Диалектиката е изкуство за водене на диалог според:
диалектическия материализъм Сократ Хегел Хераклит
A B C D
Разпространението, използването на положенията на диалектическия материализъм върху развитието на обществото се нарича исторически материализъм. Разработката на диалектическия материализъм се съчетавала с използване на диалектическия метод към конкретния анализ на достиженията на естествознанието. Диана израства в среда, повлияна от принципите на антиционизма и диалектическия материализъм. Той се противопоставя на политическата икономия на марксизма, диалектическия материализъм и научния комунизъм. Развиват се доктрините свързани с диалектическия материализъм, популяризиран в Европа от Ленин. Те разработвали диалектическия материализъм в остра идейна борба против различните форми на буржоазните идеологии. Най-новите открития във физиката (разлагането на атома на електрони и протони, откриването на електромагнитната природа на атома), които потвърдиха правилността на диалектическия материализъм, според редица физици, които не стояха върху позициите на диалектическия материализъм, свидетелствували за „"изчезване на материята"“, за "„невъзможност да се познае истината“", за необходимост да се премине върху почвата на идеализма и т.н. Въпросите на диалектическия материализъм (у нас) се поставят за пръв път и се разработват системно в съчиненията на Димитър Благоев. Във философията формулира диалектическия и историческия материализъм, в икономиката – теорията за принадената стойност, а в политиката – теорията за класовата борба. Още в края на първия семестър е изключен завинаги, като причината за това се корени в противопоставянето му на диалектическия материализъм и марксизма. Понятието материя е едно от основните в материализма и в частност във философията, и по-точно в диалектическия материализъм. Сократ разработва един от първите методи на познанието – диалектиката – или изясняване на идеите чрез диалог. Формирането на диалектическия материализъм е закономерно явление, обусловено от социално икономическите причини, а също от предшестващите го развитие на науката и философията. В „Диалектика на мита“ Лосев нарича диалектическия материализъм „очевидна глупост“ – това е и последната книга, публикувана в СССР, която открито отхвърля марксизма. С възникването на диалектическия материализъм завърши историческият процес на обособяване на философията в отделна наука, имаща свой специфичен предмет на изследване. По това време превежда от английски език „Икономическа интерпретация на историята“ от Едвин Селигмън, което е първият анализ на диалектическия материализъм в Япония. Но тази най-сложна от стоящите пред човечеството задачи не беше възможно да бъде решена без диалектическия материализъм, без материалистическото обяснение на историята. Диалектическа логика

Диалектическата логика е логическо учение на диалектическия материализъм, наука за законите и формите на отражение в мисленето на развитието и изменението на обективния свят, за закономерностите на познанието на истината. Военно изкуство

Военното изкуство е система от знания, която обединява теорията и практиката за подготовка и водене на въоръжена борба. Теорията на отражението има специфични задачи:


Логическо учение на диалектическия материализъм, наука за законите и формите на отражение в мисленето на развитието и изменението на обективния свят, за закономерностите на познанието на истината. Единствено в диалектическия материализъм човекът намира своето място във философията като конкретен, исторически обусловен мислещ субект, без да се превръща нито в център на вселената, нито пък в сляпо оръдие на надприроднен абсолютен дух според Фойербах. Диалектика

Диалектиката (, „(изкуство на) разговора“) е понятие във философията, което неколкократно изменя значението си в хода на историята. Като всяко изкуство, той представлява покана за разговор – елемент от един безкраен диалог. Научният и последователен материалистически монизъм е характерен за диалектическия материализъм, който изхожда от положението, че светът по природата си е материален, че всички явления в света представляват различни видове движеща се материя. Според Гордън, Ууд допринася само за около половината диалог. Сократ разработва един от първите методи на познанието – диалектиката – или изясняване на идеите чрез диалог. Апология (диалог)

„Апология“ или „Апология на Сократ“ е произведение на древногръцкия философ Платон. Според това деление, диалогът има сърцевина, в която попада второто слово на Сократ, преди нея са словото на Лизий и първата реч на Сократ, като глава, а "крака" са двете подтеми в общирния финален разговор между Федър и Сократ за реториката и диалектиката, в самия финал за писаното слово. Едно кратко определение на сократическия диалог би могло да гласи: „Сократическият диалог е писан диалог в проза по философски проблеми с главен участник Сократ, който отразява, в по-малка или в по-голяма степен, действителното устно общуване в диалогична форма на действителния Сократ. Текстът представлява диалог между Сократ, математика Теодор, друг човек, наречен Сократ, и неназован философ от Елея, наречен "Чужденеца" (ξένος). Той е написан като диалог между Глаукон (брат на Платон) и Сократ, разказан от последния. Военно изкуство

