Водният разтвор на амоняк оцветява виолетова лакмусова хартия в: 
синьо жълто зелено червено
A B C D
Разтваря се във втечнен амоняк, като разтворът се оцветява в синьо. Амилозата се разтваря във вода като образува колоиден разтвор и оцветява йода в синьо. При реакция с йодов разтвор се оцветява в синьо, което се използва като индикатор за присъствието му. Водният му разтвор бързо пожълтява. Водният му разтвор има неутрална реакция. Водният разтвор на хлороводорода има киселинен характер. Черупката ѝ е гладка, синьо-виолетова, черна или кафява на цвят. Черупката ѝ е гладка, синьо-виолетова, черна или кафява на цвят. Водният му разтвор се нарича солна киселина. Водният разтвор на хлороводорода се нарича солна киселина. Използването на кобалт при производството на стъкло го оцветява в синьо. Водният разтвор на този газ се нарича флуороводородна киселина. Подават се само цветчетата, които са с предимно с бяло-синьо-виолетова окраска. Водният разтвор на амоняка притежава основен характер и променя цвета на лакмуса в син. Водният разтвор с масова част на амоняка 25% се нарича амонячна вода. Водният разтвор на йодоводорода се нарича йодоводородна киселина, която е силна киселина. Обикновено под формата на лакмусова хартийка се използва като индикатор за установяване киселата (червено оцветяване) или алкална (синьо оцветяване) реакции на средата. Този син цвят се премахва с добавката на разтвор от амоняк или изпарения на амоняк и се възвръща жълтеникавият цвят на месото. Скоро Щраус започва да използва деним – памучен плат, който се оцветява в синьо с индиго. На 6-годишна възраст успява да прерисува една гравюра на Петър Велики и я оцветява в червено и синьо. В резултат на хидролизата, водният разтвор на CuSO има киселинен характер (сол на слаба основа и силна киселина). Водният разтвор има ацеотроп при 20,2 масови процента HCl ("Тац"=108,58 °C, при 1 atm). Основните свойства на анилина са толкова слабо изразени, че водният му разтвор не променя цвета на лакмуса. За разлика от алкохолите, водният разтвор на фенола променя цвета на виолетовия лакмус в червен, следователно проявява киселинен характер. Моноетаноламин получават чрез взаимодействие етиленов оксид с воден разтвор на амоняк; реакция също произвежда диетаноламин и триетаноламин. Водният му разтвор бързо пожълтява. Разтваря се във втечнен амоняк, като разтворът се оцветява в синьо. Водният му разтвор има неутрална реакция. Водният разтвор на хлороводорода има киселинен характер. Водният му разтвор се нарича солна киселина. Водният разтвор на хлороводорода се нарича солна киселина. Водният разтвор на този газ се нарича флуороводородна киселина. Амилозата се разтваря във вода като образува колоиден разтвор и оцветява йода в синьо. Водният разтвор на амоняка притежава основен характер и променя цвета на лакмуса в син. Водният разтвор с масова част на амоняка 25% се нарича амонячна вода. Водният разтвор на йодоводорода се нарича йодоводородна киселина, която е силна киселина. Този син цвят се премахва с добавката на разтвор от амоняк или изпарения на амоняк и се възвръща жълтеникавият цвят на месото. Стрити на прах, коренчетата имат ярък оранжев цвят и дори съвсем малко количество оцветява ястията в жълто. При реакция с йодов разтвор се оцветява в синьо, което се използва като индикатор за присъствието му. В резултат на хидролизата, водният разтвор на CuSO има киселинен характер (сол на слаба основа и силна киселина). Водният разтвор има ацеотроп при 20,2 масови процента HCl ("Тац"=108,58 °C, при 1 atm). Основните свойства на анилина са толкова слабо изразени, че водният му разтвор не променя цвета на лакмуса. За разлика от алкохолите, водният разтвор на фенола променя цвета на виолетовия лакмус в червен, следователно проявява киселинен характер. Моноетаноламин получават чрез взаимодействие етиленов оксид с воден разтвор на амоняк; реакция също произвежда диетаноламин и триетаноламин. В латентния период профилактично се дава 5 g уротропин, сурови яйца, топло мляко, промивка на стомаха с 1% разтвор на амоняк. Тялото и горната част от ръцете и краката се оцветява в жълто, а долната част на ръцете и краката под коленете – в черно. Водният ѝ разтвор е контактна отрова, имаща потенциала да причини дълбоки, първоначално безболезнени изгаряния и поражения по тъканите. Кожицата е тъмночервено-виолетова. Обикновената хартия се поставя да стои известно време в този разтвор, при което повърхностните и слоеве се разтварят. Киселините са химични съединения, които във воден разтвор отделят водородни катиони, H и оцветяват лакмусовата хартия в