Какво представляват алфа-частиците, които се отделят при разпадането на атомни ядра? 
неутрони хелиеви ядра електрони протони
A B C D
При това се получават две нови ядра – на барий и криптон, отделят се неутрони и голямо количество енергия. Класическият процес на разсейване на Ръдърфорд на алфа частици при бомбардиране на златни ядра е пример за еластично разсейване, тъй като нито алфа частиците, нито златните ядра не се възбуждат вътрешно. При изчисляването на коефициента се взема предвид заряда и масата на протона дори и когато се има предвид неутрони или атомни ядра. Алфа-частица

Алфа-частици (α-частици, алфа-лъчение) са частици, които се състоят от два протона и два неутрона и представляват ядра на хелий: He или He. Присъстващият днес на Земята хелий е образуван от естествения радиоактивен разпад на силно радиоактивните елементи (торий и уран), като алфа частиците, образувани при този разпад, представляват ядра на хелий-4. В института работи импулсен реактор за бързи неутрони, разработен по идея на Д. И. Блохинцев и предназначен за изучаване на взаимодействията между неутрони и атомни ядра. По същото време го доказва експериментално – оказва се, че при разцепването на урановите ядра с помощта на бавни неутрони се отделят 2 – 3 нови бързи неутрона. Алфа-частиците представляват хелиево ядро или с други думи два протона и два неутрона. При такъв вид реакции се образуват свободни неутрони, които от своя страна могат да предизвикат ново делене, при което отново да се отделят свободни неутрони и така нататък. Алфа-разпад

Алфа-разпад е вид радиоактивно излъчване от нестабилно атомно ядро, при което се отделят алфа-частици. Когато започне имплозията на плутониевите ядра, ударната вълна от нея се концентрира в центъра на сферата, създавайки температура, достатъчно висока за протичането на термоядрена реакция, при която се отделят значителни количества неутрони. Атомните ядра се разпадат до протони и неутрони, а протоните се свързват с електроните и се превръщат в неутрони. При r-процеса много интензивен и плътен поток неутрони облъчва средни или тежки ядра. „"за откритието му на деленето на тежките атомни ядра"“. Представляват кипящи реактори на топлинни неутрони. Устойчивите алуминиеви атомни ядра се образуват при ядрен синтез на водород с магнезий в големите звезди или свръхнови. Продължавайки към вътрешността, се наблюдават ядра с все по-голям брой неутрони. Тези неутрони забързват допълнително реакцията на разпад при плутониевите ядра, като по този начин ефективността на бомбата се увеличава неколкократно. Алфа частиците се състоят от два протона и два неутрона. Частиците могат да се разпръснат и като фини прахови частици, които представляват замърсяване на въздуха. В този регион има ядра, свободни неутрони и свободни електрони. За получаването на тази енергия при обикновената атомна бомба се използва верижна реакция на ядрен разпад – освободените неутрони от един атом се сблъскват с други атоми, разпадайки ги, които на свой ред отделят неутрони, които разпадат други атоми и т.н. Силно възбудените богати на неутрони ядра, образувани в резултат на други видове разпад, понякога губят енергия чрез излъчване на неутрони, при което се получават различни изотопи на същия химичен елемент. Вместо отражателна, обвивката на бомбата е направена от хром и никел, така че всички неутрони, които се отделят при ядрената реакция, да бъдат пропуснати навън. Най-често наблюдавано е разпадането на 2 по-леки ядра, но не е изключено разпадането на 3 или 4 ядра със сравними маси. Представляват хелиеви ядра (He), ускорени до 20 000 km/s. В крайна сметка се появява ясният спектър на хелиевия газ, доказващ, че алфа са поне йонизирани хелиеви атоми и вероятно хелиеви ядра. тежък водород (деутерий) в хелиеви ядра. Класическият процес на разсейване на Ръдърфорд на алфа частици при бомбардиране на златни ядра е пример за еластично разсейване, тъй като нито алфа частиците, нито златните ядра не се възбуждат вътрешно. Астатий се получава при бомбардиране на бисмут с α-частици (хелиеви ядра): Изотопът Md е синтезиран чрез облъчване на Es с алфа-частици (хелиеви ядра) в 60-инчов циклотрон. Положително зареденото лъчение алфа-лъчи по-късно се оказва хелиеви ядра, състоящи се от два протона и два неутрона. Алфа-частица

Алфа-частици (α-частици, алфа-лъчение) са частици, които се състоят от два протона и два неутрона и представляват ядра на хелий: He или He. Присъстващият днес на Земята хелий е образуван от естествения радиоактивен разпад на силно радиоактивните елементи (торий и уран), като алфа частиците, образувани при този разпад, представляват ядра на хелий-4. „"за откритието му на деленето на тежките атомни ядра"“. Тъй като тази реакция използва четири от общо ~8,9×10 свободни протона (водородни ядра) в Слънцето, всяка секунда тя преобразува около 3,7×10 или около 6,2×10 kg протони в алфа частици (хелиеви ядра). През 1907 година Ърнест Ръдърфорд и Томас Ройдс показват, че алфа частиците са хелиеви ядра, като оставят частиците да проникнат през тънката стъклена стена на вакуумна тръба, след което създават разряд в тръбата, за да изследват спектъра на новия газ в нея. Най-често наблюдавано е разпадането на 2 по-леки ядра, но не е изключено разпадането на 3 или 4 ядра със сравними маси. Устойчивите алуминиеви атомни ядра се образуват при ядрен синтез на водород с магнезий в големите звезди или свръхнови. При това се получават две нови ядра – на барий и криптон, отделят се неутрони и голямо количество енергия. Наблюдава се обикновено при тежки ядра. Атомна бомба

Атомната бомба е ядрено оръжие, използващо енергията, която се отделя при верижна реакция на делене на тежки атомни ядра. При изчисляването на коефициента се взема предвид заряда и масата на протона дори и когато се има предвид неутрони или атомни ядра. Алфа разпадът е характерен за тежките ядра, с масово число А≥140. APXS облъчва скалите и почвата с алфа частици (хелийни ядра, които се състоят от 2 протона и 2 неутрона). Въпреки това изследвания върху образуването на атомни ядра при Големия взрив убедиха повечето учени, че барионната материя като напр. Така се получават ядра с много голям атомен номер (свръхтежки ядра). Определя се от квантови преходи на атомни ядра между енергийни състояния с различна ориентация на спина на ядрото. Това е първият чип на NVIDIA, който включва Tensor ядра, специално проектирани ядра, които имат подобрени процеси на дълбоко обучение в сравнение с обикновените ядра CUDA. През 1919 г. Ърнест Ръдърфорд открива, че атомни ядра (в този случай азот), бомбардирани с алфа-частици, се превръщат в ядра на друг химичен елемент (в случая кислород):

N + α → O + p,

което е първото в света изкуствено превръщане на един химичен елемент в друг, т.е. Класическият процес на разсейване на Ръдърфорд на алфа частици при бомбардиране на златни ядра е пример за еластично разсейване, тъй като нито алфа частиците, нито златните ядра не се възбуждат вътрешно. Алфа-частица

Алфа-частици (α-частици, алфа-лъчение) са частици, които се състоят от два протона и два неутрона и представляват ядра на хелий: He или He. Присъстващият днес на Земята хелий е образуван от естествения радиоактивен разпад на силно радиоактивните елементи (торий и уран), като алфа частиците, образувани при този разпад, представляват ядра на хелий-4. При много високи температури, като тези в звездите, се смята, че практически всички електрони са свободни и такава високоенергийна плазма представлява всъщност голи атомни ядра в среда от електрони. Алфа-частиците представляват хелиево ядро или с други думи два протона и два неутрона. Алфа-разпад

Алфа-разпад е вид радиоактивно излъчване от нестабилно атомно ядро, при което се отделят алфа-частици. „"за откритието му на деленето на тежките атомни ядра"“. Устойчивите алуминиеви атомни ядра се образуват при ядрен синтез на водород с магнезий в големите звезди или свръхнови. Алфа частиците се състоят от два протона и два неутрона. Отделят се електрони (е), които се насочват към анода, който представлява метална пластинка с положително напрежение. Сегашните модели показват, че материята на повърхността на неутронна звезда е съставена от обикновени атомни ядра, смачкани в твърда решетка, докато море от електрони тече през нея. Частиците могат да се разпръснат и като фини прахови частици, които представляват замърсяване на въздуха. Флуоридът губи двойка валентни електрони, защото електроните във връзката B—F са разположени в пространството между двете атомни ядра и съответно са по-отдалечени от флуоридното ядро, отколкото при самостоятелния флуориден йон. При това се получават две нови ядра – на барий и криптон, отделят се неутрони и голямо количество енергия. Най-често наблюдавано е разпадането на 2 по-леки ядра, но не е изключено разпадането на 3 или 4 ядра със сравними маси. При изчисляването на коефициента се взема предвид заряда и масата на протона дори и когато се има предвид неутрони или атомни ядра. Атомна бомба

Атомната бомба е ядрено оръжие, използващо енергията, която се отделя при верижна реакция на делене на тежки атомни ядра. Налягането на дегенерираност на електроните се преодолява и ядрото продължава да се срива в себе си, достигайки температури до 5×10 K. При тези температури настъпва фотоядрена реакция (разпадане на железните атомни ядра на алфа частици чрез високоенергийни гама лъчи). В една файнманова диаграма частиците се представят чрез линии, като правите линии представляват фермиони (частиците на материята имащи полуцял спин), а вълнообразните линии представляват бозони (частиците на полетата имащи цял спин). В този регион има ядра, свободни неутрони и свободни електрони. APXS облъчва скалите и почвата с алфа частици (хелийни ядра, които се състоят от 2 протона и 2 неутрона). Въпреки това изследвания върху образуването на атомни ядра при Големия взрив убедиха повечето учени, че барионната материя като напр. Туята, както и други растения като канабиса отделят терпени (алфа пинен), които освежават въздуха. Той разглежда молекулата като единно цяло, което се състои от две или повече ядра и известен брой електрони, но тя е качествено нова частица, изградена от съставните части на атомите – ядра и електрони. При образуване на химична връзка електронните облаци, на които се намират единичните електрони, се препокриват частично, при което се образува един по-голям облак, който обхваща и двете ядра, но с повишена електронна плътност между тях. Класическият процес на разсейване на Ръдърфорд на алфа частици при бомбардиране на златни ядра е пример за еластично разсейване, тъй като нито алфа частиците, нито златните ядра не се възбуждат вътрешно. Алфа-частица

Алфа-частици (α-частици, алфа-лъчение) са частици, които се състоят от два протона и два неутрона и представляват ядра на хелий: He или He. Присъстващият днес на Земята хелий е образуван от естествения радиоактивен разпад на силно радиоактивните елементи (торий и уран), като алфа частиците, образувани при този разпад, представляват ядра на хелий-4. Алфа-частиците представляват хелиево ядро или с други думи два протона и два неутрона. Алфа-разпад

Алфа-разпад е вид радиоактивно излъчване от нестабилно атомно ядро, при което се отделят алфа-частици. „"за откритието му на деленето на тежките атомни ядра"“. Устойчивите алуминиеви атомни ядра се образуват при ядрен синтез на водород с магнезий в големите звезди или свръхнови. Тъй като тази реакция използва четири от общо ~8,9×10 свободни протона (водородни ядра) в Слънцето, всяка секунда тя преобразува около 3,7×10 или около 6,2×10 kg протони в алфа частици (хелиеви ядра). Алфа частиците се състоят от два протона и два неутрона. Частиците могат да се разпръснат и като фини прахови частици, които представляват замърсяване на въздуха. При това се получават две нови ядра – на барий и криптон, отделят се неутрони и голямо количество енергия. По периоди, с нарастване на броя протони в атомните ядра се увеличава и броя на електроните. Най-често наблюдавано е разпадането на 2 по-леки ядра, но не е изключено разпадането на 3 или 4 ядра със сравними маси. При изчисляването на коефициента се взема предвид заряда и масата на протона дори и когато се има предвид неутрони или атомни ядра. Атомна бомба

Атомната бомба е ядрено оръжие, използващо енергията, която се отделя при верижна реакция на делене на тежки атомни ядра. Налягането на дегенерираност на електроните се преодолява и ядрото продължава да се срива в себе си, достигайки температури до 5×10 K. При тези температури настъпва фотоядрена реакция (разпадане на железните атомни ядра на алфа частици чрез високоенергийни гама лъчи). В една файнманова диаграма частиците се представят чрез линии, като правите линии представляват фермиони (частиците на материята имащи полуцял спин), а вълнообразните линии представляват бозони (частиците на полетата имащи цял спин). По групи, с нарастване на броя протони в атомните ядра се увеличава и броя на електронните слоеве. Вътрешният, съставен основно от енергизирани протони, е продукт от разпадането на т.нар. APXS облъчва скалите и почвата с алфа частици (хелийни ядра, които се състоят от 2 протона и 2 неутрона). Въпреки това изследвания върху образуването на атомни ядра при Големия взрив убедиха повечето учени, че барионната материя като напр. Туята, както и други растения като канабиса отделят терпени (алфа пинен), които освежават въздуха. Атомните ядра се разпадат до протони и неутрони, а протоните се свързват с електроните и се превръщат в неутрони. Процесът на увеличение на броя (ядрен синтез) протича, когато атомни частици се обединяват, образувайки по-тежко ядро, например при силен сблъсък на две ядра. Продължавайки да изследва алфа-частиците, Ръдърфорд се насочва към експерименти с облъчване на тънко фолио.