Кое събитие се е случило през втората половина на XIII век?
битката при с. Ключ през 1014 г. възкачването на Константин Тих Асен на българския престол през 1257 г. съборът в Лампсак през 1235 г. въстанието срещу византийската власт на Георги Войтех през 1072 г.
A B C D
Роден е през втората половина на XIII век в търновско болярско семейство. 146 – 147, „Българската държава през втората половина на XIII и началото на IV век“, с. Тя е датирана към втората половина на XIII век. Църквата датира от втората половина на XIII век. Грамотата е издадена през втората половина на XIII век и включва съдържанието на по-стари български грамоти. Битка при Струмица

Битката при Струмица през август 1014 г. е част от войните на цар Самуил с Византия. Битка при Солун (1014)

Битката при Солун през 1014 г. е въоръжено стълкновение между българи и византийци, станало към края на войните на цар Самуил с Византия. Едно от най-ранните споменавания на крепостта Перперек в средновековна хроника е през втората половина на XIII век. Кварталът се оформя като "Венецианска махала" още от втората половина на XIII век. Запазените стенописи най-вероятно са от втората половина на XIII век. Георги Ангеличин Жура смята, че живописта е от втората половина на XIII век. Ръкописът е част от кирилски пълен апостол от втората половина на XIII век. Построена през втората половина на 15 век (1455 г.) През втората половина на XIV век. Манастирът е опожарен през втората половина на ХI век при нашествието на печенезите. Източниците на сиенската живописна традиция следва да се търсят във втората половина на XIII век. През 1014 година градът е завзет от Хамадидите, през 1159 година – от Алмохадите, а през XIII век попада под властта на Зиянидите. Беласишка битка

Бела̀сишката битка, известна още като битката при Беласица, битката при Ключ или битката при Клидион (на гръцки: "Μάχη του Κλειδίου"), се състои на 29 юли 1014 г. в хода на българо-византийските войни от времето на цар Самуил. Строена е през втората половина на 17 век. Обновена е през втората половина на XIX век. Рисувана е през втората половина на ХVIII век. Михаил Каваларий

Михаил Каваларий () е византийски военачалник от втората половина на XIII век, който през 1276/1277 г. е велик конетабъл (командир на латинските наемници) при император Михаил VIII Палеолог. Независимо от отделни несполуки и тежки удари, които понася (битката при Струмица през август 1014 г., битката при Битоля през 1015 г., обсадите на Перник през 1016 г. и Костур през 1017 г. През втората половина на I век пр.н.е. През втората половина на ІV век пр.н.е. В средата на XIII век е център на владенията на болярина Константин Тих Асен, който от 1257 г. до 1277 г. е български цар. Селото се споменава във Виргинската грамота от втората половина на XIII век на цар Константин Тих - Асен, с която българският владетел го дарява на манастира „Свети Георги“ край Скопие. Една от дъщерите си Ирина Ласкарина Асенина омъжва през 1257 за цар Константин Тих Асен. Село Сланско е споменато във Виргинската грамота на българския цар Константин Тих Асен от XIII век, издадена на манастира "Свети Георги Бързи" при Скопие. Село Барбарас е споменато във Виргинската грамота на българския цар Константин Тих Асен от XIII век, издадена на манастира „Свети Георги Бързи“ на Виргино бърдо при Скопие. Към средата на XIII в. български боляри на Скопие са Тих и синът му Константин Тих, който през 1257 г. е избран от болярския съвет в Търново за цар на България. Цар Константин I Тих Асен (1257-1277) е неспособен да защити държавата и поданиците си. Според Виргинската грамота във втората половина на ХІІІ век той притежава над 30 села, към които цар Константин Тих Асен прибавя пет нови. Основан е през 1272 г. по времето на цар Константин I Асен Тих. Константин Асен

Константѝн Тих – Асѐн е български цар, управлявал Второто българско царство от 1257 до 1277 година. Роден е през втората половина на XIII век в търновско болярско семейство. През 1257 г. Константин е издигнат от българските боляри да замести на престола неуспешния Мицо Асен. Село Глумово е споменато във Виргинската грамота на българския цар Константин Тих Асен от XIII век, с която на скопския манастир „Свети Георги“ се даряват

В края на XIX век Глумово е смесено село в Скопска каза на Османската империя. През 1277 г. умира цар Константин Тих Асен, убит в битка срещу войските на Ивайло. Гражданска война в България (1257 – 1263)

Гражданска война в България от 1257 до 1261 година е военен конфликт в българското царство между сваления цар Мицо Асен и Константин I Тих Асен. Тя е датирана към втората половина на XIII век. Църквата датира от втората половина на XIII век. На българския престол се възкачва Иван II Асен. 146 – 147, „Българската държава през втората половина на XIII и началото на IV век“, с. До 1263 воюва срещу Константин Тих Асен. Ирина Ласкарина Асенина

