В животинските клетки синтезата на рибонуклеинови киселини протича в:
рибозомите лизозомите цитоплазмата ядрото
A B C D
В този момент ендоплазмата е богата на рибонуклеинови киселини. Гликогенът е хомополизахарид в животинските клетки. Рибозомите заедно с гранулирания ендоплазмен ретикулум и апарата на Голджи участват в синтезата на клетъчни протеини. Най-използваните хранителни вещества при дишането в растителните и животинските клетки са захари, аминокиселини и мастни киселини, а крайният електронен акцептор е кислородът (O). Срещат се, както растителните така и в животинските клетки. Поради липса на органи вирусите използват рибозомите на други клетки. Белтъчната биосинтеза (транслация) протича в цитозола с участието на най-многобройните клетъчни органели – рибозомите. Центрозомата се среща в животинските клетки и в някои гъби и водорасли. Типичните ензими представляват белтъци или белтъчни комплекси, но съществуват и рибонуклеинови киселини с ензимна функция – т.нар. "N"- или "O"- заместените производни на невраминовата киселина са известни с общото наименование сиалови киселини, като преобладаващата им форма при животинските клетки е "N"-ацетилневраминова киселина. Гликогенът е молекула, функционираща като енергиен склад в животинските и фунгиалните клетки. Обикновено рибозомите прикрепени за гаранулирания ЕПР синтезират протеини за нуждите на други клетки. Рибозома

Рибозомите са немембранни клетъчни органели, които се срещат, както в прокариотни, така и в еукариотни клетки. Тези киселини се съдържат в незначителни количества в животинските мазнини и не се синтезират в човешкия организъм. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. Клетъчният център при животинските клетки е представен от две центриоли, които отсъстват в растителната. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. По своя строеж мембраните на бактериалните, животинските и растителните клетки са сходни. При животинските клетки повишеното осмотично налягане може да доведе до цитолиза. Храносмилането протича в големи клетки, които обкръжават телесната кухина. Въпреки че центрозомите имат ключова роля в митозата на животинските клетки, те не са задължителни структури. Холестеролът, който е структурен липоид се съдържа в черния дроб и се използва в синтезата на жлъчни киселини и някои стероидни хормони. Микроделеция на едно „семейство“ от малките ядрени рибонуклеинови киселини snoRNAs – HBII-52, го изключва от някаква съществена роля за формирането на синдрома . Рибозомната РНК, подобно на останалите видове рибонуклеинови киселини е изградена от последователното свързване на нуклеотиди, но се характеризира с изключително сложна пространствена структура. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. В този момент ендоплазмата е богата на рибонуклеинови киселини. Гликогенът е хомополизахарид в животинските клетки. Най-използваните хранителни вещества при дишането в растителните и животинските клетки са захари, аминокиселини и мастни киселини, а крайният електронен акцептор е кислородът (O). Срещат се, както растителните така и в животинските клетки. Центрозомата се среща в животинските клетки и в някои гъби и водорасли. Типичните ензими представляват белтъци или белтъчни комплекси, но съществуват и рибонуклеинови киселини с ензимна функция – т.нар. "N"- или "O"- заместените производни на невраминовата киселина са известни с общото наименование сиалови киселини, като преобладаващата им форма при животинските клетки е "N"-ацетилневраминова киселина. Гликогенът е молекула, функционираща като енергиен склад в животинските и фунгиалните клетки. Тези киселини се съдържат в незначителни количества в животинските мазнини и не се синтезират в човешкия организъм. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. Клетъчният център при животинските клетки е представен от две центриоли, които отсъстват в растителната. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. По своя строеж мембраните на бактериалните, животинските и растителните клетки са сходни. При животинските клетки повишеното осмотично налягане може да доведе до цитолиза. Храносмилането протича в големи клетки, които обкръжават телесната кухина. Въпреки че центрозомите имат ключова роля в митозата на животинските клетки, те не са задължителни структури. Холестеролът, който е структурен липоид се съдържа в черния дроб и се използва в синтезата на жлъчни киселини и някои стероидни хормони. Микроделеция на едно „семейство“ от малките ядрени рибонуклеинови киселини snoRNAs – HBII-52, го изключва от някаква съществена роля за формирането на синдрома . Рибозомната РНК, подобно на останалите видове рибонуклеинови киселини е изградена от последователното свързване на нуклеотиди, но се характеризира с изключително сложна пространствена структура. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. Това e биологичен термин, с който се обозначава образуването на хаплоидни полови клетки в животинските организми и човека. Това причинява натрупване на киселини и червени кръвни клетки, които обикновено не присъстват в организма. Количеството на хидролазите в лизозомите е огромно. Особено активно възпроизводство на калицивируса протича в епителните клетки на криптите на сливиците. Това е най-продължителната фаза от клетъчния цикъл и по време на нея усилено се синтезират белтъци, рибонуклеинови киселини и вещества, богати на енергия (АТФ). В този момент ендоплазмата е богата на рибонуклеинови киселини. Транслацията протича в цитоплазмата. Гликогенът е хомополизахарид в животинските клетки. Той се локализира в цитоплазмата на ретикулоендотелните клетки. Най-използваните хранителни вещества при дишането в растителните и животинските клетки са захари, аминокиселини и мастни киселини, а крайният електронен акцептор е кислородът (O). Срещат се, както растителните така и в животинските клетки. Центрозомата се среща в животинските клетки и в някои гъби и водорасли. Типичните ензими представляват белтъци или белтъчни комплекси, но съществуват и рибонуклеинови киселини с ензимна функция – т.нар. "N"- или "O"- заместените производни на невраминовата киселина са известни с общото наименование сиалови киселини, като преобладаващата им форма при животинските клетки е "N"-ацетилневраминова киселина. Гликогенът е молекула, функционираща като енергиен склад в животинските и фунгиалните клетки. Тези киселини се съдържат в незначителни количества в животинските мазнини и не се синтезират в човешкия организъм. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. В цитоплазмата на прокариотните клетки се намират и по – малки пръстеновидни молекули ДНК – плазмиди. Митохондриите са малки органели, които лежат в цитоплазмата на еукариотни клетки, като тези на хората. Клетъчният център при животинските клетки е представен от две центриоли, които отсъстват в растителната. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. По своя строеж мембраните на бактериалните, животинските и растителните клетки са сходни. При животинските клетки повишеното осмотично налягане може да доведе до цитолиза. Храносмилането протича в големи клетки, които обкръжават телесната кухина. Въпреки че центрозомите имат ключова роля в митозата на животинските клетки, те не са задължителни структури. Холестеролът, който е структурен липоид се съдържа в черния дроб и се използва в синтезата на жлъчни киселини и някои стероидни хормони. Микроделеция на едно „семейство“ от малките ядрени рибонуклеинови киселини snoRNAs – HBII-52, го изключва от някаква съществена роля за формирането на синдрома . Рибозомната РНК, подобно на останалите видове рибонуклеинови киселини е изградена от последователното свързване на нуклеотиди, но се характеризира с изключително сложна пространствена структура. Митохондриите са самовъзпроизвеждащи се органели, които се намират в различен брой, форми и размери в цитоплазмата на еукариотните клетки. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. В този момент ендоплазмата е богата на рибонуклеинови киселини. Гликогенът е хомополизахарид в животинските клетки. Репликацията протича в ядрото на клетката. Най-използваните хранителни вещества при дишането в растителните и животинските клетки са захари, аминокиселини и мастни киселини, а крайният електронен акцептор е кислородът (O). Срещат се, както растителните така и в животинските клетки. Центрозомата се среща в животинските клетки и в някои гъби и водорасли. Типичните ензими представляват белтъци или белтъчни комплекси, но съществуват и рибонуклеинови киселини с ензимна функция – т.нар. "N"- или "O"- заместените производни на невраминовата киселина са известни с общото наименование сиалови киселини, като преобладаващата им форма при животинските клетки е "N"-ацетилневраминова киселина. Гликогенът е молекула, функционираща като енергиен склад в животинските и фунгиалните клетки. Тези киселини се съдържат в незначителни количества в животинските мазнини и не се синтезират в човешкия организъм. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. Клетъчният център при животинските клетки е представен от две центриоли, които отсъстват в растителната. В клетките между две деления в периода на интерфазата ядрото показва структура, сходна с тази на ядрото в неделящите се клетки. По време на гаструлацията се увеличава синтезата на белтъци, различни по количество и вид в отделните групи клетки. По своя строеж мембраните на бактериалните, животинските и растителните клетки са сходни. При животинските клетки повишеното осмотично налягане може да доведе до цитолиза. Храносмилането протича в големи клетки, които обкръжават телесната кухина. Въпреки че центрозомите имат ключова роля в митозата на животинските клетки, те не са задължителни структури. Холестеролът, който е структурен липоид се съдържа в черния дроб и се използва в синтезата на жлъчни киселини и някои стероидни хормони. Микроделеция на едно „семейство“ от малките ядрени рибонуклеинови киселини snoRNAs – HBII-52, го изключва от някаква съществена роля за формирането на синдрома . Рибозомната РНК, подобно на останалите видове рибонуклеинови киселини е изградена от последователното свързване на нуклеотиди, но се характеризира с изключително сложна пространствена структура. В растителните клетки има голяма централна вакуола, която избутва ядрото към периферията. При животинските клетки и при всички останали еукариотни клетки, които нямат клетъчна стена, в екваториалната зона на майчината клетка се формира пръстен от актинови филаменти. Това e биологичен термин, с който се обозначава образуването на хаплоидни полови клетки в животинските организми и човека. Това причинява натрупване на киселини и червени кръвни клетки, които обикновено не присъстват в организма.