От кой договор е откъсът?    „Чл. 1 България се създава в самостоятелно трибутарно княжество под върховната   власт на Н.В. султана. То ще има християнско правителство и народна войска (милиция)...   …   Чл. 13 На юг от Балкана се образува една провинция, която взема името Източна   Румелия... при условия  на пълна административна автономия...“            
Лондонски Берлински Санстефански Букурещки
A B C D
Рамката на това устройство е вече очертана в Берлин: автономно трибутарно княжество, намиращо се под върховната власт на султана. Договорът предвижда създаването на автономно, трибутарно княжество България с християнско правителство и правото да има войска. След Освобождението служи в Милиция на Източна Румелия и взема участие в Съединението на Княжество България и Източна Румелия. След няколко месеца на 13 юли 1878 година се подписва Берлинския договор, в който Студена е определена като част от Източна Румелия – обособена провинция, под пряката политическа и военна власт на султана, но имаща административна автономия и ръководена от генерал-губернатор християнин. 1 от Берлинския договор от 1878 г. е създадено Княжество България, което е автономно спрямо Високата порта, трибутарно и намиращо се под върховния суверенитет на султана. Източна Румелия е област в рамките на Империята, ползваща се с административна автономия, включително собствени въоръжени сили („местна милиция“). България се създава като автономно трибутарно княжество. Въоръжените сили на Източна Румелия се състоят от милиция и жандармерия с общо началство, назначено от султана. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. От 1885 г. създава нови 50 карти на Сърбия, Княжество България и Източна Румелия. Новосъздаденото Княжество България е зависимо от Османската империя автономна държава, номинално васално и трибутарно (плащащо данък) княжество със свое народно правителство и войска. За Македония и тракийските земи извън Източна Румелия Берлинският договор предвижда административна автономия по критския модел. Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. 10 за Княжество България и чл. 10 за Княжество България и чл. Последвалият Руско-турската война Берлински договор от 1878 година създава две държавни образувания с предимно българско население и широка автономия в рамките на Османската империя – Княжество България и Източна Румелия, които се обединяват през 1885 година. То е първо преброяване след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Взема участие в движението за съединение на Източна Румелия с Княжество България и политическия живот. В периода на борбата за Съединението на Княжество България и Източна Румелия се обявява против политиката на руското правителство. Взема участие в Съединението на Княжество България с Източна Румелия като предводител на малка чета. Със заповед № 23 от 26 януари 1879 земската войска на Източна Румелия се преименува на "Източно Румелийска милиция". Освобождението на с. Радуил от османска власт става след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Директорат на Източна Румелия

Директоратът е централният орган на изпълнителната власт (правителство) на Източна Румелия. След Съединението на Княжество България и Източна Румелия се установява в София. Активно се включва и в Съединението на Източна Румелия с Княжество България. Рамката на това устройство е вече очертана в Берлин: автономно трибутарно княжество, намиращо се под върховната власт на султана. Договорът предвижда създаването на автономно, трибутарно княжество България с християнско правителство и правото да има войска. След Освобождението служи в Милиция на Източна Румелия и взема участие в Съединението на Княжество България и Източна Румелия. След няколко месеца на 13 юли 1878 година се подписва Берлинския договор, в който Студена е определена като част от Източна Румелия – обособена провинция, под пряката политическа и военна власт на султана, но имаща административна автономия и ръководена от генерал-губернатор християнин. 1 от Берлинския договор от 1878 г. е създадено Княжество България, което е автономно спрямо Високата порта, трибутарно и намиращо се под върховния суверенитет на султана. Последвалият Руско-турската война Берлински договор от 1878 година създава две държавни образувания с предимно българско население и широка автономия в рамките на Османската империя – Княжество България и Източна Румелия, които се обединяват през 1885 година. Източна Румелия е област в рамките на Империята, ползваща се с административна автономия, включително собствени въоръжени сили („местна милиция“). България се създава като автономно трибутарно княжество. Въоръжените сили на Източна Румелия се състоят от милиция и жандармерия с общо началство, назначено от султана. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. От 1885 г. създава нови 50 карти на Сърбия, Княжество България и Източна Румелия. Новосъздаденото Княжество България е зависимо от Османската империя автономна държава, номинално васално и трибутарно (плащащо данък) княжество със свое народно правителство и войска. За Македония и тракийските земи извън Източна Румелия Берлинският договор предвижда административна автономия по критския модел. Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. 10 за Княжество България и чл. 10 за Княжество България и чл. То е първо преброяване след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Взема участие в движението за съединение на Източна Румелия с Княжество България и политическия живот. В периода на борбата за Съединението на Княжество България и Източна Румелия се обявява против политиката на руското правителство. Взема участие в Съединението на Княжество България с Източна Румелия като предводител на малка чета. Със заповед № 23 от 26 януари 1879 земската войска на Източна Румелия се преименува на "Източно Румелийска милиция". Освобождението на с. Радуил от османска власт става след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Директорат на Източна Румелия

