През резистор, върху който е приложено напрежение , = 10 VU тече ток = 2 mAI . Колко е съпротивлението на резистора? 
0,005 Ω 5000 Ω 0,2 Ω 200 Ω
A B C D
В частния случай на 12 еднакви резистора общото съпротивление е ⁄ от съпротивлението на отделния резистор. Синусоидално напрежение, приложено върху чисто резистивен товар, води до променлив ток, който е напълно във фаза с напрежението. Едната двойка измервателни сонди подават известен калибриран ток към резистора, а другата двойка сонди измерват пада на напрежение върху резистора. Съгласно закона на Ом се измерва или тока преминаващ през резистора или пада на напрежение върху тестов резистор с известно съпротивление. Последователно включеният резистор със съпротивлението си се явява товар във възбудителната намотка, намалява нейния ток и напрежение в генератора и генерираното напрежение намалява по стойност. Ако входното напрежение V се вдигне над потенциала на масата, през резистора R започва да тече входящ ток I. В резултат на това се появява пад на напрежение V през резистора и точка А започва да повишава потенциала си (входящият ток „издърпва“ точка А нагоре към положителното напрежение V). При подаване на напрежение "U" между двата извода на резистора през него протича ток "I", който е правопропорционален на напрежението. Варистор

Варистор () е полупроводников резистор, променящ нелинейно съпротивлението си в зависимост от приложеното напрежение. Варисторът е резистор, при който съпротивлението зависи от напрежението. 1 Ω (един ом) е електрическото съпротивление на проводник, върху който ток от 1 A (един ампер) предизвиква пад на напрежение 1 V (един волт). Определянето на стойността на издърпващия резистор е разликата от захранващото напрежение минус разликата на нужното напрежение, за праг на сигнала върху граничния прагов ток на сигнала. В този активен конвертор на ток в напрежение, спадът в напрежението V през вътрешния резистор R се компенсира като се добавя същото напрежение V = V към входното напрежение V. За тази цел последователно на резистора се свързва допълнителен последователен източник на напрежение B. Той помага на източника на входящо напрежение, в резултат на което нежеланото напрежение V и съпротивлението R изчезват (точката А става „виртуална маса“). При последователно свързване на няколко резистора протичащият през тях ток е еднакъв, но напрежението между изводите на всеки резистор е пропорционално на неговото съпротивление. Върху всеки кондензатор е приложено напрежение индуцирано от остатъчния магнетизъм. Термисторът е резистор, при който има пряка зависимост на съпротивлението от температерата. Когато напречно усилие е приложено върху флуид (тъй както вятърът духа върху повърхността на океана) флуидът започва да тече и продължава да тече, докато е приложено усилието. LC кръгът е настроен на честотата на носещото трептене ω. Върху диода е приложено сумарното напрежение от двата генератора и токът протичащ през диода ще съдържа съставката от токът на трептящия кръг с честотата ω и съставките близки до нея т.е. При приложено електрическо поле върху проводник протича електричен ток. Във веригата на операционен усилвател с конвертора на ток в напрежение, усилвателят добавя толкова напрежение към напрежението на входящия източник, колкото губи през резистора. Ако входното напрежение V се намали под масата, входящият ток протича през резистора R в обратна посока (фиг. Магнитен импеданс

Магнитен импеданс (SI: -Ω) е отношението на синусоидално магнитно напрежение formula_1 към синусоидален магнитен ток formula_2. За да създадем източник на ток, последователно на усилвателя трябва да добавим резистор, който да поддържа определено ниво на изходното напрежение. За да се измери напрежение с амперметър, преобразувателят на напрежение в ток (наричан още „умножителят” резистор R) е свързан във веригата преди омметъра. В резултат се появява пропорционален пад на напрежение U = R.I през резистора, според формулираното в закона на Ом преобразуване на ток в напрежение (U= R.I). Поведението на идеален резистор се описва с линейната зависимост на Закона на Ом:

