Двупластен зародиш при животните и човека се образува през зародишното им развитие при:
формирането на бластулата гаструлацията органогенезата дробенето на зиготата
A B C D
Те започват формирането на миелиновите обвивки в невроните на бозайниците още през зародишното развитие. При издишването се извършват вокализацията при животните и речевите функции при човека. Бластула

Бластулата (от гръцки: "βλαστός" (бластос) – „пониквам“) е кухо сферично образувание от клетки, формирано по време на ранния етап от ембрионалното развитие при животните. Това показва, че още през зародишното развитие у животните е програмиран определен набор от вродени рефлекси, които се проявяват активно още в най-ранните етапи на индивидуалното им развитие. При гръбначните животни хордата се наблюдава само в ранните стадии на ембриогенезата (зародишното развитие). Фетус

Фетус () или плод се нарича зародишът при животните и човека. Страхът, както при човека, така и при животните, се определя като инстинктивна реакция на потенциална опасност. Зародишното развитие на яйценосните животни протича защитено от яйчните обвивки, а при живородните – от майчиния организъм. Те съпътстват човека и животните през целия им живот. С дробенето се поставя началото на зародишното развитие. При човека се разширява отгоре надолу, а при животните отпред назад в резултат на съкращението на диафрагмата. Изучава еволюцията в развитието на органите и системите при животните и човека. При останалите групи животни, бластулата претърпява сложна реорганизация. Заразяването на човека е в пряка връзка със заболеваемостта при животните. Обонянието на човека е значително по-слабо развито отколкото при животните. При разграждането им се образува голямо количество вода. При хората ралнико-носовият орган се образува по време на ембрионалното развитие. Той е един от основните причинители на заболяването бяс при животните и човека. Зародишното развитие продължава около 5-10 дни. Според представите на Вайсман при зародишното развитие на животните соматичните клетки не получават цялата зародишна плазма (наследствеността на ядрото), а само тази част, която е необходима за образуването на съответната специализирана тъкан – мускулна, чернодробна и т.н. Много често като "пъпна връв" или пъп се нарича белега останал при човека и животните след прерязването ѝ при раждане. При многоклетъчните растения и животни в началото на зародишното развитие при всички клетки се наблюдава също редуване на растеж и делене, но във възрастния организъм този цикъл се запазва само за някои клетки. Черният дроб на животните е субпродукт при клането им. Според Гумильов пасионарността е решаващ фактор при формирането и възходящото развитие на етносите и нациите. При покълване и поникване, зародишното коренче първо се показва, когато се разкъса обвивката на семето. При издишването се извършват вокализацията при животните и речевите функции при човека. Това показва, че още през зародишното развитие у животните е програмиран определен набор от вродени рефлекси, които се проявяват активно още в най-ранните етапи на индивидуалното им развитие. При гръбначните животни хордата се наблюдава само в ранните стадии на ембриогенезата (зародишното развитие). Фетус

Фетус () или плод се нарича зародишът при животните и човека. Те съпътстват човека и животните през целия им живот. Страхът, както при човека, така и при животните, се определя като инстинктивна реакция на потенциална опасност. Зародишното развитие на яйценосните животни протича защитено от яйчните обвивки, а при живородните – от майчиния организъм. С дробенето се поставя началото на зародишното развитие. Изучава еволюцията в развитието на органите и системите при животните и човека. При разграждането им се образува голямо количество вода. При човека се разширява отгоре надолу, а при животните отпред назад в резултат на съкращението на диафрагмата. Зародишното развитие продължава около 5-10 дни. Заразяването на човека е в пряка връзка със заболеваемостта при животните. Обонянието на човека е значително по-слабо развито отколкото при животните. Много често като "пъпна връв" или пъп се нарича белега останал при човека и животните след прерязването ѝ при раждане. При хората ралнико-носовият орган се образува по време на ембрионалното развитие. Той е един от основните причинители на заболяването бяс при животните и човека. Голяма част от гъбите са паразити и предизвикват заболявания при растенията, животните и човека. Според представите на Вайсман при зародишното развитие на животните соматичните клетки не получават цялата зародишна плазма (наследствеността на ядрото), а само тази част, която е необходима за образуването на съответната специализирана тъкан – мускулна, чернодробна и т.н. При многоклетъчните растения и животни в началото на зародишното развитие при всички клетки се наблюдава също редуване на растеж и делене, но във възрастния организъм този цикъл се запазва само за някои клетки. От нея се развива зародиш, а той образува ново растение. Тревожност

