Кой от заемалите поста министър на народното просвещение в Княжество  България е историк по образование?
Константин Величков Петко Славейков Иван Шишманов Константин Иречек
A B C D
Получава финансови средства от министъра на народното просвещение Константин Величков. В 1880 година е поканен за учител и от министерството на народното просвещение на Княжество България и от Дирекцията на народното просвещение на Източна Румелия. Тя е подпомогната със 75 000 гроша, отпуснати от директора на Дирекция на народното просвещение на Източна Румелия Константин Величков. По инициатива на Константин Величков се открива Държавното рисувално училище в София, учредява се Висш учебен съвет при Министерството на народното просвещение. Той е един от основоположниците на гимназиалното образование по физика в България, министър на народното просвещение (1880) и дългогодишен председател на Върховната сметна палата (1880–1894). За министър-председател на България и първи министър на народното просвещение е назначен Тодор Бурмов. Поканен е от Министерство на народното просвещение на Княжество България за артистичен директор на Народния театър в София. От 1945 до 1946 година е министър на народното просвещение. През 1909 г. министър Никола Мушанов внася в Народното събрание нов закон за народното просвещение и средното образование вече трае пет години. След завръщането си в България Михаил Сарафов е министър на народното просвещение в правителството на Петко Каравелов (1880 – 1881). Организаторите на проруския преврат през 1886 година го назначават за министър на народното просвещение, но той отказва да заеме поста. В периода 1926 – 1928 година е назначен за министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение в правителството на Тодор Иванчов (1899 – 1900). През 1918 е назначен за министър на правосъдието и народното просвещение. Той е автор на първия академичен труд по история на България, а през 1881 – 1882 г. е български министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение (15 май 1930 – 29 юни 1931). След Деветнадесетомайския преврат е министър на народното просвещение в кабинета на Кимон Георгиев и министър на народното стопанство в кабинета на Пенчо Златев. Специалист по съдебна медицина и токсикология, той е министър на народното просвещение през 1879 година. През 1944 година за кратко е назначен за министър на народното просвещение. Награда „Константин Величков“

Наградата „Константин Величков“ се връчва за постигнати високи резултати в професионалната дейност и за принос в развитието на българското образование. Константин Величков

Константин Величков Петков е български политик от Народната партия, по-късно от Прогресивнолибералната партия. През 1938 г. е предложен за министър на народното просвещение, но е отказал. От 26 юли до 24 ноември 1879 година е министър на народното просвещението в първото българско правителство на Княжество България. Константин Величков (булевард в София)

„Константин Величков“ е булевард в София. През 1932 г. Министърът на народното просвещение Константин Муравиев посещава село Тотлебен. След завръщането си в България Михаил Сарафов е министър на народното просвещение в правителството на Петко Каравелов (1880 – 1881). В 1880 година е поканен за учител и от министерството на народното просвещение на Княжество България и от Дирекцията на народното просвещение на Източна Румелия. Става председател на Народното събрание (1880), министър на народното просвещение (1880) и министър на вътрешните работи (1880 – 1881) в правителството на Петко Каравелов. Петко Славейков (село)

Петко Славейков е село в Северна България. Той е един от основоположниците на гимназиалното образование по физика в България, министър на народното просвещение (1880) и дългогодишен председател на Върховната сметна палата (1880–1894). За министър-председател на България и първи министър на народното просвещение е назначен Тодор Бурмов. Поканен е от Министерство на народното просвещение на Княжество България за артистичен директор на Народния театър в София. Организатори и инициатори на театралното дело в града са бележити българи, сред които Райчо Каролев, учител, министър на народното просвещение в кабинета на Петко Каравелов, книжовник; Иван Гюзелев, учител, заема поста министър на народното просвещение в първото либерално министерство през 1880 г.; Христо Дюстабанов, баща на Цанко Дюстабанов. От 1945 до 1946 година е министър на народното просвещение. През 1909 г. министър Никола Мушанов внася в Народното събрание нов закон за народното просвещение и средното образование вече трае пет години. Райчо Каролев е министър на народното просвещение във второто правителство на Петко Каравелов (1884-1886), но след неговото сваляне се оттегля от политическия живот. Организаторите на проруския преврат през 1886 година го назначават за министър на народното просвещение, но той отказва да заеме поста. В периода 1926 – 1928 година е назначен за министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение в правителството на Тодор Иванчов (1899 – 1900). Българско благодетелно братство „Просвещение“

