Кои градове са пропуснати в този откъс от известен мирен договор?  „Чл. 2. Негово Величество султанът отстъпва на Техни Величества съюзените  владетели всички територии от империята си на европейския континент, на запад от  една линия, теглена от________ на Егейско море до ________ на Черно море, с  изключение на Албания.”
Кавала, Енос Енос, Мидия Тутракан, Силистра Дедеагач, Варна
A B C D
Районът граничи с Черно море на север, Средиземно море на юг, и Егейско море на запад. Първоначално територията е обхващала населените с българи територии от Черно море до Охридското езеро и от Дунав до Егейско море. По силата на Лондонския мирен договор (1913) Османската империя отстъпва всички свои територии на запад от линията Мидия–Енос, като по-голяма част от земите в Източна и Западна Тракия преминават към Царство България. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. Колониите по бреговете на Егейско море, Дарданелите, Мраморно море и Черно море постепенно обхващат цялото крайбрежие от границата на Тесалия до делтата на Дунав. Граничи с Албания, Северна Македония и България на север, с Турция на изток, със Средиземно море на юг, с Йонийско море на запад, а между континенталната част и някои от островите са разположени Егейско и Критско море. Мидия-Енос

Мидия - Енос е хипотетична права линия, взета по силата на чл.2 от Лондонския мирен договор за източна граница на владенията, които Османската империя отстъпва на държавите-съюзници в Балканската война на Балканите, без проектираната Албания, чиито граници и устройство се поверяват на големите европейски държави – Великобритания, Франция, Русия, Германия, Австро-Унгария и Италия. От устието на Места границата на Тракия следва северното крайбрежие на Егейско море на изток, Дарданелите, Мраморно море, Босфора и Черно море до нос Емине. Една от легендите на Черно море. По силата на Лондонския мирен договор от 30 май 1913 г. Турция отстъпва земите си на Балканския полуостров от линията Мидия-Енос. По билото им (с изключение на най-северозападната им част) преминава главният вододел на България между водосборните басейни на Черно море и Егейско море. Италианските придобивки в Гърция и Албания също отиват в полза на Германия, с изключение на някои острови в Егейско море. Водите на запад от него се оттичат чрез реките Джерман и Струма в Егейско море, а на изток − към реките Искър и Дунав, в Черно море. В крайна сметка турският план е отхвърлен от съюзниците, под силното давление на Силите България отстъпва малко се и съгласява да получи заедно със съюзниците си всички територии на запад от линията Мидия – Енос., евентуално с корекция втората ѝ точка (при Бяло море) да е някъде между Енос и Сарос. Изцяло в турската територия са протоците Босфор (свързващ Мраморно и Черно море) и Дарданели (свързващ Мраморно и Егейско море), през които преминават водните пътища от Черно море до Средиземно море. На североизток чрез протока Босфор се свързва с Черно море, а на югозапад чрез протока Дарданели – с Егейско море.. В тези си граници дължината му от запад на изток е 280 km, а максималната ширина до 80 km. ), сложил край на Първата балканска война, османската граница в Тракия е прокарана по линията между Мидия на Черно и Енос на Егейско море. Евбея), Албания и Егейско море. През северната ѝ част, от запад на изток, преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море. През северната ѝ част, от запад на изток, преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море. Граничеща само с провинциите Родопа на запад и Хемимонтус на северозапад, провинция Европа представлява полуостров, заобиколен от три страни с вода: Черно море на североизток, Босфорът на изток и Мраморно море и Егейско море на юг и югоизток. В зенита на силата си, империята на Буребиста се простира от Карпатите в Словакия до Балканите и от Среден Дунав до Черно море. На север номът граничи с Република България, на запад с номите Драма и Кавала, на изток с ном Родопи, а на юг с Егейско море. В началото на септември главната квартира на Дибич се намирала в Одрин, авангардът му в Люлебургас, лявото крило на Черно море, а дясното при Енос пред стоящия в Егейско море руски флот. По силата на Лондонския мирен договор (1913) Османската империя отстъпва всички свои територии на запад от линията Мидия–Енос, като по-голяма част от земите в Източна и Западна Тракия преминават към Царство България. По силата на Лондонския мирен договор от 30 май 1913 г. Турция отстъпва земите си на Балканския полуостров от линията Мидия-Енос. Мидия-Енос

Мидия - Енос е хипотетична права линия, взета по силата на чл.2 от Лондонския мирен договор за източна граница на владенията, които Османската империя отстъпва на държавите-съюзници в Балканската война на Балканите, без проектираната Албания, чиито граници и устройство се поверяват на големите европейски държави – Великобритания, Франция, Русия, Германия, Австро-Унгария и Италия. ), сложил край на Първата балканска война, османската граница в Тракия е прокарана по линията между Мидия на Черно и Енос на Егейско море. Районът граничи с Черно море на север, Средиземно море на юг, и Егейско море на запад. Първоначално територията е обхващала населените с българи територии от Черно море до Охридското езеро и от Дунав до Егейско море. Градът е крайна точка на линията Мидия — Енос, територията, която според Лондонския мирен договор Османската империя отстъпва на страните от Балканския съюз. Градът става крайна точка на линията Мидия - Енос – територията, която според Лондонския мирен договор Османската империя отстъпва на страните от Балканския съюз. В крайна сметка турският план е отхвърлен от съюзниците, под силното давление на Силите България отстъпва малко се и съгласява да получи заедно със съюзниците си всички територии на запад от линията Мидия – Енос., евентуално с корекция втората ѝ точка (при Бяло море) да е някъде между Енос и Сарос. В хода на преговорите османското правителство предлага създаване на автономни държави Македония и Албания, но планът е отхвърлен от съюзниците, които искат всички територии на запад от линията Мидия – Енос. Според него Турция се отказва от претенциите си за територии на запад от линията Мидия-Енос и от остров Крит. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. Империята се отказва от всичките си владения на запад от линията Мидия – Енос, прокарана в Източна Тракия, и от суверенитета си над остров Крит. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. Колониите по бреговете на Егейско море, Дарданелите, Мраморно море и Черно море постепенно обхващат цялото крайбрежие от границата на Тесалия до делтата на Дунав. Граничи с Албания, Северна Македония и България на север, с Турция на изток, със Средиземно море на юг, с Йонийско море на запад, а между континенталната част и някои от островите са разположени Егейско и Критско море. От устието на Места границата на Тракия следва северното крайбрежие на Егейско море на изток, Дарданелите, Мраморно море, Босфора и Черно море до нос Емине. Една от легендите на Черно море. Линията Мидия - Енос, установена с Лондонския мирен договор от 1913 г., минава на 4 километра югоизточно от селото и го оставя в България. По билото им (с изключение на най-северозападната им част) преминава главният вододел на България между водосборните басейни на Черно море и Егейско море. Италианските придобивки в Гърция и Албания също отиват в полза на Германия, с изключение на някои острови в Егейско море. Водите на запад от него се оттичат чрез реките Джерман и Струма в Егейско море, а на изток − към реките Искър и Дунав, в Черно море. Изцяло в турската територия са протоците Босфор (свързващ Мраморно и Черно море) и Дарданели (свързващ Мраморно и Егейско море), през които преминават водните пътища от Черно море до Средиземно море. На североизток чрез протока Босфор се свързва с Черно море, а на югозапад чрез протока Дарданели – с Егейско море.. В тези си граници дължината му от запад на изток е 280 km, а максималната ширина до 80 km. Евбея), Албания и Егейско море. Районът граничи с Черно море на север, Средиземно море на юг, и Егейско море на запад. Първоначално територията е обхващала населените с българи територии от Черно море до Охридското езеро и от Дунав до Егейско море. Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. Сухоземната граница с Румъния се простира от Силистра до нос Картал на Черно море. Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. Колониите по бреговете на Егейско море, Дарданелите, Мраморно море и Черно море постепенно обхващат цялото крайбрежие от границата на Тесалия до делтата на Дунав. Граничи с Албания, Северна Македония и България на север, с Турция на изток, със Средиземно море на юг, с Йонийско море на запад, а между континенталната част и някои от островите са разположени Егейско и Критско море. От устието на Места границата на Тракия следва северното крайбрежие на Егейско море на изток, Дарданелите, Мраморно море, Босфора и Черно море до нос Емине. Една от легендите на Черно море. По билото им (с изключение на най-северозападната им част) преминава главният вододел на България между водосборните басейни на Черно море и Егейско море. Италианските придобивки в Гърция и Албания също отиват в полза на Германия, с изключение на някои острови в Егейско море. Водите на запад от него се оттичат чрез реките Джерман и Струма в Егейско море, а на изток − към реките Искър и Дунав, в Черно море. Изцяло в турската територия са протоците Босфор (свързващ Мраморно и Черно море) и Дарданели (свързващ Мраморно и Егейско море), през които преминават водните пътища от Черно море до Средиземно море. На североизток чрез протока Босфор се свързва с Черно море, а на югозапад чрез протока Дарданели – с Егейско море.. В тези си граници дължината му от запад на изток е 280 km, а максималната ширина до 80 km. Евбея), Албания и Егейско море. През северната ѝ част, от запад на изток, преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море. През северната ѝ част, от запад на изток, преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море. Граничеща само с провинциите Родопа на запад и Хемимонтус на северозапад, провинция Европа представлява полуостров, заобиколен от три страни с вода: Черно море на североизток, Босфорът на изток и Мраморно море и Егейско море на юг и югоизток. В зенита на силата си, империята на Буребиста се простира от Карпатите в Словакия до Балканите и от Среден Дунав до Черно море. В Античността географското понятие Тракия обхваща територията от Карпатите на север до Черно море на изток, от р. Вардар на запад до Егейско море и части от северозападна Мала Азия на юг, а етнонимът „траки“ обозначава многобройното население, обитавало тези земи. Износът му на вино стига не само до Долината на тракийските владетели, а от африканския бряг до този на Черно море чак до дн гр. км попада в два водосборни басейна – Черно море и Бяло море (Егейско море). На запад територията ѝ се мие от водите на Черно море. Бургас – Александруполис (нефтопровод)

Нефтопроводът Бургас – Александруполис е неосъществен международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис (Дедеагач) на Егейско море. Одринският вилает граничи на запад с Солунския вилает, на север, след Съединението с България, на изток с Черно море и Цариградския вилает и на юг с Егейско, и Мраморно море. Районът граничи с Черно море на север, Средиземно море на юг, и Егейско море на запад. Първоначално територията е обхващала населените с българи територии от Черно море до Охридското езеро и от Дунав до Егейско море. Бургас – Александруполис (нефтопровод)

Нефтопроводът Бургас – Александруполис е неосъществен международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис (Дедеагач) на Егейско море. От Одрин има отклонения към Дедеагач на Егейско море. Играч на Черно море

От 2019 г. е играч на Черно море (Варна). Има излаз на Бяло море, Егейско море, Черно море, Мраморно море, вкл. На 17 декември 2012 г. година подписва договор за 2 години с ПФК Черно море (Варна). Нефтопроводът Бургас – Александруполис е международен енергиен проект за нефтопровод от Бургас на Черно море до Александруполис на Егейско море. ПФК Черно море (Варна)

ПФК Черно море (Варна) е български футболен отбор от Варна. Колониите по бреговете на Егейско море, Дарданелите, Мраморно море и Черно море постепенно обхващат цялото крайбрежие от границата на Тесалия до делтата на Дунав. Граничи с Албания, Северна Македония и България на север, с Турция на изток, със Средиземно море на юг, с Йонийско море на запад, а между континенталната част и някои от островите са разположени Егейско и Критско море. От устието на Места границата на Тракия следва северното крайбрежие на Егейско море на изток, Дарданелите, Мраморно море, Босфора и Черно море до нос Емине. Една от легендите на Черно море. Днес в Гърция Егнатия Одос се нарича магистралата, свързваща Дедеагач (Александруполи) на Егейско море с Игуменица на Йонийско море. По билото им (с изключение на най-северозападната им част) преминава главният вододел на България между водосборните басейни на Черно море и Егейско море. Италианските придобивки в Гърция и Албания също отиват в полза на Германия, с изключение на някои острови в Егейско море. Водите на запад от него се оттичат чрез реките Джерман и Струма в Егейско море, а на изток − към реките Искър и Дунав, в Черно море. Изцяло в турската територия са протоците Босфор (свързващ Мраморно и Черно море) и Дарданели (свързващ Мраморно и Егейско море), през които преминават водните пътища от Черно море до Средиземно море. Състезател на „Черно море“ (Варна). Юноша на Черно море (Варна). През юли 2016 г. подписва договор с Черно море (Варна). На североизток чрез протока Босфор се свързва с Черно море, а на югозапад чрез протока Дарданели – с Егейско море.. В тези си граници дължината му от запад на изток е 280 km, а максималната ширина до 80 km. От 1960 до 1962 г. ръководи Черно море (Варна). Евбея), Албания и Егейско море. През северната ѝ част, от запад на изток, преминава участък от главния вододел на България между водосборните басейни на Черно и Егейско море.