни масови числа. NH + HCl → NHCl

C + O → CO

Това са реакции, при които атомите на един химичен елемент от едно просто вещество изместват атомите на друг химичен елемент от едно сложно вещество и се получава ново просто вещество на друг химичен елемент и ново сложно вещество. Изотопите са разновидности на атомите на даден химичен елемент с различен брой на неутроните в неговото ядро и съответно с различни масови числа. Различните атоми се класифицират според броя на протоните и неутроните в ядрото: броят на протоните определя химичния елемент, а броят на неутроните определя различните изотопи на съответния елемент. Тази концепция става известна като валентност: атомите на всеки химичен елемент проявяват склонност да се свързват в точно определени пропорции. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си чрез химична връзка в молекули. Броят на протоните в ядрото на атома определя химичните характеристики на атома и кой химичен елемент е това. Атомите на един и същ химичен елемент имат винаги еднакъв брой протони, наречен атомен номер. От гледна точка на теорията на за строежа на атомите валентността е свойство на атом на даден химичен елемент да участва с определен брой валентни електрони в образуването на химични връзки. Изомерните молекули имат еднакъв количествен състав (конституция), но различен ред на свързване на атомите

Поредността на свързване на атомите е еднаква, но в триизмерното пространство молекулите се различават помежду си. броя протони в него) с мястото на съответния химичен елемент в периодичната система. Атомите могат да съществуват в свободно състояние или да се свързват помежду си в молекули чрез химични връзки, също основаващи се на електромагнитните сили. Съпоставимостта им с количеството от даден химичен елемент, изразено в молове, позволява адитивно да се пресмята моларната маса на молекулите. Ричардс е първият, показал чрез химичен анализ, че даден елемент може да има различно атомно тегло. Химичен елемент

Химичен елемент се нарича всяка група от атоми, които имат еднакъв брой протони в ядрата си. Всички изотопи на един химичен елемент имат еднакво атомно число (еднакъв заряд на ядрото), но се отличават по броя на неутроните.