Кой тип подземни води са акумулирани  в заливните речни тераси, наносните конуси и младите наслаги в котловините?
грунтови минерални напорни карстови
A B C D
В наносните конуси на дъното на котловината са формирани значителни количества грунтови води. м. Грунтовите води се образуват също в наносните конуси и в надзаливните тераси. Най-благоприятни условия за формиране на грунтови води съществуват в алувиалните наслаги на речните тераси. Най-много грунтови води има в заливните тераси на р. Марица, в крайдунавските низини, в терасите на реките Тунджа и Искър. В речните легла, заливните и надзаливни речни тераси и в наносните конуси при устията на реките и потоците и крайпланинските подножия е образувана кватернерна покривка от алувиални и пролувиални, най-често силно водоносни наноси от валуни, чакъли и пясъци с песъчливо-глинеста почвена покривка. В котловините и долинните дъна младите акумулативни наслаги се съпровождат от алувиални почви. Районът е запълнен с алувиални наслаги от заливните тераси на Марица и нейните притоци. Има наличие на грунтови подземни води в Дунавската равнина и Горнотракийската низина. Ерозионните форми са представени от проломи, всечени меандри, речни тераси, а акумулативните – от наносни конуси в подножията. Това води до образуването на специфична форма на наносните конуси – алувиален конус. Грунтови води

Грунтовите води или подпочвени води са вид подземни води, които са разположени над най-горния водонепропусклив почвен слой. Делувиални наслаги се намират по перфиерията на планината и по големите речни тераси. С най-голямо значение са подпочвените води в широките им речни тераси. Котловините, разположени под 2500 m, обикновено включват добра разработени речни долини с многочислени речни тераси, като в някои от тях са се съхранили езера (например Исъккул). Рохкавите наслаги във вид на наносни конуси, моренните валове, флувиоглациалните и алувиалните тераси имат ограничено разпространение. Над терциерните наслаги са установени дебели кватернерни и речни наслаги. По-младите седиментни скали са отложени върху него в тихи морски и речни води. По северната ѝ периферията широко разпространение имат наносните конуси. Върху напоявани земи (наносни конуси и речни тераси) се отглеждат културни насаждения: лозя, кайсии, ябълки, круши, гръцки орех, черници. Средна надморска височина 370 м.

Дъното на котловината е покрито с кватернерни делувиални и алувиални наслаги, а по-високите речни тераси – с плиоценски наслаги. В тези части на котловинните дъна липсата на по-високи речни тераси от заливните се обяснява с проявените в течение на целия кватернер потъвания. Крайречните езера са разпространени предимно по заливните тераси на големите реки. В ниските части има песъчливи терциерни наслаги и наносни конуси. Дъното е пясъчно, а на заливните тераси – глинесто. Алувиални образувания са: микрорелефът, поройните конуси, долинни заравнености, крайбрежни тераси. м. Грунтовите води се образуват също в наносните конуси и в надзаливните тераси. В наносните конуси на дъното на котловината са формирани значителни количества грунтови води. В речните легла, заливните и надзаливни речни тераси и в наносните конуси при устията на реките и потоците и крайпланинските подножия е образувана кватернерна покривка от алувиални и пролувиални, най-често силно водоносни наноси от валуни, чакъли и пясъци с песъчливо-глинеста почвена покривка. В котловините и долинните дъна младите акумулативни наслаги се съпровождат от алувиални почви. Районът е запълнен с алувиални наслаги от заливните тераси на Марица и нейните притоци. Ерозионните форми са представени от проломи, всечени меандри, речни тераси, а акумулативните – от наносни конуси в подножията. Това води до образуването на специфична форма на наносните конуси – алувиален конус. Делувиални наслаги се намират по перфиерията на планината и по големите речни тераси. С най-голямо значение са подпочвените води в широките им речни тераси. Котловините, разположени под 2500 m, обикновено включват добра разработени речни долини с многочислени речни тераси, като в някои от тях са се съхранили езера (например Исъккул). Рохкавите наслаги във вид на наносни конуси, моренните валове, флувиоглациалните и алувиалните тераси имат ограничено разпространение. Над терциерните наслаги са установени дебели кватернерни и речни наслаги. По-младите седиментни скали са отложени върху него в тихи морски и речни води. По северната ѝ периферията широко разпространение имат наносните конуси. Върху напоявани земи (наносни конуси и речни тераси) се отглеждат културни насаждения: лозя, кайсии, ябълки, круши, гръцки орех, черници. Средна надморска височина 370 м.

