Сивите горски почви са разпространени в Предбалкана и високите части на:
Западни Родопи Витоша Дунавска равнина Средна гора
A B C D
В по-ниските части по северния склон са разпространени сивите горски почви, а по южния ­– канелените горски почви. Черноземните и сивите горски почви са разпространени на север. В крайните североизточни и източни райони са разпространени сивите горски почви. Най-разпространени са различните разновидности на черноземните почви, а на северозапад – сивите горски почви. Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. В северните части на Чувашия и по вододелните гърбици са разпространени ливадно-подзолистите и сивите горски почви (70% от цялата територия). На североизток са разпространени светлосивите и сивите горски почви, а по долините на реките – ливадни черноземи и алувиални почви. В Марийската низина са разпространени блатно-торфените почви, във Вятските Ували – торфено-карбонатните почви, а на десния бряг на Волга – сивите горски почви. Преобладават сивите горски почви. Преобладават канелените горски почви, черноземите, сивите горски почви, кафявите горски почви, алувиално-ливадните почви и смолниците. Най-разпространени са канелените горски почви, а северните части от общината са заети от излужени и сиви горски почви. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Преобладават кафявите горски, сивите горски и канелените почви. В южните части на региона са разпространени сиво-кафявите и кафявите горски почви. В ниските части на резервата почвите са канелени горски, а във високите – кафяви горски почви. Сиви горски почви

Сивите горски почви заемат обща площ 18 млн. В България те са разпространени в Северна България, граничат на север с Дунав, а на юг със сивите горски почви. Възвишенията на Предбалкана, както и средновисоките части на Било планина са покрити със светлосиви горски почви. В източните Родопи по долината на река Арда и на другите по-големи реки са разпространени алувиалните почви, а в останалите по-високи части на областта преобладават канелените горски почви. В по-високите части на планините кафявите горски почви преминават в тъмноцветни горски и планинско-ливадни. В централните части са разпространени най-плодородните сиви горски почви, а по западната периферия на Средноруското възвишение – тъмносиви, сиви горски и оподзолени черноземни почви. Ниските части на планината са заети от канелени горски, а високите – от кафяви горски почви и на места ареали от планинско-ливадни почви. В равнините и нископланинските райони на югозапад и север са разпространени сивите почви. В почвената покривка в равнинните райони преобладават сивите горски почви и оподзолените черноземи, в предпланинските части – ливадно-подзолистите, а в планините – кафявите горски и ливадно-кафявите почви. В областта преобладават подзолистите, ливадно-подзолистите и сивите горски почви. В по-ниските части по северния склон са разпространени сивите горски почви, а по южния ­– канелените горски почви. Черноземните и сивите горски почви са разпространени на север. В крайните североизточни и източни райони са разпространени сивите горски почви. Най-разпространени са различните разновидности на черноземните почви, а на северозапад – сивите горски почви. Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. В северните части на Чувашия и по вододелните гърбици са разпространени ливадно-подзолистите и сивите горски почви (70% от цялата територия). На североизток са разпространени светлосивите и сивите горски почви, а по долините на реките – ливадни черноземи и алувиални почви. В Марийската низина са разпространени блатно-торфените почви, във Вятските Ували – торфено-карбонатните почви, а на десния бряг на Волга – сивите горски почви. Преобладават сивите горски почви. Преобладават канелените горски почви, черноземите, сивите горски почви, кафявите горски почви, алувиално-ливадните почви и смолниците. Най-разпространени са канелените горски почви, а северните части от общината са заети от излужени и сиви горски почви. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Преобладават кафявите горски, сивите горски и канелените почви. В южните части на региона са разпространени сиво-кафявите и кафявите горски почви. В ниските части на резервата почвите са канелени горски, а във високите – кафяви горски почви. Сиви горски почви

