По време на Великденската акция от 3 април 1860 г.:
чрез специален ферман султанът провъзгласява създаването на Българската Екзархия Иларион Макариополски провъзгласява отделянето на Българската църква от Вселенската патриаршия в Пловдив след празничната литургия българите отстраняват гръцките свещеници от християнските храмове султанът разрешава на българската община в Цариград да чества официално Великден
A B C D
На 3 април 1860 година служил заедно с Иларион Макариополски по време на Великденската акция, когато се отхвърлило името на гръцкия патриарх. Великденска акция

Великденската акция, наричана още в популярната литература и Българският Великден , от 3 април 1860 г. е кулминационен момент българо-гръцките отношения и дебют в борбата за църковна независимост. На 3 април 1860 г. по време на така наречената Великденска акция не споменава името на цариградския патриарх. На 3 април 1860 г. Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската православна църква, което обнадеждава всички българи. Създаването на Българската екзархия се извършва на църковно-народен събор, свикан по силата на султански ферман през 1870 година. Според султанския ферман за основаването на Българската екзархия с гласовете на 2/3 от църковните общини става възможно присъединяването им към Българската екзархия. Александър Георгиев „За родословието на Учителя Петър Дънов“ е записано следното:

"На 3 април 1860 г., Великден, Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската източноправославна църква. На 9 ноември 1860 г. митрополитът пише до представителите на епархията, че се присъединява към обявената с Великденската акция независима българска църква. На 28 февруари 1870 г. чрез специален султански ферман е учредена Българска екзархия, чийто диоцез обхваща част от териториите в Османската империя с преобладаващо българско население. Българското правителство отпуска средства, 3 г. по-късно, по време на честването на 25-годишнината от създаването на Българската екзархия, идеята се подема и от Българското благодетелно дружество „Йосиф I“. Ферман за Българската екзархия

Ферманът за учредяване на Българската екзархия е османски ферман - декрет на султан Абдул Азис от 27 февруари 1870 година, с който се създава самостоятелна българска църковна организация. На 12 март 1860 г., десет години преди създаването на българската екзархия, е отслужена църковна служба за пръв път на български език. На 12 март 1860 г. е отслужена църковна служба за пръв път на български език, десет години преди създаването на българската екзархия. Това скандално назначение води до Великденската акция от 1860 година, с която българските църковни водачи обявяват скъсването си с Цариградската патриаршия. На 28 февруари 1870 г. излиза султанският ферман за Българската Екзархия – опора на българите в Македония. През 1869 като велик везир натоварил Гаврил Кръстевич да изработи проект за ферман за учредяване на Българската екзархия - по негово време това става чрез фермана от 1870 година, чийто автор е Али паша. В религиозен план, на 3 април 1860 г. Според Георги Стрезов църквата е издигната с ферман от Българската екзархия, но по-късно попада в гръцки ръце. Станимака изрично е изключен от фермана за създаването на Българската екзархия. Важна роля в българската история играе султанският ферман от 28 февруари 1870 година, с който е учредена Българската екзархия. Българска екзархия

Българската екзархия е върховна национална организация на Българската православна църква, учредена с ферман на султан Абдул Азис от 28 февруари 1870 г. и просъществувала до 1953 г.

Спорът за установяването на българската национална черква продължава четиридесет години. След Великденската акция от април 1860 година, с която българите отхвърлят върховенството на цариградския патриарх, и заточаването на Иларион Макариополски, през 1862 – 1864 Кръстевич участва в няколко българо-гръцки комисии, свикани от османското правителство за уреждане на църковната разпра. През 1827 година султанът издава ферман за неговото обезглавяване. Участник във Великденската акция от 3 април 1860 г. и в публичните демонстрации в защита на изпратените в изгнание български митрополити Иларион Макариополски, Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски през пролетта на 1861 г. Води дългогодишна кореспонденция с Раковски и играе ролята на свръзка между него и видни българи и чужди дипломатически представители в Цариград. По силата на султанския ферман и екзархийския устав, изработен от църковно-народния събор, свикан в Цариград през 1871 г., Българската екзархия е призната за официален представител на българската нация в Османската империя. На 3 април 1860 година служил заедно с Иларион Макариополски по време на Великденската акция, когато се отхвърлило името на гръцкия патриарх. На 3 април 1860 г. Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската православна църква, което обнадеждава всички българи. Александър Георгиев „За родословието на Учителя Петър Дънов“ е записано следното:

"На 3 април 1860 г., Великден, Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската източноправославна църква. След Великденската акция от 1860 година се отрича от Вселенската гръцка патриаршия, заради което е лишен от църковен сан на църковния събор в Цариград през февруари 1861 и заточен от 22 април 1861 година заедно със своите съратници Иларион Макариополски и Паисий Пловдивски в Мала Азия. На 3 април 1860 г. в Цариград епископ Иларион Макариополски обявява независимостта на църквата от Цариградската патриаршия и е подкрепен от митрополитите Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски. След Великденската акция от април 1860 година, с която българите отхвърлят върховенството на цариградския патриарх, и заточаването на Иларион Макариополски, през 1862 – 1864 Кръстевич участва в няколко българо-гръцки комисии, свикани от османското правителство за уреждане на църковната разпра. Великденската акция е предварително замислена от цариградските български църковни дейци и е отговор на неотстъпчивата позиция на Вселенската патриаршия към българските искания. В свое стихотворение от 1862 година възхвалява дейността на Иларион Макариополски заради Великденската акция от 1860 година и завършва:

В писмо от 18 май 1864 година Държилов пише на Веркович:

От 1865 година е председател на Солунската българска община. На 3 април 1937 година след признаването на новата църква от Вселенската патриаршия митрополит става Евлогий. Великденска акция

Великденската акция, наричана още в популярната литература и Българският Великден , от 3 април 1860 г. е кулминационен момент българо-гръцките отношения и дебют в борбата за църковна независимост. Това скандално назначение води до Великденската акция от 1860 година, с която българските църковни водачи обявяват скъсването си с Цариградската патриаршия. Участник във Великденската акция от 3 април 1860 г. и в публичните демонстрации в защита на изпратените в изгнание български митрополити Иларион Макариополски, Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски през пролетта на 1861 г. Води дългогодишна кореспонденция с Раковски и играе ролята на свръзка между него и видни българи и чужди дипломатически представители в Цариград. Иларион Макариополски

Иларион Макариополски, роден като Стоян Стоянов Михайловски, е български православен духовник, макариополски епископ на Цариградската патриаршия, водач на черковно-националната борба. (Великден) Иларион Макариополски обявява отделянето на Българската църква от вселенската патриаршия, и на 27 февруари/11 март 1870 г. султан Абдул Азиз издава ферман за учредяването на самостоятелна Българска екзархия, чийто първи екзарх – Антим I, бива избран през 1872 г.

По време на Кримската война са създадени Тайното общество и Добродетелната дружина, които целят освобождаване на България с помощта на руските войски. В много от българските селища населението заставя духовните владици да се отрекат от Цариградската патриаршия и се обръща към Иларион Макариополски като към глава на Българската църква. Иларион Макаронис

Иларион () е гръцки духовник, епископ на Вселенската патриаршия. Търновски митрополит е от 1872 г.