Българското благодетелно братство „Просвещение“ е българска просветна организация, създадена през 1868 година по инициатива Петко Славейков към настоятелството на Българското читалище в Цариград. През 1918 е назначен за министър на правосъдието и народното просвещение. Той е автор на първия академичен труд по история на България, а през 1881 – 1882 г. е български министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение (15 май 1930 – 29 юни 1931). След Деветнадесетомайския преврат е министър на народното просвещение в кабинета на Кимон Георгиев и министър на народното стопанство в кабинета на Пенчо Златев. Специалист по съдебна медицина и токсикология, той е министър на народното просвещение през 1879 година. През 1944 година за кратко е назначен за министър на народното просвещение. През 1938 г. е предложен за министър на народното просвещение, но е отказал. От 26 юли до 24 ноември 1879 година е министър на народното просвещението в първото българско правителство на Княжество България. Той е кмет на София (1885 – 1886) и министър на народното просвещение (1901). – и в Народното събрание на Княжество България. Иван Шишманов, тогавашен министър на народното просвещение и с техните протекции е назначен за библиотекар, отначало в Университетската, а по-късно в Народната библиотека в София. В 1880 година е поканен за учител и от министерството на народното просвещение на Княжество България и от Дирекцията на народното просвещение на Източна Румелия. Той е един от основоположниците на гимназиалното образование по физика в България, министър на народното просвещение (1880) и дългогодишен председател на Върховната сметна палата (1880–1894). Новият министър на народното просвещение Никола Апостолов, който заменя несъгласния с политиката срещу университета Иван Шишманов, се опитва да реши кризата, като привлече част от уволнените професори. За министър-председател на България и първи министър на народното просвещение е назначен Тодор Бурмов. Поканен е от Министерство на народното просвещение на Княжество България за артистичен директор на Народния театър в София. От юни до септември 1944 година Михаил Арнаудов е министър на народното просвещение в правителството на Иван Багрянов. През 1911 – 1912 г. Стефан Бобчев е министър на народното просвещение в кабинета на Иван Евстратиев Гешов. През 1906 г., когато министър на народното просвещение е вече д-р Иван Шишманов, с решение на Народното събрание частното училище на Урбих се поема от държавата и става Държавен институт за глухите с директор Фердинанд Урбих. От 1945 до 1946 година е министър на народното просвещение. От 1903 година Шишманов е министър на народното просвещение, но в началото на 1907 година напуска кабинета поради несъгласие с действията на правителството при Университетската криза. С разрешение на министъра на народното просвещение Иван Шишманов във Варна е изградено двуетажно начално училище (на ъгъла на улиците „Опълченска“ и „Сливница“). Организатори и инициатори на театралното дело в града са бележити българи, сред които Райчо Каролев, учител, министър на народното просвещение в кабинета на Петко Каравелов, книжовник; Иван Гюзелев, учител, заема поста министър на народното просвещение в първото либерално министерство през 1880 г.; Христо Дюстабанов, баща на Цанко Дюстабанов. През 1909 г. министър Никола Мушанов внася в Народното събрание нов закон за народното просвещение и средното образование вече трае пет години. Той го препоръчва на Иван Вазов, по това време министър на народното просвещение, като човек с вродени дарби на художник. След завръщането си в България Михаил Сарафов е министър на народното просвещение в правителството на Петко Каравелов (1880 – 1881). Организаторите на проруския преврат през 1886 година го назначават за министър на народното просвещение, но той отказва да заеме поста. В периода 1926 – 1928 година е назначен за министър на народното просвещение. Иван Д. Шишманов полага основите на фонда за построяване на сграда на Студентския клуб с основна сума 10 000 лв., отпусната от Министерството на народното просвещение. Министър на народното просвещение в правителството на Тодор Иванчов (1899 – 1900). Както пише един от студентите, Божидар Здравков, 
Студентите връщат своите покани на министъра на народното просвещение Иван Шишманов и решават да демонстрират при откриването на театъра. През 1918 е назначен за министър на правосъдието и народното просвещение. Той е автор на първия академичен труд по история на България, а през 1881 – 1882 г. е български министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение (15 май 1930 – 29 юни 1931). След Деветнадесетомайския преврат е министър на народното просвещение в кабинета на Кимон Георгиев и министър на народното стопанство в кабинета на Пенчо Златев. Константин Иречек

Константин Йозеф Иречек () е чешки историк и български политик. В 1880 година е поканен за учител и от министерството на народното просвещение на Княжество България и от Дирекцията на народното просвещение на Източна Румелия. През 1881 г. министърът на народното просвещение Константин Иречек взема решение за създаването на 5 държавни метеорологични станции. Той е един от основоположниците на гимназиалното образование по физика в България, министър на народното просвещение (1880) и дългогодишен председател на Върховната сметна палата (1880–1894). За министър-председател на България и първи министър на народното просвещение е назначен Тодор Бурмов. Поканен е от Министерство на народното просвещение на Княжество България за артистичен директор на Народния театър в София. От 1945 до 1946 година е министър на народното просвещение. Получава финансови средства от министъра на народното просвещение Константин Величков. През 1909 г. министър Никола Мушанов внася в Народното събрание нов закон за народното просвещение и средното образование вече трае пет години. Наименуван е на чешкия историк и деец на българската просвета Константин Иречек (1854-1918), и във връзка със селищата Иречек в Североизточна и Иречеково в Югоизточна България. След завръщането си в България Михаил Сарафов е министър на народното просвещение в правителството на Петко Каравелов (1880 – 1881). Организаторите на проруския преврат през 1886 година го назначават за министър на народното просвещение, но той отказва да заеме поста. В периода 1926 – 1928 година е назначен за министър на народното просвещение. Константин Иречек в своите „Пътувания по България“ описва кариотите така: Министър на народното просвещение в правителството на Тодор Иванчов (1899 – 1900). През 1918 е назначен за министър на правосъдието и народното просвещение. Той е автор на първия академичен труд по история на България, а през 1881 – 1882 г. е български министър на народното просвещение. Министър на народното просвещение (15 май 1930 – 29 юни 1931). След Деветнадесетомайския преврат е министър на народното просвещение в кабинета на Кимон Георгиев и министър на народното стопанство в кабинета на Пенчо Златев. Специалист по съдебна медицина и токсикология, той е министър на народното просвещение през 1879 година. Църквата е посетена от Константин Иречек при посещенията му в България. През 1944 година за кратко е назначен за министър на народното просвещение. През 1938 г. е предложен за министър на народното просвещение, но е отказал. От 26 юли до 24 ноември 1879 година е министър на народното просвещението в първото българско правителство на Княжество България. През 1932 г. Министърът на народното просвещение Константин Муравиев посещава село Тотлебен.