Митозата, за разлика от мейозата включва:
образуване на делително вретено формиране на хромозоми съкращаване на нишките на делителното вретено получаване на дъщерни клетки с хромозомен набор, еднакъв с майчината клетка
A B C D
При облъчване на този органел с лазер митозата протича по нормален начин и се образува нормално делително вретено. Митотичното делене, характерно за еукариотните организми, протича с образуване на сложен апарат за разделяне на генетичен материал, наречен делително вретено. Другите начини на безполовото размножаване включват образуване на фрагментация и спори, което включва само митозата. За разлика от митозата при мейозата клетките, получени като краен резултат от деленето, съдържат в себе си само 1\2 от броя на хромозомите в майчината клетка. Сред тях важно място заемат белтъци, необходими за деленето – за изграждане на делително вретено и ядрени белтъци. Формира се делително вретено, чрез чиито нишки се прикрепват хромозоми чрез своите центромери. неразделянето на Х хромозомите е станало по време съответно на мейозата или митозата. Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Цитоплазменото делене започва по време или след късните стадии на ядреното делене при митозата и мейозата. През митозата ядрената мембрана се разрушава и микротубулите на центрозомата могат да взаимодействат с хромозомите за да образуват делителното вретено. Митозата е отворена и през телофазата се запазва митотичното вретено, а цитокинезата е чрез разделителна бразда. Ако загубата стане по време на мейозата се получава пълна форма на синдрома, а ако е по време на митозата – непълна форма. Най-забележителните събития, които се извършват в майчината клетка през профазата, са две – превръщане на интерфазните хромозоми в митотични и оформяне на делително вретено. Утрояването на хромозома 21 се получава при необичайно делене на оплодената яйцеклетка по време на митозата или мейозата, което довежда до появата на допълнителен генетичен материал. За разлика от повечето елементи, различните изотопни форми имат разнообразни начини на образуване. За разлика от хидролизата, хидратацията не е придружавана от образуване на водородни или хидроксилни йони. За разлика от иконописта, често в изображението се включва тръненият венец. Газирането включва образуване на малки мехурчета, което придава на водата пенлив характер. Мейозата включва и етап на кросинговър, при който участъци от ДНК се разменят между хомоложни хромозоми, така че се образува нова двойка от смесени хромозоми. Телофазата е последната фаза на митозата. За разлика от "позитивната" и "негативната" "свобода", взаимната свобода включва всички граждани. Митозата продължава около 2,5 часа. Правенето на разлика между двата спомагателни глагола е важно за правилното образуване на сложни времена, както и за съгласуването на миналото причастие. Разположението на хромозомите в центъра на клетката е сигнал за третата фаза от митозата, "метафазата". Анафазата е най-кратката фаза на митозата. Мейозата включва и етап на кросинговър, при който участъци от ДНК се разменят между хомоложни хромозоми, така че се образува нова двойка от смесени хромозоми. За разлика от митозата при мейозата клетките, получени като краен резултат от деленето, съдържат в себе си само 1\2 от броя на хромозомите в майчината клетка. неразделянето на Х хромозомите е станало по време съответно на мейозата или митозата. Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Цитоплазменото делене започва по време или след късните стадии на ядреното делене при митозата и мейозата. Подобно на мулетата, и зебраретата обикновено са стерилни, поради нечетния брой хромозоми, които възпрепятстват мейозата. При еукариотите рекомбинацията обикновено се случва по време на мейозата като хромозомен кросинговър между сдвоени хромозоми. Ако загубата стане по време на мейозата се получава пълна форма на синдрома, а ако е по време на митозата – непълна форма. За разлика от тях гаметите на диплоидните организми съдържат само половината от тези хромозоми. Други хромозоми, автозоми и Х-хромозоми при жени споделят генетичния си материал (наречен пресичане, водещ до рекомбинация) по време на мейозата (специален тип клетъчно делене, което се случва за целите на половото размножаване). В резултат от митозата от една майчина клетка се получават две дъщерни с еднакъв брой хромозоми, равен на броя на хромозомите в майчината клетка. Утрояването на хромозома 21 се получава при необичайно делене на оплодената яйцеклетка по време на митозата или мейозата, което довежда до появата на допълнителен генетичен материал. Другите начини на безполовото размножаване включват образуване на фрагментация и спори, което включва само митозата. Половите хромозоми X и Y се различават както по форма така и по размер за разлика от автозомите и се наричат алозоми. Районът включва следните квартали:

