При взаимодействие на неметали с кислород могат да се получат: 
киселинни и основни оксиди киселинни и неутрални оксиди основни и амфотерни оксиди основни и неутрални оксиди
A B C D
Оксидите често са разделени на метални (основни оксиди или основни анхидриди) и неметални оксиди (киселинни оксиди или киселинни анхидриди). Освен с киселините, основите могат да реагират и с киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Динатриевият оксид (като всички основни оксиди) взаимодейства с киселинни оксиди, киселини и вода:

Използва се за пречистване на въздуха в затворени помещения. Формират се следните оксиди:
Металните(V) оксиди (МеО) са слабо реагиращи и проявяват предимно киселинни свойства, а не основни. Реагират с киселини, киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. За пример: при титруването с киселини/основи могат да се изследват само вещества които имат киселинни/основни свойства. Получава се при пряко взаимодействие на азот с кислород. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. Киселинни оксиди са тези, при които като се присъедини вода се получава киселина. По-нататък съдържащото се в агломерата олово (II) и медни оксиди се възстановяват чрез кокс:

Черното олово се получава при взаимодействие на изходна сулфидна руда с кислород (автогенен способ). Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Киселинните оксиди взаимодействат с вода, основи и основни оксиди. При земетресения също могат да се получат свлачища. Силен окислител е. Получава се при взаимодействие на кислород и атомен водород. При всяко горене с излишък на кислород (въздух), особено при много високи температури, се образуват известни количества азотни оксиди. Повечето елементи в земната кора са оксиди, образувани при взаимодействие на кислорода с други елементи. Реагира лесно с кислород и сяра, като се получават смесени оксиди и сулфиди. По този начин соли могат да бъдат получени при реакция на метали с киселини или неметали. Цинков оксид

Оксидът на цинка се получава при пряко взаимодействие на цинк и кислород при загряване. 2Na + H → 2NaH


4Na + O → 2NaO "(взаимодействие под петрол)"

2Na + O → NaO "(запалване на натрия в цилиндър с кислород)"

Литият при взаимодействие с кислород образува само оксид (LiO), натрият – оксид (NaO) или пероксид (NaO), а останалите алкални метали образуват оксиди – МО, пероксиди – МО и супероксиди – МO, според средата и условията на окисление. Техните оксиди са с основен характер, взаимодействат с киселини (CaO + HSO → CaSO + HO), киселинни оксиди (CaO + CO → CaCO), вода (CaO + HO → Ca(OH)). В зависимост от характера на връзката с водорода се различават 3 вида хидриди:


Взаимодействие на йонни хидриди с вода:

Взаимодействие с метални оксиди:

Термично разлагане:

Взаимодействие с азот: Реагира с метали (с изключение на злато и платина), основни оксиди, хидроксиди, като образува нитрати:

MgO + 2HNO → Mg(NO) + HO

NaOH + HNO → NaNO + HO

NaS + 2HNO → 2NaNO + HS (газ)

При взаимодействие с метали в повечето случаи не се отделя водород – освен сол се получават азотни оксиди (в зависимост от концентрацията и температурата може да се получат различни продукти)

Причината за това е, че за разлика от други киселини азотната киселина проявява окислителни свойства. Това е универсален клас реакции, които могат да възникнат в киселинни или основни условия или в присъствието на катализатор. Освен с киселините, основите могат да реагират и с киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Реагират с киселини, киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Оксидите често са разделени на метални (основни оксиди или основни анхидриди) и неметални оксиди (киселинни оксиди или киселинни анхидриди). Получава се при пряко взаимодействие на азот с кислород. Киселинни оксиди са тези, при които като се присъедини вода се получава киселина. Оксидите биват основни, амфотерни, киселинни и неутрални. По-нататък съдържащото се в агломерата олово (II) и медни оксиди се възстановяват чрез кокс:

Черното олово се получава при взаимодействие на изходна сулфидна руда с кислород (автогенен способ). Примери за неутрални оксиди са: Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Динатриевият оксид (като всички основни оксиди) взаимодейства с киселинни оксиди, киселини и вода:

Използва се за пречистване на въздуха в затворени помещения. Формират се следните оксиди:
Металните(V) оксиди (МеО) са слабо реагиращи и проявяват предимно киселинни свойства, а не основни. При земетресения също могат да се получат свлачища. Силен окислител е. Получава се при взаимодействие на кислород и атомен водород. При всяко горене с излишък на кислород (въздух), особено при много високи температури, се образуват известни количества азотни оксиди. Повечето елементи в земната кора са оксиди, образувани при взаимодействие на кислорода с други елементи. Реагира лесно с кислород и сяра, като се получават смесени оксиди и сулфиди. По този начин соли могат да бъдат получени при реакция на метали с киселини или неметали. Неутрален оксид

Неутрални оксиди се наричат тези оксиди, които не взаимодействат с вода, киселини и основи и не им съответстват хидроксиди и кислородсъдържащи киселини. Цинков оксид

Оксидът на цинка се получава при пряко взаимодействие на цинк и кислород при загряване. 2Na + H → 2NaH


4Na + O → 2NaO "(взаимодействие под петрол)"

2Na + O → NaO "(запалване на натрия в цилиндър с кислород)"

Литият при взаимодействие с кислород образува само оксид (LiO), натрият – оксид (NaO) или пероксид (NaO), а останалите алкални метали образуват оксиди – МО, пероксиди – МО и супероксиди – МO, според средата и условията на окисление. Техните оксиди са с основен характер, взаимодействат с киселини (CaO + HSO → CaSO + HO), киселинни оксиди (CaO + CO → CaCO), вода (CaO + HO → Ca(OH)). В зависимост от характера на връзката с водорода се различават 3 вида хидриди:


Взаимодействие на йонни хидриди с вода:

Взаимодействие с метални оксиди:

Термично разлагане:

Взаимодействие с азот: За пример: при титруването с киселини/основи могат да се изследват само вещества които имат киселинни/основни свойства. Могат да се получат и ендометриални сраствания. Примери за киселинни оксиди са: въглероден диоксид, азотен диоксид, серен диоксид, серен триоксид. Освен с киселините, основите могат да реагират и с киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Реагират с киселини, киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Електролитната дисоциация на многоосновните киселини се осъществява на етапи, като при всеки се получава по 1 mol водороден катион:


Водните им разтвори променят синия лакмус в червен, имат кисел вкус, взаимодействат с активни метали, с основни оксиди и основи, с амфотерни оксиди и амфотерни хидроксиди. Благодарение на високите стойности на йонизационната енергия на неметалите, техните атоми могат да образуват ковалентни химични връзки с атомите на другите неметали и амфотерни елементи. Получава се при пряко взаимодействие на азот с кислород. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. По-нататък съдържащото се в агломерата олово (II) и медни оксиди се възстановяват чрез кокс:

Черното олово се получава при взаимодействие на изходна сулфидна руда с кислород (автогенен способ). Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Химичен елемент или съединение с амфотерни свойства при взаимодействие със силна киселина проявява свойствата на основа и обратното – при взаимодействие със силна основа се проявява като киселинно действащо. Киселинните оксиди взаимодействат с вода, основи и основни оксиди. Оксидите биват основни, амфотерни, киселинни и неутрални. При земетресения също могат да се получат свлачища. Силен окислител е. Получава се при взаимодействие на кислород и атомен водород. При всяко горене с излишък на кислород (въздух), особено при много високи температури, се образуват известни количества азотни оксиди. Повечето елементи в земната кора са оксиди, образувани при взаимодействие на кислорода с други елементи. Реагира лесно с кислород и сяра, като се получават смесени оксиди и сулфиди. Оксидите често са разделени на метални (основни оксиди или основни анхидриди) и неметални оксиди (киселинни оксиди или киселинни анхидриди). По този начин соли могат да бъдат получени при реакция на метали с киселини или неметали. Цинков оксид

Оксидът на цинка се получава при пряко взаимодействие на цинк и кислород при загряване. 2Na + H → 2NaH


4Na + O → 2NaO "(взаимодействие под петрол)"

2Na + O → NaO "(запалване на натрия в цилиндър с кислород)"

