В производството на сярна киселина за окислението на серния диоксид до серен триоксид се използва катализатор, за да се: 
възпрепятства замърсяването на атмосферата забави разлагането на серния триоксид увеличи концентрацията на серния триоксид увеличи скоростта на реакцията
A B C D
При допълнително взаимодействие на серен диоксид с кислород при нагряване и наличие на катализатор диванадиев пентаоксид VO, платина Pt или кобалт Co, се получава серен триоксид по уравнението:
Серният триоксид е много важен за промишлеността, защото разтворен във вода води до получаването на сярна киселина. Концентрираната сярна киселина може да разтвори серен триоксид, при което се получава олеум. В атмосферата сярата е под формата на съединения – сероводород, серен диоксид, серен триоксид. При това се отделя серен триоксид, който с вода дава сярна киселина. Причината за това е отделящият се серен триоксид, който образува с влагата от въздуха капчици сярна киселина. Примери за киселинни оксиди са: въглероден диоксид, азотен диоксид, серен диоксид, серен триоксид. серен диоксид и серен триоксид. Използва се за производството на SO за получаване на сярна киселина. Олеум

Олеум (димяща сярна киселина) е концентрирана сярна киселина – k. HSO, с разтворен в нея серен триоксид-SO – xSO·HO или HSO·xSO или HSO. Полученият при изгарянето на сярата диоксид се окислява от селитрата до серен триоксид. Азотният диоксид окислява серният диоксид до серен триоксид (съответно сярна киселина), при което се получава и азотен оксид NO

SO+NO + HO → HSO + NO ≈ 70%

Азотният оксид, като малко разтворим във вода газ, преминава в парната фаза, където се окислява от кислорода във въздуха до азотен диоксид. Серният диоксид реагира на повърхността на катализатора до серен триоксид

2SO + O → 2SO. Олеумът се използва за производство на сярна киселина. Той реагира със серен триоксид и пероксисулфурилдифлуорид (SOF), водейки до образуване на йодилен йон [IO] и редуцира концентрирана сярна киселина до йодозилни соли – [IO]. Друг разпространен катализатор се приготвя чрез отлагането на хромов триоксид върху силициев диоксид. Грундовите изригвания могат да породят значително количество въглероден диоксид и въглероден сулфид, който в атмосферата се превръща в сярна киселина. При по-нататъшно нагряване на безводната сол се освобождават серен диоксид и серен триоксид, водейки до образуването на червеникаво-кафявия железен (III) оксид. Най-значителните въздействия на тези изригвания са превръщането на серния диоксид в сярна киселина, която се кондензира бързо в стратосферата и образува фини сулфатни аерозоли, което води до промяна на климата. Освен това, нафталинът лесно може да се алкилира чрез взаимодействие с алкени или алкохоли, като се използва сярна или фосфорна киселина за катализатор. Този процес се използва за получаване на серен диоксид в промишлени количества. Солната киселина се използва в производството на сярна киселина, а също така намира широко приложение и в индустрията. Серният триоксид се разтваря в сярна киселина с образуването на пиросярна киселина

SO + р.HSO → HSO,

която при разреждане с вода дава сярна киселина

HSO + HO → HSO ≈ 95%. На практика всички съвременни индустриални процеси за получаване на азотна киселина се базират на окислението на амоняк до азотен диоксид (т.нар. Промишлено се получава от натриев хлорид и сярна киселина при висока температура или от натриев хлорид, серен диоксид, въздух и водна пара. Те се получават при алкилиране на олефини с изобутан в присъствието на катализатор – сярна киселина. Концентрираната сярна киселина може да разтвори серен триоксид, при което се получава олеум. серен диоксид и серен триоксид. При допълнително взаимодействие на серен диоксид с кислород при нагряване и наличие на катализатор диванадиев пентаоксид VO, платина Pt или кобалт Co, се получава серен триоксид по уравнението:
Серният триоксид е много важен за промишлеността, защото разтворен във вода води до получаването на сярна киселина. При това се отделя серен триоксид, който с вода дава сярна киселина. Примери за киселинни оксиди са: въглероден диоксид, азотен диоксид, серен диоксид, серен триоксид. Причината за това е отделящият се серен триоксид, който образува с влагата от въздуха капчици сярна киселина. Полученият при изгарянето на сярата диоксид се окислява от селитрата до серен триоксид. В атмосферата сярата е под формата на съединения – сероводород, серен диоксид, серен триоксид. Олеум

Олеум (димяща сярна киселина) е концентрирана сярна киселина – k. HSO, с разтворен в нея серен триоксид-SO – xSO·HO или HSO·xSO или HSO. Серният диоксид реагира на повърхността на катализатора до серен триоксид

2SO + O → 2SO. Серен триоксид

Серен триоксид е химично съединение с формула SO. Друг разпространен катализатор се приготвя чрез отлагането на хромов триоксид върху силициев диоксид. Той реагира със серен триоксид и пероксисулфурилдифлуорид (SOF), водейки до образуване на йодилен йон [IO] и редуцира концентрирана сярна киселина до йодозилни соли – [IO]. При по-нататъшно нагряване на безводната сол се освобождават серен диоксид и серен триоксид, водейки до образуването на червеникаво-кафявия железен (III) оксид. Серният триоксид реагира със серен дихлорид, за да се получи реактивът тионилхлорид. Най-значителните въздействия на тези изригвания са превръщането на серния диоксид в сярна киселина, която се кондензира бързо в стратосферата и образува фини сулфатни аерозоли, което води до промяна на климата. Азотният диоксид окислява серният диоксид до серен триоксид (съответно сярна киселина), при което се получава и азотен оксид NO

SO+NO + HO → HSO + NO ≈ 70%

Азотният оксид, като малко разтворим във вода газ, преминава в парната фаза, където се окислява от кислорода във въздуха до азотен диоксид. Серният триоксид се разтваря в сярна киселина с образуването на пиросярна киселина

SO + р.HSO → HSO,

която при разреждане с вода дава сярна киселина

HSO + HO → HSO ≈ 95%. Използва се за производството на SO за получаване на сярна киселина. В малки количества растенията се справят със серния диоксид като го приемат. Може да бъде разтворен единствено във флуороводородна киселина или киселинни разтвори, които съдържат флуориден йон и серен триоксид. Неговият воден разтвор е слаба киселина:

Телуреният диоксид вазимодейства с O, при което се получава телурен триоксид. При допълнително нагряване безводната сол се разлага до магнезиев оксид (MgO) и серен триоксид (SO). Получаване:

Диазотният триоксид (NO) е анхидрид на азотистата киселина. Получаване:

Диазотният триоксид (NO) е анхидрид на азотиста киселина. Концентрираната сярна киселина може да разтвори серен триоксид, при което се получава олеум. серен диоксид и серен триоксид. При допълнително взаимодействие на серен диоксид с кислород при нагряване и наличие на катализатор диванадиев пентаоксид VO, платина Pt или кобалт Co, се получава серен триоксид по уравнението:
Серният триоксид е много важен за промишлеността, защото разтворен във вода води до получаването на сярна киселина. При това се отделя серен триоксид, който с вода дава сярна киселина. Примери за киселинни оксиди са: въглероден диоксид, азотен диоксид, серен диоксид, серен триоксид. Причината за това е отделящият се серен триоксид, който образува с влагата от въздуха капчици сярна киселина. Полученият при изгарянето на сярата диоксид се окислява от селитрата до серен триоксид. В атмосферата сярата е под формата на съединения – сероводород, серен диоксид, серен триоксид. Олеум

Олеум (димяща сярна киселина) е концентрирана сярна киселина – k. HSO, с разтворен в нея серен триоксид-SO – xSO·HO или HSO·xSO или HSO. Серният диоксид реагира на повърхността на катализатора до серен триоксид

2SO + O → 2SO. Серен триоксид

Серен триоксид е химично съединение с формула SO. Друг разпространен катализатор се приготвя чрез отлагането на хромов триоксид върху силициев диоксид. Той реагира със серен триоксид и пероксисулфурилдифлуорид (SOF), водейки до образуване на йодилен йон [IO] и редуцира концентрирана сярна киселина до йодозилни соли – [IO]. При по-нататъшно нагряване на безводната сол се освобождават серен диоксид и серен триоксид, водейки до образуването на червеникаво-кафявия железен (III) оксид. Серният триоксид реагира със серен дихлорид, за да се получи реактивът тионилхлорид. Най-значителните въздействия на тези изригвания са превръщането на серния диоксид в сярна киселина, която се кондензира бързо в стратосферата и образува фини сулфатни аерозоли, което води до промяна на климата. Азотният диоксид окислява серният диоксид до серен триоксид (съответно сярна киселина), при което се получава и азотен оксид NO

SO+NO + HO → HSO + NO ≈ 70%

Азотният оксид, като малко разтворим във вода газ, преминава в парната фаза, където се окислява от кислорода във въздуха до азотен диоксид. Серният триоксид се разтваря в сярна киселина с образуването на пиросярна киселина

SO + р.HSO → HSO,

която при разреждане с вода дава сярна киселина

HSO + HO → HSO ≈ 95%. Използва се за производството на SO за получаване на сярна киселина. В малки количества растенията се справят със серния диоксид като го приемат. Може да бъде разтворен единствено във флуороводородна киселина или киселинни разтвори, които съдържат флуориден йон и серен триоксид. Неговият воден разтвор е слаба киселина:

Телуреният диоксид вазимодейства с O, при което се получава телурен триоксид. При допълнително нагряване безводната сол се разлага до магнезиев оксид (MgO) и серен триоксид (SO). Получаване:

Диазотният триоксид (NO) е анхидрид на азотистата киселина. Получаване:

Диазотният триоксид (NO) е анхидрид на азотиста киселина. При допълнително взаимодействие на серен диоксид с кислород при нагряване и наличие на катализатор диванадиев пентаоксид VO, платина Pt или кобалт Co, се получава серен триоксид по уравнението:
Серният триоксид е много важен за промишлеността, защото разтворен във вода води до получаването на сярна киселина. Концентрираната сярна киселина може да разтвори серен триоксид, при което се получава олеум. При това се отделя серен триоксид, който с вода дава сярна киселина. Причината за това е отделящият се серен триоксид, който образува с влагата от въздуха капчици сярна киселина. Примери за киселинни оксиди са: въглероден диоксид, азотен диоксид, серен диоксид, серен триоксид. серен диоксид и серен триоксид. Използва се за производството на SO за получаване на сярна киселина. Олеум

Олеум (димяща сярна киселина) е концентрирана сярна киселина – k. HSO, с разтворен в нея серен триоксид-SO – xSO·HO или HSO·xSO или HSO. Полученият при изгарянето на сярата диоксид се окислява от селитрата до серен триоксид. В атмосферата сярата е под формата на съединения – сероводород, серен диоксид, серен триоксид. Азотният диоксид окислява серният диоксид до серен триоксид (съответно сярна киселина), при което се получава и азотен оксид NO

SO+NO + HO → HSO + NO ≈ 70%

Азотният оксид, като малко разтворим във вода газ, преминава в парната фаза, където се окислява от кислорода във въздуха до азотен диоксид. Серният диоксид реагира на повърхността на катализатора до серен триоксид

2SO + O → 2SO. Олеумът се използва за производство на сярна киселина. Той реагира със серен триоксид и пероксисулфурилдифлуорид (SOF), водейки до образуване на йодилен йон [IO] и редуцира концентрирана сярна киселина до йодозилни соли – [IO]. Друг разпространен катализатор се приготвя чрез отлагането на хромов триоксид върху силициев диоксид. При по-нататъшно нагряване на безводната сол се освобождават серен диоксид и серен триоксид, водейки до образуването на червеникаво-кафявия железен (III) оксид. Най-значителните въздействия на тези изригвания са превръщането на серния диоксид в сярна киселина, която се кондензира бързо в стратосферата и образува фини сулфатни аерозоли, което води до промяна на климата. Освен това, нафталинът лесно може да се алкилира чрез взаимодействие с алкени или алкохоли, като се използва сярна или фосфорна киселина за катализатор. Този процес се използва за получаване на серен диоксид в промишлени количества. Солната киселина се използва в производството на сярна киселина, а също така намира широко приложение и в индустрията. Получава се при реакцията на калиев хидроксид и сярна киселина. Серният триоксид се разтваря в сярна киселина с образуването на пиросярна киселина

SO + р.HSO → HSO,

която при разреждане с вода дава сярна киселина

HSO + HO → HSO ≈ 95%. Реакцията се спира с добавянето на бариев хидроксид и сярна киселина, след което се изпарява, за да се отстранят примесите. На практика всички съвременни индустриални процеси за получаване на азотна киселина се базират на окислението на амоняк до азотен диоксид (т.нар. Промишлено се получава от натриев хлорид и сярна киселина при висока температура или от натриев хлорид, серен диоксид, въздух и водна пара.