Кое твърдение е вярно за митозата?
Дъщерните клетки имат еднакъв брой хромозоми с майчината клетка. Включва две последователни деления. В профаза II се извършва кросинговър (кросовър). В профаза I се образуват биваленти (тетради).
A B C D
В резултат от митозата от една майчина клетка се получават две дъщерни с еднакъв брой хромозоми, равен на броя на хромозомите в майчината клетка. Числото хромозоми в клетките на дъщерните клетки са същите, като тези на родителскaта клетка. Първичната клетъчната стена, останала от майчината клетка, се разтяга и разкъсва при нарастването на дъщерните клетки. Митоза

Митозата (от гръцки: "митос" – „нишка“, „влакно“) е процес на равномерно разпределение на генетичния материал на майчината клетка в две дъщерни клетки. Резултатът като брой клетки от митозата е два броя оригинални клетки. Разположението на ресничките и флагелумите в дъщерните клетки се определя от центриолата на майчината клетка, която се превръща в базално тяло (наричано още кинетозома). Този пръстен се свива и чрез прищъпване разделя майчината клетка на две нови клетки. Зрялата клетка се дели и дава начало на няколко дъщерни клетки, които остават свързани с майчината клетка дълго време до разпадане на колонията. Когато средната пластинка достигне страничните стени на майчината клетка, двете нови клетки биват окончателно разделени. С разделянето на майчината клетка завършва онтогенезата. Нормално клетките на човека имат диплоиден кариотип от 46 хромозоми (с изключение на половите клетки, които имат хаплоиден набор от 23 хромозоми). Някои лезии водят до появата на потенциално вредни мутации в клетъчния геном, което оказва влияния на оцеляването на дъщерните клетки след митозата. За разлика от митозата при мейозата клетките, получени като краен резултат от деленето, съдържат в себе си само 1\2 от броя на хромозомите в майчината клетка. Обратното твърдение не винаги е вярно. На майчината клетка се появява подутина (пъпка), която постепенно нараства и достига размера и формата на майчината клетка. Най-забележителните събития, които се извършват в майчината клетка през профазата, са две – превръщане на интерфазните хромозоми в митотични и оформяне на делително вретено. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. При раздалечаването на дъщерните хромозоми се наблюдава скъсяване на кинетохорните микротръбички. Въпреки че центрозомите имат ключова роля в митозата на животинските клетки, те не са задължителни структури. Клетки и организми с двойки хомоложни хромозоми се наричат диплоидни – имат диплоиден хромозомен набор (двоен хромозомен набор). Две крайни множества са равномощни, ако имат еднакъв брой елементи. Независимо кое от двете е вярно, именно Спенсър разкрива концепцията за космическата еволюция. Майчината центрозома, тази която е взета от майчината клетка има съществена роля в образуването на ресничките и флагелумът. Ако даден алгоритъм решава дали дадено твърдение за естествените числа е вярно, то той може да каже дали предното твърдение (еквивалентно на задачата за спирането, но за естествените числа) е вярно. Условно процесът се разделя на пет фази:

Най-важните явления, които се извършват с майчината клетка през профаза са две – превръщането на интерфазните хромозоми в митотични и оформяне на делителното вретено. Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Мейозата протича като две последователни митотични деления. След това започва зреенето, което се състои от две последователни деления без. При тези две последователни деления става сложно преустройство на ядрото и на цитоплазмата. Обратното твърдение не винаги е вярно. Независимо кое от двете е вярно, именно Спенсър разкрива концепцията за космическата еволюция. Ако даден алгоритъм решава дали дадено твърдение за естествените числа е вярно, то той може да каже дали предното твърдение (еквивалентно на задачата за спирането, но за естествените числа) е вярно. Типична е употребата ѝ за доказване, че дадено твърдение е вярно за всички естествени числа. Съвременните историци обаче твърдят, че това твърдение не е съвсем вярно. Така например, за устройство, използващо десетични деления, разстоянието между две деления на прав нониус би било равно на девет десети от разстоянието между две деления на скалата. Но Христак го е украсявал и прибавял бивали и небивали работи, та да се чуди човек кое е вярно и кое не. Така например, не е възможно да се определи за "всяко" твърдение относно естествени числа дали е вярно. Интерфазата е фаза на покой между две деления. Поради наличието на черупка при последователни деления се получават клетки с по-малки размери. Математическо доказателство

