При митоза, за разлика от мейоза:
се образуват биваленти дъщерните клетки са диплоидни протича кросинговър дъщерните клетки са хаплоидни
A B C D
Във фрагментацията се включва митоза, но не ѝ мейоза. Митоза и мейоза са вътрешна, интегрална част на клетъчно делене. В спорангиите се извършва мейоза и се образуват хаплоидни спори. Съвременните класификации на видовете клетъчни деления биват или с митоза (затворена или отворена), или с мейоза. По-високо ниво на ДНК кондензация на 30-нанометровата нишка в метафазна хромозома (по време на митоза и мейоза). Диплоидните организми от своя страна могат да образуват чрез мейоза хаплоидни клетки (гамети). Епидермисът се дели на няколко слоя, чиито клетки се образуват чрез митоза в най-вътрешните слоеве. Чрез мейоза броят на хромозомите намалява наполовина (23) и се образуват мъжките и женските гамети наречени съответно сперматозоиди и яйцеклетки. Те формират и делителната бразда при цитокенезата след извършена митоза. Clostridium chauvoei образува спори, които за разлика от антраксния бацил се образуват и в анаеробна среда. Оскар Хертвиг описва оплождането и редукционното делене (мейоза) при морски таралежи. При хибридите полиплоидността е от голямо значение, защото позволява размножаване с един от двата хромозомни набора при мейоза. За разлика от повечето елени мъжките не надават рев и не образуват хареми. Мейоза

В биологията мейоза (от гръцки: "meioun" – „правя по-малък“) е процес на делене чрез намаляване на броя на хромозомите, при който броят на хромозомите на една клетка се разделя на две. Тъй като се делят по една ос на клетката, те образуват характерни вериги от клетки, за разлика от стафилококите, които се делят във всички посоки и образуват гроздовидни струпвания. За разлика от другите гъби, те са склонни да съществуват отделно, а не да се образуват големи колонии. За разлика от техните западни съседи, славяните не образуват централизирана феодална държава и мощно се съпротивляват на Християнизацията. При някои земноводни се наблюдават най-големи размери, като при тях по време на мейоза хромозомите са тип лампова четка. Безполово размножаване

Безполовото размножаване е вид размножаване, при което няма мейоза и оплождане. С металите образува сплави, за разлика от другите елементи в група 15, които образуват соли. Сперматозоидите се образуват по същия начин с тази разлика, че при тях периодът на нарастването е много по-слабо изразен. Те се образуват както дифтонгите от два елемента, но за разлика то тях се характеризират с незначителна продължителност на предходния звук. Той се предава на дъщерните клетки след всяка митоза. В по-стари учебници се среща като отворената митоза. Стандартно клетъчния цикъл се подразделя на интерфаза и митоза. Той се предава на дъщерните клетки след всяка митоза. Митоза и мейоза са вътрешна, интегрална част на клетъчно делене. Във фрагментацията се включва митоза, но не ѝ мейоза. Хаплоидните клетки служат като гамети в многоклетъчните организми и при сливането си образуват диплоидни клетки. За пшеницата е характерно, че соматичните и клетки не са само диплоидни (2n). Съвременните класификации на видовете клетъчни деления биват или с митоза (затворена или отворена), или с мейоза. Първичната клетъчната стена, останала от майчината клетка, се разтяга и разкъсва при нарастването на дъщерните клетки. По-високо ниво на ДНК кондензация на 30-нанометровата нишка в метафазна хромозома (по време на митоза и мейоза). Числото хромозоми в клетките на дъщерните клетки са същите, като тези на родителскaта клетка. Диплоидните организми от своя страна могат да образуват чрез мейоза хаплоидни клетки (гамети). По тази причина те могат да имат диплоидни или дори триплоидни клетки от зиготната линия. Повечето организми са диплоидни. Повечето животни са диплоидни. От една диплоидна клетка се получават 4 хаплоидни клетки вследствие от двойно последователно делене – мейоза. Митозата се случва в телесни клетки, докато мейоза се случва в гаметите. При половото размножаване има специален вид клетки, които се делят без предварително дублиране на генетичния материал в процес, наричан мейоза. Репродуктивните клетки (гамети) се формират в резултат на специфичен тип клетъчно деление, наречено мейоза. Едната от дъщерните клетки запазва способността си да се дели, а другата поема пътя на специализацията. Клетки и организми с двойки хомоложни хромозоми се наричат диплоидни – имат диплоиден хромозомен набор (двоен хромозомен набор). Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Съзряването на кръвните елементи при птиците не става в циркулиращата кръв, за разлика от бозайниците, затова кръвните клетки са със завършено развитие. Епидермисът се дели на няколко слоя, чиито клетки се образуват чрез митоза в най-вътрешните слоеве. В подходящи условия това ДНК е възпроизведено и предадено на дъщерните клетки чрез клетъчното делене. В тези подутини започва бързо размножаване, диференциране и растеж на клетки и се обособяват дъщерните индивиди. Например повечето животни са диплоидни и произвеждат хаплоидни гамети. Кросинговър

Кросинговър представлява обмяна на съответни участъци между несестрински хроматиди на хомоложни хромозоми по време на мейоза. Във фрагментацията се включва митоза, но не ѝ мейоза. Митоза и мейоза са вътрешна, интегрална част на клетъчно делене. Съвременните класификации на видовете клетъчни деления биват или с митоза (затворена или отворена), или с мейоза. Също така протича и кросинговър – несестринските хроматиди от двете хромозоми си обменят материал. Гаметогенезата протича с два типа генетично пренареждане – случайно разпределение (панмиксия) и кросинговър. По-високо ниво на ДНК кондензация на 30-нанометровата нишка в метафазна хромозома (по време на митоза и мейоза). Такива хибриди обикновено са стерилни, вследствие на двата различни хромозомни набора, които не могат да осъществят кросинговър по време на мейоза. Вероятността за осъществяване на кросинговър зависи и от разстоянието между гените: колкото то е по-голямо, толкова и вероятността за кросинговър е по-голяма. Те формират и делителната бразда при цитокенезата след извършена митоза. Оскар Хертвиг описва оплождането и редукционното делене (мейоза) при морски таралежи. При хибридите полиплоидността е от голямо значение, защото позволява размножаване с един от двата хромозомни набора при мейоза. Хиазма

Хиазма (от гръцки – chiasmos – кръстообразно образувание) е термин от генетиката, свързан с процесът кросинговър при мейозата. За разлика от зимуването на Креницин, което протича при много тежки условия и умират множество хора, зимуването на Левашов е много по-приятно. Те протичат като едно цяло, без интерфаза – всяка мейоза е равна на две неразривно свързани митози, между които не протича репликация на ДНК. Безполово размножаване

Безполовото размножаване е вид размножаване, при което няма мейоза и оплождане. Мейоза

В биологията мейоза (от гръцки: "meioun" – „правя по-малък“) е процес на делене чрез намаляване на броя на хромозомите, при който броят на хромозомите на една клетка се разделя на две. При еукариотите рекомбинацията обикновено се случва по време на мейозата като хромозомен кросинговър между сдвоени хромозоми. Един морганид е разстоянието, при което между два скачени гена се осъществява кросинговър с честота 1%. Хиазмите се наричат местата при две хомоложни несестрински хроматиди, където малко преди това е протекъл кросинговър. Животните произвеждат гамети направо чрез мейоза в органи, наречени гонади (семенници при мъжете и яйчници при жените). Метафаза

Метафазата е етап от деленето на клетката – митоза. Анафаза

Анафазата е етап от деленето на клетката – митоза. Той взема участие и в движението на органелите в клетката и в цитокенезата при митоза. Все пак митотичната спорогенеза е изключение при повечето водорасли, както и при базидиевите гъби има спори получени след мейоза. Той се предава на дъщерните клетки след всяка митоза. Диплоидните организми от своя страна могат да образуват чрез мейоза хаплоидни клетки (гамети). От една диплоидна клетка се получават 4 хаплоидни клетки вследствие от двойно последователно делене – мейоза. Митоза и мейоза са вътрешна, интегрална част на клетъчно делене. Във фрагментацията се включва митоза, но не ѝ мейоза. В спорангиите се извършва мейоза и се образуват хаплоидни спори. От една диплоидна клетка се получават 4 хаплоидни клетки, от които се получават 4 активни гамети, за разлика от овогенезата. Съвременните класификации на видовете клетъчни деления биват или с митоза (затворена или отворена), или с мейоза. По време на мейоза в предшествениците на половите клетки броят на хромозомите намалява наполовина като на случаен принцип се „избира“ по една хромозома от всяка хомоложна двойка, а резултатът е хаплоидни гамети. Първичната клетъчната стена, останала от майчината клетка, се разтяга и разкъсва при нарастването на дъщерните клетки. По-високо ниво на ДНК кондензация на 30-нанометровата нишка в метафазна хромозома (по време на митоза и мейоза). Числото хромозоми в клетките на дъщерните клетки са същите, като тези на родителскaта клетка. Митозата се случва в телесни клетки, докато мейоза се случва в гаметите. Но едва по-късно Август Вайсман обръща внимание, че са необходими две деления на ядрото, за да се получат хаплоидни полови клетки. При половото размножаване има специален вид клетки, които се делят без предварително дублиране на генетичния материал в процес, наричан мейоза. Репродуктивните клетки (гамети) се формират в резултат на специфичен тип клетъчно деление, наречено мейоза. Клетка може да бъде наречена хаплоидна ако ядрото ѝ е хаплоидно, а организъм – ако телесните му (соматични) клетки са хаплоидни. Едната от дъщерните клетки запазва способността си да се дели, а другата поема пътя на специализацията. Еукариотните клетки (същинскоядрени) са клетки, при които наследственото вещество е отделено от цитоплазмата чрез обвивка (клетки, които имат ядро), а основната разлика между прокариотните клетки и еукариотните клетки е, че еукариотните имат ядро, а прокариотните нямат. Съзряването на кръвните елементи при птиците не става в циркулиращата кръв, за разлика от бозайниците, затова кръвните клетки са със завършено развитие. Епидермисът се дели на няколко слоя, чиито клетки се образуват чрез митоза в най-вътрешните слоеве. Овогенеза

Овогенеза или оогенеза е процес на образуване на хаплоидни полови клетки в яйчниците на женските организми. В подходящи условия това ДНК е възпроизведено и предадено на дъщерните клетки чрез клетъчното делене. Това e биологичен термин, с който се обозначава образуването на хаплоидни полови клетки в животинските организми и човека. В тези подутини започва бързо размножаване, диференциране и растеж на клетки и се обособяват дъщерните индивиди.