Галактиките са: 
системи от гравитационно взаимодействащи си звезди системи от мъглявини астероидни пояси далечни планетни системи
A B C D
Галактиките са системи от звезди, междузвезден прах, тъмна материя и плазма. Взаимодействащи галактики

Взаимодействащи галактики (сблъскващи се галактики) са галактики, чиито гравитационни полета предизвикват взаимно смущение между галактиките. Много звезди са гравитационно свързани с други звезди, оформяйки кратна звезда (двойни звезди или звезди с повече компоненти). Повечето звездни системи са съставени от "тройни звезди". Учените проектират системи, които имат за цел да построят на свой ред интелигентни системи от взаимодействащи си интелигентни актьори в мултиучастникова система. В състава на галактиките влизат и различни видове звездни купове и мъглявини, като повечето от звездите в галактиките са част от система от две или повече звезди. Теорията за космологичната константа предполага, че само гравитационно свързаните системи, като галактиките, биха останали заедно и те също биха претърпели топлинна смърт, докато Вселената се охлажда и разширява. По-голяма група звезди, свързани гравитационно, обикновено се нарича звезден куп или галактика, макар в по-общ смисъл те също да представляват звездни системи. Наблюдавани са около 200 гравитационно свързани с купа звезди, и още около 150 в близката околоност. Това е пръстен от звезди около Млечния път, който се състои от газ и изхвърлени от галактиките си преди милиарди години. Акреционните дискове са често срещани около по-малки звезди, остатъци от звезди в двойни системи или около черни дупки. Атомите формират звезди, звездите формират галактики, галактиките образуват купове галактики и най-накрая свръхкупове (купове от купове). Звездите на галактиките се образуват през различни периоди, така че галактиките имат време да се охладят и да натрупват материя за образуване на нови звезди. 90% от галактиките образуват системи, наречени купове от галактики, които съдържат от няколко до няколко хиляди галактики. Четири от петте галактики си взаимодействат гравитационно. Около всяка от двете звезди има зона, ограничена от повърхността на Рош, в която преобладава нейното собствено гравитационно поле. Звездна система

Звездна система е сбор от малко звезди, които се въртят една около друга, вследствие гравитационно привличане. Барионите са силно взаимодействащи си фермиони, тоест, те участват в силни ядрени взаимодействия. Понеже галактиките съдържат голямо количество празен космос това „сблъскване“ рядко води до реално сблъскване на звезди. Нишките са съставени от гравитационно свързани галактики. Тези взаимодействащи си галактики представляват интерес поради бурната си динамика. Галактика

Галактика ( – Млечен път) е гравитационно свързана система от звезди, междузвезден газ и прах, плазма и невидима тъмна материя. Изследванията му са главно в областта на екзопланетите, характеристиките на двойните звезди, динамиката на кълбовидните звездни купове, структурата и кинематиката на галактиките. Абсолютните величини на галактиките обаче могат да бъдат значително по-големи поради големия брой звезди който съдържат. Броят познати звездни системи с повече от три звезди намалява експоненциално с увеличаване на броя звезди в тях. В състава на галактиките влизат и различни видове звездни купове и мъглявини, като повечето от звездите в галактиките са част от система от две или повече звезди. Галактиките са системи от звезди, междузвезден прах, тъмна материя и плазма. Повечето мъглявини се формират вследствие на гравитационния колапс на газовете в междузвездното пространство в галактиките. Междузвездните облаци кондензират в мъглявини и слънчеви системи, като нашата. Пишмиш изследва много теми, сред които кинематика на галактиките, H II мъглявините, структурата на разсеяните звездни купове и планетарните мъглявини. Някои „мъглявини“ се оказват звездни купове, открити са тъмните (поглъщащи) мъглявини. 90% от галактиките образуват системи, наречени купове от галактики, които съдържат от няколко до няколко хиляди галактики. Примери за астрономически обекти включват планетарни системи, звездни купове, мъглявини и галактики, докато астероиди, спътници, планети и звезди са астрономически тела. Намерени са около 500 отразяващи мъглявини. Биполярните изходящи потоци или струи могат да са свързани с протозвезди, планетарни мъглявини или протопланетарни мъглявини. През 1912 година американецът Весто Слайфър прави спектрографски изследвания на най-ярките спирални мъглявини, за да определи дали те са съставени от вещества, характерни за планетарните системи. Големите комплекси от тъмни мъглявини са свързани с гигантски молекулярни облаци. Обикновено тези мъглявини се виждат на фона на светли мъглявини. Междугалактичното пространство заема по-голямата част от обема на Вселената, но дори галактиките и звездните системи се състоят почти изцяло от празно пространство. Една от най-близките планетарни мъглявини. Пример за последните са Дева и Кома, в които галактиките се движат с висока относителна скорост и претърпяват чести сблъсъци с други системи от струпването поради високата плътност на клъстъра. Някои мъглявини, според формата им са наречени Сова, Гири, Сатурн. М97 е една от най-комплексните мъглявини. Самите ядра на планетарните мъглявини са от 10-та и по-малка звездна величина. Тя е една от най-лесно разпознаваемите мъглявини. Масовите профили на галактиките най-вероятно са доста различни от профилите на светимостта им. Основните трудове на Едуин Хъбъл са посветени на изучаването на галактиките. Съществуването на свръхкупове сочи, че галактиките във вселената не са равномерно разпределени. В каталога са включени 7840 обекта (галактики, мъглявини, звездни купове и други обекти). небесни обекта – звезди, мъглявини, галактики, планети. Местене на астероидни пояси, планети и звезди, промяна в линията на времето и промени засягащи универсални състояния на природата, като например гравитационната константа. Ясно изразени са височинните пояси. Огромните ниви са предпазени от лесозащитни пояси. Отделните пояси са разграничени с врязани линии. Етажите са отдлени с пояси червени тухли. По-късните измервания потвърждават тази хипотеза и радиационните пояси около Земята са наречени пояси на ван Алан. Най-изявените астероидни семейства са