Военното изкуство е система от знания, която обединява теорията и практиката за подготовка и водене на въоръжена борба. Във въображаемия диалог на Платон, Сократ започва като описва сценарий, в който това което хората възприемат за реално всъщност ще е илюзия. Мит за пещерата

Написан е като въображаем диалог между учителя на Платон Сократ и брата на Платон Главкон в началото на Книга VII. Диалектика

Диалектиката (, „(изкуство на) разговора“) е понятие във философията, което неколкократно изменя значението си в хода на историята. Като всяко изкуство, той представлява покана за разговор – елемент от един безкраен диалог. Според Гордън, Ууд допринася само за около половината диалог. След като завършва своето слово, маркирайки края със споменаване на името на Лизий, Сократ въвлича Федър в диалог. Диоген предава думите на Аристотел, според когото Зенон от Елея „създал“ диалектиката. В своя диалог "Държавата" Платон използва Сократ, за да твърди, че справедливостта се отнася едновременно до справедливия гражданин и справедливата държава. В този смисъл тактиката е теория и практика за подготовка и водене на боя, съставна част на военното изкуство. В Античността диалектиката е форма на излагане на философски разсъждения във вид на диалог между две противопоставящи се страни, развита най-добре в сократическите диалози на Платон. В текста, който е диалог между Сократ и брата на Платон, Главкон, аналогията на разделената линия е предшествана от Метафората за Слънцето и е следвана от Мита за пещерата. Познавал се е със Сократ и Платон – платоновият диалог „Парменид“ е важен източник за биографията (както и възгледите – отчасти, при съответен критичен анализ) на елеатския философ. Според някои изследователи Платоновият Сократ е просто говорител на автора. В този диалог, в последния ден от живота си, Сократ, в Атинския затвор, беседва с учениците и близките си за безсмъртието на душата. Според фрагмент на Аристотел, първият автор на сократовия диалог е Алексамен от Теос, но ние не знаем нищо друго за него, независимо дали Сократ се появява в творбите му, или колко точен е Аристотел в своята антагонистични преценка за него. За да се защити, Сократ започва диалог с един от обвинителите си, Мелет, и изобличава противоречивите му обвинения в атеизъм и ерес. Според църковния историк Сократ Ориген именувал св. Федон от едноименния диалог изброява посетителите на Сократ в затвора през неговия последен ден, отбелязвайки, че Платон отсъства, тъй като е болен. Във философската концепция на Хегел, диалектиката е начинът за разгръщане на абсолюта. А диалектиката според Маркс и Хегел, включва в себе си, това което сега наричат теория на познанието, гносеология. Във философската система на Георг Вилхелм Фридрих Хегел диалектиката е всеобщ принцип на разгръщане на Абсолютната идея. Сократ разработва един от първите методи на познанието – диалектиката – или изясняване на идеите чрез диалог. Напротив, у Хегел противоречието винаги вече е заложено в предходен момент и диалектиката е процес на неговото разгръщане и обективация. Философията на Хегел изиграва голяма роля във формирането на марксизма, който усвоява според концепциите си най-ценното в нея – диалектиката, като я преработва в учение за развитието на природата, обществото и мисленето. В този си труд Хегел дава анализ на най-важните закони и категории на диалектиката, обосновава тезата за единството на диалектиката, логиката и теорията на познанието и създава първата в историята на мисълта разгърната система на диалектическата логика. Военно изкуство

Военното изкуство е система от знания, която обединява теорията и практиката за подготовка и водене на въоръжена борба. Въпреки това, Маркс и Енгелс започват да не се съгласяват с Бруно и останалата част от младите хегелианци за социализма, а също и за използването на диалектиката на Хегел. Диалектика

Диалектиката (, „(изкуство на) разговора“) е понятие във философията, което неколкократно изменя значението си в хода на историята. Като всяко изкуство, той представлява покана за разговор – елемент от един безкраен диалог. В своето развитие абсолютната идея преминава три етапа:




Една от най-ценните придобивки на философията на Хегел е диалектиката, изложена пълно в „Науката логика“ (1812 – 1816). Поначало те са използвани от Йохан Готлиб Фихте и механичното им пренасяне върху диалектиката на Хегел не е напълно коректно, доколкото те предполагат, че развитието е външно. Според Гордън, Ууд допринася само за около половината диалог. Диоген предава думите на Аристотел, според когото Зенон от Елея „създал“ диалектиката. В този смисъл тактиката е теория и практика за подготовка и водене на боя, съставна част на военното изкуство. В Античността диалектиката е форма на излагане на философски разсъждения във вид на диалог между две противопоставящи се страни, развита най-добре в сократическите диалози на Платон. Станев“ бе открито третото в България училище за изкуство и културен диалог в България „Икуо Хираяма“. Терминът „логика“ той използва за диалектиката. Тъкмо от предицирането, според Хегел, трябва да започне логиката. Основните принципи на съвременната диалектика са формулирани от Йохан Готлиб Фихте и Георг Вилхелм Фридрих Хегел:

Подобни възгледи споделят широк кръг философски системи, съществували още от Античността, като според някои изследователи историята на диалектиката съвпада с пълната история на самата философия. Според Хегел, всяко твърдение има противостоящо на него (теза и антитеза). Оперативно изкуство

Оперативното изкуство е теория и практика по подготовка и водене на съвременните съвместни или самостоятелни операции на оперативните обединения от вида въоръжени сили. Въпреки това Щайн е известен най-вече с това, че прилага диалектиката на Хегел към областта на публичната администрация и на националната икономика, за да се подобри систематиката на тези науки, въпреки че не пренебрегва историческите аспекти. Според Хегел „провидението“ работи посредством непредвидените последици от нашите действия. Сократ разработва един от първите методи на познанието – диалектиката – или изясняване на идеите чрез диалог. Според Хераклит битието е „непрекъснато изменение на случващото се“. Основната идея на диалектиката заема централно място при Хераклит, който твърди, че всичко постоянно се променя, в резултат на вътрешна борба и противопоставяне. Военно изкуство

Военното изкуство е система от знания, която обединява теорията и практиката за подготовка и водене на въоръжена борба. Диалектика

Диалектиката (, „(изкуство на) разговора“) е понятие във философията, което неколкократно изменя значението си в хода на историята. Като всяко изкуство, той представлява покана за разговор – елемент от един безкраен диалог. Хераклит

Хераклит () е древногръцки философ, произхождащ от знатен род. Хераклит Несторов

Хераклит Иванов Несторов е цигулар и диригент. Според Гордън, Ууд допринася само за около половината диалог. Диоген предава думите на Аристотел, според когото Зенон от Елея „създал“ диалектиката. Така според Парменид реалността е единно и неизменно битие, докато за Хераклит всички неща се променят постоянно. За Талес това е водата, за Хераклит – огънят. В този смисъл тактиката е теория и практика за подготовка и водене на боя, съставна част на военното изкуство. В Античността диалектиката е форма на излагане на философски разсъждения във вид на диалог между две противопоставящи се страни, развита най-добре в сократическите диалози на Платон. По отношение на образованието според Диоген Хераклит „учудва“ още от ранното си детство. Станев“ бе открито третото в България училище за изкуство и културен диалог в България „Икуо Хираяма“. Терминът „логика“ той използва за диалектиката. Оперативно изкуство

Оперативното изкуство е теория и практика по подготовка и водене на съвременните съвместни или самостоятелни операции на оперативните обединения от вида въоръжени сили. Хераклит счита огъня за най-фундаментални елемент. Хераклит († 460 пр.н.е.) Във философската концепция на Хегел, диалектиката е начинът за разгръщане на абсолюта. Според Целз, „правото е изкуство за доброто и справедливостта“. Определя начините за водене на операциите и дава данни на тактиката за водене на боя. Според американската доктрина за водене на война по море самолетоносачът представлява „основно средство за водене на бойни действия, изнесена на предна линия авиобаза и основен инструмент за оказване на политически и психологически натиск“. Понятието "относителна истина" се използва в учението за диалектиката.