От кой договор е следният текст?  „Единствен член   Мирът се възстановява между кралство Сърбия и княжество България от дата на   подписване на този договор.“         
Ньойски договор 1919 г. Берлински договор 1878 г. Лондонски договор 1913 г. Букурещки договор 1886 г.
A B C D
Ньойски договор

Ньойският договор е договор между България и страните от Антантата, поставил край на участието на България в Първата световна война (виж Версайска система от договори). Така в мирния договор, подписан на осмата годишнина от Санстефанския договор, е записано само, че „["м"]"ирът е възстановен между Сръбското Кралство и Българското Княжество от деня на подписване"“. Българо-сръбски договор (1904)

Българо-сръбският договор (1904) е таен съюзен договор между Княжество България и Кралство Сърбия от 30 март 1904 година, който на практика не влиза в действие, поради разногласията на двете държави по Македонския въпрос и противодействието на Австро-Унгария. След окончателното приключване на световната война по силата на несправедливия Ньойски договор (ноември 1919 г.) През февруари 1912 г. между България и Сърбия е сключен военен договор. Българо-сръбски договор (1912)

Българо-сръбският договор, сключен на 29 февруари (13 март по нов стил) 1912 година, е таен договор за военна взаимопомощ между Царство България и Кралство Сърбия, един от основополагащите документи на Балканския съюз. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Княжество Сърбия. Гринуички договор

Гринуичкият договор от 1543 г. е мирен договор между Англия и Шотландия. Санстефанският договор дава началото на Княжество България. Районът е предаден на Княжество Сърбия по силата на Берлински договор. След Санстефанския мирен договор през 1878 година Бела паланка влиза в рамките на новообразуваното Княжество България, но след Берлинския договор е предадена на Сърбия. На 16 февруари 1877 г. между Сърбия и Османската империя е сключен мирен договор, който възстановява положението отпреди войната. Клаузите на Берлинския договор от 1878 г. отреждат Пиротско да бъде предадено на Княжество Сърбия. Берлинският договор отрежда областта да бъде предадена на Княжество Сърбия. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Кралство Сърбия. Градът е присъединен към Кралство Сърбия с Берлинския договор. Берлинският договор създава Княжество България, васално на Турция. По силата на клауза от Букурещкия договор, княжество Самос става част от кралство Гърция. Пиренейският договор предвижда подписване на допълнителен брачен договор, който да уреди всички подробности. Гаранционен договор

Гаранционен договор е името на договор, сключен на 16 август 1960 г. в Никозия между Република Кипър, Република Гърция, Република Турция и Обединеното кралство. Македония и Сърбия, чиито земи по силата на Берлинския договор остават извън пределите на новосформираното Княжество България. По силата на този договор, наричан още и Ньойски диктат, е отнето и суверенното право на България да поддържа свои въоръжени сили. – подписване на Версайския договор

· 13 – 19 август 1920 г. Според Ньойския мирен договор, подписан на 27 ноември 1919 г., България отстъпва и Струмица в полза на Кралство Югославия. Крайовският договор установява възстановява старата граница между България и Румъния в Добруджа от периода 1878 – 1913 година. Районът е предаден на Княжество Сърбия по силата на Берлински договор. Така в мирния договор, подписан на осмата годишнина от Санстефанския договор, е записано само, че „["м"]"ирът е възстановен между Сръбското Кралство и Българското Княжество от деня на подписване"“. Берлински договор

Берлинският договор от 1/13 юли 1878 г. е международен договор, който урежда промените в положението на Османската империя след Руско-турската война (1877 – 1878). Клаузите на Берлинския договор от 1878 г. отреждат Пиротско да бъде предадено на Княжество Сърбия. След Санстефанския мирен договор през 1878 година Бела паланка влиза в рамките на новообразуваното Княжество България, но след Берлинския договор е предадена на Сърбия. Крайовският договор установява възстановява старата граница между България и Румъния в Добруджа от периода 1878 – 1913 година. Българо-сръбски договор (1904)