Иларион Макариополски умира през 1875 г. Погребан е в двора на българската църква „Св. На 3 април 1860 г. по време на така наречената Великденска акция не споменава името на цариградския патриарх. Вселенската патриаршия признава Българската църква за патриаршия едва през 1961 година. На 9 ноември 1860 г. митрополитът пише до представителите на епархията, че се присъединява към обявената с Великденската акция независима българска църква. Иларион Михайлов

Иларион () е гръцки духовник от български произход, митрополит на Вселенската патриаршия и Църквата на Гърция. На 3 април 1860 г. по време на тържествената великденска служба във все още дървения български храм Свети Стефан в Цариград митрополит Иларион Макариополски не споменава името на вселенския гръцки патриарх и на негово място изрича „всякое епископство православных“, което се произнася само от предстоятел на автокефална църква. Николай Макариополски

Николай е български духовник, богослов, макариополски епископ на Българската патриаршия. Между 1860-1869 година е свещеник в родния си град, а след това е председател на Охридската българска община, като подкрепя отделянето на българската църква от Цариградската патриаршия. По страниците на църковните книги в храм "Успение Богородично" в Габрово Стефан Станимиров е оставил ценни записки от преживените събития – обявяването на Габрово за град, Великденската акция, посещението на Иларион Макариополски, освещаването на църквата, откриване на учебната година в Априловска гимназия и др. Великденска акция

Великденската акция, наричана още в популярната литература и Българският Великден , от 3 април 1860 г. е кулминационен момент българо-гръцките отношения и дебют в борбата за църковна независимост. На 3 април 1860 година служил заедно с Иларион Макариополски по време на Великденската акция, когато се отхвърлило името на гръцкия патриарх. На 3 април 1860 г. по време на така наречената Великденска акция не споменава името на цариградския патриарх. След Великденската акция от април 1860 година, с която българите отхвърлят върховенството на цариградския патриарх, и заточаването на Иларион Макариополски, през 1862 – 1864 Кръстевич участва в няколко българо-гръцки комисии, свикани от османското правителство за уреждане на църковната разпра. През април същата година Тодор Бурмов участва в подготовката на Великденската акция и отпечатва специална брошура, озаглавена „Българите и високото гръцко духовенство“, в която аргументира необходимостта от самостоятелна българска църква. Това скандално назначение води до Великденската акция от 1860 година, с която българските църковни водачи обявяват скъсването си с Цариградската патриаршия. На 9 ноември 1860 г. митрополитът пише до представителите на епархията, че се присъединява към обявената с Великденската акция независима българска църква. Неделя“" бие рано и започва празничната литургия. В религиозен план, на 3 април 1860 г. След Великденската акция от 1860 година се отрича от Вселенската гръцка патриаршия, заради което е лишен от църковен сан на църковния събор в Цариград през февруари 1861 и заточен от 22 април 1861 година заедно със своите съратници Иларион Макариополски и Паисий Пловдивски в Мала Азия. Поради съществуващите по време на строежа ѝ ограничения за християнските храмове тя няма купол. Участник във Великденската акция от 3 април 1860 г. и в публичните демонстрации в защита на изпратените в изгнание български митрополити Иларион Макариополски, Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски през пролетта на 1861 г. Води дългогодишна кореспонденция с Раковски и играе ролята на свръзка между него и видни българи и чужди дипломатически представители в Цариград. Картината пейзаж, изобразява гръцките храмове в Пестум, вероятно по време на археологическите разкопки на обекта. Със завладяване на града от османците през 1368 г. християнските храмове значително намаляват. Храмове в Пловдив

Храмове в Пловдив имат всички религии. В свое стихотворение от 1862 година възхвалява дейността на Иларион Макариополски заради Великденската акция от 1860 година и завършва:

В писмо от 18 май 1864 година Държилов пише на Веркович:

От 1865 година е председател на Солунската българска община. Среща се в архитектурните решения на християнските храмове от началото на V век. Кирил и Методий, зазидан тържествено в каменната стена от страната на олтара по време на литургия от българския свещеник Иван Ангелов от солунското село Висока в съслужение с други свещеници. Няколко години поред Сливенският митрополит Иоаникий идва на този ден да отслужи празничната литургия. Цигани в Пловдив