Според нея напрежението "U" между двата извода на резистора е пропорционално на протичащия през него ток "I", като константата на пропорционалност "R" е електрическото съпротивление на резистора. В частния случай на 12 еднакви резистора общото съпротивление е ⁄ от съпротивлението на отделния резистор. Синусоидално напрежение, приложено върху чисто резистивен товар, води до променлив ток, който е напълно във фаза с напрежението. Едната двойка измервателни сонди подават известен калибриран ток към резистора, а другата двойка сонди измерват пада на напрежение върху резистора. Съгласно закона на Ом се измерва или тока преминаващ през резистора или пада на напрежение върху тестов резистор с известно съпротивление. Последователно включеният резистор със съпротивлението си се явява товар във възбудителната намотка, намалява нейния ток и напрежение в генератора и генерираното напрежение намалява по стойност. Ако входното напрежение V се вдигне над потенциала на масата, през резистора R започва да тече входящ ток I. В резултат на това се появява пад на напрежение V през резистора и точка А започва да повишава потенциала си (входящият ток „издърпва“ точка А нагоре към положителното напрежение V). При подаване на напрежение "U" между двата извода на резистора през него протича ток "I", който е правопропорционален на напрежението. Варистор

Варистор () е полупроводников резистор, променящ нелинейно съпротивлението си в зависимост от приложеното напрежение. Варисторът е резистор, при който съпротивлението зависи от напрежението. 1 Ω (един ом) е електрическото съпротивление на проводник, върху който ток от 1 A (един ампер) предизвиква пад на напрежение 1 V (един волт). Определянето на стойността на издърпващия резистор е разликата от захранващото напрежение минус разликата на нужното напрежение, за праг на сигнала върху граничния прагов ток на сигнала. В този активен конвертор на ток в напрежение, спадът в напрежението V през вътрешния резистор R се компенсира като се добавя същото напрежение V = V към входното напрежение V. За тази цел последователно на резистора се свързва допълнителен последователен източник на напрежение B. Той помага на източника на входящо напрежение, в резултат на което нежеланото напрежение V и съпротивлението R изчезват (точката А става „виртуална маса“). При последователно свързване на няколко резистора протичащият през тях ток е еднакъв, но напрежението между изводите на всеки резистор е пропорционално на неговото съпротивление. Върху всеки кондензатор е приложено напрежение индуцирано от остатъчния магнетизъм. Термисторът е резистор, при който има пряка зависимост на съпротивлението от температерата. Когато напречно усилие е приложено върху флуид (тъй както вятърът духа върху повърхността на океана) флуидът започва да тече и продължава да тече, докато е приложено усилието. LC кръгът е настроен на честотата на носещото трептене ω. Върху диода е приложено сумарното напрежение от двата генератора и токът протичащ през диода ще съдържа съставката от токът на трептящия кръг с честотата ω и съставките близки до нея т.е. При приложено електрическо поле върху проводник протича електричен ток. Във веригата на операционен усилвател с конвертора на ток в напрежение, усилвателят добавя толкова напрежение към напрежението на входящия източник, колкото губи през резистора. Ако входното напрежение V се намали под масата, входящият ток протича през резистора R в обратна посока (фиг. Магнитен импеданс

Магнитен импеданс (SI: -Ω) е отношението на синусоидално магнитно напрежение formula_1 към синусоидален магнитен ток formula_2. За да създадем източник на ток, последователно на усилвателя трябва да добавим резистор, който да поддържа определено ниво на изходното напрежение. За да се измери напрежение с амперметър, преобразувателят на напрежение в ток (наричан още „умножителят” резистор R) е свързан във веригата преди омметъра. В резултат се появява пропорционален пад на напрежение U = R.I през резистора, според формулираното в закона на Ом преобразуване на ток в напрежение (U= R.I). Поведението на идеален резистор се описва с линейната зависимост на Закона на Ом:

Според нея напрежението "U" между двата извода на резистора е пропорционално на протичащия през него ток "I", като константата на пропорционалност "R" е електрическото съпротивление на резистора. В частния случай на 12 еднакви резистора общото съпротивление е ⁄ от съпротивлението на отделния резистор. Синусоидално напрежение, приложено върху чисто резистивен товар, води до променлив ток, който е напълно във фаза с напрежението. Едната двойка измервателни сонди подават известен калибриран ток към резистора, а другата двойка сонди измерват пада на напрежение върху резистора. Съгласно закона на Ом се измерва или тока преминаващ през резистора или пада на напрежение върху тестов резистор с известно съпротивление. Последователно включеният резистор със съпротивлението си се явява товар във възбудителната намотка, намалява нейния ток и напрежение в генератора и генерираното напрежение намалява по стойност. Ако входното напрежение V се вдигне над потенциала на масата, през резистора R започва да тече входящ ток I. В резултат на това се появява пад на напрежение V през резистора и точка А започва да повишава потенциала си (входящият ток „издърпва“ точка А нагоре към положителното напрежение V). При подаване на напрежение "U" между двата извода на резистора през него протича ток "I", който е правопропорционален на напрежението. Варистор

Варистор () е полупроводников резистор, променящ нелинейно съпротивлението си в зависимост от приложеното напрежение. Варисторът е резистор, при който съпротивлението зависи от напрежението. 1 Ω (един ом) е електрическото съпротивление на проводник, върху който ток от 1 A (един ампер) предизвиква пад на напрежение 1 V (един волт). Определянето на стойността на издърпващия резистор е разликата от захранващото напрежение минус разликата на нужното напрежение, за праг на сигнала върху граничния прагов ток на сигнала. В този активен конвертор на ток в напрежение, спадът в напрежението V през вътрешния резистор R се компенсира като се добавя същото напрежение V = V към входното напрежение V. За тази цел последователно на резистора се свързва допълнителен последователен източник на напрежение B. Той помага на източника на входящо напрежение, в резултат на което нежеланото напрежение V и съпротивлението R изчезват (точката А става „виртуална маса“). При последователно свързване на няколко резистора протичащият през тях ток е еднакъв, но напрежението между изводите на всеки резистор е пропорционално на неговото съпротивление. Върху всеки кондензатор е приложено напрежение индуцирано от остатъчния магнетизъм. Термисторът е резистор, при който има пряка зависимост на съпротивлението от температерата. Когато напречно усилие е приложено върху флуид (тъй както вятърът духа върху повърхността на океана) флуидът започва да тече и продължава да тече, докато е приложено усилието. LC кръгът е настроен на честотата на носещото трептене ω. Върху диода е приложено сумарното напрежение от двата генератора и токът протичащ през диода ще съдържа съставката от токът на трептящия кръг с честотата ω и съставките близки до нея т.е. При приложено електрическо поле върху проводник протича електричен ток. Във веригата на операционен усилвател с конвертора на ток в напрежение, усилвателят добавя толкова напрежение към напрежението на входящия източник, колкото губи през резистора. Ако входното напрежение V се намали под масата, входящият ток протича през резистора R в обратна посока (фиг. Магнитен импеданс

Магнитен импеданс (SI: -Ω) е отношението на синусоидално магнитно напрежение formula_1 към синусоидален магнитен ток formula_2. За да създадем източник на ток, последователно на усилвателя трябва да добавим резистор, който да поддържа определено ниво на изходното напрежение. За да се измери напрежение с амперметър, преобразувателят на напрежение в ток (наричан още „умножителят” резистор R) е свързан във веригата преди омметъра. В резултат се появява пропорционален пад на напрежение U = R.I през резистора, според формулираното в закона на Ом преобразуване на ток в напрежение (U= R.I). Поведението на идеален резистор се описва с линейната зависимост на Закона на Ом:

Според нея напрежението "U" между двата извода на резистора е пропорционално на протичащия през него ток "I", като константата на пропорционалност "R" е електрическото съпротивление на резистора. В частния случай на 12 еднакви резистора общото съпротивление е ⁄ от съпротивлението на отделния резистор. Синусоидално напрежение, приложено върху чисто резистивен товар, води до променлив ток, който е напълно във фаза с напрежението. Едната двойка измервателни сонди подават известен калибриран ток към резистора, а другата двойка сонди измерват пада на напрежение върху резистора. Съгласно закона на Ом се измерва или тока преминаващ през резистора или пада на напрежение върху тестов резистор с известно съпротивление. Последователно включеният резистор със съпротивлението си се явява товар във възбудителната намотка, намалява нейния ток и напрежение в генератора и генерираното напрежение намалява по стойност. Ако входното напрежение V се вдигне над потенциала на масата, през резистора R започва да тече входящ ток I. В резултат на това се появява пад на напрежение V през резистора и точка А започва да повишава потенциала си (входящият ток „издърпва“ точка А нагоре към положителното напрежение V). При подаване на напрежение "U" между двата извода на резистора през него протича ток "I", който е правопропорционален на напрежението. Варистор

Варистор () е полупроводников резистор, променящ нелинейно съпротивлението си в зависимост от приложеното напрежение. Варисторът е резистор, при който съпротивлението зависи от напрежението. 1 Ω (един ом) е електрическото съпротивление на проводник, върху който ток от 1 A (един ампер) предизвиква пад на напрежение 1 V (един волт). Определянето на стойността на издърпващия резистор е разликата от захранващото напрежение минус разликата на нужното напрежение, за праг на сигнала върху граничния прагов ток на сигнала. В този активен конвертор на ток в напрежение, спадът в напрежението V през вътрешния резистор R се компенсира като се добавя същото напрежение V = V към входното напрежение V. За тази цел последователно на резистора се свързва допълнителен последователен източник на напрежение B. Той помага на източника на входящо напрежение, в резултат на което нежеланото напрежение V и съпротивлението R изчезват (точката А става „виртуална маса“). При последователно свързване на няколко резистора протичащият през тях ток е еднакъв, но напрежението между изводите на всеки резистор е пропорционално на неговото съпротивление. Върху всеки кондензатор е приложено напрежение индуцирано от остатъчния магнетизъм. Термисторът е резистор, при който има пряка зависимост на съпротивлението от температерата. Когато напречно усилие е приложено върху флуид (тъй както вятърът духа върху повърхността на океана) флуидът започва да тече и продължава да тече, докато е приложено усилието. LC кръгът е настроен на честотата на носещото трептене ω. Върху диода е приложено сумарното напрежение от двата генератора и токът протичащ през диода ще съдържа съставката от токът на трептящия кръг с честотата ω и съставките близки до нея т.е. При приложено електрическо поле върху проводник протича електричен ток. Във веригата на операционен усилвател с конвертора на ток в напрежение, усилвателят добавя толкова напрежение към напрежението на входящия източник, колкото губи през резистора. Ако входното напрежение V се намали под масата, входящият ток протича през резистора R в обратна посока (фиг. Магнитен импеданс

Магнитен импеданс (SI: -Ω) е отношението на синусоидално магнитно напрежение formula_1 към синусоидален магнитен ток formula_2. За да създадем източник на ток, последователно на усилвателя трябва да добавим резистор, който да поддържа определено ниво на изходното напрежение. За да се измери напрежение с амперметър, преобразувателят на напрежение в ток (наричан още „умножителят” резистор R) е свързан във веригата преди омметъра. В резултат се появява пропорционален пад на напрежение U = R.I през резистора, според формулираното в закона на Ом преобразуване на ток в напрежение (U= R.I). Поведението на идеален резистор се описва с линейната зависимост на Закона на Ом:

Според нея напрежението "U" между двата извода на резистора е пропорционално на протичащия през него ток "I", като константата на пропорционалност "R" е електрическото съпротивление на резистора.