Кое събитие се е случило през  първата половина на XI век?
възкачването на Константин Тих Асен на българския престол през 1257 г. преминаването на Третия кръстоносен поход (1189 – 1192) през българските земи битката при с. Ключ през 1014 г. въстанието срещу византийската власт на Георги Войтех през 1072 г.
A B C D
Една от дъщерите си Ирина Ласкарина Асенина омъжва през 1257 за цар Константин Тих Асен. В средата на XIII век е център на владенията на болярина Константин Тих Асен, който от 1257 г. до 1277 г. е български цар. Цар Константин I Тих Асен (1257-1277) е неспособен да защити държавата и поданиците си. Основан е през 1272 г. по времето на цар Константин I Асен Тих. Константин Асен

Константѝн Тих – Асѐн е български цар, управлявал Второто българско царство от 1257 до 1277 година. Константин Диоген

Константин Диоген () е византийски пълководец от първата половина на XI век, участвал в завладяването на България. През 1257 г. Константин е издигнат от българските боляри да замести на престола неуспешния Мицо Асен. През 1277 г. умира цар Константин Тих Асен, убит в битка срещу войските на Ивайло. Гражданска война в България (1257 – 1263)

Гражданска война в България от 1257 до 1261 година е военен конфликт в българското царство между сваления цар Мицо Асен и Константин I Тих Асен. Село Сланско е споменато във Виргинската грамота на българския цар Константин Тих Асен от XIII век, издадена на манастира "Свети Георги Бързи" при Скопие. Роден е вероятно в Аталия (днес Анталия), Памфилия, през първата половина на XI век. На българския престол се възкачва Иван II Асен. Според Виргинската грамота във втората половина на ХІІІ век той притежава над 30 села, към които цар Константин Тих Асен прибавя пет нови. До 1263 воюва срещу Константин Тих Асен. Ирина Ласкарина Асенина

Ирина Ласкарина Асенина e никейска принцеса и българска царица (1258-1268), втора съпруга на цар Константин Тих Асен (1257-1277). Находките от друго жилище са датирани с медна монета от българския цар Константин Асен (1257 – 1277). През 1256 г. Мицо Асен с помощта на болярите се възкачва на българския престол, а Мария става царица. Евдокия е сестра на никейския император Йоан IV Ласкарис и на българската царица Ирина – съпруга на българския цар Константин Тих Асен. Село Барбарас е споменато във Виргинската грамота на българския цар Константин Тих Асен от XIII век, издадена на манастира „Свети Георги Бързи“ на Виргино бърдо при Скопие. Към средата на XIII в. български боляри на Скопие са Тих и синът му Константин Тих, който през 1257 г. е избран от болярския съвет в Търново за цар на България. Мария е омъжена за българския цар Константин I Тих Асен, Евгения става съпруга на куманския вожд и велик доместик Сиргиан. След възкачването му в Търновград, Константин Тих сключва брак с Ирина, дъщеря на никейския император Теодор II Ласкарис и внучка на Иван Асен II. Цар на България през 1259 г. е Константин I Тих Асен, следователно севастократорът е негов братовчед, а не на Михаил II Асен, както приема Васил Златарски. Селото се споменава във Виргинската грамота от втората половина на XIII век на цар Константин Тих - Асен, с която българският владетел го дарява на манастира „Свети Георги“ край Скопие. Когато царица Мария, съпругата на Константин Тих, научава за това, тя взема решение да предложи на Ивайло брак и съответно българския престол. Историците смятат, че крепостта е изпълнявала защитни функции преди преминаването на кръстоносците от Третия кръстоносен поход (1189 – 1192) през тези земи. Той взема участие в Третия кръстоносен поход (1189–1192). Братовчед е на Филип II Август и го придружава в Третия кръстоносен поход (1189–1192). През 1189 г. е императорски знаменосец в Третия кръстоносен поход (1189 – 1190). Валрам участва заедно с баща си Хайнрих III в третия кръстоносен поход (1189 – 1192). Лудолф участва през 1189 г. в третия кръстоносен поход. Хайнрих III участва заедно със син им Валрам IV в третия кръстоносен поход (1189–1192). Обсада на Акра (1189 – 1191)

Обсадата на Акра (от 28 август 1189 до 12 юли 1191) е най-важното събитие на Третия кръстоносен поход в Светите земи. Лудвиг III участва в Третия кръстоносен поход (1189-1192) в обсадата на Акра (1189–1191), разболява се и през 1190 г. си тръгва обратно, но умира до Кипър. Създадено е през 1192 г. от рицарите кръстоносци по време на Третия кръстоносен поход. Той командвал отряд алански наемници по време на преминаването през Византия на рицарите на Фридрих Барбароса по време на Третия кръстоносен поход през 1189. Той е през 1189 г. в свитата на император Барбароса по времето на Третия кръстоносен поход. Станимака се споменава в летописа на Третия кръстоносен поход (1189 – 1191 г. През 1189 г. Зигфрид III участва в свитата на Фридрих Барбароса в Третия кръстоносен поход. През 1189 г. предвождани от Фридрих I Барбароса германски рицари повеждат Третия кръстоносен поход. Дитрих участва през 1189 г. в свитата на император Фридрих I Барбароса в Третия кръстоносен поход. През 1189 г. взима участие в Третия кръстоносен поход, като повежда армията си към Константинопол. През 1189 г. Рупрехт III е императорски знаменосец в Третия кръстоносен поход (1189 – 1190) и на връщане през 1191 г. умира в Светата земя. След това Видукинд участва през 1189 г. в Кръстоносния поход на Барбароса (1189-1192). Опитът на Петър и Асен да сключат съюз с германския император Фридрих I Барбароса срещу Византия при преминаването на Третия кръстоносен поход през Балканите (1189 – 1190 г.) През 1190 г. Хайнрих наследява брат си Витекинд III, който е убит през 1189 г. в третия кръстоносен поход. След смъртта на баща му през 1189 г. по време на Третия кръстоносен поход Адолф наследява графство Берг. Когато през май 1189 година Фридрих I Барбароса се отправя на Третия кръстоносен поход, Хайнрих остава да управлява вместо него. През 1189 г. той придружава Барбароса в Третия кръстоносен поход в Светите земи и през свгуст 1190 г. се връща обратно, за да защитава земите си от Хайнрих Лъв. През 12 век Ричард Лъвското сърце е един от водачите на Третия кръстоносен поход. Роден е вероятно в Аталия (днес Анталия), Памфилия, през първата половина на XI век. Битка при Струмица