Циганите са втората по големина етническа група в Пловдив, след българите. По време на тази фаза гръцките храмове стават широко разпространени в Южна Мала Азия, Египет и Северна Африка. Латинската литургия и германските свещеници така отново успяват. Гръцките власти заставят българите да се обявяват за гърци, изгарят книги, тероризират българските учители, свещеници и бивши революционери. Роден е в Пловдив на 3 април. В драматичен мач, игран в Пловдив на 20 април, тимът отпада от „Несебър“ след 4:4 в редовното време и 3:4 при изпълнението на дузпи. Великденска акция

Великденската акция, наричана още в популярната литература и Българският Великден , от 3 април 1860 г. е кулминационен момент българо-гръцките отношения и дебют в борбата за църковна независимост. На 3 април 1860 година служил заедно с Иларион Макариополски по време на Великденската акция, когато се отхвърлило името на гръцкия патриарх. Александър Георгиев „За родословието на Учителя Петър Дънов“ е записано следното:

"На 3 април 1860 г., Великден, Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската източноправославна църква. На 3 април 1860 г. по време на така наречената Великденска акция не споменава името на цариградския патриарх. На 3 април 1860 г. Иларион Макариополски провъзгласява в Цариград независимостта на Българската православна църква, което обнадеждава всички българи. Участник във Великденската акция от 3 април 1860 г. и в публичните демонстрации в защита на изпратените в изгнание български митрополити Иларион Макариополски, Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски през пролетта на 1861 г. Води дългогодишна кореспонденция с Раковски и играе ролята на свръзка между него и видни българи и чужди дипломатически представители в Цариград. На 9 ноември 1860 г. митрополитът пише до представителите на епархията, че се присъединява към обявената с Великденската акция независима българска църква. След Великденската акция от 1860 година се отрича от Вселенската гръцка патриаршия, заради което е лишен от църковен сан на църковния събор в Цариград през февруари 1861 и заточен от 22 април 1861 година заедно със своите съратници Иларион Макариополски и Паисий Пловдивски в Мала Азия. Това скандално назначение води до Великденската акция от 1860 година, с която българските църковни водачи обявяват скъсването си с Цариградската патриаршия. В религиозен план, на 3 април 1860 г. По това време епископ Нил официално приема католицизма, на 11 април 1874 година в западнокатолическата катедрала в Цариград. На 20 април 1869 година, първият ден на Великден, след застъпничество на българската общини в Бургас и Цариград, е получено разрешението за откриване на българската църква ”Св. В свое стихотворение от 1862 година възхвалява дейността на Иларион Макариополски заради Великденската акция от 1860 година и завършва:

В писмо от 18 май 1864 година Държилов пише на Веркович:

От 1865 година е председател на Солунската българска община. Член е на Българската община в Цариград. Около 1860 г. заминава в Цариград, където баща му е свещеник в българската църква. По време на Орловото въстание заминава за Аспропотамос, което така наплашва властите, че султанът заповядва да го отведат в Цариград. След Великденската акция от април 1860 година, с която българите отхвърлят върховенството на цариградския патриарх, и заточаването на Иларион Макариополски, през 1862 – 1864 Кръстевич участва в няколко българо-гръцки комисии, свикани от османското правителство за уреждане на църковната разпра. На 3 април 1860 г. в Цариград епископ Иларион Макариополски обявява независимостта на църквата от Цариградската патриаршия и е подкрепен от митрополитите Авксентий Велешки и Паисий Пловдивски. От 1852 до 1860 година е свещеник в българската църква „Свети Стефан“ в Цариград. По време на учредяването на българската самостоятелна църква работи в Цариград. Чества се на 3 април или на 7 ноември. На 27 април 1892 г. поставя основния камък на българската Желязна църква в Цариград. Владимир“ е на 3 април 2004 година, малко преди Великден. През 1860 г. отпечатва „Песнопойче“ в Цариград. Същевременно Високата порта разрешава свикването на Църковно-народен събор в Цариград, който да разгледа и приеме проектоустава на Българската екзархия и да избере първия екзарх.