При поставянето на клетки в хипертоничен разтвор водните молекули напускат  клетката чрез:
активен транспорт осмоза цитоза дифузия
A B C D
Функцията на калиево-натриевата помпа е да пренася натриеви и калиеви йони във и извън клетката, чрез активен транспорт. Белтъците в клетката се маркират за разграждане, чрез ковалентното прикачване на молекули убиквитин. Слънчевата енергия разгражда водните молекули на атомен водород и кислород, които напускат Луната и отлитат в междупланетното пространство. В изотоничен разтвор клетката е „мека“. Слънчевото лъчение разрушавало водните молекули, при което се освобождавал кислород. Тогава капката расте чрез дифузия на водните молекули във въздуха по повърхността на ледения кристал. Плазмолизата може да се демонстрира в лабораторни условия, като клетките се поставят в хипертоничен разтвор ("разтвор с по-висока концентрация на соли, отколкото в самата клетка"). Аскорбиновата киселина се абсорбира в тялото чрез активен транспорт и проста дифузия. Тази водоразтворимост идва от използването на маслена боя, в която единият край на молекулата е променен, за да се свърже слабо с водните молекули, както в разтвор. Например, само 0,02% от всички молекули оцетна киселина се дисоциират при стайна температура в разтвор. Клетъчния метаболизъм е процес, при който индивидуалните клетки обработват хранителни молекули. След това тези мономери се абсорбират в мицела чрез улеснена дифузия и активен транспорт. Процесът се спомага чрез активен транспорт на веществата чрез ендоцитоза във вътрешния мицел и съставляващите го хифи. Протеиновите канали съдържат вътрешни водни пори, които позволяват преминаването на йони (чрез йонни канали) или на водните молекули (чрез протеини аквапорини) през мембраната. Ензим

Ензимите са молекули, които катализират биохимични процеси в клетката. Диализа (биохимия)

Диализата е биохимичен метод за разделяне на молекули в разтвор чрез разликите в скоростта на дифузия през полупропусклива мембрана (преграда). В хидрологията, капилярността описва привличането на водните молекули към частиците на почвата. Видове транспорт през плазмалемата:

Клетъчната мембрана взаимодейства с извънклетъчната среда и с мембраните на съседни клетки, като предава сигнали към вътрешността на клетката. Те могат да бъдат прикрепени към дъното на водните басейни чрез специални клетки или да са свободно плаващи. При тази процедура, лекарят взема пигментни клетки от пациента и ги поставя в съд със специален разтвор, като се цели развитие на кожни клетки. S-слой  – твърда обвивка от протеинови молекули, плътно покриваща клетката . Ако газът е уловен с активен въглен (чрез адсорбция), връзката на газовите молекули със сорбента не е много силна. Най-често ядрото е разположено в централната зона на клетката, но може да бъде и в периферията ѝ (при мастните клетки, растителните клетки и др.). Тези клетки са филтрите на течност от кръвта, и посредством дифузия, контранспорт и активен транспорт доставят на вътрешността на мозъка вода, електролити други. Резорбция на аминокиселини се осъществява навътре в епителните клетки чрез специални транспортни механизми по начин подобен на хексозния транспорт. Повишаването на концентрацията на разтворимите вещества намалява водния потенциал в клетката, което води до дифузия на вода в клетката чрез осмоза. Белтъците в клетката се маркират за разграждане, чрез ковалентното прикачване на молекули убиквитин. Осмотичното налягане е степента, в която определен разтвор е склонен да приеме чист разтворител чрез осмоза. Слънчевата енергия разгражда водните молекули на атомен водород и кислород, които напускат Луната и отлитат в междупланетното пространство. Може да се определи и като мярка за склонност на разтвор да приеме чист разтворител чрез осмоза. В изотоничен разтвор клетката е „мека“. Слънчевото лъчение разрушавало водните молекули, при което се освобождавал кислород. Обратната осмоза е известна най-вече с нейното приложение в пречистването на морската вода, превръщайки я в питейна, като отделя солта и другите замърсители от водните молекули. Тогава капката расте чрез дифузия на водните молекули във въздуха по повърхността на ледения кристал. Плазмолизата може да се демонстрира в лабораторни условия, като клетките се поставят в хипертоничен разтвор ("разтвор с по-висока концентрация на соли, отколкото в самата клетка"). Тази водоразтворимост идва от използването на маслена боя, в която единият край на молекулата е променен, за да се свърже слабо с водните молекули, както в разтвор. Например, само 0,02% от всички молекули оцетна киселина се дисоциират при стайна температура в разтвор. Клетъчния метаболизъм е процес, при който индивидуалните клетки обработват хранителни молекули. Протеиновите канали съдържат вътрешни водни пори, които позволяват преминаването на йони (чрез йонни канали) или на водните молекули (чрез протеини аквапорини) през мембраната. Ензим