Сивите горски почви заемат обща площ 18 млн. В България те са разпространени в Северна България, граничат на север с Дунав, а на юг със сивите горски почви. Възвишенията на Предбалкана, както и средновисоките части на Било планина са покрити със светлосиви горски почви. В по-високите части на планините кафявите горски почви преминават в тъмноцветни горски и планинско-ливадни. В централните части са разпространени най-плодородните сиви горски почви, а по западната периферия на Средноруското възвишение – тъмносиви, сиви горски и оподзолени черноземни почви. Ниските части на планината са заети от канелени горски, а високите – от кафяви горски почви и на места ареали от планинско-ливадни почви. В равнините и нископланинските райони на югозапад и север са разпространени сивите почви. В почвената покривка в равнинните райони преобладават сивите горски почви и оподзолените черноземи, в предпланинските части – ливадно-подзолистите, а в планините – кафявите горски и ливадно-кафявите почви. В областта преобладават подзолистите, ливадно-подзолистите и сивите горски почви. В почвената покривка преобладават типичните и излужените черноземни почви (36%), тъмносивите горски почви и оподзолените черноземи (31%), сивите горски почви (13%), ливадно-подзолистите и светлосивите горски почви (6%). Освен това като зонално явление в Средната Дунавска равнина са алувиалните и сивите горски почви. В по-ниските части по северния склон са разпространени сивите горски почви, а по южния ­– канелените горски почви. Черноземните и сивите горски почви са разпространени на север. В крайните североизточни и източни райони са разпространени сивите горски почви. Най-разпространени са различните разновидности на черноземните почви, а на северозапад – сивите горски почви. Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. В северните части на Чувашия и по вододелните гърбици са разпространени ливадно-подзолистите и сивите горски почви (70% от цялата територия). На североизток са разпространени светлосивите и сивите горски почви, а по долините на реките – ливадни черноземи и алувиални почви. В Марийската низина са разпространени блатно-торфените почви, във Вятските Ували – торфено-карбонатните почви, а на десния бряг на Волга – сивите горски почви. Преобладават сивите горски почви. Преобладават канелените горски почви, черноземите, сивите горски почви, кафявите горски почви, алувиално-ливадните почви и смолниците. Най-разпространени са канелените горски почви, а северните части от общината са заети от излужени и сиви горски почви. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Преобладават кафявите горски, сивите горски и канелените почви. В южните части на региона са разпространени сиво-кафявите и кафявите горски почви. В ниските части на резервата почвите са канелени горски, а във високите – кафяви горски почви. Сиви горски почви

Сивите горски почви заемат обща площ 18 млн. В България те са разпространени в Северна България, граничат на север с Дунав, а на юг със сивите горски почви. Възвишенията на Предбалкана, както и средновисоките части на Било планина са покрити със светлосиви горски почви. В по-високите части на планините кафявите горски почви преминават в тъмноцветни горски и планинско-ливадни. В централните части са разпространени най-плодородните сиви горски почви, а по западната периферия на Средноруското възвишение – тъмносиви, сиви горски и оподзолени черноземни почви. Ниските части на планината са заети от канелени горски, а високите – от кафяви горски почви и на места ареали от планинско-ливадни почви. В равнините и нископланинските райони на югозапад и север са разпространени сивите почви. В почвената покривка в равнинните райони преобладават сивите горски почви и оподзолените черноземи, в предпланинските части – ливадно-подзолистите, а в планините – кафявите горски и ливадно-кафявите почви. обикновено сивите горски почви в Средната Дунавска равнина представляват изолирани локалитети, заемащи горнищата на Плевенските височини, където освен карбонатната литоложка основа важна почвообразуваща роля е имала и сравнително сухолюбивата горска растителност. В по-ниските части по северния склон са разпространени сивите горски почви, а по южния ­– канелените горски почви. Черноземните и сивите горски почви са разпространени на север. В крайните североизточни и източни райони са разпространени сивите горски почви. Най-разпространени са различните разновидности на черноземните почви, а на северозапад – сивите горски почви. Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. В северните части на Чувашия и по вододелните гърбици са разпространени ливадно-подзолистите и сивите горски почви (70% от цялата територия). На североизток са разпространени светлосивите и сивите горски почви, а по долините на реките – ливадни черноземи и алувиални почви. В Марийската низина са разпространени блатно-торфените почви, във Вятските Ували – торфено-карбонатните почви, а на десния бряг на Волга – сивите горски почви. Преобладават сивите горски почви. Преобладават канелените горски почви, черноземите, сивите горски почви, кафявите горски почви, алувиално-ливадните почви и смолниците. Най-разпространени са канелените горски почви, а северните части от общината са заети от излужени и сиви горски почви. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Преобладават кафявите горски, сивите горски и канелените почви. В южните части на региона са разпространени сиво-кафявите и кафявите горски почви. В ниските части на резервата почвите са канелени горски, а във високите – кафяви горски почви. Сиви горски почви

Сивите горски почви заемат обща площ 18 млн. В България те са разпространени в Северна България, граничат на север с Дунав, а на юг със сивите горски почви. Възвишенията на Предбалкана, както и средновисоките части на Било планина са покрити със светлосиви горски почви. В по-високите части на планините кафявите горски почви преминават в тъмноцветни горски и планинско-ливадни. В централните части са разпространени най-плодородните сиви горски почви, а по западната периферия на Средноруското възвишение – тъмносиви, сиви горски и оподзолени черноземни почви. Ниските части на планината са заети от канелени горски, а високите – от кафяви горски почви и на места ареали от планинско-ливадни почви. В равнините и нископланинските райони на югозапад и север са разпространени сивите почви. Около нея са разположени най-високите части на Същинска Средна гора. В почвената покривка в равнинните райони преобладават сивите горски почви и оподзолените черноземи, в предпланинските части – ливадно-подзолистите, а в планините – кафявите горски и ливадно-кафявите почви. В областта преобладават подзолистите, ливадно-подзолистите и сивите горски почви.