Други семейства, разграничени чрез използване допълнителен анализ са:


На близки орбити около Слънцето са известни само няколко астероида. "За пълен списък на познатите астероидни групи и семейства виж малка планета." Терминът се отнася специално за радиационните пояси около Земята, но подобни пояси са открити и около други планети. Разпространени са предимно в субтропичните и тропични пояси. Птиците, живеещи в умерените климатични пояси, са прелетни. Дървените пояси са от осика и са поставени през метър. Галактиките са системи от звезди, междузвезден прах, тъмна материя и плазма. Основните трудове на Едуин Хъбъл са посветени на изучаването на галактиките. Има много пояси, които са създадени преди много години. Акулообразните са разпространени във всички океани и климатични пояси. Съществуването на свръхкупове сочи, че галактиките във вселената не са равномерно разпределени. "Основните" климатични пояси са екваториалният, тропичният, умереният и полярният, а между тях се различават "преходни" климатични пояси: субекваториален, субтропичен и субполярен. Навсякъде около селото има полета, които са оградени с пояси. Климатичните пояси са най-голямата таксономична единица в климатичното райониране. За някои части на субекваториалните пояси са характерни мусонни ветрове. Разположени са на север и на юг от тропичните пояси. В състава на галактиките влизат и различни видове звездни купове и мъглявини, като повечето от звездите в галактиките са част от система от две или повече звезди. пояси Ван Алън). Галактиките се отличават с огромно разнообразие. Всички известни екзопланети са членове на планетни системи в орбита около някоя звезда. Галактиките са системи от звезди, междузвезден прах, тъмна материя и плазма. Към 4 септември 2012 г. чрез транзитния метод са открити 283 планети в 229 планетни системи. Водната пара е често срещана в Слънчевата система, както и в други планетни системи. Към 7 януари 2020 г. е потвърдено откритието на 4165 извънслънчеви планети, в 3093 планетни системи, в това число 677 планетни системи с повече от една планета (вижте списъка на звезди с извънслънчеви планети). ), имат подобни дискове и астрономите считат, че в тях може би има планетни системи, въпреки че не са детектирани планети. С откриването и наблюдението на планетни системи около звезди, различни от Слънцето, се дават основания тази базова теория да се преразгледа. Галактиките са далечни обекти, като разстоянието до най-близките от тях е прието да се измерва в мегапарсеки, а до по-отдалечените в единици, свързани с червеното отместване. 90% от галактиките образуват системи, наречени купове от галактики, които съдържат от няколко до няколко хиляди галактики. Те изучават философия, занимавайки се с идеята за идеалния характер на първоначалната Вселена и започват да използват вътрешна логика в рамките на своите прогнозни планетни системи. Малки далечни острови на САЩ

Малките далечни острови са задморска територия на САЩ. Основните трудове на Едуин Хъбъл са посветени на изучаването на галактиките. Междугалактичното пространство заема по-голямата част от обема на Вселената, но дори галактиките и звездните системи се състоят почти изцяло от празно пространство. Пример за последните са Дева и Кома, в които галактиките се движат с висока относителна скорост и претърпяват чести сблъсъци с други системи от струпването поради високата плътност на клъстъра. Съществуването на свръхкупове сочи, че галактиките във вселената не са равномерно разпределени. Спектърът, снет от тези далечни галактики, показва червено отместване на спектралните линии, което предположително се причинява от Доплеровия ефект, като по този начин се загатва, че галактиките се отдалечават от Земята. В състава на галактиките влизат и различни видове звездни купове и мъглявини, като повечето от звездите в галактиките са част от система от две или повече звезди. системи за видеонаблюдение, , системи за контрол на промишлени процеси или за безопасност на движението), най-популярното приложение на телевизията е предназначено за предаване на телевизионни програми на далечни разстояния (). Галактиките се отличават с огромно разнообразие. Предавателната кутия съдържа четиир планетни реда и шест фрикционни елемента за управление. Определени са близките и далечни задачи на дружеството. Сред тях са и три крайцера-далечни разузнавачи. Масовите профили на галактиките най-вероятно са доста различни от профилите на светимостта им. Класификацията е направена според формата на галактиките. Географските информационни системи, наземните информационни системи и информационните системи при бедствия са примери за нововъзникнали системи.