Задължителeн компонент на всички клетки e:
ендоплазмената мрежа лизозомата ядрото клетъчната мембрана
A B C D
Външната ядрена мембрана е свързана с мембраните на ендоплазмената мрежа, така че пространството между двете мембрани преминава във вътрешното пространство на ендоплазмената мрежа. Ендоплазмената мрежа бива два вида: гладка и зърнеста. В секреторни клетки апарата на Голджи обикновено е силно полярен: изпъкналата част е насочена към ендоплазмената мрежа, а вдлъбнатата – към клетъчната мембрана. Ендоплазмената мрежа е комплексен мембранен органел, съдържащ множество отделения, които се разполагат във вид на мрежа. Гладък ендоплазмен ретикулум

Гладък ендоплазмен ретикулум представлява частта от ендоплазмената мрежа. Третият вид клетки на ретикуларната мрежа са дендритните клетки. e въздушният компонент на въоръжените сили. Грануларен ендоплазмен ретикулум

Грануларен ендоплазматичен ретикулум представлява частта от ендоплазмената мрежа, по чиято повърхност има наличие на рибизоми. Ендоплазмената мрежа е изградена от тръбовидни цистерни, които са ограничени с единична мембрана и мембранни мехурчета, свързани с тях. Кръвна плазма

Кръвната плазма е течният компонент на кръвта, в който плават кръвните клетки. Стромата представлява мрежа от съединителнотъканни влакна и клетки, напр. Всички клетки произлизат от други клетки посредством процес на клетъчно делене. Белтъците синтезирани от прикрепените рибозоми преминават директно през мембранните канали и попадат в пространството вътре в ендоплазмената мрежа и така са изолирани от цитоплазмата. Основните понятия са мрежа от клетки, наречена лист с необработени данни, наречени стойности или формули в клетки. Всички клетки имат сходен строеж. Соматична клетка

Соматични клетки са всички клетки, които формират тялото и не са полови клетки. Всички други клетки в тялото освен тези, както и неопределените стволови клетки са соматични клетки. Електрически далекопровод

Електропроводна линия или само електропровод, също електрически далекопровод, е компонент на електроснабдителната мрежа. Тя твърди, че всички организми се състоят от една или повече клетки, всички клетки идват от предшестващи ги клетки, жизнените функции на организма протичат в клетките и всички клетки притежават наследствена информация, нужна за регулация на клетъчните функции и за предаване на тази информация на следващите поколения клетки. Не всички клетки имат обособено ядро. Той участва в метаболизма на всички еукариотни клетки. Според постулатите на тази доктрина, нервната система представлява не единна мрежа от нервни клетки, а последователност от многобройни и разнообразни нервни клетки. Всички клетки са свързани към клетъчните телефонни централи на мобилния оператор, които от своя страна се свързват с обществената телефонна мрежа или с други мобилни оператори. Има органели, които присъстват във всички клетки. Получената глюкоза е храна за всички клетки. e въздушният компонент на въоръжените сили. Сфингозин се получава при разграждането на сфинголипиди в лизозомата. Кръвна плазма

Кръвната плазма е течният компонент на кръвта, в който плават кръвните клетки. Всички клетки произлизат от други клетки посредством процес на клетъчно делене. Всички клетки имат сходен строеж. Соматична клетка

Соматични клетки са всички клетки, които формират тялото и не са полови клетки. Всички други клетки в тялото освен тези, както и неопределените стволови клетки са соматични клетки. Тя твърди, че всички организми се състоят от една или повече клетки, всички клетки идват от предшестващи ги клетки, жизнените функции на организма протичат в клетките и всички клетки притежават наследствена информация, нужна за регулация на клетъчните функции и за предаване на тази информация на следващите поколения клетки. Не всички клетки имат обособено ядро. Той участва в метаболизма на всички еукариотни клетки. Лизозома

Лизозомата е клетъчен органел, който е ограден от цитоплазмата с една фосфолипидна мембрана. Има органели, които присъстват във всички клетки. Получената глюкоза е храна за всички клетки. Фосфоантигените се синтезират на практика от всички живи клетки. Стволова клетка

Стволовите клетки са клетки, откривани в повечето, ако не във всички многоклетъчни организми. Всички зависими клетки също трябва да се актуализират. Основният компонент на всички белтъци са аминокиселини, подредени последователно в дълги полипептидни вериги. Имат мрежеста (дифузна) нервна система от разпръснати ектодермални нервни клетки, които след дразнения предават сигнал на всички клетки. При странирането се изпращат съобщения до всички тези клетки. Най-вероятно всички първи клетки са несамостойни (хетеротрофни), т.е. Соматичните клетки изпълняват всички функции в организма, без размножаването. Соматичните, като всички останали клетки, съдържат ДНК във вид на хромозоми. Според тях без някакъв „жизнен“, макар и още неоткрит компонент в живите клетки, само химическите вещества не биха могли да предизвикат процеса на ферментиране. Убиквитин

Убиквитинът е малък белтък, характерен за всички еукариотни клетки. Практикувало e всички видове застраховки. Ядрото е основният компонент на ОС. Ядрото е основен компонент на модерните операционни системи (ОС). e въздушният компонент на въоръжените сили. Мелатонинът предизвиква концентриране на пигментните гранули около ядрото и пигметните клетки на кожата. В клетките между две деления в периода на интерфазата ядрото показва структура, сходна с тази на ядрото в неделящите се клетки. Кръвна плазма

