Праволинеен проводник с дължина l = 0,5 m, по който тече ток I = 0,2 А, е поставен в еднородно (хомогенно) магнитно поле. Той е разположен перпендикулярно на магнитната индукция, чиято големина е B = 1 T. Определете магнитната сила, действаща на проводника. Вариант 2 – Първи модул 4 
0,4N 0,1N 10N 2,5N
A B C D
При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Това поле ще взаимодейства с магнитното поле (B), произведено от постоянния магнит, и сила на Лоренц (F) ще се упражнява перпендикулярно на посоките на тока и магнитната индуктивност. Магнитната плътност на поле с големина 10 T е огромна и надминава плътността на масата и енергията на обикновената материя. Това е посоката и на магнитната индукция. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Полученото магнитно поле въздейства на съда подобно на магнитната сърцевина на трансформатор, като създава голям вихров ток в съда. В оригиналната си форма законът на Ампер определя магнитното поле formula_1, причинено от ток с плътност formula_2:

където

Уравнението има следния запис в диференциална форма

където

Интензитетът на магнитното поле formula_1 се свързва с магнитната индукция formula_13 (измерва се в тесла [T]) посредством уравнението:

където formula_15 е магнитната проницаемост на средата (измерва се в хенри на метър [H/m]). При това трябва да се подчертае, че магнитната индукция е по-фундаментална характеристика на магнитното поле. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. В е магнитната индукция [Т], също наричана плътност на магнитния поток. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Това поле ще взаимодейства с магнитното поле (B), произведено от постоянния магнит, и сила на Лоренц (F) ще се упражнява перпендикулярно на посоките на тока и магнитната индуктивност. Магнитната плътност на поле с големина 10 T е огромна и надминава плътността на масата и енергията на обикновената материя. Това е посоката и на магнитната индукция. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Полученото магнитно поле въздейства на съда подобно на магнитната сърцевина на трансформатор, като създава голям вихров ток в съда. В оригиналната си форма законът на Ампер определя магнитното поле formula_1, причинено от ток с плътност formula_2:

където

Уравнението има следния запис в диференциална форма

където

Интензитетът на магнитното поле formula_1 се свързва с магнитната индукция formula_13 (измерва се в тесла [T]) посредством уравнението:

където formula_15 е магнитната проницаемост на средата (измерва се в хенри на метър [H/m]). При това трябва да се подчертае, че магнитната индукция е по-фундаментална характеристика на магнитното поле. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. В е магнитната индукция [Т], също наричана плътност на магнитния поток. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Това поле ще взаимодейства с магнитното поле (B), произведено от постоянния магнит, и сила на Лоренц (F) ще се упражнява перпендикулярно на посоките на тока и магнитната индуктивност. Магнитната плътност на поле с големина 10 T е огромна и надминава плътността на масата и енергията на обикновената материя. Това е посоката и на магнитната индукция. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Полученото магнитно поле въздейства на съда подобно на магнитната сърцевина на трансформатор, като създава голям вихров ток в съда. В оригиналната си форма законът на Ампер определя магнитното поле formula_1, причинено от ток с плътност formula_2:

където

Уравнението има следния запис в диференциална форма

където

Интензитетът на магнитното поле formula_1 се свързва с магнитната индукция formula_13 (измерва се в тесла [T]) посредством уравнението:

където formula_15 е магнитната проницаемост на средата (измерва се в хенри на метър [H/m]). При това трябва да се подчертае, че магнитната индукция е по-фундаментална характеристика на магнитното поле. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. В е магнитната индукция [Т], също наричана плътност на магнитния поток. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Това поле ще взаимодейства с магнитното поле (B), произведено от постоянния магнит, и сила на Лоренц (F) ще се упражнява перпендикулярно на посоките на тока и магнитната индуктивност. Магнитната плътност на поле с големина 10 T е огромна и надминава плътността на масата и енергията на обикновената материя. Това е посоката и на магнитната индукция. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Полученото магнитно поле въздейства на съда подобно на магнитната сърцевина на трансформатор, като създава голям вихров ток в съда. В оригиналната си форма законът на Ампер определя магнитното поле formula_1, причинено от ток с плътност formula_2:

където

Уравнението има следния запис в диференциална форма

където

Интензитетът на магнитното поле formula_1 се свързва с магнитната индукция formula_13 (измерва се в тесла [T]) посредством уравнението:

където formula_15 е магнитната проницаемост на средата (измерва се в хенри на метър [H/m]). При това трябва да се подчертае, че магнитната индукция е по-фундаментална характеристика на магнитното поле. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. В е магнитната индукция [Т], също наричана плътност на магнитния поток.