Ензимите са молекули, които катализират биохимични процеси в клетката. Диализа (биохимия)

Диализата е биохимичен метод за разделяне на молекули в разтвор чрез разликите в скоростта на дифузия през полупропусклива мембрана (преграда). В хидрологията, капилярността описва привличането на водните молекули към частиците на почвата. Те могат да бъдат прикрепени към дъното на водните басейни чрез специални клетки или да са свободно плаващи. При тази процедура, лекарят взема пигментни клетки от пациента и ги поставя в съд със специален разтвор, като се цели развитие на кожни клетки. S-слой  – твърда обвивка от протеинови молекули, плътно покриваща клетката . Обратна осмоза

Обратната осмоза е технология за пречистване на водата, която използва полупропусклива мембрана за отстраняване на йони, молекули и по-големи частици от питейната вода. Най-често ядрото е разположено в централната зона на клетката, но може да бъде и в периферията ѝ (при мастните клетки, растителните клетки и др.). Растителните клетки използват осмоза, за да достигнат до тургор, който им придава твърдост. Отвътре на мембраната е разположен колоиден разтвор, цитоплазма, която заема обема на клетката. При водните гръбначни тялото освен епидермис и дерма е покрито с множество жлезисти клетки, произвеждащи слуз. Белтъците в клетката се маркират за разграждане, чрез ковалентното прикачване на молекули убиквитин. Слънчевата енергия разгражда водните молекули на атомен водород и кислород, които напускат Луната и отлитат в междупланетното пространство. В изотоничен разтвор клетката е „мека“. Слънчевото лъчение разрушавало водните молекули, при което се освобождавал кислород. Тогава капката расте чрез дифузия на водните молекули във въздуха по повърхността на ледения кристал. Плазмолизата може да се демонстрира в лабораторни условия, като клетките се поставят в хипертоничен разтвор ("разтвор с по-висока концентрация на соли, отколкото в самата клетка"). Холинът, получен от действието на АХЕ, се рециклира като се транспортира чрез цитоза обратно в нервните окончания, а там се използва, за да се синтезират нови молекули ацетилхолин. Тази водоразтворимост идва от използването на маслена боя, в която единият край на молекулата е променен, за да се свърже слабо с водните молекули, както в разтвор. Например, само 0,02% от всички молекули оцетна киселина се дисоциират при стайна температура в разтвор. Клетъчния метаболизъм е процес, при който индивидуалните клетки обработват хранителни молекули. Протеиновите канали съдържат вътрешни водни пори, които позволяват преминаването на йони (чрез йонни канали) или на водните молекули (чрез протеини аквапорини) през мембраната. Ензим

Ензимите са молекули, които катализират биохимични процеси в клетката. Диализа (биохимия)

Диализата е биохимичен метод за разделяне на молекули в разтвор чрез разликите в скоростта на дифузия през полупропусклива мембрана (преграда). В хидрологията, капилярността описва привличането на водните молекули към частиците на почвата. Те могат да бъдат прикрепени към дъното на водните басейни чрез специални клетки или да са свободно плаващи. При тази процедура, лекарят взема пигментни клетки от пациента и ги поставя в съд със специален разтвор, като се цели развитие на кожни клетки. S-слой  – твърда обвивка от протеинови молекули, плътно покриваща клетката . Най-често ядрото е разположено в централната зона на клетката, но може да бъде и в периферията ѝ (при мастните клетки, растителните клетки и др.). Отвътре на мембраната е разположен колоиден разтвор, цитоплазма, която заема обема на клетката. При водните гръбначни тялото освен епидермис и дерма е покрито с множество жлезисти клетки, произвеждащи слуз. Вторичен посредник

