Кои клетъчни органели са характерни както за еукариотните, така и за прокариотните клетки?
лизозоми рибозоми ендоплазмена мрежа апарат на Голджи
A B C D
Клетъчна мембрана притежават както еукариотните, така и прокариотните клетки. Хлоропласт

Хлоропластите са клетъчни органели, характерни само за растителните клетки. Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Наред с общите органели има специализирани клетъчни органели, които са спецефични за специализирани клетки. Рибозома

Рибозомите са немембранни клетъчни органели, които се срещат, както в прокариотни, така и в еукариотни клетки. Тези органели са най-характерни за растителните клетки. Еукариотните клетки по принцип са много по-големи (хиляди пъти) от прокариотните. Еукариотните клетки са 10 пъти по-големи от прокариотните и могат да са до 1000 пъти по-обемни. Има много типове органели, особено в еукариотните клетки на висшите организми. Пероксизома

Пероксизоми са широко разпространени органели в еукариотните клетки отговорни за разграждането на токсичния водороден пероксид (НО) в клетката. Еукариотните клетки са по-големи и по-сложни от прокариотните клетки (бактерии и археи) и пораждането на тази сложност се открива само в последните години. Гранулите представляват едри лизозоми и пероксизоми, а така също и видоизменени органели. Митохондриите са самовъзпроизвеждащи се органели, които се намират в различен брой, форми и размери в цитоплазмата на еукариотните клетки. Ендосимбионтна теория

Ендосимбионтната теория е теория, според която някои клетъчни органели на еукариотните клетки, а именно митохондриите и хлоропластите, произлизат от прокариотни клетки, попаднали в цитоплазмата на примитивната еукариотна клетка и установили с нея симбиоза. За прокариотните клетки е характерно бързо редуване на растеж и делене, при което жизненият път на отделните клетъчни поколения е твърде кратък. Също така прокариотите не притежават повечето от цитоплазмените органели, характерни за еукариотите (с изключение на рибозоми, които се откриват и в двата типа клетки). Прокариотите не са така сложно устроени като еукариотите и нямат клетъчни органели, оградени от липидни мембрани. Растителни клетки, изграждащи луковиците са богати на левкопласти – клетъчни органели, в които се съхраняват различни хранителни вещества (полизахариди, скорбяла и др.). При бозайниците в еритроцитите липсва ядро и някои важни клетъчни органели, поради което се възприемат по-скоро като клетъчни остатъци, отколкото като функционални клетки. Бозайниците характерни за парка са както плацентни гризачи, така и торбести характерни за Австралия. Хлоропластите са най-големите клетъчни органели в растителната клетка. Еукариотните клетки вероятно са еволюирали от симбиозни общности от прокариотни клетки. Срещат се в прокариотните клетки. В клетката се съдържат и други органели като лизозоми, пероксизоми и микротръбички. Цитотоксичните лекарства са клетъчни отрови и за здравите, нормални клетки от организма. Клетъчна мембрана притежават както еукариотните, така и прокариотните клетки. Хлоропласт

Хлоропластите са клетъчни органели, характерни само за растителните клетки. Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Наред с общите органели има специализирани клетъчни органели, които са спецефични за специализирани клетки. Рибозома

Рибозомите са немембранни клетъчни органели, които се срещат, както в прокариотни, така и в еукариотни клетки. Тези органели са най-характерни за растителните клетки. Също така прокариотите не притежават повечето от цитоплазмените органели, характерни за еукариотите (с изключение на рибозоми, които се откриват и в двата типа клетки). Еукариотните клетки по принцип са много по-големи (хиляди пъти) от прокариотните. Съществуват определени разлики между прокариотните и еукариотните рибозоми и съответно рибозомни РНК-и, посочени в следната таблица: Еукариотните клетки са 10 пъти по-големи от прокариотните и могат да са до 1000 пъти по-обемни. Има много типове органели, особено в еукариотните клетки на висшите организми. Пероксизома

