Кой от посочените почвени типове в България е азонален?
кафяви горски сиви горски черноземни хумусно-карбонатни
A B C D
На територията на община Рила най-разпространени са следните почвени типове: кафяви горски, алувиално-ливадни, канелени горски /типични и излужени/ и планинско – горски /тъмноцветни и ливадни/. Основните почвени типове на тази зона са подзолистите и кафявите горски почви. В планините основните почвени видове са планинско-степните, планинските кафяви горски и планинско ливадните почви. Разпространени са предимно зоналните почвени типове – черноземни почви /54% от площта/ и сиви горски почви /39% от площта/. В обсега на Севернобългарската лесостепна почвена зона са разпространени зоналните почвени типове – черноземи (54% от площта) и сиви горски почви (39% от площта). Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Почви – кафяви горски, каналени горски, планинско-горски, планинско-ливадни. Почвите са кафяви горски, канелени горски и сиви горски. Почвите са сиви горски в съчетание с кафяви горски. Почвите са кафяви горски и сиви горски. Почвите са кафяви горски и сиви горски. Почвената покривка е представена предимно от кафяви горски и канелени горски почви. Почвите в България са: чернозем, смолници, алувиално-ливадни, ливадни, кафяви горски, сиви горски, канелени горски, псевдоподзолисти, както и засолени, и заблатени почви. Почвите са кафяви-горски. Почвите са кафяви-горски. Главно кафяви горски почви. Почвите са кафяви горски. Почвите са кафяви горски. Почвите са кафяви горски. Почвите са кафяви горски. Има кафяви горски почви. Почвите са кафяви горски. Почвите са кафяви горски. Почвите са кафяви горски. Разпространени са предимно зоналните почвени типове – черноземни почви /54% от площта/ и сиви горски почви /39% от площта/. В обсега на Севернобългарската лесостепна почвена зона са разпространени зоналните почвени типове – черноземи (54% от площта) и сиви горски почви (39% от площта). Основните почвени типове на тази зона са подзолистите и кафявите горски почви. Разпространени са главно следните почвени типове: черноземи, тъмносиви и сиви горски почви, които заедно с климатичните особености и разнообразния релеф са предпоставка за високо естествено плодородие. Разпространени са главно следните почвени типове: черноземи, тъмносиви и сиви горски почви, които заедно с климатичните особености и разнообразния релеф са предпоставка за високо естествено плодородие. На територията на община Рила най-разпространени са следните почвени типове: кафяви горски, алувиално-ливадни, канелени горски /типични и излужени/ и планинско – горски /тъмноцветни и ливадни/. Преобладаващите почвени типове са сивите горски почви, заемащи междинно място между излужените черноземи в равнинната част и кафявите горски почви в по-високите части на Стара планина. Почвите са кафяви горски, канелени горски и сиви горски. Почвите са 70 % сиви горски, 20 % тъмно сиви горски и 10 % алувиално-ливадни. Почвите са сиви горски и тъмносиви горски. Почвите са сиви горски и тъмносиви горски. Почвите са кафяви горски и сиви горски. Почвите са кафяви горски и сиви горски. Почвите са сиви горски в съчетание с кафяви горски. Преобладаващите почвени видове са сивите горски и светлосивите псевдоподзолисти горски почви. Почвите са сиви горски. Почвите са сиви горски. Почвите са сиви горски. Почвите са сиви горски. Почвите в България са: чернозем, смолници, алувиално-ливадни, ливадни, кафяви горски, сиви горски, канелени горски, псевдоподзолисти, както и засолени, и заблатени почви. Почвите са предимно сиви горски и канелени горски. Почви в България

Почвите в България са черноземни; сиви, кафяви и канелени горски; смолници; псевдоподзолисти и други. Почвите в България са чернозем; сиви, кафяви и канелени горски; смолници; псевдоподзолисти и други. Почвите са предимно сиви горски. Почвите са предимно сиви горски. Разпространени са предимно зоналните почвени типове – черноземни почви /54% от площта/ и сиви горски почви /39% от площта/. Почвените типове в района на общината са черноземни, излужени черноземни, оподзолени черноземни, делувиално-ливадни и антропогенни. Основните почвени типове на тази зона са подзолистите и кафявите горски почви. Преобладаващите почвени типове и в двата напоявани района са еднакви, въпреки разликите в надморска височина. Под нейно ръководство в страната са заложени трайни торови полски опити, които обхващат основните почвени типове. За някои от обособените обработваеми масиви са налице малки различия, проявени с наличие на някои допълнителни почвени типове. Представен е в справочниците „Кой кой е в България“, „Кой кой е в българската култура“ и „Кой кой е по света“ (Who’s Who in the World). Включена е в справочниците „Кой кой е в България?