Изтъняването на озоновия слой се дължи на: 
хлорните и серните оксиди фреоните, които съдържат елементите хлор и флуор фреоните, които съдържат елементите азот и сяра въглеродните и азотните оксиди
A B C D
Занимава се задълбочено с изтъняването на озоновия слой. Фреоните включват и хлорофлуоровъглеродите "(CFC)", които причиняват изтъняването на озоновия слой. Най-известното му откритие е, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Ролята на слънчевата светлина в изтъняването на озоновия слой е причината изтъняването над Антарктида да е най-осезаемо през пролетта. Става известен най-вече с откритието си, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Реакциите, които се случват в полярните стратосферни облаци, играят важна роля в увеличаването на изтъняването на озоновия слой. Изтъняването на озоновия слой около Земята и озоновите дупки са причина за увеличаване на заболяванията като рак на кожата. Изтъняване на озоновия слой

Изтъняването на озоновия слой описва два свързани феномена, които се наблюдават от края на 1970-те години: постепенно понижение от около 4% на общото количество озон в земната атмосфера (озоновия слой) и по-голямо пролетно понижение на стратосферния озон около полярните райони на Земята. Докладът заключва, че изтъняването на озоновия слой около средните географски ширини на планетата вече застрашава многобройното население в тези райони. Изтъняването на озоновия слой и озоновите дупки създават загриженост из цял свят, тъй като увеличават риска от рак и друго неблагоприятно влияние. Уврежда озоновия слой. Учените свързват закъсняването на разпадането на арктическия полярен вихър със съкратяване на дейността на планетарните вълни, по-малкото стратосферни внезапни затопляния и изтъняването на озоновия слой. Друг фактор, който би могъл да удължи изтъняването на озоновия слой, е усвояването на азотен диоксид от над стратосферата, поради промени във вятърните течения. За сега, изтъняването на озоновия слой на повечето места е няколко процента и при повечето географски ширини не е установено пряко доказателство за поражения върху здравето. Това е наблюдавано след изригването на вулкана Пинатубо на Филипините през 1991 г.

Изтъняването на озоновия слой също обяснява наблюдаваното намаляване на стратосферните и горните тропосферни температури. Тъй като въздушният обмен е по-голям между Арктика и умерените ширини, изтъняването на озоновия слой в Северното полукълбо е много по-слабо, отколкото в Южното. Изтъняването на озоновия слой би увеличило всичките ефекти на ултравиолетовите лъчи върху човешкото здраве, както положителни (производство на витамин D), така и отрицателни (изгаряне, рак на кожата, катаракти). През 1995 г. Крутцен е награден с Нобелова награда за химия за изследванията си върху изтъняването на озоновия слой, споделяйки я с Шерууд Роуланд и Марио Молина. Главна причина за изтъняването на озоновия слой и създаването на озонови дупки са изкуствените химикали, особено халогеновърглероди, хладилни агенти, разтворители, метателни заряди и други агенти като хлорофлуоровъглероди и халогеналкани. Метанът оказва влияние и на разграждането на озоновия слой. Поради объркващото медийно отразяване в началото на 1990-те години, феномени като изтъняването на озоновия слой и изменението на климата често се бъркат един с друг, което влияе на общественото разбиране по тези теми. Тъй като тези съединения допринасят за изтъняването на озоновия слой в горната атмосфера, производството им постепенно се прекратява по силата на Монреалския протокол, а те се заменят с други продукти като хидрофлуоровъглероди (HFC). Дейността на човека изтънява все повече озоновия слой. Изтъняването на озона, катализирано от хлорните атоми, може да се случва в газова фаза, но драстично се ускорява при наличието на полярни стратосферни облаци. Това се дължи на наличието на различни метални оксиди. Фреоните включват и хлорофлуоровъглеродите "(CFC)", които причиняват изтъняването на озоновия слой. Занимава се задълбочено с изтъняването на озоновия слой. По-новите хладилни агенти, които обикновено включват флуор вместо хлор, не взаимодействат с озоновия слой, защото свободният флуор е много по-малко реактивен с озона, отколкото свободният хлор. Реакциите, които се случват в полярните стратосферни облаци, играят важна роля в увеличаването на изтъняването на озоновия слой. Най-известното му откритие е, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Ролята на слънчевата светлина в изтъняването на озоновия слой е причината изтъняването над Антарктида да е най-осезаемо през пролетта. Става известен най-вече с откритието си, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Смята се, че молекулата на фреоните се разлага под действието на слънчевите лъчи и атомният хлор, който се отделя, взаимодейства с озона (O) от озоновия слой като това е една от причините за разрушаването му. Изтъняване на озоновия слой