Битката при Струмица през август 1014 г. е част от войните на цар Самуил с Византия. Битка при Солун (1014)

Битката при Солун през 1014 г. е въоръжено стълкновение между българи и византийци, станало към края на войните на цар Самуил с Византия. Той датира от същото време – първата половина на XI век. Беласишка битка

Бела̀сишката битка, известна още като битката при Беласица, битката при Ключ или битката при Клидион (на гръцки: "Μάχη του Κλειδίου"), се състои на 29 юли 1014 г. в хода на българо-византийските войни от времето на цар Самуил. През XI век печенегите опустошават Седмоградско (Трансилвания), но през 1068 година са разбити в битката при Керлес. През втората половина на XI век възникват знаменитите мозайки в Дафни. Независимо от отделни несполуки и тежки удари, които понася (битката при Струмица през август 1014 г., битката при Битоля през 1015 г., обсадите на Перник през 1016 г. и Костур през 1017 г. Влашката земя се сдобива с известна самостоятелност през първата половина на XIV век при Иванко I Басараб. Построена е през първата половина на V век. Построена е през първата половина на XVIII век. Събитията се развиват през първата половина на XVIII век. Твори през първата половина на ХХ век. През първата половина на 1 век пр.н.е. България) през първата половина на 20 век. През първата половина на II век пр. През първата половина на 18 век пр.н.е. През първата половина на 4 век пр.н.е. Твори през първата половина на ХХ век. През първата половина на IV век пр. Никифор Кавасила

Никифор Кавасила () е византийски пълководец и адмирал от първата половина на XI век. По-пряка връзка с битката през 1014 г. имат събития, случили се близо половин столетие преди нея. Градът е основан през първата половина на 13 век. е римски политик през първата половина на 1 век. Основан е през първата половина на 7 век пр.н.е. Петрила

Петрила или Петрило () е зетски военачалник от XI век, участник в българското въстание на Георги Войтех срещу византийската власт от 1072 година. Въстание на Георги Войтех

Въстанието на Георги Войтех през 1072 г. е опит за възстановяване на българската държава, покорена половин век по-рано от Византия. През 1072 г. по времето на въстанието на Георги Войтех се споменава като Каструм Зланкамен. През предходния XI век в западните български земи са вдигнати 2 значими въстания срещу византийската власт - въстание на Петър Делян и въстание на Георги Войтех. През 1072 г. избухва Въстанието на Георги Войтех и Константин Бодин, опит за отхвърляне на властта на Византийската империя и възстановяване на българската държава. През 1072 г. Петър Крешимир подкрепя въстанието в Дукля на Георги Войтех и Константин Бодин против ромеите. и на Петър III и Георги Войтех (1072 г.). През 1072 година избухва бунтът на Георги Войтех, но и той е потушен. През XI в. българите вдигат няколко въстания срещу византийската власт. През 1072 г., в хода на въстанието на Георги Войтех, Девол е превзет за кратко от зетския войвода Петрила, който воюва на страната на българските въстаници. Георги Войтех

Георги Войтех () е български аристократ от XI век, скопски първенец и организатор на въстание срещу византийското владичество по времето на византийския император Михаил VII Дука. Византийската власт е наложена отново с цената на продължителни военни усилия, но само след тридесет и една години през 1072 г. потомъкът на българските кавхани Георги Войтех оглавява вдигналите се отново българи и освобождава земите от Костур до Ниш. През 1072 година той е начело на тамошните български първенци срещу византийската власт, данъците и финансовия министър Никифорица († 1078). През средновековието е част от Византийската империя, с прекъсване за около век – през X и началото на XI век, когато е под политическата власт на Първата българска държава. Най-мащабни от тях са въстанията на Петър Делян през 1040 – 1041 г. и на Георги Войтех през 1072 г. в западните български земи. Роден е вероятно в Аталия (днес Анталия), Памфилия, през първата половина на XI век. Все така войнствено Маклен преживява въстанието на болярина Георги Войтех през 1072 година и освободителното въстание от византийско иго на братята Петър и Асен през 1185 година, когато настъпва Второто българско царство. Остава преден пост на византийската власт на долен Дунав до куманските нашествия през 90-те години на XI век. Едновременно с това започват брожения в балканските владения на империята, където през същата година българите начело с Георги Войтех правят опит да отхвърлят византийската власт. В центъра на двора на манастира е разположен главният храм (католикон), построен през първата половина на XI век и възстановен през 1513 година от иверския игумен Георги Варасвацис. През 1072 г. той се опитва да потуши въстанието на Константин Бодин. Той датира от същото време – първата половина на XI век. Избухва въстанието на българите, водени от Георги Войтех и Константин Бодин. Въстанието е подготвено от първенците на Скопие начело с кавханския потомък Георги Войтех. Въстаниците срещу византийската власт под предводителството на скопския български болярин Георги Войтех провъзгласяват в Призрен за български цар под името Петър III Константин Бодин като пряк наследник на Самуил и комитопулите.