С кой международен документ България получава излаз на Бяло (Егейско) море?
Крайовска спогодба – 1940 г. Ньойски договор – 1919 г. Букурещки договор – 1913 г. Парижки договор – 1947 г.
A B C D
Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. Крайовска спогодба (1940)

Крайовската спогодба е договор, подписан в град Крайова на 7 септември 1940 г., между Царство България и Кралство Румъния. Крайовска спогодба на 7 септември 1940 г., с която Южна Добруджа се връща от Румъния на България. Българското население на Хаджилари се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 г. Крайовска спогодба. На България се обещава „икономически излаз“ на Бяло море. Българското население на Гречи се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Гърлица се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Налбант се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Касапкьой се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Караманкьой се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Каранасуф се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. Българското население на Саръюрт се изселва в България по силата на подписаната през септември 1940 година Крайовска спогодба. През 1940 г. в Крайова се състои „Румънско-българска конференция“, на която, на 7 септември 1940 г., се подписва Крайовска спогодба, с която Южна Добруджа се връща на България. Крайовска спогодба, по силата на която Южна Добруджа се връща на България. До 1940 година Мачин е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. До 1940 година Тръстеник е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. До 1940 година Саръгьол е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. До 1940 година Камена е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. До 1940 година Хаманджия е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. До 1940 година Кавгаджия е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. След Крайовска спогодба (1940) е командирован от Министъра на вътрешните работи за кмет на град Силистра. Има излаз на Средиземно, Йонийско, Егейско, Критско и Миртонско море. С Крайовската спогодба от 1940 г. е върнато на България. До 1940 година Горно Чамурлии е с преобладаващо българско население, което се изселва в България по силата на подписаната през септември същата година Крайовска спогодба. Крайовска спогодба от 1940 г. същият фонд се заменя за имотите на българите от Северна Добруджа, които са принудени да емигрират в пределите на България, т.е. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. На България се обещава „икономически излаз“ на Бяло море. След окончателното приключване на световната война по силата на несправедливия Ньойски договор (ноември 1919 г.) Има излаз на Средиземно, Йонийско, Егейско, Критско и Миртонско море. През ноември 1919 година Ньойският договор предава Западна Тракия първо на Съглашението, а през 1922 г. е окупирана от Гърция, отнемайки достъпа на България до Егейско море. км попада в два водосборни басейна – Черно море и Бяло море (Егейско море). Владеейки територията по долината на река Гедиз, той има излаз на Егейско море. и Солун Хитлер обещава за излаз на Бяло море на Югославия. То се стреми да получи излаз на Егейско море и отсрочка на репарационните плащания. Към водосборния басейн на Бяло море (Егейско море) се отнасят останалите 43% (или 47 730 км), в т.ч. В резултат Българската държава получава излаз на 3 морета – Черно, Бяло и Адриатическо. През XX век България получава излаз на Бяло море между 1912 и 1918 година и отново между 1941 и 1944 година, когато владее и два от егейските острови – Тасос и Самотраки. С Ньойския договор се отнема излазът на България на Бяло море и построяването на железопътната линия до Порто Лагос се осуетява. Ньойски договор

Ньойският договор е договор между България и страните от Антантата, поставил край на участието на България в Първата световна война (виж Версайска система от договори). Бяло море

Бяло море или Егейско море (; , "Егѐо Пѐлагос", , "Ѐге Денизѝ") е полузатворено море, част от Средиземно море, разположено между Балканския полуостров на запад и север, Мала Азия на изток и остров Крит на юг. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. В този участък водосборният басейн на Места граничи с водосборния басейн на река Върба (Скечанска река), вливаща се директно в Бяло море (Егейско море). В стремежа си към излаз на Егейско море, то визира не само Стара Сърбия, но и Македония, с което засяга българските интереси. Една от главните цели на спогодбата е да се спечели СХС в българските опити за излаз на Егейско море. Още преди своето създаване, през 1989 г. група музиканти изпълняват свои парчета насочени срещу пагубния за България – Ньойски договор. Той получава името си от Егейско море на което се намира. На изток граничи с Егейско море. След като през 1919 година тя попада под гръцка власт по силата на Ньойски договор, там е създадена Вътрешна тракийска революционна организация. На север страните от региона имат обширен излаз към Бяло море, Балтийско море и студения Арктичен океан, а на юг опира до Черно море и Каспийско море. Той граничи с Мраморноморския регион на север, Централна Анатолия на изток, Средиземноморски регион на юг и Егейско (Бяло) море на запад. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. На България се обещава „икономически излаз“ на Бяло море. Има излаз на Средиземно, Йонийско, Егейско, Критско и Миртонско море. Букурещки договор

Букурещки договор може да се отнася за: км попада в два водосборни басейна – Черно море и Бяло море (Егейско море). Владеейки територията по долината на река Гедиз, той има излаз на Егейско море. и Солун Хитлер обещава за излаз на Бяло море на Югославия. С Акерманската конвенция като международен акт се потвърждават условията по сключения през 1812 година "Букурещки мирен договор". То се стреми да получи излаз на Егейско море и отсрочка на репарационните плащания. По подписания на 28 юли (10 август) 1913 г. Букурещки мирен договор между България, Румъния, Сърбия, Черна гора и Гърция, цяла Беломорска Тракия заедно с Дедеагач става част от държавната територия на България. Към водосборния басейн на Бяло море (Егейско море) се отнасят останалите 43% (или 47 730 км), в т.ч. В резултат Българската държава получава излаз на 3 морета – Черно, Бяло и Адриатическо. Букурещки договор (1913)

Букурещкият договор, сключен на 28 юли (10 август по нов стил) 1913 г. между Румъния, Сърбия, Черна гора и Гърция, от една страна, и България, от друга, е един от двата договора (наред с Цариградския), които слагат край на Втората балканска война. През XX век България получава излаз на Бяло море между 1912 и 1918 година и отново между 1941 и 1944 година, когато владее и два от егейските острови – Тасос и Самотраки. Букурещки договор (1916)

Букурещкият договор от 1916 година е таен международен договор, подписан между Румъния и държави от Антантата в Букурещ на 4/17 август 1916 година. С Ньойския договор се отнема излазът на България на Бяло море и построяването на железопътната линия до Порто Лагос се осуетява. Бяло море

Бяло море или Егейско море (; , "Егѐо Пѐлагос", , "Ѐге Денизѝ") е полузатворено море, част от Средиземно море, разположено между Балканския полуостров на запад и север, Мала Азия на изток и остров Крит на юг. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. В този участък водосборният басейн на Места граничи с водосборния басейн на река Върба (Скечанска река), вливаща се директно в Бяло море (Егейско море). В стремежа си към излаз на Егейско море, то визира не само Стара Сърбия, но и Македония, с което засяга българските интереси. Една от главните цели на спогодбата е да се спечели СХС в българските опити за излаз на Егейско море. Той получава името си от Егейско море на което се намира. На изток граничи с Егейско море. На север страните от региона имат обширен излаз към Бяло море, Балтийско море и студения Арктичен океан, а на юг опира до Черно море и Каспийско море. Той граничи с Мраморноморския регион на север, Централна Анатолия на изток, Средиземноморски регион на юг и Егейско (Бяло) море на запад. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. На България се обещава „икономически излаз“ на Бяло море. Има излаз на Средиземно, Йонийско, Егейско, Критско и Миртонско море. км попада в два водосборни басейна – Черно море и Бяло море (Егейско море). Владеейки територията по долината на река Гедиз, той има излаз на Егейско море. и Солун Хитлер обещава за излаз на Бяло море на Югославия. То се стреми да получи излаз на Егейско море и отсрочка на репарационните плащания. След края на Втората световна война основните положения на Московския мирен договор от 1940 г. отново са потвърдени с подписания през 1947 г. с Финландия Парижки мирен договор. Към водосборния басейн на Бяло море (Егейско море) се отнасят останалите 43% (или 47 730 км), в т.ч. В резултат Българската държава получава излаз на 3 морета – Черно, Бяло и Адриатическо. През XX век България получава излаз на Бяло море между 1912 и 1918 година и отново между 1941 и 1944 година, когато владее и два от егейските острови – Тасос и Самотраки. С Ньойския договор се отнема излазът на България на Бяло море и построяването на железопътната линия до Порто Лагос се осуетява. Парижки мирен договор. Бяло море

Бяло море или Егейско море (; , "Егѐо Пѐлагос", , "Ѐге Денизѝ") е полузатворено море, част от Средиземно море, разположено между Балканския полуостров на запад и север, Мала Азия на изток и остров Крит на юг. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. В този участък водосборният басейн на Места граничи с водосборния басейн на река Върба (Скечанска река), вливаща се директно в Бяло море (Егейско море). В стремежа си към излаз на Егейско море, то визира не само Стара Сърбия, но и Македония, с което засяга българските интереси. Една от главните цели на спогодбата е да се спечели СХС в българските опити за излаз на Егейско море. Той получава името си от Егейско море на което се намира. С подписания Парижки мирен договор (1947) Италия отстъпва на Гърция всички Додеканезки острови и през 1947 година, заедно с другите острови от Додеканезите, Родос е присъединен към Гърция. На изток граничи с Егейско море. На север страните от региона имат обширен излаз към Бяло море, Балтийско море и студения Арктичен океан, а на юг опира до Черно море и Каспийско море. Той граничи с Мраморноморския регион на север, Централна Анатолия на изток, Средиземноморски регион на юг и Егейско (Бяло) море на запад. Конференцията завършва работата си към края на юли 1923 г. с подписването на Лозанския мирен договор между бившите съглашенски държави и техните съюзници и кемалистка Турция, с който се денонсира Севърският мирен договор от 1920 г.

След поражението на България в Първата световна война 1914-1918 г. по силата на Ньойския мирен договор Западна Тракия е отстъпена на Съглашението, като на България е признато само правото на икономически излаз на Егейско море (чл. Очаквало се е при бъдещите мирни преговори Австро-Унгария да оспори прелиминарните договорености между Германия и България, с оглед на геополитическия ѝ стремеж за излаз чрез Солун на Бяло море.