червен цвят. Водният му разтвор бързо пожълтява. Разтваря се във втечнен амоняк, като разтворът се оцветява в синьо. Водният му разтвор има неутрална реакция. Водният разтвор на хлороводорода има киселинен характер. Водният му разтвор се нарича солна киселина. Водният разтвор на хлороводорода се нарича солна киселина. Водният разтвор на този газ се нарича флуороводородна киселина. По подобен начин, когато мед се постави в пламък, пламъкът се оцветява в зелено. Амилозата се разтваря във вода като образува колоиден разтвор и оцветява йода в синьо. Водният разтвор на амоняка притежава основен характер и променя цвета на лакмуса в син. Водният разтвор с масова част на амоняка 25% се нарича амонячна вода. Водният разтвор на йодоводорода се нарича йодоводородна киселина, която е силна киселина. Този син цвят се премахва с добавката на разтвор от амоняк или изпарения на амоняк и се възвръща жълтеникавият цвят на месото. При реакция с йодов разтвор се оцветява в синьо, което се използва като индикатор за присъствието му. В резултат на хидролизата, водният разтвор на CuSO има киселинен характер (сол на слаба основа и силна киселина). Водният разтвор има ацеотроп при 20,2 масови процента HCl ("Тац"=108,58 °C, при 1 atm). Основните свойства на анилина са толкова слабо изразени, че водният му разтвор не променя цвета на лакмуса. За разлика от алкохолите, водният разтвор на фенола променя цвета на виолетовия лакмус в червен, следователно проявява киселинен характер. Моноетаноламин получават чрез взаимодействие етиленов оксид с воден разтвор на амоняк; реакция също произвежда диетаноламин и триетаноламин. В латентния период профилактично се дава 5 g уротропин, сурови яйца, топло мляко, промивка на стомаха с 1% разтвор на амоняк. Водният ѝ разтвор е контактна отрова, имаща потенциала да причини дълбоки, първоначално безболезнени изгаряния и поражения по тъканите. Кожицата е тъмночервено-виолетова. Обикновената хартия се поставя да стои известно време в този разтвор, при което повърхностните и слоеве се разтварят. Киселините са химични съединения, които във воден разтвор отделят водородни катиони, H и оцветяват лакмусовата хартия в червен цвят. С използването на концентрирано мастило и копираща хартия, напоена със специален разтвор, могат да се правят и до 20 копия. Водният му разтвор бързо пожълтява. Карболфуксинът оцветява всички бактерии в червено. Разтваря се във втечнен амоняк, като разтворът се оцветява в синьо. Водният му разтвор има неутрална реакция. Водният разтвор на хлороводорода има киселинен характер. Водният му разтвор се нарича солна киселина. Водният разтвор на хлороводорода се нарича солна киселина. Водният разтвор на този газ се нарича флуороводородна киселина. Първото се оцветява винаги в червено от най-възрастната жена. Амилозата се разтваря във вода като образува колоиден разтвор и оцветява йода в синьо. Водният разтвор на амоняка притежава основен характер и променя цвета на лакмуса в син. Водният разтвор с масова част на амоняка 25% се нарича амонячна вода. Водният разтвор на йодоводорода се нарича йодоводородна киселина, която е силна киселина. Ако към водата се прибавят капки син лакмус, „фонтанът“ се оцветява в червено. Този син цвят се премахва с добавката на разтвор от амоняк или изпарения на амоняк и се възвръща жълтеникавият цвят на месото. "Макрохематурия" лесно се идентифицира, тъй като урината видимо се оцветява в червено или кафяво. Обикновено под формата на лакмусова хартийка се използва като индикатор за установяване киселата (червено оцветяване) или алкална (синьо оцветяване) реакции на средата. При реакция с йодов разтвор се оцветява в синьо, което се използва като индикатор за присъствието му. В резултат на хидролизата, водният разтвор на CuSO има киселинен характер (сол на слаба основа и силна киселина). Главата се оцветява в червено, рисуват ѝ се очи и към нея се прикрепя орлова перо. Отпечатан на хартия в два цвята (черно и червено), в ренесансов стил. Водният разтвор има ацеотроп при 20,2 масови процента HCl ("Тац"=108,58 °C, при 1 atm). Наличието на големи количества от тези вещества в клетката може да се установи чрез обработка на клетките с воден разтвор на калиев йодид, който оцветява неразклонените полимери на глюкозата (например скорбялата) в тъмносин цвят, а разклонените (като гликоген) – в червено-кафяв. Основните свойства на анилина са толкова слабо изразени, че водният му разтвор не променя цвета на лакмуса. За разлика от алкохолите, водният разтвор на фенола променя цвета на виолетовия лакмус в червен, следователно проявява киселинен характер.