Сред главните дейци на Тайния български централен комитет (ТБЦК) са:
Любен Каравелов и Христо Ботев Христо и Никола Тъпчилещови Христо и Евлоги Георгиеви Иван Касабов и Димитър Диамандиев
A B C D
Учредител е и член на Тайния български централен комитет ТБЦК, предшественик на БРЦК. Основоположници на българския фейлетон са Христо Ботев и Любен Каравелов. Едни от първите български журналисти са Любен Каравелов, Петко Славейков, Христо Ботев, Георги Раковски. Войната обаче дава допълнителен тласък на усилията за освобождение, и между 1860 и 1878 г. възниква организирано национално освободително движение – Г. С. Раковски основава Таен централен български комитет; Любен Каравелов, Христо Ботев и Васил Левски учредяват Български революционен централен комитет. Орган на Тайния централен български комитет. В България началото на очерка поставят Любен Каравелов и Христо Ботев. Става член на Тайния централен български комитет (ТЦБК). В България - Любен Каравелов, Христо Ботев, Чудомир, Елин Пелин, Алеко Константинов. Член на Тайния централен български комитет в Търново (централен за България). Участва в Тайния централен български комитет (1866) и в Българския революционен централен комитет (1873 – 1874). Става активен член на тайния Български революционен централен комитет. Таен централен български комитет

Тайният български централен комитет (ТБЦК) е емигрантска политическа организация, създадена в Букурещ, Румъния през пролетта на 1866 година. Работи в печатницата на Любен Каравелов в Букурещ и се сприятелява с Христо Ботев. Сближава се с Любен Каравелов, Васил Левски, Ангел Кънчев, Стефан Стамболов, Христо Ботев. Член е на Тайния централен български комитет и на Одеското българско настоятелство. Книгата съдържа народни песни и творби на Христо Ботев, Любен Каравелов, Иван Вазов и Стефан Стамболов. Изследва и публикува биографии на важни личности от историята на България, сред които Христо Ботев, Васил Левски, Любен Каравелов, поп Богомил и др. Научните ѝ пристрастия са свързани с живота и литературното наследство на Любен Каравелов (1834 – 1879) и Христо Ботев (1848 – 1876) . В домашната му библиотека били „Рибният буквар“, „Под игото“ и съчиненията на Христо Ботев и Любен Каравелов. Независимост (вестник)

„Независимост“ е български вестник, издаван първоначално в периода 1873 – 1874 г. от Любен Каравелов с активното сътрудничество на Христо Ботев. Ново издание има едва през 1998 г. Георги Раковски пише следното:

Други представители на това крило са Христо Ботев, Любен Каравелов и Христо Попович. В пансиона на Тодор Минков се подвизават видни български ревалюционери: Христо Ботев, Филип Тотю, Ильо Войвода, Стефан Караджа, Любен Каравелов, Стоян Заимов и др. Приемници на ТБЦК са организацията „Българско общество“, Млада България (1869) и Българският революционен централен комитет. В ръководството на самия комитет в Букурещ заедно с Любен Каравелов, Киряк Цанков и други влиза и Христо Ботев, който впоследствие изпъква като централна фигура в него. В Букурещ е създаден БРЦК от Любен Каравелов и Васил Левски, Христо Ботев е негов секретар, в Гюргево е учреден Гюргевски революционен комитет вдигнал Априлското въстание. Учредител е и член на Тайния български централен комитет ТБЦК, предшественик на БРЦК. Орган на Тайния централен български комитет. Става член на Тайния централен български комитет (ТЦБК). Член на Тайния централен български комитет в Търново (централен за България). Участва в Тайния централен български комитет (1866) и в Българския революционен централен комитет (1873 – 1874). Става активен член на тайния Български революционен централен комитет. Таен централен български комитет

Тайният български централен комитет (ТБЦК) е емигрантска политическа организация, създадена в Букурещ, Румъния през пролетта на 1866 година. Член е на Тайния централен български комитет и на Одеското българско настоятелство. Приемници на ТБЦК са организацията „Българско общество“, Млада България (1869) и Българският революционен централен комитет. Той е един от водачите на Тайния централен български комитет в Букурещ (1866 – 1868). По-главните дейци в страната според Андонов са:

Спиро Костов е назначен за екзекутор на всички решения на Пловдивския централен комитет. Той е сред инициаторите, учредителите и главните дейци на Гюргевския революционен комитет и на Априлското въстание (1876). В края на 1866 година Раковски образува „Върховно народно българско гражданско началство“ в лицето на Тайния централен български комитет (ТЦБК). Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Сред тези дейци са Борис Сарафов, Христо Матов, Христо Татарчев, Иван Гарванов и други. Членува в Тайния централен български комитет и в Българския революционен централен комитет, на който през 1872 става подпредседател, в Българското човеколюбиво настоятелство и в Българското централно благотворително общество, на което е председател през 1875 – 1876. Той е сред основателите и ръководителите на Одеското българско настоятелство, подпомага финансово Тайния централен български комитет (ТЦБК) и Вътрешната революционна организация (ВРО) и видни революционери, като Георги Раковски, Панайот Хитов и Филип Тотю. Сред сътрудниците му са Никола Коларов и Христо Огнянов. Сред създателите на Гюргевския централен революционен комитет са Никола Обретенов, Стоян Заимов, Георги Бенковски, Стефан Стамболов, Иларион Драгостинов, Георги Измирлиев и др. По-важни негови трудове са: „Български революционен централен комитет. Брат му Никола Ковачев емигрира в Америка и е сред главните дейци на Македоно-американския народен съюз, Южнославянския комитет в Америка и Американо — славянския съюз, а също е отговорен редактор на „Народна воля”. Брат е на революционерите Георги Влахов, Христо Влахов и Никола Влахов и племенник на инженер Христо Станишев, сред ръководителите на Върховния македоно-одрински комитет. Христо Терзиев

Христо Марков Терзиев е български футболист, централен нападател. Учредител е и член на Тайния български централен комитет ТБЦК, предшественик на БРЦК. Евлоги и Христо Георгиеви (булевард в София)

„Евлоги и Христо Георгиеви“ е основен централен булевард в София. „Евлоги и Христо Георгиеви“. „Евлоги и Христо Георгиеви“. „Христо и Евлоги Георгиеви“ / бул. „Евлоги и Христо Георгиеви“ № 169. "Евлоги и Христо Георгиеви" №38 „Евлоги и Христо Георгиеви“, бул. „Христо и Евлоги Георгиеви“ и ул. Орган на Тайния централен български комитет. „Евлоги и Христо Георгиеви“, улица „Ген. „Евлоги и Христо Георгиеви“ 65, ет. Евлоги и Христо Георгиеви (Перловска река), ул. „Христо и Евлоги Георгиеви“ преминава Перловската река. „Христо и Евлоги Георгиеви“ и достига до бул. Става член на Тайния централен български комитет (ТЦБК). „Христо и Евлоги Георгиеви“ (източно откъдето продължава бул. Член на Тайния централен български комитет в Търново (централен за България). „Христо и Евлоги Георгиеви“ през целия център на София. Участва в Тайния централен български комитет (1866) и в Българския революционен централен комитет (1873 – 1874). Става активен член на тайния Български революционен централен комитет. „Евлоги и Христо Георгиеви“ (след който продължението е бул. Таен централен български комитет

Тайният български централен комитет (ТБЦК) е емигрантска политическа организация, създадена в Букурещ, Румъния през пролетта на 1866 година. „Христо и Евлоги Георгиеви“, на север от което започва ул. Основатели са Евлоги и Христо Георгиеви, Георги Атанасович, Маринчо Бенли, Иван Бакалоглу и др. Учредител е и член на Тайния български централен комитет ТБЦК, предшественик на БРЦК. Орган на Тайния централен български комитет. Става член на Тайния централен български комитет (ТЦБК). Член на Тайния централен български комитет в Търново (централен за България). Участва в Тайния централен български комитет (1866) и в Българския революционен централен комитет (1873 – 1874). Става активен член на тайния Български революционен централен комитет. Таен централен български комитет

Тайният български централен комитет (ТБЦК) е емигрантска политическа организация, създадена в Букурещ, Румъния през пролетта на 1866 година. Член е на Тайния централен български комитет и на Одеското българско настоятелство. Сред членовете са Иван Касабов (секретар), Димитър Ценович, Константин Чокан, Спиро Константинов и др. Приемници на ТБЦК са организацията „Българско общество“, Млада България (1869) и Българският революционен централен комитет. Иван Касабов (актьор)

Иван Касабов е български актьор. Той е един от водачите на Тайния централен български комитет в Букурещ (1866 – 1868). Иван Грудов е един от издателите и редакторите, заедно с Иван Богоров и Иван Касабов, на излизащия в Румъния орган на ТБЦК в. Иван Касабов (революционер)

Иван Христов Касабов е български революционер, юрист и публицист. ТБЦК начело с Иван Касабов, е основан през пролетта на 1866 г. с подкрепа от новото румънско правителство. По-главните дейци в страната според Андонов са:

Спиро Костов е назначен за екзекутор на всички решения на Пловдивския централен комитет. Той е сред инициаторите, учредителите и главните дейци на Гюргевския революционен комитет и на Априлското въстание (1876). Начело на дружеството е Васил Диамандиев, а изявени дейци са Димитър Ризов (по-късно председател), Йосиф Ковачев, Илия Георгов, Димитър Петков. В края на 1866 година Раковски образува „Върховно народно българско гражданско началство“ в лицето на Тайния централен български комитет (ТЦБК). Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Изключените дейци създават Българомакедонския централен революционен комитет „Искра“. Членува в Тайния централен български комитет и в Българския революционен централен комитет, на който през 1872 става подпредседател, в Българското човеколюбиво настоятелство и в Българското централно благотворително общество, на което е председател през 1875 – 1876. В 1895 година Диамандиев е сред основателите на Върховния македонски комитет. Той е сред основателите и ръководителите на Одеското българско настоятелство, подпомага финансово Тайния централен български комитет (ТЦБК) и Вътрешната революционна организация (ВРО) и видни революционери, като Георги Раковски, Панайот Хитов и Филип Тотю.