При хидролиза на белтъци се получават: 
глицерол и висши мастни киселини глицерол и нисши мастни киселини висши мастни киселини аминокиселини
A B C D
Мазнина

Мазнини се наричат естерите на тривалентния алкохол глицерол с висши мастни киселини. Липидите се разграждат до мастни киселини и глицерол. Мастни киселини се добиват чрез хидролиза на естерните звена в мазнините и биологичните масла (като и двете са триглицериди) с отнемане на глицерол. Растителните масла съдържат естери на мастни киселини и глицерол. Мазнините се катаболизират чрез хидролизата им до свободни мастни киселини и глицерол. Мазнините са голяма група съединения, изградени от мастни киселини и глицерол. Триглицерид

Триглицеридът е естер, получен от глицерол и три мастни киселини. Обичайната суровина за производството на глицерол са триглицеридите – три естера на дълговерижни карбоксилни киселини (мастни киселини), свързани с една молекула глицерол. Представлява естер на висши мастни киселини с висши едновалентни алкохоли. Така се получават мастни киселини и оцетна киселина. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Триглицеридите са триестери, съставени от молекула глицерол, свързана с три молекули на мастни киселини. Жлезата секретира специфичен мазен секрет съдържащ ензими, белтъци, мастни киселини и ергостерин. Растителните восъци съдържат свободни мастни киселини, алкохоли и висши въглеводороди. При осапунването с водни пари продуктът съдържа свободни мастни киселини, а при осапунване с алкални се получават соли на мастните киселини. Суров глицерол се получава чрез хидролиза на триглицериди. При едноетапния процес, триглицеридът се третира със силна основа, която разкъсва естерната връзка, което е съпроводено с отделянето на соли на мастни киселини (сапуни) и глицерол. Мазнините (олио и животинска мас) са естери на глицерина с висши органични (мастни) киселини. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. Образуванто на млечната мазнина обхваща процесите на образуване на глицерол и мастни киселини и включването им в триглицеридите на млечната мазнина. Мазнините имат значителна хранителна стойност поради това, че внасят незаменими висши мастни киселини. Хидролизата на естерните връзки на триглицеридите и освобождаването на глицерол и мастни киселини от мастната тъкан са начална стъпка в метаболизирането на мазнините. Тези вещества са с органичен характер и влизат в състава на повечето природни белтъци и на някои нечистоверижни мастни киселини. В този процес мазнините, получени от мастната тъкан, или мастните клетки, се разделят на глицерол и мастни киселини, които могат да се използват за генериране на енергия. Те разграждат сложните органични съединения (въглехидрати, мазнини, протеини), които се произвеждат от автотрофите, до по-прости съединения (въглехидрати → глюкоза, мазнини → мастни киселини и глицерол, протеини → аминокиселини). Липидите се разграждат до мастни киселини и глицерол. Мастни киселини се добиват чрез хидролиза на естерните звена в мазнините и биологичните масла (като и двете са триглицериди) с отнемане на глицерол. Растителните масла съдържат естери на мастни киселини и глицерол. Мазнините се катаболизират чрез хидролизата им до свободни мастни киселини и глицерол. Мазнините са голяма група съединения, изградени от мастни киселини и глицерол. Триглицерид

Триглицеридът е естер, получен от глицерол и три мастни киселини. Обичайната суровина за производството на глицерол са триглицеридите – три естера на дълговерижни карбоксилни киселини (мастни киселини), свързани с една молекула глицерол. Мазнина