Изтъняването на озоновия слой описва два свързани феномена, които се наблюдават от края на 1970-те години: постепенно понижение от около 4% на общото количество озон в земната атмосфера (озоновия слой) и по-голямо пролетно понижение на стратосферния озон около полярните райони на Земята. Друг вид газове като фреоните са причинители на частичното разрушаване на озоновия слой на атмосферата над Арктика и Антарктика. хлор, флуор). Изтъняването на озоновия слой около Земята и озоновите дупки са причина за увеличаване на заболяванията като рак на кожата. Докладът заключва, че изтъняването на озоновия слой около средните географски ширини на планетата вече застрашава многобройното население в тези райони. Изтъняването на озоновия слой и озоновите дупки създават загриженост из цял свят, тъй като увеличават риска от рак и друго неблагоприятно влияние. Хлорофлуоровъглерод

Хлорофлуоровъглеродите (CFC) са органични съединения, изцяло или частично халогенирани алканови въглеводороди, които съдържат въглерод (C), водород (H), хлор (Cl) и флуор (F). Втечненият пропан-бутан често се използва и като пълнител за спрейове, дезодоранти и др., както и като хладилен агент, който замества хлорфлуорвъглеводородите (фреоните) и не вреди на озоновия слой. Уврежда озоновия слой. Учените свързват закъсняването на разпадането на арктическия полярен вихър със съкратяване на дейността на планетарните вълни, по-малкото стратосферни внезапни затопляния и изтъняването на озоновия слой. Друг фактор, който би могъл да удължи изтъняването на озоновия слой, е усвояването на азотен диоксид от над стратосферата, поради промени във вятърните течения. За сега, изтъняването на озоновия слой на повечето места е няколко процента и при повечето географски ширини не е установено пряко доказателство за поражения върху здравето. Това е наблюдавано след изригването на вулкана Пинатубо на Филипините през 1991 г.

Изтъняването на озоновия слой също обяснява наблюдаваното намаляване на стратосферните и горните тропосферни температури. Тъй като въздушният обмен е по-голям между Арктика и умерените ширини, изтъняването на озоновия слой в Северното полукълбо е много по-слабо, отколкото в Южното. Изтъняването на озоновия слой би увеличило всичките ефекти на ултравиолетовите лъчи върху човешкото здраве, както положителни (производство на витамин D), така и отрицателни (изгаряне, рак на кожата, катаракти). През цялата си научна кариера той критикува модния катастрофизъм около събития, като изтъняването на озоновия слой или глобалното затопляне, явления, които не отрича, но смята за недостатъчно изучени и с преувеличено значение. През 1995 г. Крутцен е награден с Нобелова награда за химия за изследванията си върху изтъняването на озоновия слой, споделяйки я с Шерууд Роуланд и Марио Молина. Фреоните включват и хлорофлуоровъглеродите "(CFC)", които причиняват изтъняването на озоновия слой. Занимава се задълбочено с изтъняването на озоновия слой. Реакциите, които се случват в полярните стратосферни облаци, играят важна роля в увеличаването на изтъняването на озоновия слой. Най-известното му откритие е, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Ролята на слънчевата светлина в изтъняването на озоновия слой е причината изтъняването над Антарктида да е най-осезаемо през пролетта. Става известен най-вече с откритието си, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Изтъняване на озоновия слой

Изтъняването на озоновия слой описва два свързани феномена, които се наблюдават от края на 1970-те години: постепенно понижение от около 4% на общото количество озон в земната атмосфера (озоновия слой) и по-голямо пролетно понижение на стратосферния озон около полярните райони на Земята. Друг вид газове като фреоните са причинители на частичното разрушаване на озоновия слой на атмосферата над Арктика и Антарктика. Сапонините не съдържат азот, нито сяра в молекулите си. Изтъняването на озоновия слой около Земята и озоновите дупки са причина за увеличаване на заболяванията като рак на кожата. При висока температура волфрамът се свързва със елементите сяра, селен и телур, азот и бор. Това се дължи на факта, че те съдържат множество съвсем ситни частици от сяра, които отразяват светлината. Докладът заключва, че изтъняването на озоновия слой около средните географски ширини на планетата вече застрашава многобройното население в тези райони. Изтъняването на озоновия слой и озоновите дупки създават загриженост из цял свят, тъй като увеличават риска от рак и друго неблагоприятно влияние. Прегъл се занимава с изучаване на органичните молекули, които съдържат преди всичко въглерод, водород, кислород, а често азот, фосфор, сяра и други елементи. Втечненият пропан-бутан често се използва и като пълнител за спрейове, дезодоранти и др., както и като хладилен агент, който замества хлорфлуорвъглеводородите (фреоните) и не вреди на озоновия слой. Уврежда озоновия слой. Учените свързват закъсняването на разпадането на арктическия полярен вихър със съкратяване на дейността на планетарните вълни, по-малкото стратосферни внезапни затопляния и изтъняването на озоновия слой. Освен въглерод, стоманите съдържат и други елементи – манган, фосфор, сяра, силиций, следи от кислород, азот и алуминий, които обикновено се разделят на легиращи елементи и примеси. Друг фактор, който би могъл да удължи изтъняването на озоновия слой, е усвояването на азотен диоксид от над стратосферата, поради промени във вятърните течения. За сега, изтъняването на озоновия слой на повечето места е няколко процента и при повечето географски ширини не е установено пряко доказателство за поражения върху здравето. Това е наблюдавано след изригването на вулкана Пинатубо на Филипините през 1991 г.

