Нуклеотидите са мономери на:
полизахаридите дизахаридите нуклеиновите киселини белтъците
A B C D
Служат като мономери (градивна единица) за синтез на полизахаридите. Често полизахаридите са доста хетерогенни, съдържащи малки модификации при градивните си мономери. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. Нуклеотидите са фосфатни естери на нуклеозидите. Нуклеотидите на ДНК са дезоксирибонуклеотиди, на РНК – рибонуклеотиди. Полизахаридите са типични молекулни хидрофилни колоиди. Част са от нуклеотидите на ДНК и РНК. Въглехидратите са изградени от мономери наречени "монозахариди". Молекулите на полизахаридите са изградени от голям брой монозахаридни остатъци. Полизахаридите: целулоза и хитин са несмилаеми от човешкия организъм. Протеините са огромни биополимери изградени от мономери наречени "аминокиселини". Малтозата и целобиозата са хидролизни продукти на полизахаридите скорбяла и целулоза. Олиго- и полизахаридите хидролизират, като краен продукт на хидролизата са монозахариди. Те са изградени от мономери (наречени нуклеотиди), подредени в точно определен ред. Имената на нуклеотидите се съкращават стандартно в четирибуквени кодове. Киселинни полизахариди са полизахаридите съдържащи карбоксилна група, фосфатна група и/или сулфириново естерна група. Групата на полизахаридите обхваща високомолекулни, колоидни по природа въглехидрати. Има две основни семейства мономери на кутин — C16 и C18. <br>
Полимер съставен от пентозни мономери се нарича пентозан. Докато готовите пластмаси може да са нетоксични, мономери използвани в производството на полимерите-родители, могат да бъдат токсични. Тя се доставя от самите изходни нуклеотиди — градивни мономери на ДНК. Класификацията на въглехидратите е удобно да се представи със схемата:

Монозахаридите, дизахаридите и олигозахаридите са нискомолекулни, а полизахаридите са високомолекулни вещества. Тези димери се поправят лесно от ензими чрез ексцизионна поправка на нуклеотидите. Някои въглехидрати, като например целулозата, не се разграждат и усвояват, въпреки че са изградени от глюкозни мономери. Когато в реакцията участват мономери с две функционални групи се получават линейни полимери, а когато участват мономери с три функционални групи – разклонени или линейно омрежени полимери. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. Нуклеотидите са фосфатни естери на нуклеозидите. Нуклеотидите на ДНК са дезоксирибонуклеотиди, на РНК – рибонуклеотиди. Енергиен резерв на клетката са още дизахаридите лактоза и малтоза. Част са от нуклеотидите на ДНК и РНК. Въглехидратите са изградени от мономери наречени "монозахариди". Протеините са огромни биополимери изградени от мономери наречени "аминокиселини". Той започва да изследва структурните особености на дизахаридите. От химична гледна точка захарите са група въглехидрати, като монозахаридите, дизахаридите и олигозахаридите. Те са изградени от мономери (наречени нуклеотиди), подредени в точно определен ред. Често полизахаридите са доста хетерогенни, съдържащи малки модификации при градивните си мономери. Както монозахаридите така и дизахаридите са разтворими във вода имат сладък вкус и се наричат "захари". Имената на нуклеотидите се съкращават стандартно в четирибуквени кодове. Класификацията на въглехидратите е удобно да се представи със схемата:

Монозахаридите, дизахаридите и олигозахаридите са нискомолекулни, а полизахаридите са високомолекулни вещества. Служат като мономери (градивна единица) за синтез на полизахаридите. Монозахаридите (глюкоза и фруктоза) и дизахаридите (захароза) са безцветни кристални вещества, добре разтворими във вода и със сладък вкус. Има две основни семейства мономери на кутин — C16 и C18. <br>
Полимер съставен от пентозни мономери се нарича пентозан. Докато готовите пластмаси може да са нетоксични, мономери използвани в производството на полимерите-родители, могат да бъдат токсични. Тя се доставя от самите изходни нуклеотиди — градивни мономери на ДНК. Тези димери се поправят лесно от ензими чрез ексцизионна поправка на нуклеотидите. Някои въглехидрати, като например целулозата, не се разграждат и усвояват, въпреки че са изградени от глюкозни мономери. Когато в реакцията участват мономери с две функционални групи се получават линейни полимери, а когато участват мономери с три функционални групи – разклонени или линейно омрежени полимери. Индивидуалните съставни молекули на макромолекулата се наричат мономери ("mono=сам, meros=част"). Единично усуканата РНК молекула е силно свързана с нуклеотидите на протеините "п7" и ензимите, които са необходими за създаването на вируса. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. Свързването на нуклеотидите се осъществява по два начина:

Нуклеиновите киселини имат "първичен", "вторичен" и "третичен" строеж. Нуклеиновите киселини са дълги, прави, неразклонени хетерополимерни молекули. Мономерите на нуклеиновите киселини се наричат нуклеотиди. Свързва се много здраво с нуклеиновите киселини. Функцията на сперминът е свързана с нуклеиновите киселини. За растежа им са необходими аминокиселини, пептиди, продукти от разграждането на нуклеиновите киселини, витамини, соли, мастни киселини. Ксантините са също срещани много рядко и като съставки на нуклеиновите киселини. Основните класове са органичните химични съединения са липидите, нуклеиновите киселини, въглеводородите и белтъците. Нуклеиновите киселини дават данни за родството между организмите. При нуклеиновите киселини процесът променя двуверижната структура в едноверижно състояние. В клетките под действието на нуклеиновите киселини те претърпяват по-нататъшни превръщания. Нуклеинова киселина

Нуклеиновите киселини (НК) са високомолекулни органични съединения, съставени от голям брой линейно подредени нуклеотиди. Пентозите в нуклеиновите киселини са D-рибоза и 2-дезокси-D-рибоза, както и двете са във фуранозна форма. Изследва ролята на нуклеиновите киселини в процесите на пролиферация, диференциация и злокачествено израждане на клетките. Нуклеотидът е мономер или структурна единица на полинукеотидните вериги на нуклеиновите киселини РНК и ДНК. Мутация

Мутациите представляват промени в генетичната информация на организмите, носител на която са молекулите на нуклеиновите киселини – ДНК и РНК. Вътрешномолекулните връзки на водорода са частично отговорни за вторичната, третичната и четвъртичната структури на протеините, както и на нуклеиновите киселини.. Денатурация

Денатурацията е процес на промяна на молекулната структура на нуклеиновите киселини и белтъците, под влияние на висока температура, налягане, киселини и основи. Принадлежи към групата на големите азотни бази, заедно с гуанин, съдържащи се в нуклеиновите киселини. Гуанин

Гуанинът (G) е една от четирите нуклеотидни бази изграждащи нуклеиновите киселини ДНК и РНК. Нуклеотидът е мономер или структурна единица на полинуклеотидните вериги на нуклеиновите киселини, както при РНК и ДНК. При катаболизма големите макромолекули като полизахариди, липиди, нуклеинови киселини и протеини се разграждат до съставните им мономери монозахариди, мастни киселини, нуклеотиди и аминокиселини, съответно. Цитозин

Цитозинът (C) е една от четирите бази участващи в изграждането на нуклеиновите киселини ДНК и РНК. В ДНК тимина и аденина се свързват посредством две водородни връзки и стабилизират структурата нуклеиновите киселини. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. Генетичен код

Генетичен код се нарича начинът на кодиране на аминокиселините на белтъците чрез подреждане на нуклеотидите във веригата на ДНК. Нуклеотидите са фосфатни естери на нуклеозидите. Нуклеотидите на ДНК са дезоксирибонуклеотиди, на РНК – рибонуклеотиди. Част са от нуклеотидите на ДНК и РНК. Въглехидратите са изградени от мономери наречени "монозахариди". Протеините са огромни биополимери изградени от мономери наречени "аминокиселини". Те са изградени от мономери (наречени нуклеотиди), подредени в точно определен ред. Често полизахаридите са доста хетерогенни, съдържащи малки модификации при градивните си мономери. Синтезират белтъците (протеините). Белтъците са молекули много чувствителни към факторите на заобикалящата ги среда. Имената на нуклеотидите се съкращават стандартно в четирибуквени кодове. Много от белтъците са ензими, които катализират метаболитните биохимични реакции. Служат като мономери (градивна единица) за синтез на полизахаридите. Трите основни класа биохимични съединения, които търпят разграждане в тънките черва са белтъците, липидите и въглехидратите:

Белтъците и пептидите се разграждат до аминокиселини. Основните класове са органичните химични съединения са липидите, нуклеиновите киселини, въглеводородите и белтъците. Протеиногенните киселини са тези, които изграждат белтъците във всички живи организми. Има две основни семейства мономери на кутин — C16 и C18. <br>
Полимер съставен от пентозни мономери се нарича пентозан. Докато готовите пластмаси може да са нетоксични, мономери използвани в производството на полимерите-родители, могат да бъдат токсични. Тя се доставя от самите изходни нуклеотиди — градивни мономери на ДНК. Тези димери се поправят лесно от ензими чрез ексцизионна поправка на нуклеотидите. Белтъците са един от основните градивни компоненти на живите клетки, както и на вирусните частици. Освен това, изследването на белтъците на термофилни организми е помогнало за изучаването на механизма на нагъване на полипептидната верига на белтъците, тъй като са стабилни при температури, които биха денатурирали обикновените белтъци. Някои въглехидрати, като например целулозата, не се разграждат и усвояват, въпреки че са изградени от глюкозни мономери.