Българо-сръбският договор (1904) е таен съюзен договор между Княжество България и Кралство Сърбия от 30 март 1904 година, който на практика не влиза в действие, поради разногласията на двете държави по Македонския въпрос и противодействието на Австро-Унгария. След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България. След подписване на Санстефанския мирен договор от 1878 година една от най-недоволните страни е Сърбия, макар че получава Нишко. Според клаузите на Берлинския мирен договор от 1878 г. всички крепости в Княжество България са разрушени. Организира изграждането на държавата Княжество България съгласно предписанията на Берлинския договор (1878). Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. През февруари 1912 г. между България и Сърбия е сключен военен договор. С Берлинския договор от 1878 година Пирот е предаден на Сърбия. Българо-сръбски договор (1912)

Българо-сръбският договор, сключен на 29 февруари (13 март по нов стил) 1912 година, е таен договор за военна взаимопомощ между Царство България и Кралство Сърбия, един от основополагащите документи на Балканския съюз. След около петвековно османско владичество, те постигат това възстановяване през 1878 г. с подписването на Санстефанския предварителен договор и последвалия го Берлински договор. Според клаузите на Берлинския мирен договор от 1878 година всички крепости в Княжество България са разрушени. Цариградски договор (1879)

Цариградският договор () от 27 януари (8 февруари) 1879 година възстановява мирните отношения между Руската и Османската империя, прекъснати от войната през 1877-1878. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Княжество Сърбия. Гринуички договор

Гринуичкият договор от 1543 г. е мирен договор между Англия и Шотландия. Санстефанският договор дава началото на Княжество България. След подписването на Санстефанския мирен договор от 3 март 1878 г. окръг Пирот влиза в състава на Княжество България. Реализира се в подписания Берлински договор между Великите сили и Османската империя. По границата, определена от Берлинския договор от 1878 година, част от землището на Росомач остава в Княжество България. На 16 февруари 1877 г. между Сърбия и Османската империя е сключен мирен договор, който възстановява положението отпреди войната. Лондонски мирен договор (1913)

Лондонският мирен договор от 17 май (30 май по нов стил) 1913 година е договор между държавите от Балканския съюз (България, Сърбия, Гърция и Черна гора) и Османската империя, с който се слага край на Балканската война (1912 – 1913). Така в мирния договор, подписан на осмата годишнина от Санстефанския договор, е записано само, че „["м"]"ирът е възстановен между Сръбското Кралство и Българското Княжество от деня на подписване"“. Лондонски договор

Лондонски договор може да се отнася за: Крайовският договор установява възстановява старата граница между България и Румъния в Добруджа от периода 1878 – 1913 година. Гръцко-сръбски договор (1913)

Гръцко-сръбският договор от 19 май (1 юни по нов стил) 1913 година е договор за съюз между Гърция и Сърбия, подписан в Солун. Българо-сръбски договор (1904)

Българо-сръбският договор (1904) е таен съюзен договор между Княжество България и Кралство Сърбия от 30 март 1904 година, който на практика не влиза в действие, поради разногласията на двете държави по Македонския въпрос и противодействието на Австро-Унгария. Цариградски договор (1913)

Цариградският договор от 16 септември 1913 г. Лондонски мирен договор. През февруари 1912 г. между България и Сърбия е сключен военен договор. Българо-сръбски договор (1912)

Българо-сръбският договор, сключен на 29 февруари (13 март по нов стил) 1912 година, е таен договор за военна взаимопомощ между Царство България и Кралство Сърбия, един от основополагащите документи на Балканския съюз. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Княжество Сърбия. Гринуички договор

Гринуичкият договор от 1543 г. е мирен договор между Англия и Шотландия. Санстефанският договор дава началото на Княжество България. Районът е предаден на Княжество Сърбия по силата на Берлински договор. След Санстефанския мирен договор през 1878 година Бела паланка влиза в рамките на новообразуваното Княжество България, но след Берлинския договор е предадена на Сърбия. На 16 февруари 1877 г. между Сърбия и Османската империя е сключен мирен договор, който възстановява положението отпреди войната. Клаузите на Берлинския договор от 1878 г. отреждат Пиротско да бъде предадено на Княжество Сърбия. Берлинският договор отрежда областта да бъде предадена на Княжество Сърбия. България има претенции за района на Вардарска Македония, задържан от Сърбия след Балканските войни от 1912-1913 г. чрез Букурещкия договор (1913 г.). Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Кралство Сърбия. Градът е присъединен към Кралство Сърбия с Берлинския договор. Берлинският договор създава Княжество България, васално на Турция. По силата на клауза от Букурещкия договор, княжество Самос става част от кралство Гърция. Ньойски договор

