„Тълкуване на сънищата“ е елемент от:
възрастовата психология бихевиоризма психоанализата социалната психология
A B C D
Тълкуване на сънищата

Тълкуване на сънищата е книга от Зигмунд Фройд. Оберхолцер е ранен практикуващ фройдистка психоанализа и тълкуване на сънищата. Той е смятан за един от основателите на италианската психология, невропсихиатрия и психология на сънищата. Заинтересува се от психоанализата след като прочита „"Тълкуване на сънищата"“ на Зигмунд Фройд. Тълкуване на сънища

Тълкуването на сънища е процес на определяне на значението на сънищата. Като студентка прочита книгата на Фройд "„Тълкуване на сънищата"“, която я впечатлява. Тази теория публикувана през 1900 г. е неговият Magnum opus, озаглавен "„Тълкуване на сънищата“". Още на 14 години Буксбаум чете книгата на Зигмунд Фройд „"Тълкуване на сънищата"“. Федерн е дълбоко повлиян от Фройдовата книга „"Тълкуване на сънищата"“ и през 1904 г. се посвещава на психоанализата. Според фон Франц процесът на тълкуване на сънищата има за цел да усили този лечебен ефект. Заедно с „Тълкуване на сънищата“, тези есета са най-важният и оригинален принос към човешкото познание. Превежда редица книги на Фройд като "„Тълкуване на сънищата“" през 1917 г., но публикувана през 1934 – 1935 от Сомлоин. Макар да не отхвърля изцяло моделът на Фройд за тълкуване на сънищата Карл Юнг вярва, че бележката на Фройд относно сънищата като изразители на несбъднати желания е много опростена и наивна. Нуждата за отдих е съществен елемент на човешката биология и психология. Подобно на много преди и след нея, интересът ѝ започва след като прочита книгата на Зигмунд Фройд от 1899 „"Тълкуване на сънищата"“. Трудовете му са в областта на общата, възрастовата, военната психология, както и на философията, естетиката, логиката, литературната критика. Ерих Фром също разработва собствени идеи за тълкуване на сънищата изразени в систематизиран вид в неговата книга „Забравеният език“. Той води кореспонденция със Зигмунд Фройд и е един от лекарите, които въвеждат идеите му в Холандия след прочитането на неговата книга „"Тълкуване на сънищата"“. След четенето на лекцията „"Тълкуване на сънищата"“ от Зигмунд Фройд, Закс ги посещава редовно и през 1909 година става член на събиранията в сряда. Може да се появи в сънищата под различни образи (вижте също Карл Юнг и неговата психология). В "„Тълкуване на сънищата“" Фройд разглежда универсалната склонност на сънищата да "„образуват нови цялости“" от отделни елементи, "„които ние бихме държали разделени в будното си мислене“" (сгъстяване), или пък някой елемент, който няма последствия в съня, „изглежда най-ясен“, превръщайки се по този начин в най-важната характеристика на изразения сън (или обратното) – това Фройд нарича „изместване“. Сънищата са централен елемент в терапевтичната работа на Юнг, който ги разглежда като „кралският път към несъзнаваното“. В тази си книга "Тълкуване на сънищата" ('Die Traumdeutung'; буквално 'тълкуване на сън'), за първи път публикувана през 1899 (но датирана през 1900) Зигмунд Фройд за първи път говори, че в основата на всички съдържания на сънищата е изпълнение на желание и че причината за появата на съня винаги може да се намери в събитията от деня, предхождащ този сън. В аналитичната психология на Карл Юнг, сянката е несъзнавания за АЗ-а материал, който Юнг твърди, че може да се засече в сънищата. Въпреки че до голяма степен стъпва върху идеите на Фройд за тълкуване на сънища, Юнг отказва да признае общовалидността на твърдението, че сънищата изпълняват скрито желание. Тълкуване на сънищата

Тълкуване на сънищата е книга от Зигмунд Фройд. Оберхолцер е ранен практикуващ фройдистка психоанализа и тълкуване на сънищата. Заинтересува се от психоанализата след като прочита „"Тълкуване на сънищата"“ на Зигмунд Фройд. Тълкуване на сънища

Тълкуването на сънища е процес на определяне на значението на сънищата. Като студентка прочита книгата на Фройд "„Тълкуване на сънищата"“, която я впечатлява. Тази теория публикувана през 1900 г. е неговият Magnum opus, озаглавен "„Тълкуване на сънищата“". Още на 14 години Буксбаум чете книгата на Зигмунд Фройд „"Тълкуване на сънищата"“. Федерн е дълбоко повлиян от Фройдовата книга „"Тълкуване на сънищата"“ и през 1904 г. се посвещава на психоанализата. Според фон Франц процесът на тълкуване на сънищата има за цел да усили този лечебен ефект. Заедно с „Тълкуване на сънищата“, тези есета са най-важният и оригинален принос към човешкото познание. Превежда редица книги на Фройд като "„Тълкуване на сънищата“" през 1917 г., но публикувана през 1934 – 1935 от Сомлоин. Макар да не отхвърля изцяло моделът на Фройд за тълкуване на сънищата Карл Юнг вярва, че бележката на Фройд относно сънищата като изразители на несбъднати желания е много опростена и наивна. Подобно на много преди и след нея, интересът ѝ започва след като прочита книгата на Зигмунд Фройд от 1899 „"Тълкуване на сънищата"“. Ерих Фром също разработва собствени идеи за тълкуване на сънищата изразени в систематизиран вид в неговата книга „Забравеният език“. Той води кореспонденция със Зигмунд Фройд и е един от лекарите, които въвеждат идеите му в Холандия след прочитането на неговата книга „"Тълкуване на сънищата"“. След четенето на лекцията „"Тълкуване на сънищата"“ от Зигмунд Фройд, Закс ги посещава редовно и през 1909 година става член на събиранията в сряда. В "„Тълкуване на сънищата“" Фройд разглежда универсалната склонност на сънищата да "„образуват нови цялости“" от отделни елементи, "„които ние бихме държали разделени в будното си мислене“" (сгъстяване), или пък някой елемент, който няма последствия в съня, „изглежда най-ясен“, превръщайки се по този начин в най-важната характеристика на изразения сън (или обратното) – това Фройд нарича „изместване“. Сънищата са централен елемент в терапевтичната работа на Юнг, който ги разглежда като „кралският път към несъзнаваното“. В тази си книга "Тълкуване на сънищата" ('Die Traumdeutung'; буквално 'тълкуване на сън'), за първи път публикувана през 1899 (но датирана през 1900) Зигмунд Фройд за първи път говори, че в основата на всички съдържания на сънищата е изпълнение на желание и че причината за появата на съня винаги може да се намери в събитията от деня, предхождащ този сън. Гещалтдвижението е реакция срещу Вундт и бихевиоризма. Въпреки че до голяма степен стъпва върху идеите на Фройд за тълкуване на сънища, Юнг отказва да признае общовалидността на твърдението, че сънищата изпълняват скрито желание. Друго голямо влияние оказва школата на Бихевиоризма. Процесът на анализа често е доста дълъг и сложен, какъвто е и случая с много от сънищата в неговата „Тълкуване на сънищата“ от 1899 г. Пречката пред която се изправя негерманският читател е, че наблягането на Фройд върху грешките на езика, води до включване на голямо количество материал, който е страшно труден за превод. Най-важният метод за изследване в бихевиоризма е методът на условните рефлекси. Увлича се по сънищата и превежда работата на Фройд „"Върху сънищата"“ на полски език. Заинтересува се от психоанализата след като прочита „"Тълкуване на сънищата"“ на Зигмунд Фройд. Тълкуване на сънищата

Тълкуване на сънищата е книга от Зигмунд Фройд. Федерн е дълбоко повлиян от Фройдовата книга „"Тълкуване на сънищата"“ и през 1904 г. се посвещава на психоанализата. Оберхолцер е ранен практикуващ фройдистка психоанализа и тълкуване на сънищата. Тълкуване на сънища

Тълкуването на сънища е процес на определяне на значението на сънищата. Като студентка прочита книгата на Фройд "„Тълкуване на сънищата"“, която я впечатлява. Тази теория публикувана през 1900 г. е неговият Magnum opus, озаглавен "„Тълкуване на сънищата“". Още на 14 години Буксбаум чете книгата на Зигмунд Фройд „"Тълкуване на сънищата"“. Според фон Франц процесът на тълкуване на сънищата има за цел да усили този лечебен ефект. Заедно с „Тълкуване на сънищата“, тези есета са най-важният и оригинален принос към човешкото познание. Превежда редица книги на Фройд като "„Тълкуване на сънищата“" през 1917 г., но публикувана през 1934 – 1935 от Сомлоин. Приносите на Гарма в психоанализата се отнасят до изследване на сънищата, психозите, перверзиите, психосоматичната медицина и техника. Макар да не отхвърля изцяло моделът на Фройд за тълкуване на сънищата Карл Юнг вярва, че бележката на Фройд относно сънищата като изразители на несбъднати желания е много опростена и наивна. Подобно на много преди и след нея, интересът ѝ започва след като прочита книгата на Зигмунд Фройд от 1899 „"Тълкуване на сънищата"“. Ерих Фром също разработва собствени идеи за тълкуване на сънищата изразени в систематизиран вид в неговата книга „Забравеният език“. Той води кореспонденция със Зигмунд Фройд и е един от лекарите, които въвеждат идеите му в Холандия след прочитането на неговата книга „"Тълкуване на сънищата"“. След четенето на лекцията „"Тълкуване на сънищата"“ от Зигмунд Фройд, Закс ги посещава редовно и през 1909 година става член на събиранията в сряда. В "„Тълкуване на сънищата“" Фройд разглежда универсалната склонност на сънищата да "„образуват нови цялости“" от отделни елементи, "„които ние бихме държали разделени в будното си мислене“" (сгъстяване), или пък някой елемент, който няма последствия в съня, „изглежда най-ясен“, превръщайки се по този начин в най-важната характеристика на изразения сън (или обратното) – това Фройд нарича „изместване“. Сънищата са централен елемент в терапевтичната работа на Юнг, който ги разглежда като „кралският път към несъзнаваното“. В тази си книга "Тълкуване на сънищата" ('Die Traumdeutung'; буквално 'тълкуване на сън'), за първи път публикувана през 1899 (но датирана през 1900) Зигмунд Фройд за първи път говори, че в основата на всички съдържания на сънищата е изпълнение на желание и че причината за появата на съня винаги може да се намери в събитията от деня, предхождащ този сън. Както културоведите и литературните критици, Рикьор твърди, че психоанализата прекарва времето си в тълкуване на нюансите на езика – езикът на техните пациенти. Все пак за значимостта на Фройд за психоанализата в Израел можем да се съди и по едно писмо на първия президент на Израел Хайм Вайцман, който пише на Ърнест Джоунс, че първите еврейски заселници, които идват от Галиция „носят в едната си ръка „Капиталът”, а в другата ръка „Тълкуване на сънищата” на Фройд”. Въпреки че до голяма степен стъпва върху идеите на Фройд за тълкуване на сънища, Юнг отказва да признае общовалидността на твърдението, че сънищата изпълняват скрито желание. Процесът на анализа често е доста дълъг и сложен, какъвто е и случая с много от сънищата в неговата „Тълкуване на сънищата“ от 1899 г. Пречката пред която се изправя негерманският читател е, че наблягането на Фройд върху грешките на езика, води до включване на голямо количество материал, който е страшно труден за превод. Кризата на психоанализата

Кризата на психоанализата () е книга от 1970 г. на немския психоаналитик Ерих Фром. Тълкуване на сънищата

Тълкуване на сънищата е книга от Зигмунд Фройд. Оберхолцер е ранен практикуващ фройдистка психоанализа и тълкуване на сънищата. Той е смятан за един от основателите на италианската психология, невропсихиатрия и психология на сънищата. Заинтересува се от психоанализата след като прочита „"Тълкуване на сънищата"“ на Зигмунд Фройд. Тълкуване на сънища

Тълкуването на сънища е процес на определяне на значението на сънищата. Като студентка прочита книгата на Фройд "„Тълкуване на сънищата"“, която я впечатлява. Социална психология

Социалната психология е изследване на отношенията между хората и групите. Тази теория публикувана през 1900 г. е неговият Magnum opus, озаглавен "„Тълкуване на сънищата“". Още на 14 години Буксбаум чете книгата на Зигмунд Фройд „"Тълкуване на сънищата"“. Според него тя е допълнение на социалната психология. Счита се за един от основателите на социалната психология. Федерн е дълбоко повлиян от Фройдовата книга „"Тълкуване на сънищата"“ и през 1904 г. се посвещава на психоанализата. Поведението на тълпата като такава се изучава от социалната психология. Смятан е за основателя на социалната психология като научна дисциплина. Изследването на груповата динамика е друга важна зона от проучванията в социалната психология. Според фон Франц процесът на тълкуване на сънищата има за цел да усили този лечебен ефект. Интересите му са главно в областта на социалната психология. Заедно с „Тълкуване на сънищата“, тези есета са най-важният и оригинален принос към човешкото познание. Превежда редица книги на Фройд като "„Тълкуване на сънищата“" през 1917 г., но публикувана през 1934 – 1935 от Сомлоин. Грешката на фундаменталното окачествяване е концептуална основа в областта на социалната психология. Макар да не отхвърля изцяло моделът на Фройд за тълкуване на сънищата Карл Юнг вярва, че бележката на Фройд относно сънищата като изразители на несбъднати желания е много опростена и наивна. Нуждата за отдих е съществен елемент на човешката биология и психология. Там използва социалната психология в ситуации близки до реалния живот. Подобно на много преди и след нея, интересът ѝ започва след като прочита книгата на Зигмунд Фройд от 1899 „"Тълкуване на сънищата"“. Уравнението е най-известната формула в социалната психология, на която Левин е модерен пионер.