Литият при взаимодействие с кислород образува само оксид (LiO), натрият – оксид (NaO) или пероксид (NaO), а останалите алкални метали образуват оксиди – МО, пероксиди – МО и супероксиди – МO, според средата и условията на окисление. В зависимост от характера на връзката с водорода се различават 3 вида хидриди:


Взаимодействие на йонни хидриди с вода:

Взаимодействие с метални оксиди:

Термично разлагане:

Взаимодействие с азот: Реагира с метали (с изключение на злато и платина), основни оксиди, хидроксиди, като образува нитрати:

MgO + 2HNO → Mg(NO) + HO

NaOH + HNO → NaNO + HO

NaS + 2HNO → 2NaNO + HS (газ)

При взаимодействие с метали в повечето случаи не се отделя водород – освен сол се получават азотни оксиди (в зависимост от концентрацията и температурата може да се получат различни продукти)

Причината за това е, че за разлика от други киселини азотната киселина проявява окислителни свойства. Могат да се получат и ендометриални сраствания. Биологични амфотерни молекули, като протеините, съдържат киселинни и основни функционални групи. Получава се при пряко взаимодействие на азот с кислород. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. Взаимодейства с оксиди и основни оксиди. По-нататък съдържащото се в агломерата олово (II) и медни оксиди се възстановяват чрез кокс:

Черното олово се получава при взаимодействие на изходна сулфидна руда с кислород (автогенен способ). Примери за неутрални оксиди са: Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Киселинните оксиди взаимодействат с вода, основи и основни оксиди. При земетресения също могат да се получат свлачища. Силен окислител е. Получава се при взаимодействие на кислород и атомен водород. При всяко горене с излишък на кислород (въздух), особено при много високи температури, се образуват известни количества азотни оксиди. Освен с киселините, основите могат да реагират и с киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. Повечето елементи в земната кора са оксиди, образувани при взаимодействие на кислорода с други елементи. Реагира лесно с кислород и сяра, като се получават смесени оксиди и сулфиди. Оксидите често са разделени на метални (основни оксиди или основни анхидриди) и неметални оксиди (киселинни оксиди или киселинни анхидриди). По този начин соли могат да бъдат получени при реакция на метали с киселини или неметали. Неутрален оксид

Неутрални оксиди се наричат тези оксиди, които не взаимодействат с вода, киселини и основи и не им съответстват хидроксиди и кислородсъдържащи киселини. Цинков оксид

Оксидът на цинка се получава при пряко взаимодействие на цинк и кислород при загряване. 2Na + H → 2NaH


4Na + O → 2NaO "(взаимодействие под петрол)"

2Na + O → NaO "(запалване на натрия в цилиндър с кислород)"

Литият при взаимодействие с кислород образува само оксид (LiO), натрият – оксид (NaO) или пероксид (NaO), а останалите алкални метали образуват оксиди – МО, пероксиди – МО и супероксиди – МO, според средата и условията на окисление. В зависимост от характера на връзката с водорода се различават 3 вида хидриди:


Взаимодействие на йонни хидриди с вода:

Взаимодействие с метални оксиди:

Термично разлагане:

Взаимодействие с азот: Реагира с метали (с изключение на злато и платина), основни оксиди, хидроксиди, като образува нитрати:

MgO + 2HNO → Mg(NO) + HO

NaOH + HNO → NaNO + HO

NaS + 2HNO → 2NaNO + HS (газ)

При взаимодействие с метали в повечето случаи не се отделя водород – освен сол се получават азотни оксиди (в зависимост от концентрацията и температурата може да се получат различни продукти)

Причината за това е, че за разлика от други киселини азотната киселина проявява окислителни свойства. Могат да се получат и ендометриални сраствания. Като всяка киселина взаимодейства с метали, основни оксиди и основи. Невролептичен малигнен синдром и късна дискинезия могат да се получат при продължителна употреба на рисперидон. Динатриевият оксид (като всички основни оксиди) взаимодейства с киселинни оксиди, киселини и вода:

Използва се за пречистване на въздуха в затворени помещения. Показва също, че туморните клетки могат да живеят и да се развиват и при отсъствието на кислород.