“ (1998 г.) Елена Граматикова е включена и в енциклопедичните сборници „Кой кой е в България“ и „Кой кой е в българската култура“. На територията на общината са разпространени следните почвени типове: сива и кафява горска, хумусно-карбонатна, алувиална. В обсега на Севернобългарската лесостепна почвена зона са разпространени зоналните почвени типове – черноземи (54% от площта) и сиви горски почви (39% от площта). Почвите се характеризират с голямо разнообразие, като преобладаващите почвени типове са: излужените чернозем, глинестите и песъчливо-глинестите почви. Те са азонален тип и са образувани в условията на висока влажност. Присъства в енциклопедиите за поп и рокмузика в България, в „Кой кой е“ в световната попмузика 1996/1997; на Кеймбриджкия библиографичен център, в „Кой кой е в България“ 1998, в Български енциклопедичен речник – „GABEROFF“. Участва в редица антологии и чуждестранни сборници, в биографичната енциклопедия „Кой кой е в България“. Съществуват и храмове, които имат индивидуална архитектура и не могат строго да бъдат определени към посочените типове. Биографични данни за него са поместени в енциклопедичните справочници „Кой кой е в България“, „Кой кой е в българската култура“, „Български писатели, творци на литература за деца и юноши“. В Полски Сеновец 80% от почвите в землището са черноземни: алувиално-ливадни, ливадно-черноземни. Черноземните почви са представени от карбонатни черноземни и излужени черноземни. Почви в България

Почвите в България са черноземни; сиви, кафяви и канелени горски; смолници; псевдоподзолисти и други. Нейното негативно влияние е по-силно при леките и безструктурни почви и по-слабо при по-тежките и богати на органично вещество почвени типове. Най-често става дума за "хумусно-акумулативен хоризонт", който при различните почвени типове има различна мощност (дълбочина в см), различно съдържание на хумус в орницата. За всички почвени типове това са възможности да се акумулира една поливка от есенно-пролетните валежи и създават условия за отглеждане на житните култури без напояване. В България са широко разпространени в Добруджа – в условия на черноземни почви и степна растителност. Групата търси кой да организира концерти в България. Срещат се два основни почвени типа: черноземи и хумусно–карбонатни почви. Срещат се два основни почвени типа: черноземи и хумусно–карбонатни почви. хумусно – карбонатни почви. На територията на общината са разпространени следните почвени типове: сива и кафява горска, хумусно-карбонатна, алувиална. Почвите са рендзини (хумусно-карбонатни). Почвите са предимно рендзини (хумусно-карбонатни). Почвите са хумусно-карбонатни и планинско-ливадни. Почвите в поречието на реката са предимно хумусно-карбонатни. Разпространени са също и рендзините – хумусно-карбонатни почви. Предпочита плитки хумусно-карбонатни почви и варовикова основа. Слабо проявление има и на рендзини (хумусно карбонатни) почви. Най-често става дума за "хумусно-акумулативен хоризонт", който при различните почвени типове има различна мощност (дълбочина в см), различно съдържание на хумус в орницата. Преходноконтинентален климат с алувиални, алувиално-ливадни и хумусно-карбонатни почви. На места се наблюдава присъствие на хумусно-карбонатни почви (рендзини). Почвите са кафяви горски, рендзини (хумусно-карбонатни) и планинско-ливадни. Почвите са кафяви горски, канелени горски, хумусно карбонатни и алувиално-ливадни. Почвената покривка е разнообразна – алувиални, канелени, хумусно-карбонатни, планиско-ливадни и чернозем-смолници. В резервата са разпространени три типа почви: кафяви горски, канелени и хумусно – карбонатни. Развива се добре на дълбоки, леки, хумусно-карбонатни почви на хълмисти терени. Развива се добре по хълмове, на леки песъчливи и хумусно-карбонатни почви. Почвите около Преславен са няколко вида: черноземни смолници, алувиално-делувиални, хумусно-карбонатни и антропогенни. Тук преобладават сиви горски, кафяви, тъмносиви (на юг) и хумусно-карбонатни наречени рендзини почви. Расте по открити каменисти и скалисти варовити места на плитки и слабо развити хумусно-карбонатни почви. Урумовото лале вирее единствено в България, на надморска височина от 0 до 1000 метра в сухи, главно варовити територии, върху хумусно-карбонатни, и по-рядко канелени и ерозирани почви. За него са подходящи сравнително по-богати, хумусно-карбонатни, достатъчно влагозапасени почви в по-хладните, проветриви хълмисти терени.