Азотът е елемент, който определя развитието на растителните организми. Растенията усвояват лесно от почвата и водата азот, свързан в различни съединения. С кои азотни съединения могат да се наторяват почвите, за да се осигури на растенията необходимото количество свързан азот? 
нитрати и амониеви соли нитриди и азотна киселина азотна киселина и амоняк азотни оксиди и амоняк
A B C D
Растенията могат да усвояват азота само в свързан вид (като атоми). Азотът, който е включен в тъканите на растенията и животните, след тяхната гибел се разлага с отделяне на амоняк, амониеви йони и атомарен азот и неговите оксиди. При вулканичните изригвания също се отделя азот и различни амониеви соли. За дезинфекция на водата могат да се използват хлорни и четвъртични амониеви съединения. Химическият им състав включва съединения, богати на органичен азот, които са от изключителна важност за жизнените процеси на растенията. Вследствие на това значително количество свързан азот се съдържа в живите организми, мъртвата органична материя и дисперсното вещество в моретата и океаните. Към това количество се прибавят около 7х10 т азот, който се съдържа в хидросферата във вид на съединения. Биологичната фиксация на азот при цианобактериите и в корените на растенията също образува амоняк от молекулен азот. Минерални торове

Минерални торове се наричат неорганичните съединения, съдържащи необходимите елементи за развитието на растенията. Почвите в Сахел са с високо съдържание на киселинност (което се изразява в отравяне на растенията с алуминий) и са бедни на азот и фосфат. Азот-съдържащите торове могат да причинят окисляване на почвата. Например, соли на медта могат да се образуват химични съединения с амоняка. Големите двукомпонентни торове предоставят както азот, така и фосфор на растенията. Научил ги и кои са растенията, които могат да действат като противоотрова срещу различни отрови. Неорганичният фосфор се поглъща от корените на растенията и се използва за изграждането на органични съединения. Всички те превръщат молекулярния азот в съединения на амоняка (NH). Водораслите пък, могат да използват отделяните от полипите въглероден двуокис и азотни съединения. Азотът във вид на амоняк и неговите съединения, получаващи се в процесите на биогенното азотиране, се окислява бързо до нитрати и нитрити. Железният сулфат се продава като железен сулфат хептахидрат, който се използва за понижаване на рН в почвите (при силно алкална почва), така че растенията да могат да извличат хранителните вещества от почвата. Растенията са съставени от четири главни елемента: водород, кислород, въглерод и азот. Малките експонати се пазят в пластмасови контейнери, съдържащи газообразен азот, който спира реакцията между серните съединения и кислорода. Реагира с амониеви съединения, при което се отделя амоняк, ето защо не трябва да се смесва с амониеви торове. В частност растенията от свързани родове съдържат подобни съединения. Биохимия на растенията

Биохимията на растенията е дял от общата биохимия и изучава химичните съединения и техните превръщания в растителния организъм. Растенията лесно могат да се отглеждат в контейнер, ако се спазват някои правила. Растенията могат да усвояват азота само в свързан вид (като атоми). Много чист азот може да се получи чрез топлинно разграждане на бариев или натриев азид:

Азотът се използва за получаване на амоняк, на азотна киселина, на азотни торове и на взривни вещества. Химическият им състав включва съединения, богати на органичен азот, които са от изключителна важност за жизнените процеси на растенията. Попадналата в почвата азотна киселина се свързва с намиращите се в нея съединения на натрия, калция, магнезия. Вследствие на това значително количество свързан азот се съдържа в живите организми, мъртвата органична материя и дисперсното вещество в моретата и океаните. Към това количество се прибавят около 7х10 т азот, който се съдържа в хидросферата във вид на съединения. Азотът, който е включен в тъканите на растенията и животните, след тяхната гибел се разлага с отделяне на амоняк, амониеви йони и атомарен азот и неговите оксиди. Азотът образува множество стопански значими химични съединения, като амоняк, азотна киселина, органични нитрати (взривни вещества) и цианиди. Биологичната фиксация на азот при цианобактериите и в корените на растенията също образува амоняк от молекулен азот. Минерални торове

Минерални торове се наричат неорганичните съединения, съдържащи необходимите елементи за развитието на растенията. Почвите в Сахел са с високо съдържание на киселинност (което се изразява в отравяне на растенията с алуминий) и са бедни на азот и фосфат. Азот-съдържащите торове могат да причинят окисляване на почвата. Големите двукомпонентни торове предоставят както азот, така и фосфор на растенията. Научил ги и кои са растенията, които могат да действат като противоотрова срещу различни отрови. Неорганичният фосфор се поглъща от корените на растенията и се използва за изграждането на органични съединения. Всички те превръщат молекулярния азот в съединения на амоняка (NH). За дезинфекция на водата могат да се използват хлорни и четвъртични амониеви съединения. Водораслите пък, могат да използват отделяните от полипите въглероден двуокис и азотни съединения. Железният сулфат се продава като железен сулфат хептахидрат, който се използва за понижаване на рН в почвите (при силно алкална почва), така че растенията да могат да извличат хранителните вещества от почвата. Растенията са съставени от четири главни елемента: водород, кислород, въглерод и азот. Малките експонати се пазят в пластмасови контейнери, съдържащи газообразен азот, който спира реакцията между серните съединения и кислорода. В частност растенията от свързани родове съдържат подобни съединения. Биохимия на растенията