Дъното на котловината е покрито с кватернерни делувиални и алувиални наслаги, а по-високите речни тераси – с плиоценски наслаги. В тези части на котловинните дъна липсата на по-високи речни тераси от заливните се обяснява с проявените в течение на целия кватернер потъвания. Най-много грунтови води има в заливните тераси на р. Марица, в крайдунавските низини, в терасите на реките Тунджа и Искър. Най-благоприятни условия за формиране на грунтови води съществуват в алувиалните наслаги на речните тераси. Крайречните езера са разпространени предимно по заливните тераси на големите реки. В ниските части има песъчливи терциерни наслаги и наносни конуси. Минерални подземни води има в областта на Хисаря, Хасково, с. Баня, Стара Загора и др. Дъното е пясъчно, а на заливните тераси – глинесто. Алувиални образувания са: микрорелефът, поройните конуси, долинни заравнености, крайбрежни тераси. Останалите по-ниски тераси са с предимно алувиални наслаги. м. Грунтовите води се образуват също в наносните конуси и в надзаливните тераси. В наносните конуси на дъното на котловината са формирани значителни количества грунтови води. В речните легла, заливните и надзаливни речни тераси и в наносните конуси при устията на реките и потоците и крайпланинските подножия е образувана кватернерна покривка от алувиални и пролувиални, най-често силно водоносни наноси от валуни, чакъли и пясъци с песъчливо-глинеста почвена покривка. В котловините и долинните дъна младите акумулативни наслаги се съпровождат от алувиални почви. Районът е запълнен с алувиални наслаги от заливните тераси на Марица и нейните притоци. Ерозионните форми са представени от проломи, всечени меандри, речни тераси, а акумулативните – от наносни конуси в подножията. Това води до образуването на специфична форма на наносните конуси – алувиален конус. Делувиални наслаги се намират по перфиерията на планината и по големите речни тераси. С най-голямо значение са подпочвените води в широките им речни тераси. Котловините, разположени под 2500 m, обикновено включват добра разработени речни долини с многочислени речни тераси, като в някои от тях са се съхранили езера (например Исъккул). Рохкавите наслаги във вид на наносни конуси, моренните валове, флувиоглациалните и алувиалните тераси имат ограничено разпространение. Тези води са напорни. Над терциерните наслаги са установени дебели кватернерни и речни наслаги. По-младите седиментни скали са отложени върху него в тихи морски и речни води. По северната ѝ периферията широко разпространение имат наносните конуси. Върху напоявани земи (наносни конуси и речни тераси) се отглеждат културни насаждения: лозя, кайсии, ябълки, круши, гръцки орех, черници. Средна надморска височина 370 м.

Дъното на котловината е покрито с кватернерни делувиални и алувиални наслаги, а по-високите речни тераси – с плиоценски наслаги. В тези части на котловинните дъна липсата на по-високи речни тераси от заливните се обяснява с проявените в течение на целия кватернер потъвания. Най-много грунтови води има в заливните тераси на р. Марица, в крайдунавските низини, в терасите на реките Тунджа и Искър. Най-благоприятни условия за формиране на грунтови води съществуват в алувиалните наслаги на речните тераси. Крайречните езера са разпространени предимно по заливните тераси на големите реки. В ниските части има песъчливи терциерни наслаги и наносни конуси. Дъното е пясъчно, а на заливните тераси – глинесто. Алувиални образувания са: микрорелефът, поройните конуси, долинни заравнености, крайбрежни тераси. Останалите по-ниски тераси са с предимно алувиални наслаги. м. Грунтовите води се образуват също в наносните конуси и в надзаливните тераси. В наносните конуси на дъното на котловината са формирани значителни количества грунтови води. В речните легла, заливните и надзаливни речни тераси и в наносните конуси при устията на реките и потоците и крайпланинските подножия е образувана кватернерна покривка от алувиални и пролувиални, най-често силно водоносни наноси от валуни, чакъли и пясъци с песъчливо-глинеста почвена покривка. В котловините и долинните дъна младите акумулативни наслаги се съпровождат от алувиални почви. Районът е запълнен с алувиални наслаги от заливните тераси на Марица и нейните притоци. Срещат се още карстови и крайречни езера, разположени по заливните тераси на по-големите реки. Ерозионните форми са представени от проломи, всечени меандри, речни тераси, а акумулативните – от наносни конуси в подножията. Това води до образуването на специфична форма на наносните конуси – алувиален конус. Делувиални наслаги се намират по перфиерията на планината и по големите речни тераси. С най-голямо значение са подпочвените води в широките им речни тераси. Котловините, разположени под 2500 m, обикновено включват добра разработени речни долини с многочислени речни тераси, като в някои от тях са се съхранили езера (например Исъккул). Рохкавите наслаги във вид на наносни конуси, моренните валове, флувиоглациалните и алувиалните тераси имат ограничено разпространение. В района на Стара планина и Предбалкана подхранването нараства с карстови подземни води. Над терциерните наслаги са установени дебели кватернерни и речни наслаги. Те се подхранват от атмосферните валежи и от подземни (карстови) води. По-младите седиментни скали са отложени върху него в тихи морски и речни води. По северната ѝ периферията широко разпространение имат наносните конуси. В Стара планина подхранването е предимно от снежни и дъждовни води, а в Предбалкана и от подземни карстови води. В Стара планина подхранването е предимно от снежни и дъждовни води, а в Предбалкана и от подземни карстови води. Върху напоявани земи (наносни конуси и речни тераси) се отглеждат културни насаждения: лозя, кайсии, ябълки, круши, гръцки орех, черници. Подхранването на Янтра е смесено – дъждовно, снегово и от карстови подземни води. Подхранването на Янтра е смесено – дъждовно, снегово и от карстови подземни води. Подхранването на Вит е смесено – дъждовно, снегово и от карстови подземни води. Подхранването на Осъм е смесено – дъждовно, снегово и от карстови подземни води. Средна надморска височина 370 м.

Дъното на котловината е покрито с кватернерни делувиални и алувиални наслаги, а по-високите речни тераси – с плиоценски наслаги.