Изтъняването на озоновия слой също обяснява наблюдаваното намаляване на стратосферните и горните тропосферни температури. Тъй като въздушният обмен е по-голям между Арктика и умерените ширини, изтъняването на озоновия слой в Северното полукълбо е много по-слабо, отколкото в Южното. Изтъняването на озоновия слой би увеличило всичките ефекти на ултравиолетовите лъчи върху човешкото здраве, както положителни (производство на витамин D), така и отрицателни (изгаряне, рак на кожата, катаракти). През цялата си научна кариера той критикува модния катастрофизъм около събития, като изтъняването на озоновия слой или глобалното затопляне, явления, които не отрича, но смята за недостатъчно изучени и с преувеличено значение. Занимава се задълбочено с изтъняването на озоновия слой. Фреоните включват и хлорофлуоровъглеродите "(CFC)", които причиняват изтъняването на озоновия слой. Най-известното му откритие е, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Ролята на слънчевата светлина в изтъняването на озоновия слой е причината изтъняването над Антарктида да е най-осезаемо през пролетта. Става известен най-вече с откритието си, че хлорофлуоровъглеродите допринасят за изтъняването на озоновия слой. Реакциите, които се случват в полярните стратосферни облаци, играят важна роля в увеличаването на изтъняването на озоновия слой. Изтъняването на озоновия слой около Земята и озоновите дупки са причина за увеличаване на заболяванията като рак на кожата. Изтъняване на озоновия слой

Изтъняването на озоновия слой описва два свързани феномена, които се наблюдават от края на 1970-те години: постепенно понижение от около 4% на общото количество озон в земната атмосфера (озоновия слой) и по-голямо пролетно понижение на стратосферния озон около полярните райони на Земята. Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Докладът заключва, че изтъняването на озоновия слой около средните географски ширини на планетата вече застрашава многобройното население в тези райони. Изтъняването на озоновия слой и озоновите дупки създават загриженост из цял свят, тъй като увеличават риска от рак и друго неблагоприятно влияние. Уврежда озоновия слой. Учените свързват закъсняването на разпадането на арктическия полярен вихър със съкратяване на дейността на планетарните вълни, по-малкото стратосферни внезапни затопляния и изтъняването на озоновия слой. Друг фактор, който би могъл да удължи изтъняването на озоновия слой, е усвояването на азотен диоксид от над стратосферата, поради промени във вятърните течения. За сега, изтъняването на озоновия слой на повечето места е няколко процента и при повечето географски ширини не е установено пряко доказателство за поражения върху здравето. Това е наблюдавано след изригването на вулкана Пинатубо на Филипините през 1991 г.

Изтъняването на озоновия слой също обяснява наблюдаваното намаляване на стратосферните и горните тропосферни температури. Тъй като въздушният обмен е по-голям между Арктика и умерените ширини, изтъняването на озоновия слой в Северното полукълбо е много по-слабо, отколкото в Южното. Изтъняването на озоновия слой би увеличило всичките ефекти на ултравиолетовите лъчи върху човешкото здраве, както положителни (производство на витамин D), така и отрицателни (изгаряне, рак на кожата, катаракти). През 1995 г. Крутцен е награден с Нобелова награда за химия за изследванията си върху изтъняването на озоновия слой, споделяйки я с Шерууд Роуланд и Марио Молина. Главна причина за изтъняването на озоновия слой и създаването на озонови дупки са изкуствените химикали, особено халогеновърглероди, хладилни агенти, разтворители, метателни заряди и други агенти като хлорофлуоровъглероди и халогеналкани. Основните замърсители от тях са съединенията на оловото, азотните оксиди и въглеродният двуокис. Метанът оказва влияние и на разграждането на озоновия слой. Поради объркващото медийно отразяване в началото на 1990-те години, феномени като изтъняването на озоновия слой и изменението на климата често се бъркат един с друг, което влияе на общественото разбиране по тези теми. Тъй като тези съединения допринасят за изтъняването на озоновия слой в горната атмосфера, производството им постепенно се прекратява по силата на Монреалския протокол, а те се заменят с други продукти като хидрофлуоровъглероди (HFC). Дейността на човека изтънява все повече озоновия слой.