Бялата акация се среща на открити и сухи места. Има рядка корона, дребни листа и в зелените им части се съдържа малко хлорофил. Тя се отнася към екологичната група  на:
светлолюбивите  растения сенкоиздръжливите  растения топлоустойчивите  растения сенколюбивите  растения
A B C D
В България се среща из цялата страна в открити, сухи места в равнините и предпланините. Храни се със зелените части на растения и техните семена. Хранят се със зелените части на растения и със семена. Видът се среща най-често сред посевите на житни растения, сухи буренясали места и канавки покрай пътищата. Съдържа се в зелените части на растенията – коприва ("Urtica dioica"). Теренът се състои от червени пясъчни дюни, рядка растителност, малко дървета и сухи речни русла. Среща се по сухи и каменисти места само в югоизточните райони на страната. Среща се само в широколистни гори, и обича по-сухи и светли места. Активни са по здрач и през нощта и се хранят главно със зелените части на растения. Има алдехидна група и се отнася към семейството на алдозите. Обитава сухи, топли и слънчеви места, среща се по склонове, поляни и др. Обикновената токачка обитава топли, доста сухи и открити местности с рядка храстова и дървесна растителност, каквито се намират в саваните и обработваемите земи. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Активни са главно по здрач и през нощта, като се хранят предимно със зелените части на растения. Видът се среща в много сухи и открити местообитания из цяла Африка, Южна Европа и Югозападна Азия. Може да се забележи в открити тревисти местности, сухи или гористи терени и дори в населени места . По островите в Егейско море се среща и на открити места, като пясъчни дюни. Храни се с части на растения, семена, охлюви, водни насекоми, червеи и рядко с дребни рибки. Предпочита сухи и топли райони, като в някои части на ареала се среща често в пустинни местности. Има една

алдехидна група и така се отнася към алдозното семейство. Цветето се среща на варовикови почви и рядко на други места, но винаги на сухи, алкални почви. Негроидното население ги нарича „живите призраци“ заради бялата им кожа и светли им коси и се отнася към тях със страх и отвращение. Среща се и бял бор, цер, габър, акация, мъждрян. Бялата водна лилия се среща в пресните води на цяла Европа и части на Северна Африка и Близкия изток. В България се среща из цялата страна в открити, сухи места в равнините и предпланините. Храни се със зелените части на растения и техните семена. Хранят се със зелените части на растения и със семена. Видът се среща най-често сред посевите на житни растения, сухи буренясали места и канавки покрай пътищата. Съдържа се в зелените части на растенията – коприва ("Urtica dioica"). Теренът се състои от червени пясъчни дюни, рядка растителност, малко дървета и сухи речни русла. Среща се по сухи и каменисти места само в югоизточните райони на страната. Среща се само в широколистни гори, и обича по-сухи и светли места. Активни са по здрач и през нощта и се хранят главно със зелените части на растения. Има алдехидна група и се отнася към семейството на алдозите. Обитава сухи, топли и слънчеви места, среща се по склонове, поляни и др. Обикновената токачка обитава топли, доста сухи и открити местности с рядка храстова и дървесна растителност, каквито се намират в саваните и обработваемите земи. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Активни са главно по здрач и през нощта, като се хранят предимно със зелените части на растения. Видът се среща в много сухи и открити местообитания из цяла Африка, Южна Европа и Югозападна Азия. Може да се забележи в открити тревисти местности, сухи или гористи терени и дори в населени места . По островите в Егейско море се среща и на открити места, като пясъчни дюни. Храни се с части на растения, семена, охлюви, водни насекоми, червеи и рядко с дребни рибки. Предпочита сухи и топли райони, като в някои части на ареала се среща често в пустинни местности. Има една