Ньойският договор е договор между България и страните от Антантата, поставил край на участието на България в Първата световна война (виж Версайска система от договори). Букурещки договор (1913)

Букурещкият договор, сключен на 28 юли (10 август по нов стил) 1913 г. между Румъния, Сърбия, Черна гора и Гърция, от една страна, и България, от друга, е един от двата договора (наред с Цариградския), които слагат край на Втората балканска война. Букурещки договор

Букурещки договор може да се отнася за: Така в мирния договор, подписан на осмата годишнина от Санстефанския договор, е записано само, че „["м"]"ирът е възстановен между Сръбското Кралство и Българското Княжество от деня на подписване"“. Букурещки договор (1886)

Букурещкият договор от 19 февруари (3 март по нов стил) 1886 година слага край на Сръбско-българската война. Въпреки че Букурещки договор от 19 февруари 1886 г. възстановява статуквото, руския цар Александър III не е удолетворен и отказа да признае на Александър Батенберг за владетел на Обединена България. Българо-сръбски договор (1904)

Българо-сръбският договор (1904) е таен съюзен договор между Княжество България и Кралство Сърбия от 30 март 1904 година, който на практика не влиза в действие, поради разногласията на двете държави по Македонския въпрос и противодействието на Австро-Унгария. Букурещки договор (1916)

Букурещкият договор от 1916 година е таен международен договор, подписан между Румъния и държави от Антантата в Букурещ на 4/17 август 1916 година. Въпреки че Букурещки договор от 19 февруари 1886 година възстановява статуквото, руският цар Александър III не е удовлетворен и отказва да признае Александър Батенберг за владетел на Обединена България. На 3 март 1886 г. се подписва мирен договор със Сърбия. Букурещки договор (1918)

Букурещкият договор е мирен договор сключен на 7 май 1918 г. между Централните сили – Германия, Австро-Унгария, Османската империя и България от една страна и Румъния от друга, с който се оформя излизането на Румъния от Първата световна война. На север обаче е постигнат успех – Русия и Румъния излизат от войната (Брест-Литовски договор и Букурещки договор (1918)), ала само Южна Добруджа е върната на България по втория договор. През февруари 1912 г. между България и Сърбия е сключен военен договор. Българо-сръбски договор (1912)

Българо-сръбският договор, сключен на 29 февруари (13 март по нов стил) 1912 година, е таен договор за военна взаимопомощ между Царство България и Кралство Сърбия, един от основополагащите документи на Балканския съюз. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Княжество Сърбия. Гринуички договор

Гринуичкият договор от 1543 г. е мирен договор между Англия и Шотландия. Санстефанският договор дава началото на Княжество България. Букурещки договор (1913)

Букурещкият договор, сключен на 28 юли (10 август по нов стил) 1913 г. между Румъния, Сърбия, Черна гора и Гърция, от една страна, и България, от друга, е един от двата договора (наред с Цариградския), които слагат край на Втората балканска война. Районът е предаден на Княжество Сърбия по силата на Берлински договор. След Санстефанския мирен договор през 1878 година Бела паланка влиза в рамките на новообразуваното Княжество България, но след Берлинския договор е предадена на Сърбия. На 16 февруари 1877 г. между Сърбия и Османската империя е сключен мирен договор, който възстановява положението отпреди войната. Клаузите на Берлинския договор от 1878 г. отреждат Пиротско да бъде предадено на Княжество Сърбия. Берлинският договор отрежда областта да бъде предадена на Княжество Сърбия. Със Санстефанския договор Ниш е присъединен към Кралство Сърбия. Градът е присъединен към Кралство Сърбия с Берлинския договор. (виж Букурещки договор), когато територията на Добруджа е окупирана от Кралство Румъния, са принудени да напуснат и да се преселят на север. Берлинският договор създава Княжество България, васално на Турция.