Математическо доказателство е убедителното демонстриране, че дадено математическо твърдение е вярно по необходимост. В клетките, които се делят може да се разграничат два периода (фази), обхващащи две последователни групи процеси: растеж и подготовка на клетката за делене – интерфаза (време между две деления) и самото делене – митоза. "В хода на митозата се редуват няколко последователни фази: профаза, метафаза, анафаза, телофаза и отново започва интерфаза." „А“ може да е лицемерен, но от логическа гледна точка неговото твърдение не става по-малко вярно. За по-маловажните твърдения се използват следните понятия:


Твърдение което не е доказано, но се предполага че е вярно се нарича хипотеза. Две последователни числови единици за съхранение(памет) запазват тези две части. Обратното твърдение не е вярно – ако в даден контекст две думи могат да заместят една друга, те не са задължително синоними, а това е следствие от семантичната близост на думите. Доказателството, че това твърдение важи за всички естествени числа "n", се провежда по следния начин:

Проверява се дали твърдението е вярно за "n" = 1. Например, завършването на програмата горе е:
Представата за завършеност е тясно свързана с определението на Маккарти за разсъждение по подразбиране и, че по презумпция едно твърдение е вярно, ако за него е известно, че е вярно – допускането на затворен свят. Мъдростта включва още проницателността, прозорливостта, способността за вникване и знанието за това, кое е добро и правилно . Изфабрикуването е тип лъжа, която е представена като истинно твърдение, без да се знае със сигурност дали нещо "е" вярно. "В хода на митозата се редуват няколко последователни фази: профаза, метафаза, анафаза, телофаза и отново започва интерфаза." Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Обратното твърдение не винаги е вярно. Независимо кое от двете е вярно, именно Спенсър разкрива концепцията за космическата еволюция. Ако даден алгоритъм решава дали дадено твърдение за естествените числа е вярно, то той може да каже дали предното твърдение (еквивалентно на задачата за спирането, но за естествените числа) е вярно. Но Христак го е украсявал и прибавял бивали и небивали работи, та да се чуди човек кое е вярно и кое не. Типична е употребата ѝ за доказване, че дадено твърдение е вярно за всички естествени числа. Така например, не е възможно да се определи за "всяко" твърдение относно естествени числа дали е вярно. Съвременните историци обаче твърдят, че това твърдение не е съвсем вярно. За по-маловажните твърдения се използват следните понятия:


Твърдение което не е доказано, но се предполага че е вярно се нарича хипотеза. Математическо доказателство

Математическо доказателство е убедителното демонстриране, че дадено математическо твърдение е вярно по необходимост. Доказателството, че това твърдение важи за всички естествени числа "n", се провежда по следния начин:

Проверява се дали твърдението е вярно за "n" = 1. Изфабрикуването е тип лъжа, която е представена като истинно твърдение, без да се знае със сигурност дали нещо "е" вярно. Изключение, което потвърждава правило

Изключение, което потвърждава правило е твърдение за частен случай, от което се подразбира, че в останалите случаи точно обратното нещо е вярно. „А“ може да е лицемерен, но от логическа гледна точка неговото твърдение не става по-малко вярно. Само гледано от нашата перспектива се определя кое е ляво и кое – дясно, кое е образ и кое – отражение в огледалото. Вероятността за осъществяване на кросинговър зависи и от разстоянието между гените: колкото то е по-голямо, толкова и вероятността за кросинговър е по-голяма. Например, завършването на програмата горе е:
Представата за завършеност е тясно свързана с определението на Маккарти за разсъждение по подразбиране и, че по презумпция едно твърдение е вярно, ако за него е известно, че е вярно – допускането на затворен свят. В късна профаза в зоната на центромерите се формират кинетохорите – по един за всяка хроматида. Днес знаем, че това не е вярно, но в древността това твърдение разпалвало умовете на матеманиците, а също и на много лаици. Така например, едно от последствията от нерешимостта на проблема за спирането е нерешимостта на проблема за това дали е възможно да се определи дали "всяко" твърдение за естествените числа е вярно или не. Кросинговър

