Дължината на вълната за видимата светлина се изменя от 400 nm до 700 nm. Какъв е цветът на светлината с дължина на вълната 420 nm? 
жълт червен виолетов бял
A B C D
Цветът често се дава в нанометри (nm), което е дължината на вълната на светлината. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Дължината на вълната на поглъщаемостта за пептидната връзка е 190-230 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. За видимата светлина енергията, която пренася един фотон, е равна на:

където 555 nm е дължината на вълната, към която човешкото око е най-чувствително (зелената светлина). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Видимата светлина, възприемана от хората, има различни цветове – от около 750 nm (червено) до 400 nm (виолетово) – това съответства на честоти от 400 до 750 THz. С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. В сравнение с дължината на вълната на светлината във видимия спектър (400 – 700 nm) атомите са много малки и затова не могат да бъдат наблюдавани директно с оптичен микроскоп. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Обикновено се приема, че човешкото око е чувствително към дължини на вълната от 400 до 700 nm, но някои хора са способни да възприемат малко по-широк диапазон – от 380 до 750 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. През 1931 Международната комисия по осветлението (френски: " Commission Internationale de l´Eclairage") е приела модел за стандартизация на светлинните тонове, като е определила първичните три цвята: червен (λ=700.0 nm), зелен с дължина на вълната (λ=546.1 nm) и син (λ=435.8 nm), както и алгоритъм за изчисление дължината на вълната на всички останали цветове. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm. Цветът често се дава в нанометри (nm), което е дължината на вълната на светлината. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Дължината на вълната на поглъщаемостта за пептидната връзка е 190-230 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. За видимата светлина енергията, която пренася един фотон, е равна на:

където 555 nm е дължината на вълната, към която човешкото око е най-чувствително (зелената светлина). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Видимата светлина, възприемана от хората, има различни цветове – от около 750 nm (червено) до 400 nm (виолетово) – това съответства на честоти от 400 до 750 THz. С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. В сравнение с дължината на вълната на светлината във видимия спектър (400 – 700 nm) атомите са много малки и затова не могат да бъдат наблюдавани директно с оптичен микроскоп. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Обикновено се приема, че човешкото око е чувствително към дължини на вълната от 400 до 700 nm, но някои хора са способни да възприемат малко по-широк диапазон – от 380 до 750 nm. През 1931 Международната комисия по осветлението (френски: " Commission Internationale de l´Eclairage") е приела модел за стандартизация на светлинните тонове, като е определила първичните три цвята: червен (λ=700.0 nm), зелен с дължина на вълната (λ=546.1 nm) и син (λ=435.8 nm), както и алгоритъм за изчисление дължината на вълната на всички останали цветове. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm. Цветът често се дава в нанометри (nm), което е дължината на вълната на светлината. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Дължината на вълната на поглъщаемостта за пептидната връзка е 190-230 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. За видимата светлина енергията, която пренася един фотон, е равна на:

където 555 nm е дължината на вълната, към която човешкото око е най-чувствително (зелената светлина). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Видимата светлина, възприемана от хората, има различни цветове – от около 750 nm (червено) до 400 nm (виолетово) – това съответства на честоти от 400 до 750 THz. С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. В сравнение с дължината на вълната на светлината във видимия спектър (400 – 700 nm) атомите са много малки и затова не могат да бъдат наблюдавани директно с оптичен микроскоп. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Обикновено се приема, че човешкото око е чувствително към дължини на вълната от 400 до 700 nm, но някои хора са способни да възприемат малко по-широк диапазон – от 380 до 750 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. През 1931 Международната комисия по осветлението (френски: " Commission Internationale de l´Eclairage") е приела модел за стандартизация на светлинните тонове, като е определила първичните три цвята: червен (λ=700.0 nm), зелен с дължина на вълната (λ=546.1 nm) и син (λ=435.8 nm), както и алгоритъм за изчисление дължината на вълната на всички останали цветове. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm. Цветът често се дава в нанометри (nm), което е дължината на вълната на светлината. Светлина

Светлината е електромагнитно излъчване с дължина на вълната във видимия за човешкото око диапазон на електромагнитния спектър, приблизително от 400 до 750 nm. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната между 450 – 495 nm (440 и 490 nm) като синя. Приема се, че човешкото око възприема светлина с дължина на вълната в обхвата 620-750 nm (625–760 nm) като червена. Възможно е също така да се получи лазерно излъчване с дължина на вълната 543,5 nm (зелено), 594 nm (жълто) или 612 nm (оранжево). Дължината на вълната на поглъщаемостта за пептидната връзка е 190-230 nm. Активният материал на фотодиодите е направен от силиций (за видимия светлинен спектър и за инфрачервена светлина с дължина на вълната до 1000 nm) или германий (за инфрачервено лъчение с дължина на вълната до около 1800 nm) както и от други полупроводникови материали. Оранжев цвят

Оранжевото е основен цвят от бялата слънчева светлина с дължина на вълната 590–620 nm. За видимата светлина енергията, която пренася един фотон, е равна на:

където 555 nm е дължината на вълната, към която човешкото око е най-чувствително (зелената светлина). А275, където А275 е абсорбцията при дължина на вълната 275 nm. Видимата светлина, възприемана от хората, има различни цветове – от около 750 nm (червено) до 400 nm (виолетово) – това съответства на честоти от 400 до 750 THz. С термина интензивна пулсова светлина се означава метода на използване на интензивни импулси некохерентна светлина, излъчвани в диапазон с дължина на вълната от 500 nm и 1200 nm, за обезкосмяване и други цели. Ефективността на светодиодите при 365 nm е около 5 – 8 %, докато при дължина на вълната 395 nm е близо 20 %. В сравнение с дължината на вълната на светлината във видимия спектър (400 – 700 nm) атомите са много малки и затова не могат да бъдат наблюдавани директно с оптичен микроскоп. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. Изолираният Cl по-късно може да стане отново наличен чрез абсорбция на светлина при по-къса дължина на вълната от 400 nm. Обикновено се приема, че човешкото око е чувствително към дължини на вълната от 400 до 700 nm, но някои хора са способни да възприемат малко по-широк диапазон – от 380 до 750 nm. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Тези лампи произвеждат практически монохроматична светлина със средна дължина на вълната от 589,3 nm (доминиращите спектрални линии са две, много близко една до друга – при 589 и 589,6 nm). Ретината се осветява със специален уред, наречен фундус камера, който излъчва безвредна синя светлина с дължина на вълната 490 nm. През 1980-те разработва пренастройваеми източници в ултравиолетовата област (с дължина на вълната до 80 nm). При тези лампи излъчването има максимална интензивност при дължина на вълната 365 nm. През 1931 Международната комисия по осветлението (френски: " Commission Internationale de l´Eclairage") е приела модел за стандартизация на светлинните тонове, като е определила първичните три цвята: червен (λ=700.0 nm), зелен с дължина на вълната (λ=546.1 nm) и син (λ=435.8 nm), както и алгоритъм за изчисление дължината на вълната на всички останали цветове. В частност, една от най-силните ѝ линии е "H" при дължина на вълната 656,3 nm. Всеки пит е с около 125 nm дълбочина и 500 nm широчина, а дължината му варира от 850 nm до 3,5 µm.