В процес на формиране е също и кв. За разлика от иконописта, често в изображението се включва тръненият венец. То е сходно с принципа на формиране на дъгата, но за разлика от нея при зеления лъч се вижда само част от спектъра. Това се дължи на различния брой хромозоми при коня (64 хромозоми) и магарето (62 хромозоми). Това се дължи на различния брой хромозоми при коня (64 хромозоми) и магарето (62 хромозоми). Телофазата е последната фаза на митозата. За разлика от "позитивната" и "негативната" "свобода", взаимната свобода включва всички граждани. Митозата продължава около 2,5 часа. Нощното осветление на сградата включва силни лъчи на прожектори, насочени в различни посоки за формиране на виртуална обърнатата пирамида. Разположението на хромозомите в центъра на клетката е сигнал за третата фаза от митозата, "метафазата". Анафазата е най-кратката фаза на митозата. През митозата ядрената мембрана се разрушава и микротубулите на центрозомата могат да взаимодействат с хромозомите за да образуват делителното вретено. По време на цитокинезата нишките на делителното вретено разделят и транспортират дуплицираните хроматиди в цитоплазмата на разделящтите се дъщерни клетки. "Кинетохорите" са протеинови комплекси с дисковидна форма, тясно асоциирани с центромерите, разположени от двете страни на хромозомата и служат за прикачване на нишките на делителното вретено. Хромозомите се придвижват към екваториалната зона на делителното вретено, като се изравняват, прикрепени чрез центромерите си (сферичките помежду им) към нишките на вретеното. Бивалентите се подреждат в екваториалната равнина на делителното вретено. В процеса на придвижването си те формират делителното вретено. Тяхното придвижване в клетката се осъществява посредством делителното вретено. център) участва в клетъчното делене, като образува делителното вретено. За разлика от митозата при мейозата клетките, получени като краен резултат от деленето, съдържат в себе си само 1\2 от броя на хромозомите в майчината клетка. неразделянето на Х хромозомите е станало по време съответно на мейозата или митозата. През метафазата хромозомите се подреждат в екваториалната плоскост на делителното вретено. След известно време започва съкращаване на нишките на фибрина. При това придвижване кинетохорите на хромозомите „прихващат“ и се прикрепват към някои от микротръбичките на делителното вретено, така че сестринските хроматиди на всяка хромозома да бъдат прикачени към срещуположните полюси на делителното вретено. Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. По време на прометафазата кондензираните хромозоми се свързват с делителното вретено чрез кинетохори. Тя започва с придвижването и разполагането на делителното вретено в зоната заемана преди от ядрото. Тяхното придвижване в клетката, за да се разделят на два комплекта, се осъществява чрез делителното вретено. Цитоплазменото делене започва по време или след късните стадии на ядреното делене при митозата и мейозата. Допълнително, раздалечаването на полюсите на делителното вретено, също допринася за изтеглянето на хромозомите в срещуположните краища на майчината клетка. Кинетохорните микротръбички подреждат хромозомите в кръг в екваториалната плоскост на делителното вретено и образуват т.н. Също има проблеми при центрирането на делителното вретено и разделянето на майчината клетка в центъра при цитокенезата. Центрозомата организира и двете центриоли, които помагат при клетъчното делене, и помагат при формирането на делителното вретено. След това бивалентните се настаняват по екватора на делителното вретено (метафаза 1) и се разделят (анафаза 1). Екипът на Амон демонстрира, че CDC20 е целеви протеин в контролната точка на делителното вретено по време на митоза. Митозата е отворена и през телофазата се запазва митотичното вретено, а цитокинезата е чрез разделителна бразда. Вследствие от мейозата се получават 4 дъщерни клетки, всичките с хаплоиден хромозомен набор. В резултат от митозата от една майчина клетка се получават две дъщерни с еднакъв брой хромозоми, равен на броя на хромозомите в майчината клетка. Митоза

Митозата (от гръцки: "митос" – „нишка“, „влакно“) е процес на равномерно разпределение на генетичния материал на майчината клетка в две дъщерни клетки. За разлика от митозата при мейозата клетките, получени като краен резултат от деленето, съдържат в себе си само 1\2 от броя на хромозомите в майчината клетка. Зрялата клетка се дели и дава начало на няколко дъщерни клетки, които остават свързани с майчината клетка дълго време до разпадане на колонията. Това оставя мъжките представители с клетки с хаплоиден хромозомен набор. Клетки и организми с двойки хомоложни хромозоми се наричат диплоидни – имат диплоиден хромозомен набор (двоен хромозомен набор). Клетъчното делене включва една клетка ("наречена майчина клетка"), която се дели на две нови клетки ("наречени дъщерни"). Сперматогенеза

Сперматогенеза е процес на образуване на мъжки полови клетки с хаплоиден хромозомен набор. Гамета

Гаметите са клетки с хаплоиден хромозомен набор, чрез които организмите се размножават полово. Гаметогенезата представлява образуване на зрели специализирани полови клетки с намелен наполовина, или хаплоиден, хромозомен набор (n). С разделянето на майчината клетка завършва онтогенезата. Този пръстен се свива и чрез прищъпване разделя майчината клетка на две нови клетки. Първичната клетъчната стена, останала от майчината клетка, се разтяга и разкъсва при нарастването на дъщерните клетки. Когато средната пластинка достигне страничните стени на майчината клетка, двете нови клетки биват окончателно разделени. Получават се общо 4 нови клетки, като всяка от тях е с хаплоиден хромозомен набор вследствие от разделянето на сестринските хроматиди от всяка хромозома в двата полюса на двете родителски клетки. неразделянето на Х хромозомите е станало по време съответно на мейозата или митозата. Телофаза

Телофаза е крайната, четвърта фаза на митозата, при която се образуват двете ядра на бъдещите дъщерни клетки, след което протича цитокинезата. Има диплоиден хромозомен набор (46 хромозома). В повечето еукариотни организми, клетките с хаплоиден хромозомен набор се наречени гамети. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. На майчината клетка се появява подутина (пъпка), която постепенно нараства и достига размера и формата на майчината клетка. Резултатът като брой клетки от митозата е два броя оригинални клетки. Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Жизнен цикъл на клетка

Клетъчен жизнен цикъл е последователността от растеж на клетката, подготовка за делене и разделянето ѝ на две дъщерни клетки.