Кросинговър представлява обмяна на съответни участъци между несестрински хроматиди на хомоложни хромозоми по време на мейоза. Телофазата е последната фаза на митозата. Това се прави, като се проверява, че твърдението е вярно за числото 1, след което се доказва, че ако твърдението е вярно за някое естествено число, то е вярно и за следващото естествено число. Доказателството на теоремата е конструктивно – построява се специален обект, наричан "Гьоделево твърдение", което нито може да се докаже, нито да се опровергае от формалната теория "T", но е вярно в областта "G". "В хода на митозата се редуват няколко последователни фази: профаза, метафаза, анафаза, телофаза и отново започва интерфаза." Мейозата се състои от две последователни деления подобни на митозата: профаза, прометафаза, метафаза, анафаза и телофаза. Обратното твърдение не винаги е вярно. Независимо кое от двете е вярно, именно Спенсър разкрива концепцията за космическата еволюция. Ако даден алгоритъм решава дали дадено твърдение за естествените числа е вярно, то той може да каже дали предното твърдение (еквивалентно на задачата за спирането, но за естествените числа) е вярно. Но Христак го е украсявал и прибавял бивали и небивали работи, та да се чуди човек кое е вярно и кое не. Типична е употребата ѝ за доказване, че дадено твърдение е вярно за всички естествени числа. Така например, не е възможно да се определи за "всяко" твърдение относно естествени числа дали е вярно. Съвременните историци обаче твърдят, че това твърдение не е съвсем вярно. За по-маловажните твърдения се използват следните понятия:


Твърдение което не е доказано, но се предполага че е вярно се нарича хипотеза. През митозата ядрената мембрана се разрушава и микротубулите на центрозомата могат да взаимодействат с хромозомите за да образуват делителното вретено. Математическо доказателство

Математическо доказателство е убедителното демонстриране, че дадено математическо твърдение е вярно по необходимост. Доказателството, че това твърдение важи за всички естествени числа "n", се провежда по следния начин:

Проверява се дали твърдението е вярно за "n" = 1. Изфабрикуването е тип лъжа, която е представена като истинно твърдение, без да се знае със сигурност дали нещо "е" вярно. Изключение, което потвърждава правило

Изключение, което потвърждава правило е твърдение за частен случай, от което се подразбира, че в останалите случаи точно обратното нещо е вярно. „А“ може да е лицемерен, но от логическа гледна точка неговото твърдение не става по-малко вярно. Само гледано от нашата перспектива се определя кое е ляво и кое – дясно, кое е образ и кое – отражение в огледалото. Телофаза

Телофаза е крайната, четвърта фаза на митозата, при която се образуват двете ядра на бъдещите дъщерни клетки, след което протича цитокинезата. През 4-те фази на митозата с ядрото настъпват бързи структурни промени, в резултат на които от едно ядро се образуват две ядра. Например, завършването на програмата горе е:
Представата за завършеност е тясно свързана с определението на Маккарти за разсъждение по подразбиране и, че по презумпция едно твърдение е вярно, ако за него е известно, че е вярно – допускането на затворен свят. В късна профаза в зоната на центромерите се формират кинетохорите – по един за всяка хроматида. Днес знаем, че това не е вярно, но в древността това твърдение разпалвало умовете на матеманиците, а също и на много лаици. Така например, едно от последствията от нерешимостта на проблема за спирането е нерешимостта на проблема за това дали е възможно да се определи дали "всяко" твърдение за естествените числа е вярно или не. Телофазата е последната фаза на митозата. Това се прави, като се проверява, че твърдението е вярно за числото 1, след което се доказва, че ако твърдението е вярно за някое естествено число, то е вярно и за следващото естествено число.