Директоратът е централният орган на изпълнителната власт (правителство) на Източна Румелия. След Съединението на Княжество България и Източна Румелия се установява в София. Активно се включва и в Съединението на Източна Румелия с Княжество България. Рамката на това устройство е вече очертана в Берлин: автономно трибутарно княжество, намиращо се под върховната власт на султана. Договорът предвижда създаването на автономно, трибутарно княжество България с християнско правителство и правото да има войска. След Освобождението служи в Милиция на Източна Румелия и взема участие в Съединението на Княжество България и Източна Румелия. След няколко месеца на 13 юли 1878 година се подписва Берлинския договор, в който Студена е определена като част от Източна Румелия – обособена провинция, под пряката политическа и военна власт на султана, но имаща административна автономия и ръководена от генерал-губернатор християнин. 1 от Берлинския договор от 1878 г. е създадено Княжество България, което е автономно спрямо Високата порта, трибутарно и намиращо се под върховния суверенитет на султана. Източна Румелия е област в рамките на Империята, ползваща се с административна автономия, включително собствени въоръжени сили („местна милиция“). Войната приключва с подписването на предварителния мирен Санстефански договор (1878), с който България става автономно трибутарно княжество. България се създава като автономно трибутарно княжество. Въоръжените сили на Източна Румелия се състоят от милиция и жандармерия с общо началство, назначено от султана. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. От 1885 г. създава нови 50 карти на Сърбия, Княжество България и Източна Румелия. Новосъздаденото Княжество България е зависимо от Османската империя автономна държава, номинално васално и трибутарно (плащащо данък) княжество със свое народно правителство и войска. За Македония и тракийските земи извън Източна Румелия Берлинският договор предвижда административна автономия по критския модел. Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. 10 за Княжество България и чл. 10 за Княжество България и чл. Последвалият Руско-турската война Берлински договор от 1878 година създава две държавни образувания с предимно българско население и широка автономия в рамките на Османската империя – Княжество България и Източна Румелия, които се обединяват през 1885 година. То е първо преброяване след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Взема участие в движението за съединение на Източна Румелия с Княжество България и политическия живот. В периода на борбата за Съединението на Княжество България и Източна Румелия се обявява против политиката на руското правителство. Взема участие в Съединението на Княжество България с Източна Румелия като предводител на малка чета. Със заповед № 23 от 26 януари 1879 земската войска на Източна Румелия се преименува на "Източно Румелийска милиция". Освобождението на с. Радуил от османска власт става след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Директорат на Източна Румелия

Директоратът е централният орган на изпълнителната власт (правителство) на Източна Румелия. След Съединението на Княжество България и Източна Румелия се установява в София. Рамката на това устройство е вече очертана в Берлин: автономно трибутарно княжество, намиращо се под върховната власт на султана. Договорът предвижда създаването на автономно, трибутарно княжество България с християнско правителство и правото да има войска. След Освобождението служи в Милиция на Източна Румелия и взема участие в Съединението на Княжество България и Източна Румелия. След няколко месеца на 13 юли 1878 година се подписва Берлинския договор, в който Студена е определена като част от Източна Румелия – обособена провинция, под пряката политическа и военна власт на султана, но имаща административна автономия и ръководена от генерал-губернатор християнин. 1 от Берлинския договор от 1878 г. е създадено Княжество България, което е автономно спрямо Високата порта, трибутарно и намиращо се под върховния суверенитет на султана. Източна Румелия е област в рамките на Империята, ползваща се с административна автономия, включително собствени въоръжени сили („местна милиция“). България се създава като автономно трибутарно княжество. Въоръжените сили на Източна Румелия се състоят от милиция и жандармерия с общо началство, назначено от султана. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. От 1885 г. създава нови 50 карти на Сърбия, Княжество България и Източна Румелия. Новосъздаденото Княжество България е зависимо от Османската империя автономна държава, номинално васално и трибутарно (плащащо данък) княжество със свое народно правителство и войска. За Македония и тракийските земи извън Източна Румелия Берлинският договор предвижда административна автономия по критския модел. Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. 10 за Княжество България и чл. 10 за Княжество България и чл. Последвалият Руско-турската война Берлински договор от 1878 година създава две държавни образувания с предимно българско население и широка автономия в рамките на Османската империя – Княжество България и Източна Румелия, които се обединяват през 1885 година. То е първо преброяване след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Взема участие в движението за съединение на Източна Румелия с Княжество България и политическия живот. В периода на борбата за Съединението на Княжество България и Източна Румелия се обявява против политиката на руското правителство. Взема участие в Съединението на Княжество България с Източна Румелия като предводител на малка чета. Със заповед № 23 от 26 януари 1879 земската войска на Източна Румелия се преименува на "Източно Румелийска милиция". Освобождението на с. Радуил от османска власт става след Съединението на Княжество България с Източна Румелия. Директорат на Източна Румелия

Директоратът е централният орган на изпълнителната власт (правителство) на Източна Румелия. След Съединението на Княжество България и Източна Румелия се установява в София. Активно се включва и в Съединението на Източна Румелия с Княжество България.