Природни полимери са: 
полиетилен и захароза нишесте и мазнини белтъци и целулоза полистирол и полиамид
A B C D
Хитинът е един от многото природни полимери. Изработват се от материали на основата на полиетилен DYNEEMA, кевлар и други полимери по Hi-Teck технологии. Полимери и пластмаси като поливинилхлорид, полиетилен, полистирен, полипропилен, поликарбонат, полиетилентерефталат и други представляват към 80% от световната крайна (към потребителите) индустрия. Помощните са захароза и лактоза. Полиетилен

Полиетилен (съкр. PVC е полимер с добри електроизолационни качества, но поради силно полярната си природа, изолационните му качества са по-слаби от тези на неполярни полимери като полиетилен и полипропилен. Пластмасите са материали, получени на основата на природни и синтетични полимери, които при определени условия проявяват пластичност и могат да се изработват в изделия. Електроактивни полимери

Електроактивните полимери (ЕАП) са полимери, чиято форма се променя при прилагане на електрическо напрежение. Органичните слънчеви батерии се произвеждат от тънки слоеве (дебелина 100 nm) органични полупроводници като полимери и нискомолекулни съставки като полиетилен, меден цианид (син или зелен органичен пигмент). Найлоновите торбички обикновено са изработени от полиетилен. Фенолформалдехидните смоли са термореактивни полимери. Изделията от полиетилен са годни за преработване и последващо използване. Въглехидратите в храната са главно нишестета, захароза, лактоза и нишковидни въглехидрати. Поликарбонат

Поликарбонатите са група термопластични полимери. Запълването може да бъде плътно (полиетилен, разпенен полиетилен, полистирол, твърд флуоропласт, флуоропластова лента и т.н.) Съвременните водопроводи са изработвани от поливинилхлорид, полиетилен или мед. Четирите основни класа биомолекули са:

Повечето биомолекули са полимери. Целобиоза и малтоза са примери за редуциращи дизахариди, докато захароза (домашна захар) и трехалоза са нередуциращи. захароза, които се оказват също и естери. Кератините са протеини: дълги вериги (полимери) от аминокиселини. Все пак, съществуват няколко вида бактерии и животни, които са способни да разграждат полиетилен. Линейните полимери с аморфна структура са еластични по природа. Въглехидратите са 90 – 95 % от сухото вещество (предимно глюкоза, фруктоза, захароза, малтоза и сложни захари). Материалите са природни. През 1965 г. са направени първите копки на инсталации за бензол и полиетилен-високо налягане. Нишестето, целулозата и гликогенът (животинското нишесте) са често срещани полимери на глюкозата (полизахариди). Познати са над 1300 вида природни мазнини. Обикновено за суровини за производството им се използват нишесте и мазнини. Хитинът е един от многото природни полимери. Получава се при хидролиза на природни мазнини и масла. Лешниковите ядки имат голяма хранителна и биологична стойност благодарение на високото си съдържание на ненаситени мазнини, белтъци, нишесте и други въглехидрати. Пластмасите са материали, получени на основата на природни и синтетични полимери, които при определени условия проявяват пластичност и могат да се изработват в изделия. Електроактивни полимери

Електроактивните полимери (ЕАП) са полимери, чиято форма се променя при прилагане на електрическо напрежение. Съществуват много различни видове мазнини, сред които най-важните са: ненаситени мазнини (мононенаситени и полиненаситени), наситени мазнини и транс-мазнини. Промишлеността включва производството на неорганични и органични химикали, керамика, петролни химикали, селскостопански химикали, полимери, каучук (еластомери), олеохимикали (масла, мазнини, восък), експлозиви и аромати. Фенолформалдехидните смоли са термореактивни полимери. Корените съдържат голямо количество слуз (състои се от хексози, пентози, галактуронова киселина, глюкоза) – до 35%, аспарагин, бетаин, мазнини, скорбяла, пектин, минерални вещества, нишесте. Поликарбонат

Поликарбонатите са група термопластични полимери. Тапиоката съдържа 10 – 14% вода, около 3% суров протеин, 2,5% мазнини, 3,5 – 4% фибри, 3,5 – 4,5% пепел 80 – 83% органични вещества, които включват основно нишесте. Видът мазнини в храната също са важни, като наситените мазнини и трансмастните киселини повишават риска, а полиненаситените и мононенаситените мазнини понижават риска. Четирите основни класа биомолекули са:

Повечето биомолекули са полимери. Кератините са протеини: дълги вериги (полимери) от аминокиселини. Десертите често са крем нишесте, пудинг или кисело мляко. или картофено нишесте. Линейните полимери с аморфна структура са еластични по природа. Материалите са природни. Базираните на полимери OLED-и (PLED) са основани на дълги полимерни вериги. Базираните на полимери OLED-и (PLED) са основани на дълги полимерни вериги. Картофи, ориз, жито и царевица са основните източници на нишесте в човешката диета. Основните съставки на бонбоните са захар, нишесте, желатин, шоколад, оцветители, пигменти и аромати. Хитинът е един от многото природни полимери. Левцинът влиза в състава на всички природни белтъци. При по-фините брашна съдържанието на белтъци, целулоза и минерали намалява, а се увеличава съдържанието на въглехидрати. Тези вещества са с органичен характер и влизат в състава на повечето природни белтъци и на някои нечистоверижни мастни киселини. Пластмасите са материали, получени на основата на природни и синтетични полимери, които при определени условия проявяват пластичност и могат да се изработват в изделия. Електроактивни полимери

Електроактивните полимери (ЕАП) са полимери, чиято форма се променя при прилагане на електрическо напрежение. Фенолформалдехидните смоли са термореактивни полимери. Микрокристална целулоза

Микрокристалната целулоза (MKЦ) е вид целулоза, произведена чрез киселинна хидролиза от памучна или дървесна целулоза. Поликарбонат

Поликарбонатите са група термопластични полимери. Те са трансмембранни белтъци. Дървесината е изградена предимно от целулоза и лигнин, докато повечето видове хартия, а също и памукът са почти чиста целулоза. Полизахаридите: целулоза и хитин са несмилаеми от човешкия организъм. Четирите основни класа биомолекули са:

Повечето биомолекули са полимери. Скорушите са богати на целулоза (2,92%) и на пектин (1,7%). Малтозата и целобиозата са хидролизни продукти на полизахаридите скорбяла и целулоза. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Глобуларен белтък

Глобуларните белтъци са една от двете основни групи белтъци, наред с фибриларните. Примери са аминокиселините, много метаболити, пептиди и белтъци. Високомолекулни са полимерите, пластмасите, макроцикли, белтъци, и др. Кератините са протеини: дълги вериги (полимери) от аминокиселини. Мембранни транспортни белтъци биват белтъчни-канали и белтъци-преносители. Над нея са разположени кофердамите и водонепроницаемите отсеци, запълнени с целулоза. Най-чиста природна целулоза е памукът, който съдържа целулоза до 98%. Това обикновено са и белтъци участващи в клетъчната сигнализация. Линейните полимери с аморфна структура са еластични по природа. При йонообмената хроматография се използват синтетични полимери на основата на полистирол и полифенол. Хитинът е един от многото природни полимери. Пример за линеен полимер е полиамид:

Пространственото омрежване е характерен процес за термореактивните полимери (фенолформалдехидни, епоксидни, глифталови смоли). Използваните материали за изолацията са полиуретан, полиамид, полиестер, полиестер-полиимид, полиамид-полиимид, полиимид и др. Най-популярните типове микрофибър са изработени от полиестер и полиамид. Пластмасите са материали, получени на основата на природни и синтетични полимери, които при определени условия проявяват пластичност и могат да се изработват в изделия. Електроактивни полимери

Електроактивните полимери (ЕАП) са полимери, чиято форма се променя при прилагане на електрическо напрежение. Фенолформалдехидните смоли са термореактивни полимери. Поликарбонат

Поликарбонатите са група термопластични полимери. Четирите основни класа биомолекули са:

Повечето биомолекули са полимери. Кератините са протеини: дълги вериги (полимери) от аминокиселини. Изработва се от водонеспропускваем синтетичен материал като найлон или полиамид. Линейните полимери с аморфна структура са еластични по природа. Материалите са природни. Базираните на полимери OLED-и (PLED) са основани на дълги полимерни вериги. Базираните на полимери OLED-и (PLED) са основани на дълги полимерни вериги. Нишестето, целулозата и гликогенът (животинското нишесте) са често срещани полимери на глюкозата (полизахариди). Институт по полимери

Институтът по полимери е научен институт на Българската академия на науките. За свързващо звено на темперната боя се използват емулсии – природни (разреден с вода яйчен жълтък, сок от растения, рядко – само в стенописи – масло) или изкуствен (лепила, полимери). Обикновено са съставени от 13 протофиламента, които са полимери от редуващи се алфа- и бета-тубулин. Природни забележителности са карстовите извори и пещерите. Тъй като нишките в ДНК са изградени от тези нуклеотидни елементи, те са полимери. Запълването може да бъде плътно (полиетилен, разпенен полиетилен, полистирол, твърд флуоропласт, флуоропластова лента и т.н.) През 1940-те години „Monsanto“ става лидиращ производител на пластмаси (включително полистирол) и синтетични влакна. Опасни природни явления са земетресенията.