Ирина Ласкарина Асенина e никейска принцеса и българска царица (1258-1268), втора съпруга на цар Константин Тих Асен (1257-1277). Находките от друго жилище са датирани с медна монета от българския цар Константин Асен (1257 – 1277). През 1256 г. Мицо Асен с помощта на болярите се възкачва на българския престол, а Мария става царица. Евдокия е сестра на никейския император Йоан IV Ласкарис и на българската царица Ирина – съпруга на българския цар Константин Тих Асен. Константин е син на скопски благородник и български болярин с името Тих, живял в началото на XIII век. Роден е през втората половина на XIII век в търновско болярско семейство. Тя е датирана към втората половина на XIII век. Църквата датира от втората половина на XIII век. 146 – 147, „Българската държава през втората половина на XIII и началото на IV век“, с. Едно от най-ранните споменавания на крепостта Перперек в средновековна хроника е през втората половина на XIII век. Грамотата е издадена през втората половина на XIII век и включва съдържанието на по-стари български грамоти. Кварталът се оформя като "Венецианска махала" още от втората половина на XIII век. Запазените стенописи най-вероятно са от втората половина на XIII век. Георги Ангеличин Жура смята, че живописта е от втората половина на XIII век. Ръкописът е част от кирилски пълен апостол от втората половина на XIII век. Построена през втората половина на 15 век (1455 г.) През втората половина на XIV век. Редовно събитие е съборът "Калуш", който се провежда през Русалската седмица. Източниците на сиенската живописна традиция следва да се търсят във втората половина на XIII век. Строена е през втората половина на 17 век. Обновена е през втората половина на XIX век. Рисувана е през втората половина на ХVIII век. Завръща се в Пловдив през втората половина на 90-те г. на 19. век. През втората половина на I век пр.н.е. През втората половина на ІV век пр.н.е. През втората половина на 5 век пр. През втората половина на 3 век пр.н.е. През втората половина на 7 век пр.н.е. Възниква през втората половина на 19 век. През втората половина на 4 век пр.н.е. Въстание на Георги Войтех

Въстанието на Георги Войтех през 1072 г. е опит за възстановяване на българската държава, покорена половин век по-рано от Византия. Петрила

Петрила или Петрило () е зетски военачалник от XI век, участник в българското въстание на Георги Войтех срещу византийската власт от 1072 година. През 1072 г. по времето на въстанието на Георги Войтех се споменава като Каструм Зланкамен. През 1072 г. избухва Въстанието на Георги Войтех и Константин Бодин, опит за отхвърляне на властта на Византийската империя и възстановяване на българската държава. През 1072 г. Петър Крешимир подкрепя въстанието в Дукля на Георги Войтех и Константин Бодин против ромеите. През предходния XI век в западните български земи са вдигнати 2 значими въстания срещу византийската власт - въстание на Петър Делян и въстание на Георги Войтех. и на Петър III и Георги Войтех (1072 г.). През 1072 година избухва бунтът на Георги Войтех, но и той е потушен. През 1072 г., в хода на въстанието на Георги Войтех, Девол е превзет за кратко от зетския войвода Петрила, който воюва на страната на българските въстаници. Георги Ангеличин Жура смята, че живописта е от втората половина на XIII век. Византийската власт е наложена отново с цената на продължителни военни усилия, но само след тридесет и една години през 1072 г. потомъкът на българските кавхани Георги Войтех оглавява вдигналите се отново българи и освобождава земите от Костур до Ниш. Роден е през втората половина на XIII век в търновско болярско семейство. През 1072 година той е начело на тамошните български първенци срещу византийската власт, данъците и финансовия министър Никифорица († 1078). Най-мащабни от тях са въстанията на Петър Делян през 1040 – 1041 г. и на Георги Войтех през 1072 г. в западните български земи. Тя е датирана към втората половина на XIII век. Църквата датира от втората половина на XIII век. Все така войнствено Маклен преживява въстанието на болярина Георги Войтех през 1072 година и освободителното въстание от византийско иго на братята Петър и Асен през 1185 година, когато настъпва Второто българско царство. Нуредин е един от основните лидери на албанските въстания срещу османската власт в Дебърско през втората половина на XIX век. 146 – 147, „Българската държава през втората половина на XIII и началото на IV век“, с. Едновременно с това започват брожения в балканските владения на империята, където през същата година българите начело с Георги Войтех правят опит да отхвърлят византийската власт. Грамотата е издадена през втората половина на XIII век и включва съдържанието на по-стари български грамоти. Тук е прогласено възстановяването на българската държавност при въстанието на Георги Войтех през 1072 г. След възстановяване на българската държавност е в границите на Втората българска държава от 1204 г.

След смъртта на Коломан I Асен е във владение на Никейската империя и на възстановената повторно Византия (1261). През 1072 г. той се опитва да потуши въстанието на Константин Бодин. Едно от най-ранните споменавания на крепостта Перперек в средновековна хроника е през втората половина на XIII век. Избухва въстанието на българите, водени от Георги Войтех и Константин Бодин.