Пероксизоми са широко разпространени органели в еукариотните клетки отговорни за разграждането на токсичния водороден пероксид (НО) в клетката. Еукариотните клетки са по-големи и по-сложни от прокариотните клетки (бактерии и археи) и пораждането на тази сложност се открива само в последните години. Митохондриите са самовъзпроизвеждащи се органели, които се намират в различен брой, форми и размери в цитоплазмата на еукариотните клетки. Ендосимбионтна теория

Ендосимбионтната теория е теория, според която някои клетъчни органели на еукариотните клетки, а именно митохондриите и хлоропластите, произлизат от прокариотни клетки, попаднали в цитоплазмата на примитивната еукариотна клетка и установили с нея симбиоза. За прокариотните клетки е характерно бързо редуване на растеж и делене, при което жизненият път на отделните клетъчни поколения е твърде кратък. Прокариотите не са така сложно устроени като еукариотите и нямат клетъчни органели, оградени от липидни мембрани. Растителни клетки, изграждащи луковиците са богати на левкопласти – клетъчни органели, в които се съхраняват различни хранителни вещества (полизахариди, скорбяла и др.). При бозайниците в еритроцитите липсва ядро и някои важни клетъчни органели, поради което се възприемат по-скоро като клетъчни остатъци, отколкото като функционални клетки. Бозайниците характерни за парка са както плацентни гризачи, така и торбести характерни за Австралия. Хлоропластите са най-големите клетъчни органели в растителната клетка. Еукариотните клетки вероятно са еволюирали от симбиозни общности от прокариотни клетки. Срещат се в прокариотните клетки. Цитотоксичните лекарства са клетъчни отрови и за здравите, нормални клетки от организма. За Източна Грузия са характерни както хомофонни, така и хомофонно-полифонични форми. Клетъчна мембрана притежават както еукариотните, така и прокариотните клетки. Хлоропласт

Хлоропластите са клетъчни органели, характерни само за растителните клетки. Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Наред с общите органели има специализирани клетъчни органели, които са спецефични за специализирани клетки. Рибозома

Рибозомите са немембранни клетъчни органели, които се срещат, както в прокариотни, така и в еукариотни клетки. Тези органели са най-характерни за растителните клетки. Ендоплазмен ретикулум

Ендоплазменият ретикулум (наричан още ендоплазмена мрежа) е клетъчен органел, който се среща в еукариотните клетки. Еукариотните клетки по принцип са много по-големи (хиляди пъти) от прокариотните. Еукариотните клетки са 10 пъти по-големи от прокариотните и могат да са до 1000 пъти по-обемни. Има много типове органели, особено в еукариотните клетки на висшите организми. Пероксизома

Пероксизоми са широко разпространени органели в еукариотните клетки отговорни за разграждането на токсичния водороден пероксид (НО) в клетката. Еукариотните клетки са по-големи и по-сложни от прокариотните клетки (бактерии и археи) и пораждането на тази сложност се открива само в последните години. Митохондриите са самовъзпроизвеждащи се органели, които се намират в различен брой, форми и размери в цитоплазмата на еукариотните клетки. Ендосимбионтна теория

Ендосимбионтната теория е теория, според която някои клетъчни органели на еукариотните клетки, а именно митохондриите и хлоропластите, произлизат от прокариотни клетки, попаднали в цитоплазмата на примитивната еукариотна клетка и установили с нея симбиоза. За прокариотните клетки е характерно бързо редуване на растеж и делене, при което жизненият път на отделните клетъчни поколения е твърде кратък. При тях липсва същинско клетъчно ядро, няма и митохондрии, пластиди, както и другите органели представени при еукариотите като апарат на Голджи, ендоплазмена мрежа, пероксизома и т.н. Също така прокариотите не притежават повечето от цитоплазмените органели, характерни за еукариотите (с изключение на рибозоми, които се откриват и в двата типа клетки). Прокариотите не са така сложно устроени като еукариотите и нямат клетъчни органели, оградени от липидни мембрани. Растителни клетки, изграждащи луковиците са богати на левкопласти – клетъчни органели, в които се съхраняват различни хранителни вещества (полизахариди, скорбяла и др.). При бозайниците в еритроцитите липсва ядро и някои важни клетъчни органели, поради което се възприемат по-скоро като клетъчни остатъци, отколкото като функционални клетки. Бозайниците характерни за парка са както плацентни гризачи, така и торбести характерни за Австралия. Зърнестата ендоплазмена мрежа се среща в големи количества в клетки, чиито функции са свързани с произвеждането на много белтъци. Хлоропластите са най-големите клетъчни органели в растителната клетка. Еукариотните клетки вероятно са еволюирали от симбиозни общности от прокариотни клетки. Срещат се в прокариотните клетки. Клетъчна мембрана притежават както еукариотните, така и прокариотните клетки. Хлоропласт

Хлоропластите са клетъчни органели, характерни само за растителните клетки. Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Наред с общите органели има специализирани клетъчни органели, които са спецефични за специализирани клетки. Рибозома

Рибозомите са немембранни клетъчни органели, които се срещат, както в прокариотни, така и в еукариотни клетки. Тези органели са най-характерни за растителните клетки. Еукариотните клетки по принцип са много по-големи (хиляди пъти) от прокариотните. Има много типове органели, особено в еукариотните клетки на висшите организми. Еукариотните клетки са 10 пъти по-големи от прокариотните и могат да са до 1000 пъти по-обемни. Пероксизома

Пероксизоми са широко разпространени органели в еукариотните клетки отговорни за разграждането на токсичния водороден пероксид (НО) в клетката. Апарат на Голджи

Апаратът на Голджи е органел, който се среща в повечето еукариотни клетки. Еукариотните клетки са по-големи и по-сложни от прокариотните клетки (бактерии и археи) и пораждането на тази сложност се открива само в последните години. Ендосимбионтна теория

Ендосимбионтната теория е теория, според която някои клетъчни органели на еукариотните клетки, а именно митохондриите и хлоропластите, произлизат от прокариотни клетки, попаднали в цитоплазмата на примитивната еукариотна клетка и установили с нея симбиоза. Митохондриите са самовъзпроизвеждащи се органели, които се намират в различен брой, форми и размери в цитоплазмата на еукариотните клетки. Първичните са новосинтезирани органели от Апарата на Голджи (Комплекс на Голджи) и все още не са имали контакт с продукт за разграждане. За прокариотните клетки е характерно бързо редуване на растеж и делене, при което жизненият път на отделните клетъчни поколения е твърде кратък. При тях липсва същинско клетъчно ядро, няма и митохондрии, пластиди, както и другите органели представени при еукариотите като апарат на Голджи, ендоплазмена мрежа, пероксизома и т.н. Също така прокариотите не притежават повечето от цитоплазмените органели, характерни за еукариотите (с изключение на рибозоми, които се откриват и в двата типа клетки). Растителни клетки, изграждащи луковиците са богати на левкопласти – клетъчни органели, в които се съхраняват различни хранителни вещества (полизахариди, скорбяла и др.). Прокариотите не са така сложно устроени като еукариотите и нямат клетъчни органели, оградени от липидни мембрани. При бозайниците в еритроцитите липсва ядро и някои важни клетъчни органели, поради което се възприемат по-скоро като клетъчни остатъци, отколкото като функционални клетки. Бозайниците характерни за парка са както плацентни гризачи, така и торбести характерни за Австралия. Хлоропластите са най-големите клетъчни органели в растителната клетка. Еукариотните клетки вероятно са еволюирали от симбиозни общности от прокариотни клетки. Срещат се в прокариотните клетки.