Кръвната плазма е течният компонент на кръвта, в който плават кръвните клетки. В растителните клетки има голяма централна вакуола, която избутва ядрото към периферията. Всички клетки произлизат от други клетки посредством процес на клетъчно делене. Всички клетки имат сходен строеж. Соматична клетка

Соматични клетки са всички клетки, които формират тялото и не са полови клетки. Всички други клетки в тялото освен тези, както и неопределените стволови клетки са соматични клетки. Най-често ядрото е разположено в централната зона на клетката, но може да бъде и в периферията ѝ (при мастните клетки, растителните клетки и др.). Тя твърди, че всички организми се състоят от една или повече клетки, всички клетки идват от предшестващи ги клетки, жизнените функции на организма протичат в клетките и всички клетки притежават наследствена информация, нужна за регулация на клетъчните функции и за предаване на тази информация на следващите поколения клетки. Процесът на апоптоза включва неравномерно разделяне на цитоплазмата и ядрото на „самоубиващите“ се клетки, което наподобява клетъчно делене. Не всички клетки имат обособено ядро. Използваната към септември 2008 г. в ядрото Linux версия на ReiserFS e 3. Структурата на ядрото в делящите се клетки претърпява съществени специфични промени, които водят до неговото разделяне на две. Той участва в метаболизма на всички еукариотни клетки. Има органели, които присъстват във всички клетки. Получената глюкоза е храна за всички клетки. Формата на ядрото обикновено е сферична, но се срещат клетки с овални (мускулни влакна) или сегментирани (някои левкоцити) ядра. Фосфоантигените се синтезират на практика от всички живи клетки. Стволова клетка

Стволовите клетки са клетки, откривани в повечето, ако не във всички многоклетъчни организми. Всички зависими клетки също трябва да се актуализират. Основният компонент на всички белтъци са аминокиселини, подредени последователно в дълги полипептидни вериги. Те преминават през клетъчната мембрана и клетъчната стена на отделните клетки и ги свързват. Мезозома

Мезозома е образувание на клетъчната мембрана на прокариотните клетки. Всички днешни живи организми включват репликационния материал вътре в клетъчната мембрана. Понякога терпеноиден компонент се свързва към протеините с цел да бъдат закотвени за клетъчната мембрана, процес известен като изопренилиране. Напречнонабраздена мускулна тъкан – има дълги многоядрени клетки, като ядрата са разположени в периферията на клетките, под клетъчната мембрана. Мезозомата е вгъване на клетъчната мембрана, което се наблюдава при химически фиксирани клетки при подготовка за електронна микроскопия. Резус-фактор

Резус-факторът (Rh) е протеин, намиращ се върху клетъчната мембрана на червените кръвни клетки в човешката кръв. Действието на еконазоловите соли и в частност нитрата, е в инхибирането на продукцията на ергостерол, основен компонент на клетъчната мембрана на гъбичките. Тъй като DAPI навлиза спокойно през клетъчната мембрана, се използва за оцветяването, както на живи, така и на фиксирани клетки. Цитоплазмената мембрана се намира под клетъчната стена. Непосредствено под клетъчната стена лежи цитоплазмената мембрана. Клетъчната мембрана има жизненоважна за клетката роля. Сфинголипид

Сфинголипидите са клас липиди, участващи в структурата на клетъчната мембрана при почти всички еукариотните организми. Клетъчна мембрана

Клетъчната мембрана (наричана още „плазмена мембрана“, „цитоплазмена мембрана“, „плазматична мембрана“или „плазмалема“) е биологична мембрана, която отделя вътрешността на клетката от външната обкръжаваща среда . В секреторни клетки апарата на Голджи обикновено е силно полярен: изпъкналата част е насочена към ендоплазмената мрежа, а вдлъбнатата – към клетъчната мембрана. Класическият механизъм на клетъчната секреция включва определени секретиращи портали на клетъчната плазмена мембрана, наречени порозоми. Основният предмет на изследванията в биофизиката е клетъчната мембрана. Видове транспорт през плазмалемата:

Клетъчната мембрана взаимодейства с извънклетъчната среда и с мембраните на съседни клетки, като предава сигнали към вътрешността на клетката. Тургор

Тургор е напрегнато състояние на живите клетки на растения, гъби и бактерии вследствие на тургорното налягане, което оказва натиск върху клетъчната мембрана отвътре. Холинът се използва в синтеза на компонентите на клетъчната мембрана. Благодарение на тургора, клетъчната мембрана се изпъва и заема формата, в която я ограничава клетъчната стена. Клетъчната мембрана е изградена от липиди, белтъци и въглехидрати. При прокариотиите тези протеини са разположени по клетъчната мембрана. Така например при "E. coli", ензимът е необходим за анаеробното нитратно дишане и е компонент от клетъчна мембрана . В живите клетки, фосфолипидите са организирани в слоеве, като клетъчната мембрана е именно структурата от фосфолипиди под формата на двоен слой – двоен фосфолипиден слой.