алдехидна група и така се отнася към алдозното семейство. Цветето се среща на варовикови почви и рядко на други места, но винаги на сухи, алкални почви. Негроидното население ги нарича „живите призраци“ заради бялата им кожа и светли им коси и се отнася към тях със страх и отвращение. Среща се и бял бор, цер, габър, акация, мъждрян. Бялата водна лилия се среща в пресните води на цяла Европа и части на Северна Африка и Близкия изток. В България се среща из цялата страна в открити, сухи места в равнините и предпланините. Храни се със зелените части на растения и техните семена. Хранят се със зелените части на растения и със семена. Видът се среща най-често сред посевите на житни растения, сухи буренясали места и канавки покрай пътищата. Съдържа се в зелените части на растенията – коприва ("Urtica dioica"). Теренът се състои от червени пясъчни дюни, рядка растителност, малко дървета и сухи речни русла. Среща се по сухи и каменисти места само в югоизточните райони на страната. Среща се само в широколистни гори, и обича по-сухи и светли места. Активни са по здрач и през нощта и се хранят главно със зелените части на растения. Има алдехидна група и се отнася към семейството на алдозите. Обитава сухи, топли и слънчеви места, среща се по склонове, поляни и др. Обикновената токачка обитава топли, доста сухи и открити местности с рядка храстова и дървесна растителност, каквито се намират в саваните и обработваемите земи. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Активни са главно по здрач и през нощта, като се хранят предимно със зелените части на растения. Видът се среща в много сухи и открити местообитания из цяла Африка, Южна Европа и Югозападна Азия. Може да се забележи в открити тревисти местности, сухи или гористи терени и дори в населени места . По островите в Егейско море се среща и на открити места, като пясъчни дюни. Храни се с части на растения, семена, охлюви, водни насекоми, червеи и рядко с дребни рибки. Предпочита сухи и топли райони, като в някои части на ареала се среща често в пустинни местности. Има една

алдехидна група и така се отнася към алдозното семейство. Цветето се среща на варовикови почви и рядко на други места, но винаги на сухи, алкални почви. Негроидното население ги нарича „живите призраци“ заради бялата им кожа и светли им коси и се отнася към тях със страх и отвращение. Среща се и бял бор, цер, габър, акация, мъждрян. Бялата водна лилия се среща в пресните води на цяла Европа и части на Северна Африка и Близкия изток. В България се среща из цялата страна в открити, сухи места в равнините и предпланините. Храни се със зелените части на растения и техните семена. Хранят се със зелените части на растения и със семена. Видът се среща най-често сред посевите на житни растения, сухи буренясали места и канавки покрай пътищата. Съдържа се в зелените части на растенията – коприва ("Urtica dioica"). Теренът се състои от червени пясъчни дюни, рядка растителност, малко дървета и сухи речни русла. Среща се по сухи и каменисти места само в югоизточните райони на страната. Среща се само в широколистни гори, и обича по-сухи и светли места. Активни са по здрач и през нощта и се хранят главно със зелените части на растения. Има алдехидна група и се отнася към семейството на алдозите. Обитава сухи, топли и слънчеви места, среща се по склонове, поляни и др. Обикновената токачка обитава топли, доста сухи и открити местности с рядка храстова и дървесна растителност, каквито се намират в саваните и обработваемите земи. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Тя се отнася към хидрокарбонатно-хлоридния клас на натриевата група. Активни са главно по здрач и през нощта, като се хранят предимно със зелените части на растения. Видът се среща в много сухи и открити местообитания из цяла Африка, Южна Европа и Югозападна Азия. Може да се забележи в открити тревисти местности, сухи или гористи терени и дори в населени места . По островите в Егейско море се среща и на открити места, като пясъчни дюни. Храни се с части на растения, семена, охлюви, водни насекоми, червеи и рядко с дребни рибки. Предпочита сухи и топли райони, като в някои части на ареала се среща често в пустинни местности. Има една

алдехидна група и така се отнася към алдозното семейство. Цветето се среща на варовикови почви и рядко на други места, но винаги на сухи, алкални почви. Негроидното население ги нарича „живите призраци“ заради бялата им кожа и светли им коси и се отнася към тях със страх и отвращение. Среща се и бял бор, цер, габър, акация, мъждрян. Бялата водна лилия се среща в пресните води на цяла Европа и части на Северна Африка и Близкия изток.