Биохимията на растенията е дял от общата биохимия и изучава химичните съединения и техните превръщания в растителния организъм. Растенията лесно могат да се отглеждат в контейнер, ако се спазват някои правила. Този процес се използва за извличането на азот (N) от атмосферата в азотна киселина (HNO), един от няколкото химични процеси под общото наименование азотна фиксация. Много чист азот може да се получи чрез топлинно разграждане на бариев или натриев азид:

Азотът се използва за получаване на амоняк, на азотна киселина, на азотни торове и на взривни вещества. Растенията могат да усвояват азота само в свързан вид (като атоми). Азотът, който е включен в тъканите на растенията и животните, след тяхната гибел се разлага с отделяне на амоняк, амониеви йони и атомарен азот и неговите оксиди. Азотът образува множество стопански значими химични съединения, като амоняк, азотна киселина, органични нитрати (взривни вещества) и цианиди. Биологичната фиксация на азот при цианобактериите и в корените на растенията също образува амоняк от молекулен азот. Химическият им състав включва съединения, богати на органичен азот, които са от изключителна важност за жизнените процеси на растенията. Попадналата в почвата азотна киселина се свързва с намиращите се в нея съединения на натрия, калция, магнезия. Вследствие на това значително количество свързан азот се съдържа в живите организми, мъртвата органична материя и дисперсното вещество в моретата и океаните. Към това количество се прибавят около 7х10 т азот, който се съдържа в хидросферата във вид на съединения. Минерални торове

Минерални торове се наричат неорганичните съединения, съдържащи необходимите елементи за развитието на растенията. Почвите в Сахел са с високо съдържание на киселинност (което се изразява в отравяне на растенията с алуминий) и са бедни на азот и фосфат. Азот-съдържащите торове могат да причинят окисляване на почвата. Големите двукомпонентни торове предоставят както азот, така и фосфор на растенията. Научил ги и кои са растенията, които могат да действат като противоотрова срещу различни отрови. Неорганичният фосфор се поглъща от корените на растенията и се използва за изграждането на органични съединения. Всички те превръщат молекулярния азот в съединения на амоняка (NH). За дезинфекция на водата могат да се използват хлорни и четвъртични амониеви съединения. Водораслите пък, могат да използват отделяните от полипите въглероден двуокис и азотни съединения. Железният сулфат се продава като железен сулфат хептахидрат, който се използва за понижаване на рН в почвите (при силно алкална почва), така че растенията да могат да извличат хранителните вещества от почвата. Растенията са съставени от четири главни елемента: водород, кислород, въглерод и азот. Малките експонати се пазят в пластмасови контейнери, съдържащи газообразен азот, който спира реакцията между серните съединения и кислорода. В частност растенията от свързани родове съдържат подобни съединения. Биохимия на растенията

Биохимията на растенията е дял от общата биохимия и изучава химичните съединения и техните превръщания в растителния организъм. Растенията лесно могат да се отглеждат в контейнер, ако се спазват някои правила. Този процес се използва за извличането на азот (N) от атмосферата в азотна киселина (HNO), един от няколкото химични процеси под общото наименование азотна фиксация. Редукция на азотни оксиди до азот:

2. Азотът, който е включен в тъканите на растенията и животните, след тяхната гибел се разлага с отделяне на амоняк, амониеви йони и атомарен азот и неговите оксиди. Азотни оксиди

Азотните оксиди са химични съединения на азота с кислород. Растенията могат да усвояват азота само в свързан вид (като атоми). Биологичната фиксация на азот при цианобактериите и в корените на растенията също образува амоняк от молекулен азот. Много чист азот може да се получи чрез топлинно разграждане на бариев или натриев азид:

Азотът се използва за получаване на амоняк, на азотна киселина, на азотни торове и на взривни вещества. Водораслите пък, могат да използват отделяните от полипите въглероден двуокис и азотни съединения. Химическият им състав включва съединения, богати на органичен азот, които са от изключителна важност за жизнените процеси на растенията. При това се образуват различни азотни оксиди. Азотни торове

Азотните торове са химически продукти, съдържащи азот, внасяни в почвата за торене на селскостопански култури. „носещи живот“) – азотни, фосфорни и силициеви съединения. Атмосферата се състои се от негодни за дишане азотни съединения, окиси и метан. Вследствие на това значително количество свързан азот се съдържа в живите организми, мъртвата органична материя и дисперсното вещество в моретата и океаните. Към това количество се прибавят около 7х10 т азот, който се съдържа в хидросферата във вид на съединения. Дълго време източниците на азотни съединения са ограничени. Зеолитите се използват и като филтри за поддръжка на аквариумите, където адсорбират амоняка и други азотни съединения и пречистват водата от вируси и бактерии. Минерални торове

Минерални торове се наричат неорганичните съединения, съдържащи необходимите елементи за развитието на растенията. Почвите в Сахел са с високо съдържание на киселинност (което се изразява в отравяне на растенията с алуминий) и са бедни на азот и фосфат. Един от няколкото азотни оксиди. Азот-съдържащите торове могат да причинят окисляване на почвата. Допълнителното количество на кислород подобрява горенето и намалява изпускането в атмосферата на вредни емисии от въглероден диоксид, а освен това намалява и вредните емисии от летливи органични съединения, азотни оксиди и твърди частици. Големите двукомпонентни торове предоставят както азот, така и фосфор на растенията. Начална точка на промишленото производство на азотни съединения е процесът на Хабер-Бош, при който азотът се фиксира чрез реакция на N и H с катализатор FeO при температура около 500 °C и налягане 200 атмосфери. Научил ги и кои са растенията, които могат да действат като противоотрова срещу различни отрови. Неорганичният фосфор се поглъща от корените на растенията и се използва за изграждането на органични съединения.