Тревожността или безпокойство е психично състояние у човека и животните, при което се активират защитни реакции. Черният дроб на животните е субпродукт при клането им. При покълване и поникване, зародишното коренче първо се показва, когато се разкъса обвивката на семето. Алантоисът е натоварен предимно с газова обмяна и складиране на отпадни метаболитни продукти от зародишното развитие (пикочният мехур при възрастните произлиза от алантоиса). При издишването се извършват вокализацията при животните и речевите функции при човека. Това показва, че още през зародишното развитие у животните е програмиран определен набор от вродени рефлекси, които се проявяват активно още в най-ранните етапи на индивидуалното им развитие. При гръбначните животни хордата се наблюдава само в ранните стадии на ембриогенезата (зародишното развитие). Фетус

Фетус () или плод се нарича зародишът при животните и човека. Те съпътстват човека и животните през целия им живот. Страхът, както при човека, така и при животните, се определя като инстинктивна реакция на потенциална опасност. Зародишното развитие на яйценосните животни протича защитено от яйчните обвивки, а при живородните – от майчиния организъм. С дробенето се поставя началото на зародишното развитие. Изучава еволюцията в развитието на органите и системите при животните и човека. При разграждането им се образува голямо количество вода. При човека се разширява отгоре надолу, а при животните отпред назад в резултат на съкращението на диафрагмата. Зародишното развитие продължава около 5-10 дни. Заразяването на човека е в пряка връзка със заболеваемостта при животните. Обонянието на човека е значително по-слабо развито отколкото при животните. Много често като "пъпна връв" или пъп се нарича белега останал при човека и животните след прерязването ѝ при раждане. При хората ралнико-носовият орган се образува по време на ембрионалното развитие. Той е един от основните причинители на заболяването бяс при животните и човека. Голяма част от гъбите са паразити и предизвикват заболявания при растенията, животните и човека. Според представите на Вайсман при зародишното развитие на животните соматичните клетки не получават цялата зародишна плазма (наследствеността на ядрото), а само тази част, която е необходима за образуването на съответната специализирана тъкан – мускулна, чернодробна и т.н. При многоклетъчните растения и животни в началото на зародишното развитие при всички клетки се наблюдава също редуване на растеж и делене, но във възрастния организъм този цикъл се запазва само за някои клетки. От нея се развива зародиш, а той образува ново растение. Тревожност

Тревожността или безпокойство е психично състояние у човека и животните, при което се активират защитни реакции. Черният дроб на животните е субпродукт при клането им. При покълване и поникване, зародишното коренче първо се показва, когато се разкъса обвивката на семето. Алантоисът е натоварен предимно с газова обмяна и складиране на отпадни метаболитни продукти от зародишното развитие (пикочният мехур при възрастните произлиза от алантоиса). С дробенето се поставя началото на зародишното развитие. При бозайниците поради отсъствие на жълтък дробенето обхваща цялата цитоплазма на зиготата, като се получават дребни, еднакви бластомери – дробенето е равномерно. През зародишния период от зиготата се формира многоклетъчният зародиш. Зиготата формира зародиш, който постепенно се развива в спорофит. При издишването се извършват вокализацията при животните и речевите функции при човека. Това показва, че още през зародишното развитие у животните е програмиран определен набор от вродени рефлекси, които се проявяват активно още в най-ранните етапи на индивидуалното им развитие. При гръбначните животни хордата се наблюдава само в ранните стадии на ембриогенезата (зародишното развитие). При животните развитието на зиготата в ембрион преминава през специфичните ясно обособени фази на бластула, гаструла и органогенеза. Поради сливането на двете гамети, зиготата при човека съдържа 46 хромозоми (т.е. При главоногите дробенето е непълно. Фетус

Фетус () или плод се нарича зародишът при животните и човека. Страхът, както при човека, така и при животните, се определя като инстинктивна реакция на потенциална опасност. Зародишното развитие на яйценосните животни протича защитено от яйчните обвивки, а при живородните – от майчиния организъм. Те съпътстват човека и животните през целия им живот. При човека се разширява отгоре надолу, а при животните отпред назад в резултат на съкращението на диафрагмата. Изучава еволюцията в развитието на органите и системите при животните и човека. Заразяването на човека е в пряка връзка със заболеваемостта при животните. Обонянието на човека е значително по-слабо развито отколкото при животните. При разграждането им се образува голямо количество вода. При хората ралнико-носовият орган се образува по време на ембрионалното развитие. Той е един от основните причинители на заболяването бяс при животните и човека. Зародишното развитие продължава около 5-10 дни. Според представите на Вайсман при зародишното развитие на животните соматичните клетки не получават цялата зародишна плазма (наследствеността на ядрото), а само тази част, която е необходима за образуването на съответната специализирана тъкан – мускулна, чернодробна и т.н. Много често като "пъпна връв" или пъп се нарича белега останал при човека и животните след прерязването ѝ при раждане. Бластоцелът се формира по време на ембриогенезата, при процесът на дробене, при когото зиготата се дели митотично.