Вторичен посредник (вторичен месенджър) са вътреклетъчни сигнални молекули, освободени от клетката в отговор на излагане на извънклетъчни сигнални молекули – първични посредници. Водните молекули, заедно с алкалните и алкалоземните катиони, се разполагат в големите празнини в структурата. Тези млади червени кръвни клетки не се откриват чрез обичайното оцветяване по Романовски-Гимза, а при специално суправитално обагряне което най-често се извършва с 1% разтвор на брилянткрезилблау. Антигенните молекули активиращи γδ-T-клетки са все още неизяснени. Клетката е особено чувствителна по време на клетъчното деление: при това клетки, които се делят бързо, са особено предразположени. Тогава капката расте чрез дифузия на водните молекули във въздуха по повърхността на ледения кристал. Диализа (биохимия)

Диализата е биохимичен метод за разделяне на молекули в разтвор чрез разликите в скоростта на дифузия през полупропусклива мембрана (преграда). Повишаването на концентрацията на разтворимите вещества намалява водния потенциал в клетката, което води до дифузия на вода в клетката чрез осмоза. Има горна граница на тази константа и това е скоростта на проста дифузия на ензима в разтвор – не е възможно да се превърнат повече молекули от достъпните за контакт в разтвор. Белтъците в клетката се маркират за разграждане, чрез ковалентното прикачване на молекули убиквитин. Слънчевата енергия разгражда водните молекули на атомен водород и кислород, които напускат Луната и отлитат в междупланетното пространство. В изотоничен разтвор клетката е „мека“. Слънчевото лъчение разрушавало водните молекули, при което се освобождавал кислород. Плазмолизата може да се демонстрира в лабораторни условия, като клетките се поставят в хипертоничен разтвор ("разтвор с по-висока концентрация на соли, отколкото в самата клетка"). Тази водоразтворимост идва от използването на маслена боя, в която единият край на молекулата е променен, за да се свърже слабо с водните молекули, както в разтвор. Например, само 0,02% от всички молекули оцетна киселина се дисоциират при стайна температура в разтвор. При едноклетъчните кислородът постъпва чрез проста дифузия от околната среда. Клетъчния метаболизъм е процес, при който индивидуалните клетки обработват хранителни молекули. Протеиновите канали съдържат вътрешни водни пори, които позволяват преминаването на йони (чрез йонни канали) или на водните молекули (чрез протеини аквапорини) през мембраната. Ензим

Ензимите са молекули, които катализират биохимични процеси в клетката. В хидрологията, капилярността описва привличането на водните молекули към частиците на почвата. Те могат да бъдат прикрепени към дъното на водните басейни чрез специални клетки или да са свободно плаващи. При тази процедура, лекарят взема пигментни клетки от пациента и ги поставя в съд със специален разтвор, като се цели развитие на кожни клетки. В алвеоларната система на белите дробове, молекулите кислород и въглероден диоксид пасивно се обменят (обмен на газове), чрез дифузия между околната среда и кръвните клетки. S-слой  – твърда обвивка от протеинови молекули, плътно покриваща клетката . Най-често ядрото е разположено в централната зона на клетката, но може да бъде и в периферията ѝ (при мастните клетки, растителните клетки и др.). Отвътре на мембраната е разположен колоиден разтвор, цитоплазма, която заема обема на клетката. При водните гръбначни тялото освен епидермис и дерма е покрито с множество жлезисти клетки, произвеждащи слуз. Вторичен посредник

Вторичен посредник (вторичен месенджър) са вътреклетъчни сигнални молекули, освободени от клетката в отговор на излагане на извънклетъчни сигнални молекули – първични посредници. Водните молекули, заедно с алкалните и алкалоземните катиони, се разполагат в големите празнини в структурата.