Първият от два монохроматични източника на светлина излъчва сноп с дължина на вълната nm 630λ1 = , а вторият – с nm 450λ2 = . По тези данни можем да твърдим, че двата снопа са: 
с различен цвят кохерентни с еднакъв цвят успоредни
A B C D
Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Тези на прокариотите са с дебелина 10–20 nm и дължина 3–15 µm, а на еукариотите са с дебелина 200 nm и дължина до 200 µm. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Ранните системи са използвали инфрачервена светлина с дължина на вълната от 800 Nm, и може да се предават със скорост до 45 Mbit/с повторитетели на около 10 км един от друг. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). За излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 368 – 371 nm обикновено се използва стронциев флуороборат с примеси на европий (SrBOF:Eu) или стронциев борат с примеси на европий (SrBO:Eu), а за излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 350 – 353 nm – бариев силикат с примеси на олово (BaSiO:Pb). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. Флуоресцира с червена светлина при 649 и 717 nm. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. За сноп от лъчение с дължина на вълната λ на разстояние "z" от шийката по посока на разпространение на снопа промяната на радиуса на снопа се дава от

където началото на оста "z" e взето да съвпада с мястото на шийката, и където

се нарича Релеева дължина. Ултравиолетово излъчване

Ултравиолетовите лъчи ("UV") са електромагнитно излъчване с дължина на вълната по-малка от тази на видимата светлина, но по-голяма от тази на рентгеновите лъчи, между 10 и 400 nm, и с енергия между 3,10 и 124 електронволта. Основното енергетично ниво на електрона във водородния атом е −13,6 eV, еквивалентно на ултравиолетов фотон с дължина на вълната 92 nm. Например излъчването на натриевите лампи е почти изцяло в областта около жълтата линия на натрия с дължина на вълната 589 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Тези на прокариотите са с дебелина 10–20 nm и дължина 3–15 µm, а на еукариотите са с дебелина 200 nm и дължина до 200 µm. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. Интерференция възниква, когато два кохерентни източника на светлина, т.е. Интерференция възниква, когато два кохерентни източника на светлина, т.е. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. Ранните системи са използвали инфрачервена светлина с дължина на вълната от 800 Nm, и може да се предават със скорост до 45 Mbit/с повторитетели на около 10 км един от друг. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). За излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 368 – 371 nm обикновено се използва стронциев флуороборат с примеси на европий (SrBOF:Eu) или стронциев борат с примеси на европий (SrBO:Eu), а за излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 350 – 353 nm – бариев силикат с примеси на олово (BaSiO:Pb). Флуоресцира с червена светлина при 649 и 717 nm. се разделя пространствено на два или повече кохерентни снопа. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Отношението на М на реален сноп към М на идеален Гаусов сноп на същата дължина на вълната е количествена характеристика на качеството на снопа. Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Тези на прокариотите са с дебелина 10–20 nm и дължина 3–15 µm, а на еукариотите са с дебелина 200 nm и дължина до 200 µm. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Ранните системи са използвали инфрачервена светлина с дължина на вълната от 800 Nm, и може да се предават със скорост до 45 Mbit/с повторитетели на около 10 км един от друг. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). За излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 368 – 371 nm обикновено се използва стронциев флуороборат с примеси на европий (SrBOF:Eu) или стронциев борат с примеси на европий (SrBO:Eu), а за излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 350 – 353 nm – бариев силикат с примеси на олово (BaSiO:Pb). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. Флуоресцира с червена светлина при 649 и 717 nm. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. За сноп от лъчение с дължина на вълната λ на разстояние "z" от шийката по посока на разпространение на снопа промяната на радиуса на снопа се дава от

където началото на оста "z" e взето да съвпада с мястото на шийката, и където

се нарича Релеева дължина. Ултравиолетово излъчване

Ултравиолетовите лъчи ("UV") са електромагнитно излъчване с дължина на вълната по-малка от тази на видимата светлина, но по-голяма от тази на рентгеновите лъчи, между 10 и 400 nm, и с енергия между 3,10 и 124 електронволта. Основното енергетично ниво на електрона във водородния атом е −13,6 eV, еквивалентно на ултравиолетов фотон с дължина на вълната 92 nm. Например излъчването на натриевите лампи е почти изцяло в областта около жълтата линия на натрия с дължина на вълната 589 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Тези на прокариотите са с дебелина 10–20 nm и дължина 3–15 µm, а на еукариотите са с дебелина 200 nm и дължина до 200 µm. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. Ранните системи са използвали инфрачервена светлина с дължина на вълната от 800 Nm, и може да се предават със скорост до 45 Mbit/с повторитетели на около 10 км един от друг. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). За излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 368 – 371 nm обикновено се използва стронциев флуороборат с примеси на европий (SrBOF:Eu) или стронциев борат с примеси на европий (SrBO:Eu), а за излъчване с максимална интензивност при дължина на вълната 350 – 353 nm – бариев силикат с примеси на олово (BaSiO:Pb). Флуоресцира с червена светлина при 649 и 717 nm. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Отношението на М на реален сноп към М на идеален Гаусов сноп на същата дължина на вълната е количествена характеристика на качеството на снопа. Обикновено се приема, че човешкото око е чувствително към дължини на вълната от 400 до 700 nm, но някои хора са способни да възприемат малко по-широк диапазон – от 380 до 750 nm. За сноп от лъчение с дължина на вълната λ на разстояние "z" от шийката по посока на разпространение на снопа промяната на радиуса на снопа се дава от

където началото на оста "z" e взето да съвпада с мястото на шийката, и където

се нарича Релеева дължина. Ултравиолетово излъчване

Ултравиолетовите лъчи ("UV") са електромагнитно излъчване с дължина на вълната по-малка от тази на видимата светлина, но по-голяма от тази на рентгеновите лъчи, между 10 и 400 nm, и с енергия между 3,10 и 124 електронволта.