След коя битка е изписан върху каменна колона в храма „Св. 40 мъченици“ в Търново надписът: „В лето 6738, индикт 3 аз, Иван Асен,  в Христа бога верен цар  и самодържец на българите......излязох на война...и  разбих гръцката войска, а  самия цар..... взех в плен... И  цялата му земя от Одрин и до Драч превзех...“?
Константинопол Солун Одрин Клокотница
A B C D
Изписана е в 13 реда на български език:

„"В лето 6738 (1230) индикт III, аз Иван Асен в Христа бога верен цар и самодържец на българите, син на стария Асен, издигнах из основи и с живопис украсих докрай пречистата тази църква в името на светите четиридесет мъченици, с по-мощта на които в дванадесетата година от царуването си, в която година се изписваше този храм, излязох на бран в Романия и разбих гръцката войска, а самият кир Теодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Част от текста върху нея гласи:

"„...и разбих гръцката войска, а самия цар кир Тодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Титлата "„В Христа Бога верен цар и самодържец на всички българи и гърци“"на бащата се ползва и от синовете му. Надписът до фигурата на мъжа е увреден и се чете като ""деспот Михаил, в Христа Бога ... верен"" или може да се прочете и като ""Михаил деспот, в Христа Бога верен, син на цар Михаил"" или някаква комбинация от двете. За византийското влияние в тогавашна България свидетелства това, че надписът (сега унищожен) „Йоан во Христа [Бога верен цар]...“ е бил на гръцки език. Надписът на български гласи: „"Йоан Асен, цар на българите и гърците"“. През 1203 година българският цар Калоян отново превзема крепостта Мъглен и пренася мощите на канонизирания епископ Иларион Мъгленски в столицата си Търново, а цар Иван Асен II ги поставя в църквата „Свети Четиридесет мъченици“. След успеха си цар Иван Асен II заповядва блестящата победа да бъде ознаменувана със възпоменателен надпис, изсечен на колона и поставен в църквата „Св. Ивайло е обсаден в Дръстър, а търновските първенци допускат Иван Асен в столицата Търново и го признават за цар. В околността ѝ е разположен "Камъкът на цар Асен", на който е изсечен надписът: "На този камък седя цар Иван Асен, когато превзе Кричим". През 1195 г. цар Иван Асен I тържествено ги пренася в столицата Търново в строящата се църква Св. Цар Иван Асен II (улица в София)

„Цар Иван Асен II” е улица в София. И цялата му земя от Одрин до Драч, превзех, гръцка, още арбанашка и сръбска, а пък градовете, които се намираха около Цариград и самия този град владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си, като бог заповяда, понеже без него нито дело, нито слово се извършва. И цялата му земя от Одрин и до Драч превзех, гръцка още и арбанашка и сръбска; а пък градовете, които се намират около Цариград и самия този град, владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си...“"

Теодор Комнин е женен за Мария Петралифина (сестра на севастократор Йоан Петралифа). След убийството на цар Иван Асен I (Асен), цар Петър го назначава за помощник в управлението. „Цар Иван Асен“ 3, ет. Върху този паметник е съхранен надписът:""На...ден поставих кръст на жена си Мария, Асен цар на Търново...""

Тъй като не е известно дали братът на Иван Асен I, цар Петър, е имал съпруга, Мария е първата известна българска царица от периода 12 – 14 в.

През лятото на 1188 г., когато Асен е обсаден в Ловеч от византийските войски на император Исак Ангел, "„жената на Асен“" попада в плен. След тази победа той въздига в Търново църквата „Св.40 мъченици“ и построява манастир на високия хълм южно от с. Мерданя, който също нарича „Св.40 мъченици“. 40 мъченици“, в местността Ушите, са намерени развалини от средновековен манастир, за които се предполага, че са от времето на цар Иван Асен II. Търновски надпис на цар Иван Асен II

Търновският надпис на цар Иван Асен II е старобългарски епиграфски паметник, издълбан в средния от трите стълба в северната част на църквата „Св. Семейството му е заловено в плен в битката при Клокотница през 1230 г., през войната на българския цар Иван II Асен. В последвалата битка царят е победен и убит, а Ивайло е провъзгласен за цар в Търново. В началото на XIII век киевският княз Георгий Глож дошъл в България, гонен от татарите, и цар Иван Асен II му предложил тук земя. Търновският цар постепенно се превръща от единствен владетел и самодържец на българите в по-скоро „пръв между равни“. В тази войска е бил зачислен и самия цар с чин бомбардир. Изписана е в 13 реда на български език:

„"В лето 6738 (1230) индикт III, аз Иван Асен в Христа бога верен цар и самодържец на българите, син на стария Асен, издигнах из основи и с живопис украсих докрай пречистата тази църква в името на светите четиридесет мъченици, с по-мощта на които в дванадесетата година от царуването си, в която година се изписваше този храм, излязох на бран в Романия и разбих гръцката войска, а самият кир Теодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Част от текста върху нея гласи:

"„...и разбих гръцката войска, а самия цар кир Тодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Титлата "„В Христа Бога верен цар и самодържец на всички българи и гърци“"на бащата се ползва и от синовете му. Надписът до фигурата на мъжа е увреден и се чете като ""деспот Михаил, в Христа Бога ... верен"" или може да се прочете и като ""Михаил деспот, в Христа Бога верен, син на цар Михаил"" или някаква комбинация от двете. За византийското влияние в тогавашна България свидетелства това, че надписът (сега унищожен) „Йоан во Христа [Бога верен цар]...“ е бил на гръцки език. Надписът на български гласи: „"Йоан Асен, цар на българите и гърците"“. През 1203 година българският цар Калоян отново превзема крепостта Мъглен и пренася мощите на канонизирания епископ Иларион Мъгленски в столицата си Търново, а цар Иван Асен II ги поставя в църквата „Свети Четиридесет мъченици“. След успеха си цар Иван Асен II заповядва блестящата победа да бъде ознаменувана със възпоменателен надпис, изсечен на колона и поставен в църквата „Св. Ивайло е обсаден в Дръстър, а търновските първенци допускат Иван Асен в столицата Търново и го признават за цар. В околността ѝ е разположен "Камъкът на цар Асен", на който е изсечен надписът: "На този камък седя цар Иван Асен, когато превзе Кричим". През 1195 г. цар Иван Асен I тържествено ги пренася в столицата Търново в строящата се църква Св. След смъртта на цар Иван Асен II българската държава отслабва и в 1246 г. Никейската империя присъединява Солун. Цар Иван Асен II (улица в София)

„Цар Иван Асен II” е улица в София. И цялата му земя от Одрин до Драч, превзех, гръцка, още арбанашка и сръбска, а пък градовете, които се намираха около Цариград и самия този град владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си, като бог заповяда, понеже без него нито дело, нито слово се извършва. И цялата му земя от Одрин и до Драч превзех, гръцка още и арбанашка и сръбска; а пък градовете, които се намират около Цариград и самия този град, владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си...“"

Теодор Комнин е женен за Мария Петралифина (сестра на севастократор Йоан Петралифа). След убийството на цар Иван Асен I (Асен), цар Петър го назначава за помощник в управлението. „Цар Иван Асен“ 3, ет. Върху този паметник е съхранен надписът:""На...ден поставих кръст на жена си Мария, Асен цар на Търново...""

Тъй като не е известно дали братът на Иван Асен I, цар Петър, е имал съпруга, Мария е първата известна българска царица от периода 12 – 14 в.

През лятото на 1188 г., когато Асен е обсаден в Ловеч от византийските войски на император Исак Ангел, "„жената на Асен“" попада в плен. След тази победа той въздига в Търново църквата „Св.40 мъченици“ и построява манастир на високия хълм южно от с. Мерданя, който също нарича „Св.40 мъченици“. 40 мъченици“, в местността Ушите, са намерени развалини от средновековен манастир, за които се предполага, че са от времето на цар Иван Асен II. Търновски надпис на цар Иван Асен II

Търновският надпис на цар Иван Асен II е старобългарски епиграфски паметник, издълбан в средния от трите стълба в северната част на църквата „Св. Семейството му е заловено в плен в битката при Клокотница през 1230 г., през войната на българския цар Иван II Асен. В последвалата битка царят е победен и убит, а Ивайло е провъзгласен за цар в Търново. В началото на XIII век киевският княз Георгий Глож дошъл в България, гонен от татарите, и цар Иван Асен II му предложил тук земя. Търновският цар постепенно се превръща от единствен владетел и самодържец на българите в по-скоро „пръв между равни“. Изписана е в 13 реда на български език:

„"В лето 6738 (1230) индикт III, аз Иван Асен в Христа бога верен цар и самодържец на българите, син на стария Асен, издигнах из основи и с живопис украсих докрай пречистата тази църква в името на светите четиридесет мъченици, с по-мощта на които в дванадесетата година от царуването си, в която година се изписваше този храм, излязох на бран в Романия и разбих гръцката войска, а самият кир Теодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Част от текста върху нея гласи:

"„...и разбих гръцката войска, а самия цар кир Тодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Титлата "„В Христа Бога верен цар и самодържец на всички българи и гърци“"на бащата се ползва и от синовете му. Надписът до фигурата на мъжа е увреден и се чете като ""деспот Михаил, в Христа Бога ... верен"" или може да се прочете и като ""Михаил деспот, в Христа Бога верен, син на цар Михаил"" или някаква комбинация от двете. За византийското влияние в тогавашна България свидетелства това, че надписът (сега унищожен) „Йоан во Христа [Бога верен цар]...“ е бил на гръцки език. Надписът на български гласи: „"Йоан Асен, цар на българите и гърците"“. И цялата му земя от Одрин до Драч, превзех, гръцка, още арбанашка и сръбска, а пък градовете, които се намираха около Цариград и самия този град владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си, като бог заповяда, понеже без него нито дело, нито слово се извършва. И цялата му земя от Одрин и до Драч превзех, гръцка още и арбанашка и сръбска; а пък градовете, които се намират около Цариград и самия този град, владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си...“"

Теодор Комнин е женен за Мария Петралифина (сестра на севастократор Йоан Петралифа). През 1203 година българският цар Калоян отново превзема крепостта Мъглен и пренася мощите на канонизирания епископ Иларион Мъгленски в столицата си Търново, а цар Иван Асен II ги поставя в църквата „Свети Четиридесет мъченици“. След успеха си цар Иван Асен II заповядва блестящата победа да бъде ознаменувана със възпоменателен надпис, изсечен на колона и поставен в църквата „Св. Ивайло е обсаден в Дръстър, а търновските първенци допускат Иван Асен в столицата Търново и го признават за цар. В околността ѝ е разположен "Камъкът на цар Асен", на който е изсечен надписът: "На този камък седя цар Иван Асен, когато превзе Кричим". През 1195 г. цар Иван Асен I тържествено ги пренася в столицата Търново в строящата се църква Св. Цар Иван Асен II (улица в София)

„Цар Иван Асен II” е улица в София. След убийството на цар Иван Асен I (Асен), цар Петър го назначава за помощник в управлението. „Цар Иван Асен“ 3, ет. Върху този паметник е съхранен надписът:""На...ден поставих кръст на жена си Мария, Асен цар на Търново...""

Тъй като не е известно дали братът на Иван Асен I, цар Петър, е имал съпруга, Мария е първата известна българска царица от периода 12 – 14 в.

През лятото на 1188 г., когато Асен е обсаден в Ловеч от византийските войски на император Исак Ангел, "„жената на Асен“" попада в плен. След тази победа той въздига в Търново църквата „Св.40 мъченици“ и построява манастир на високия хълм южно от с. Мерданя, който също нарича „Св.40 мъченици“. 40 мъченици“, в местността Ушите, са намерени развалини от средновековен манастир, за които се предполага, че са от времето на цар Иван Асен II. Търновски надпис на цар Иван Асен II

Търновският надпис на цар Иван Асен II е старобългарски епиграфски паметник, издълбан в средния от трите стълба в северната част на църквата „Св. Семейството му е заловено в плен в битката при Клокотница през 1230 г., през войната на българския цар Иван II Асен. Тодоров участва в Балканската война на турска страна и попада в български плен след падането на Одрин в 1913 година. В последвалата битка царят е победен и убит, а Ивайло е провъзгласен за цар в Търново. В началото на XIII век киевският княз Георгий Глож дошъл в България, гонен от татарите, и цар Иван Асен II му предложил тук земя. Търновският цар постепенно се превръща от единствен владетел и самодържец на българите в по-скоро „пръв между равни“. Изписана е в 13 реда на български език:

„"В лето 6738 (1230) индикт III, аз Иван Асен в Христа бога верен цар и самодържец на българите, син на стария Асен, издигнах из основи и с живопис украсих докрай пречистата тази църква в името на светите четиридесет мъченици, с по-мощта на които в дванадесетата година от царуването си, в която година се изписваше този храм, излязох на бран в Романия и разбих гръцката войска, а самият кир Теодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Част от текста върху нея гласи:

"„...и разбих гръцката войска, а самия цар кир Тодор Комнин взех в плен с всичките му боляри. Титлата "„В Христа Бога верен цар и самодържец на всички българи и гърци“"на бащата се ползва и от синовете му. Надписът до фигурата на мъжа е увреден и се чете като ""деспот Михаил, в Христа Бога ... верен"" или може да се прочете и като ""Михаил деспот, в Христа Бога верен, син на цар Михаил"" или някаква комбинация от двете. Семейството му е заловено в плен в битката при Клокотница през 1230 г., през войната на българския цар Иван II Асен. В годината на неговото раждане, семейството му е заловено в плен в битката при Клокотница през 1230 г., през войната на българския цар Иван II Асен. Още като дете заедно с цялото си семейство попада в плен при българите след знаменитата победа при Клокотница на цар Иван Асен II през 1230 г. Отрасва в търновския дворец. За византийското влияние в тогавашна България свидетелства това, че надписът (сега унищожен) „Йоан во Христа [Бога верен цар]...“ е бил на гръцки език. Битка при Клокотница

Битката при Клокотница се е състояла на 9 март 1230 г., недалеч от река Клокотница и едноименното село, между българската войска, водена от цар Иван Асен II, и войската на епирския владетел Теодор Комнин. Надписът на български гласи: „"Йоан Асен, цар на българите и гърците"“. През 1203 година българският цар Калоян отново превзема крепостта Мъглен и пренася мощите на канонизирания епископ Иларион Мъгленски в столицата си Търново, а цар Иван Асен II ги поставя в църквата „Свети Четиридесет мъченици“. След успеха си цар Иван Асен II заповядва блестящата победа да бъде ознаменувана със възпоменателен надпис, изсечен на колона и поставен в църквата „Св. Ивайло е обсаден в Дръстър, а търновските първенци допускат Иван Асен в столицата Търново и го признават за цар. Около 1230 година (след битката при Клокотница) цар Иван Асен II завладява крепостта. В околността ѝ е разположен "Камъкът на цар Асен", на който е изсечен надписът: "На този камък седя цар Иван Асен, когато превзе Кричим". През 1195 г. цар Иван Асен I тържествено ги пренася в столицата Търново в строящата се църква Св. Цар Иван Асен II (улица в София)

„Цар Иван Асен II” е улица в София. И цялата му земя от Одрин до Драч, превзех, гръцка, още арбанашка и сръбска, а пък градовете, които се намираха около Цариград и самия този град владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си, като бог заповяда, понеже без него нито дело, нито слово се извършва. Според легендата, манастирът е основан на мястото, където търновският патриарх Йоаникий II посреща тържествено цар Иван Асен II след победата му при Клокотница, станала в деня на празника на Св. И цялата му земя от Одрин и до Драч превзех, гръцка още и арбанашка и сръбска; а пък градовете, които се намират около Цариград и самия този град, владееха фръзите, но и те се покоряваха под ръката на моето царство, понеже нямаха друг цар освен мене и благодарение на мене прекарваха дните си...“"

Теодор Комнин е женен за Мария Петралифина (сестра на севастократор Йоан Петралифа). След убийството на цар Иван Асен I (Асен), цар Петър го назначава за помощник в управлението. След битката при Клокотница (1230) Епирското деспотство попада под властта на българския цар Иван Асен II. „Цар Иван Асен“ 3, ет. Върху този паметник е съхранен надписът:""На...ден поставих кръст на жена си Мария, Асен цар на Търново...""

Тъй като не е известно дали братът на Иван Асен I, цар Петър, е имал съпруга, Мария е първата известна българска царица от периода 12 – 14 в.

През лятото на 1188 г., когато Асен е обсаден в Ловеч от византийските войски на император Исак Ангел, "„жената на Асен“" попада в плен. След тази победа той въздига в Търново църквата „Св.40 мъченици“ и построява манастир на високия хълм южно от с. Мерданя, който също нарича „Св.40 мъченици“.