Кои клетъчни структури са пряко свързани със синтезата на белтъци?
зърнеста ендоплазмена мрежа и рибозоми ядро и клетъчна мембрана гладка ендоплазмена мрежа и вакуоли комплекс на Голджи и лизозоми
A B C D
Гладката ендоплазмена мрежа не е покрита с рибозоми. Зърнестата ендоплазмена мрежа се среща в големи количества в клетки, чиито функции са свързани с произвеждането на много белтъци. Зърнестата ендоплазмена мрежа от външната страна е покрита с рибозоми, които са свързани в полизома (1 молекула информационна РНК, по чиято дължина са разположени няколко на брой рибозоми, синтезиращи съответния белтък) и са здраво прикрепени към мембраната ѝ. В нея се синтезират белтъци, които се подготвят за „износ“ от клетката. Зрелите рРНК-и образуват комплекси със специални белтъци (кои?) В тях се съдържат рибозоми, РНК и белтъци. Мембранните структури са свободни и към тях няма прикрепени рибозоми. Тук към мембраните са прикрепени стотици, дори хиляди рибозомни комплекси, където се осъществява синтез на белтъци или ензими, от където идва и името ѝ – "зърнена" ендоплазмена мрежа. Това са "рибозоми", свързани с мембраните на ендоплазматичния ретикулум. Зърнестата ендоплазмена мрежа е много добре развита в клетките, чиито функции са свързани с отделянето на големи количества белтък или собствени белтъчни нужди. Някои соматични заболявания са пряко свързани със стреса. Ендоплазмената мрежа бива два вида: гладка и зърнеста. Както всички живи организми бактериите съдържат рибозоми, чрез които синтезират белтъци. Към устройството на цитоскелета влизат и други спомагателни белтъци, които или свързват филаментите едни с други, или цитоскелета с други клетъчни структури (например плазмолемата). Свободните рибозоми в цитозола могат да бъдат единични, или свързани в групи с информационна РНК, образувайки структури, наречени полирибозоми. Екологичните проблеми са пряко свързани със суровинно-енергийния проблем. Обработените там скални структури, са свързани със светилището на Орлови скали. иРНК пристъпва в ендоплазмена мрежа, където образува комплекс с рибозом. Рибозомите заедно с гранулирания ендоплазмен ретикулум и апарата на Голджи участват в синтезата на клетъчни протеини. Тя е богата на белтъци, калциеви (Са) и магнезиеви (Mg) йони, съдържа стотици ензими, тРНК, рибозоми и няколко копия митохондриална ДНК. С помощта на ензими тя разгражда ненужните белтъци до аминокиселини, които могат да се използват отново за синтезата на нови белтъци. Двигателната функция е пряко свързана със секреторната и са функционално свързани помежду си. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Клетката вече разполага с необходимите материали, за да осъществи презаписаната информация в синтезата на белтъци. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. Сланината е доброкачествена със зърнеста структура. Общите за всички видове са: ядро, вътреплазмена мрежа, митохондрии и т. н. Клетъчна мембрана, цитоплазма и рибозоми има и при прокариотите. Най-вероятно тя е прокариот, притежава клетъчна мембрана и рибозоми, но няма ни ядро, ни други органели с мембрана, като митохондрии и хлоропласти. Зрелите рРНК-и образуват комплекси със специални белтъци (кои?) Външно от липидната клетъчна мембрана почти всички прокариоти имат клетъчна стена. То е оградено от клетъчна мембрана. Рефрактерният период се реализира на ниво клетъчна мембрана. Някои соматични заболявания са пряко свързани със стреса. Еукариотите имат обособено ядро (ядро с ядрена мембрана). Клетъчна мембрана притежават както еукариотните, така и прокариотните клетки. Към устройството на цитоскелета влизат и други спомагателни белтъци, които или свързват филаментите едни с други, или цитоскелета с други клетъчни структури (например плазмолемата). Микобактериите имат клетъчна мембрана от липиден двоен слой. Клетъчна мембрана

Клетъчната мембрана (наричана още „плазмена мембрана“, „цитоплазмена мембрана“, „плазматична мембрана“или „плазмалема“) е биологична мембрана, която отделя вътрешността на клетката от външната обкръжаваща среда . Екологичните проблеми са пряко свързани със суровинно-енергийния проблем. Клетъчната мембрана е изградена от липиди, белтъци и въглехидрати. Гликокаликса взема участие в много клетъчни функции – клетъчно разпознаване, клетъчна адхезия, клетъчно взаимодействие, клетъчно активиране, клетъчна аглутинация. Обработените там скални структури, са свързани със светилището на Орлови скали. Под клетъчната стена, бактериите имат клетъчна мембрана, цитоплазма и наследствено вещество. Тя зависи от веществата (въглеводороди и белтъци) в клетъчната мембрана. Рибозомите заедно с гранулирания ендоплазмен ретикулум и апарата на Голджи участват в синтезата на клетъчни протеини. С помощта на ензими тя разгражда ненужните белтъци до аминокиселини, които могат да се използват отново за синтезата на нови белтъци. Мембранното изчисление е задача да се моделира конкретно клетъчна мембрана. Двигателната функция е пряко свързана със секреторната и са функционално свързани помежду си. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Обикновено се намират по клетъчната мембрана и са изградени от белтъци в третична и четвъртична структура. Клетката на амебата е изграденa от: мембрана, цитоплазма и ядро. Зърнестата ендоплазмена мрежа се среща в големи количества в клетки, чиито функции са свързани с произвеждането на много белтъци. Зрелите рРНК-и образуват комплекси със специални белтъци (кои?) Тук към мембраните са прикрепени стотици, дори хиляди рибозомни комплекси, където се осъществява синтез на белтъци или ензими, от където идва и името ѝ – "зърнена" ендоплазмена мрежа. Зърнестата ендоплазмена мрежа е много добре развита в клетките, чиито функции са свързани с отделянето на големи количества белтък или собствени белтъчни нужди. Някои соматични заболявания са пряко свързани със стреса. Гладката ендоплазмена мрежа не е покрита с рибозоми. Към устройството на цитоскелета влизат и други спомагателни белтъци, които или свързват филаментите едни с други, или цитоскелета с други клетъчни структури (например плазмолемата). Екологичните проблеми са пряко свързани със суровинно-енергийния проблем. Модифицирането на белтъци посредством убиквитин може да промени тяхното местоположение в клетката, като например да ги насочи от повърхността към вътрешността или да ги придвижи към определени клетъчни органели (вакуоли и лизозоми). Обработените там скални структури, са свързани със светилището на Орлови скали. Това са най-често храносмилателни вакуоли, обслужващи процеси като фагоцитоза или свивателни вакуоли, свързани с отделянето на излишната за клетката вода. иРНК пристъпва в ендоплазмена мрежа, където образува комплекс с рибозом. Зърнестата ендоплазмена мрежа от външната страна е покрита с рибозоми, които са свързани в полизома (1 молекула информационна РНК, по чиято дължина са разположени няколко на брой рибозоми, синтезиращи съответния белтък) и са здраво прикрепени към мембраната ѝ. В нея се синтезират белтъци, които се подготвят за „износ“ от клетката. Рибозомите заедно с гранулирания ендоплазмен ретикулум и апарата на Голджи участват в синтезата на клетъчни протеини. С помощта на ензими тя разгражда ненужните белтъци до аминокиселини, които могат да се използват отново за синтезата на нови белтъци. Двигателната функция е пряко свързана със секреторната и са функционално свързани помежду си. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Клетката вече разполага с необходимите материали, за да осъществи презаписаната информация в синтезата на белтъци. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. В Архива на Рингелблум са запазени и няколко документа, свързани пряко или опосредствано със Собибор[449]. Вирусните белтъци, които се синтезират от клетката гостоприемник, се делят на три категории: инхибиторни белтъци, които спират синтезата на клетъчните ДНК, РНК и белтъци; специфични вирусни ензими, които осигуряват вирусната репликация; структурни вирусни белтъци, които изграждат нови вирусни частици. Ендоплазмената мрежа бива два вида: гладка и зърнеста. Божествената воля и съдбата на хора са пряко свързани. Но първите клетъчни мембрани може би са се образували и от каталитична РНК или дори са имали нужда от наличието на структурни белтъци. Те са пряко свързани с карбонатните скали. Рибозомите заедно с гранулирания ендоплазмен ретикулум и апарата на Голджи участват в синтезата на клетъчни протеини. Зрелите рРНК-и образуват комплекси със специални белтъци (кои?) Първичните са новосинтезирани органели от Апарата на Голджи (Комплекс на Голджи) и все още не са имали контакт с продукт за разграждане. Модифицирането на белтъци посредством убиквитин може да промени тяхното местоположение в клетката, като например да ги насочи от повърхността към вътрешността или да ги придвижи към определени клетъчни органели (вакуоли и лизозоми). Някои соматични заболявания са пряко свързани със стреса. Към устройството на цитоскелета влизат и други спомагателни белтъци, които или свързват филаментите едни с други, или цитоскелета с други клетъчни структури (например плазмолемата). При диференцирането си те се запасяват с лизозоми и други гранули, съдържащи бактерицидни белтъци. Обработените там скални структури, са свързани със светилището на Орлови скали. Екологичните проблеми са пряко свързани със суровинно-енергийния проблем. С помощта на ензими тя разгражда ненужните белтъци до аминокиселини, които могат да се използват отново за синтезата на нови белтъци. Пътят на разгаждането на белтъци посредством протеазомния комплекс е есенциално важен за редица процеси, свързани с клетъчния цикъл, експресията на белтъци и дори в клетъчния отговор към оксидативен стрес. Клетката вече разполага с необходимите материали, за да осъществи презаписаната информация в синтезата на белтъци. Двигателната функция е пряко свързана със секреторната и са функционално свързани помежду си. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Целият комплекс от ензими и белтъци се означава като белтъчен комплекс на репликацията. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. В Архива на Рингелблум са запазени и няколко документа, свързани пряко или опосредствано със Собибор[449]. Вирусните белтъци, които се синтезират от клетката гостоприемник, се делят на три категории: инхибиторни белтъци, които спират синтезата на клетъчните ДНК, РНК и белтъци; специфични вирусни ензими, които осигуряват вирусната репликация; структурни вирусни белтъци, които изграждат нови вирусни частици. Божествената воля и съдбата на хора са пряко свързани. Но първите клетъчни мембрани може би са се образували и от каталитична РНК или дори са имали нужда от наличието на структурни белтъци. От ЕПР протеините могат да преминат в апарата Голджи и след това до лизозоми или към външната мембрана или екстрацелуларната среда постредством везикуларния транспорт. Нуклеоида съдържа хромозомата в комплекс с РНК и белтъци. Те са пряко свързани с карбонатните скали. В сея се съдържат голямо количество серумни белтъци, минерални соли, витамини, имуноглобулини, клетъчни елементи. Структури, имащи пряко отношение към дейността на ВВС, но извън тяхната структура са: