Гликолизата:
е универсален анаболитен път е свързана със синтез на АТФ води до синтез на глюкоза протича в хлоропластите
A B C D
В прокариотите гликолизата е единственият път за производство на енергия. Първият път е гликолизата, неизискваща кислород, отнасяща се към анаеробен анаболизъм. По принцип е главен мъжки полов хормон и анаболитен стероид. Както всеки анаболитен процес, репликацията на ДНК изисква енергия. Използването на глюкоза като енергиен източник в клетките става чрез метаболитния път на гликолизата. Подаването по електронен път се прави чрез универсален електронен подпис. Синтетичният път на флавоноидите започва с един продукт на гликолизата, фосфоенолпируват, който влиза в шикиматен път, за да се получи фенилаланин. Централен универсален магазин

Централният универсален магазин, известен със съкращението си ЦУМ, е голям универсален магазин в София, България. Триозите взимат важно участие в процеса на гликолизата. Стоянов е универсален футболист. Той е универсален изследовател. Клеинсма е универсален изпълнител. При глюконеогенезата пируватът се конвертира до глюкозо-6-фосфат по метаболитен път, отчасти обратен на гликолизата и споделя общи с него ензими. Подобно на репликацията и транскрипцията, транслацията е анаболитен процес, който протича по матричен принцип, има посока и изисква енергия. При анаеробни условия крайният продукт на гликолизата, пируватът, се редуцира до лактат, за да се възстанови окисления НАД, необходим за протичането на гликолизата. Гликолизата протича и при аеробни и при анаеробни условия. В гликолизата глюкозата и глицеролът се метаболизират до пируват. Пируватът се получава от глюкоза по пътя на гликолизата. Раян Локти е универсален плувец. Друг процес, в който се синтезира АТФ от АДФ и Ф, е гликолизата. При това гликолизата остава предпочитана даже в условия, когато кислородът е в излишък. АК-130 е универсален артилерийски комплекс. Той е универсален и обосновава мира. Универсален комуникационен формат

Универсален комуникационен формат, "УКФ" () е комуникационен протокол, разработен от Института IEEE за мултимедийна комуникация. Цимазата катализира гликолизата, ферментацията на захар до етанол и въглероден диоксид. При ниски конценрации на АТФ гликолизата се усилва и се синтезира АТФ. Друг процес, в който се синтезира АТФ от АДФ и Ф, е гликолизата. В гликолизата (в тесен смисъл на терминът, до пируват) се образуват общо две молекули АТФ. По това време биохимичният механизъм на синтез на АТФ чрез окислително фосфорилиране е неизвестен. Компютърна графика представлява изучаването на дигитално визуално съдържание и е свързана със синтез и манипулиране на данни с изображения. Този градиент се използва от ензимен комплекс (АТФ синтаза), разположен във вътрешната митохондриална мембрана за синтез на АТФ от аденозиндифосфат (АДФ) и фосфатна група РО. Гликолизата генерира два еквивалента/М АТФ чрез субстратно фосфорилиране, катализирано от два ензима, (1,3-бис)фосфоглицерат киназа (ФГК) и пируват киназа. Запазването на високо ниво на синтез на АТФ при дефицит на кислород спомага за изразена антихипокси и противоисхемична активност. Циклите на синтез и разграждане на АТФ 2 и 1 представляват внасяне и освобождаване на енергия, съответно АТФ е стабилен във воден разтвор при pH между 6,8 и 7,4, в отсъствието на катализатори. Освободената при процеса на клетъчно дишане енергия се използва за синтез на АТФ и се съхранява под тази форма. Продукт на този процес е АТФ (получен при фосфорилиране на субстратно ниво в гликолизата), НАДН и ФАДН
Отрицателното ΔG означава, че процесът е екзергоничен и може да протече спонтанно. След попадането си в клетката, монозахаридите поемат пътя на гликолизата, като се разграждат до пируват, процес, при който се получава и известно количество АТФ и НАДН. КК (CK) катализира превръщането на креатина и използва аденозин трифосфат (АТФ) за синтез на фосфокреатин (ФК,PCr) и аденозин дифосфат (АДФ). Повечето полезни ATP аналози не могат да бъдат хидролизирани, както би бил ATP; вместо това те улавят ензима в структурата, тясно свързана със свързването на АТФ. Това по принцип би инхибирало гликолизата и намалило производството на АТФ, ако ЛДХ не намаляваше пирувата, преобразувайки го в лактат по реакцията:

Целта на производството на лактат е да се регенерира никотинамидадениннуклеотид (NAD), необходим за гликолизата и по този начин да позволи производството на аденозинтрифосфат (ATФ) да продължи. Максималният брой молекули АТФ, получени при окислението на една молекула глюкоза при клетъчно дишане, е 38 (2 при гликолизата, 2 от цикъла на Кребс и около 34 от електрон-транспортните вериги). Пътят на гликолизата се свързва с Цикъла на Лимонена Киселина в последствие/ при аеробни условия, който произвежда допълнителни еквиваленти/М АТФ (20 – 10 за всяка молекула пируват по Hinkle). ФК, генериран от mtCK в митохондриите, се трансферира до цитозолна КК, която е свързана с процеси, зависими от АТФ, напр. Общата реакция на процеса може да се запише като:

АТФ синтаза + АДФ + Ф → АТФ синтаза + АТФ

АТФ синтазата е ключов компонент за съществуването на почти всички организми. Работи и върху тематика, свързана със стереохимията на реакциите на нуклеофилно присъединяване, използването на междуфазовия катализ в органичния синтез, влиянието на разтворителите върху образуването и стабилността на вътрешномолекулните водородни връзки. Свързана е със старопруската дума "panion" със същото значение. Тяхната функция е свързана със защитата на организма. Икономиката на града е свързана основно със земеделието. АТФ синтаза

АТФ синтазата (EC 3.6.3.14) е важен ензим, свързан с продукцията на енергия в живата клетка под формата на аденозинтрифосфат (АТФ). Цитрат – йонът, който дава името си на цикъла – е инхибитор на обратната връзка на цитрат синтазата (АТФ и дълговерижни мастни киселини) и също така инхибира ФФК, осигурявайки пряка връзка между регулирането на цикъла на лимонената киселина и гликолизата. Пируватът се получава от глюкоза по пътя на гликолизата. Повишеният синтез на NADH от своя страна забавя синтеза на глюкоза в черния дроб, което води до понижаване на кръвната захар. Използването на глюкоза като енергиен източник в клетките става чрез метаболитния път на гликолизата. Класически метод в органичния синтез на арабиноза от глюкоза е Wohl-разграждането. Той има значителна роля за процесите на синтез на глюкоза, мастни киселини и аминокиселини. Непосредствено след това аминокиселините се използват от черния дроб за синтез на глюкоза за енергия. Гликолиза

Гликолизата (или глюколизата) представлява катаболитна поредица от реакции, при които от една молекула глюкоза се получават две молекули пирува̀т. От там, той може да се използва за синтез на мастни киселини посредством ацетил-КоА; за синтез на някои аминокиселини като аланин; по пътя на глюконеогенезата за синтез на глюкоза и други въглехидрати. Неговият най-голям успех е синтез на глюкоза, фруктоза и маноза през 1890 г., като се изходи от глицерол. В гликолизата глюкозата и глицеролът се метаболизират до пируват. Този процес се нарича глюкозо-аланинов цикъл и представлява един от основните механизми за биохимичен синтез на глюкоза в организма. Пируватът може да се конвертира и до оксалацетат, последния компонент от цикъла на Кребс, който може да се използва и за синтез на глюкоза по пътя на глюконеогенезата. При анаеробни условия крайният продукт на гликолизата, пируватът, се редуцира до лактат, за да се възстанови окисления НАД, необходим за протичането на гликолизата. След завършване на гликолизата, цикъла на лимонена киселина, електронната транспортна верига (дихателната верига) и окислителното фосфорилиране се получават приблизително 30 (32) –36 (38) М ATP за молекула глюкоза. Цимазата катализира гликолизата, ферментацията на захар до етанол и въглероден диоксид. От 2008 г. заедно с певицата Глюкоза води телевизионната игра "„Детские шалости“". Максималният брой молекули АТФ, получени при окислението на една молекула глюкоза при клетъчно дишане, е 38 (2 при гликолизата, 2 от цикъла на Кребс и около 34 от електрон-транспортните вериги). Това нерядко води до големи скандали, като например при публикацията за студения ядрен синтез от Флайшман и Понс. Например в гроздето се съдържа до 98% глюкоза. Тогава стевиосидът се разгражда до глюкоза и стевиол. В гликолизата (в тесен смисъл на терминът, до пируват) се образуват общо две молекули АТФ. Когато клетките не абсорбират достатъчно глюкоза, тя се натрупва в кръвта (хипергликемия), което води до усложнения в сърдечно-съдовата, нервната и други системи. Монозахаридите α-глюкоза и β-глюкоза са епимери. Триозите взимат важно участие в процеса на гликолизата. При процесите на гликогенеза (синтез на гликоген от въглехидратни субстанции от D-глюкоза и фруктоза, галактоза или маноза), гликонеогенеза (синтез на гликоген от невъглехидратни вещества – аминокиселини, пропионова киселина, лактат и други) и гликогенолиза, черният дроб поддържа динамично равновесие на захарния баланс в организма. Гликолизата протича и при аеробни и при анаеробни условия. В хлоропластите се извършва фотосинтезата. Клод открива хлоропластите в клетката. В хлоропластите им преобладават червените багрила. • Fe-СОД е локализирана в хлоропластите. Хлоропластите са кръгли тела. Триозите взимат важно участие в процеса на гликолизата. В гликолизата глюкозата и глицеролът се метаболизират до пируват. В прокариотите гликолизата е единственият път за производство на енергия. В хлоропластите им преобладават кафявите и жълто-кафявите багрила. При всички растения Fe-СОД е локализирана в хлоропластите. Хлоропластите са най-големите клетъчни органели в растителната клетка. Хлоропластите на Glaucophyta са известни като "цианели". Гликолизата се регулира в зависимост от условията извън и вътре в клетката. При анаеробни условия крайният продукт на гликолизата, пируватът, се редуцира до лактат, за да се възстанови окисления НАД, необходим за протичането на гликолизата. Цветът им зависи от багрилото, което преобладава в хлоропластите им. Пируватът се получава от глюкоза по пътя на гликолизата. При това гликолизата остава предпочитана даже в условия, когато кислородът е в излишък. Подобно на митохондриите, хлоропластите съдържат собствен генетичен материал, разположен в стромата. Съдържа се в хлоропластите при висшите и в хроматофорите при низшите растения. Друг процес, в който се синтезира АТФ от АДФ и Ф, е гликолизата. Имат подобна структура като другите пластиди: левко- и хлоропластите. Хлоропластите в съвременните растения водят началото си от тези древни симбионтни цианобактерии. Първият път е гликолизата, неизискваща кислород, отнасяща се към анаеробен анаболизъм. Цимазата катализира гликолизата, ферментацията на захар до етанол и въглероден диоксид.