Мазнини се наричат естерите на тривалентния алкохол глицерол с висши мастни киселини. Така се получават мастни киселини и оцетна киселина. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. Триглицеридите са триестери, съставени от молекула глицерол, свързана с три молекули на мастни киселини. Жлезата секретира специфичен мазен секрет съдържащ ензими, белтъци, мастни киселини и ергостерин. При осапунването с водни пари продуктът съдържа свободни мастни киселини, а при осапунване с алкални се получават соли на мастните киселини. Суров глицерол се получава чрез хидролиза на триглицериди. При едноетапния процес, триглицеридът се третира със силна основа, която разкъсва естерната връзка, което е съпроводено с отделянето на соли на мастни киселини (сапуни) и глицерол. Образуванто на млечната мазнина обхваща процесите на образуване на глицерол и мастни киселини и включването им в триглицеридите на млечната мазнина. Хидролизата на естерните връзки на триглицеридите и освобождаването на глицерол и мастни киселини от мастната тъкан са начална стъпка в метаболизирането на мазнините. Тези вещества са с органичен характер и влизат в състава на повечето природни белтъци и на някои нечистоверижни мастни киселини. В този процес мазнините, получени от мастната тъкан, или мастните клетки, се разделят на глицерол и мастни киселини, които могат да се използват за генериране на енергия. Те разграждат сложните органични съединения (въглехидрати, мазнини, протеини), които се произвеждат от автотрофите, до по-прости съединения (въглехидрати → глюкоза, мазнини → мастни киселини и глицерол, протеини → аминокиселини). Преобладават ненаситени мастни киселини. Тя се обуславя от съдържанието на летливи мастни киселини. Получава се при деситилацията на смолата от иглолистните дървета и представлява смес от природни смолни киселини и наситени и ненаситени мастни киселини и др. Маргаринът богат на Омега 6 мастни киселини. Биохимичните процеси, протичат в четири основни етапа: хидролиза на полимерите до прости захари, аминокиселини и мастни киселини; преобразуването им в киселини; по-нататъшното им метаболизиране до оцетна киселина и в последния етап – обрзуване на метан (фигура 1). Представлява естер на висши мастни киселини с висши едновалентни алкохоли. Така се получават мастни киселини и оцетна киселина. Периферните белтъци могат да са свързани с нея посредством мастни киселини или интегрални белтъци. При осапунването с водни пари продуктът съдържа свободни мастни киселини, а при осапунване с алкални се получават соли на мастните киселини. Жлезата секретира специфичен мазен секрет съдържащ ензими, белтъци, мастни киселини и ергостерин. Растителните восъци съдържат свободни мастни киселини, алкохоли и висши въглеводороди. Мазнина

Мазнини се наричат естерите на тривалентния алкохол глицерол с висши мастни киселини. Еноил-АПБ редуктаза

Еноил-АПБ редуктазата е ензим, участващ в синтезата на висши мастни киселини при прокариотните организми. Мазнините имат значителна хранителна стойност поради това, че внасят незаменими висши мастни киселини. Мазнините (олио и животинска мас) са естери на глицерина с висши органични (мастни) киселини. Мастни киселини се добиват чрез хидролиза на естерните звена в мазнините и биологичните масла (като и двете са триглицериди) с отнемане на глицерол. Тези вещества са с органичен характер и влизат в състава на повечето природни белтъци и на някои нечистоверижни мастни киселини. Преобладават ненаситени мастни киселини. Липидите се разграждат до мастни киселини и глицерол. Тя се обуславя от съдържанието на летливи мастни киселини. При прокариотните организми, ензимът е част от белтъчен комплекс, известен като синтаза на висши мастни киселини в който всяка от ензимните активностти се носи от отделни белтъчни молекули. Маргаринът богат на Омега 6 мастни киселини. Натрупват се свободни аминокиселини, повишава се количеството на летливите мастни киселини. Алдоновите киселини се получават предимно при окисленито на монозахариди с бром. Мастните киселини се образуват по път, силно наподобяващ обратно β-окисление, известен като синтез на мастни киселини. Получава се при деситилацията на смолата от иглолистните дървета и представлява смес от природни смолни киселини и наситени и ненаситени мастни киселини и др. Биохимичните процеси, протичат в четири основни етапа: хидролиза на полимерите до прости захари, аминокиселини и мастни киселини; преобразуването им в киселини; по-нататъшното им метаболизиране до оцетна киселина и в последния етап – обрзуване на метан (фигура 1). В състава му влизат също изобутилов алкохол, пропилов алкохол и незначителни количества висши алкохоли, а също алифатни алдехиди, мастни киселини и фурфурол. От химична гледна точка те са естери на глицерина, но в състава им влизат и висши мастни киселини, участва и фосфорната киселина, която при някои от тях се свързва с някой аминоалкохол. При нормални обстоятелства "липид А" е фосфорилиран глукосаминов дизахарид, точкуван с множество мастни киселини. С помощта на ензими тя разгражда ненужните белтъци до аминокиселини, които могат да се използват отново за синтезата на нови белтъци. Впоследствие става допълнително разграждане до свобони аминокиселини, които се използват отново в биосинтезата на белтъци. Основният компонент на всички белтъци са аминокиселини, подредени последователно в дълги полипептидни вериги. Като типични белтъци ензимите са изградени от линейното подреждане на аминокиселини в полипептидни вериги. Млечните белтъци се синтезират и от някои пептиди на кръвната плазма и от аминокиселините, които се получават от разграждането на кръвните белтъци. Високото съдържание на аминокиселини, калций и фосфор го правят ценна храна при заболявания свързани с разграждане на тъканните белтъци, както и при загуба на калций (рахит, остеопороза). Получава се при хидролиза на природни мазнини и масла. При хидролиза на целулоза се получава глюкоза за производство на етилов алкохол. Най-известните аминокиселини са α-аминокиселините с карбоксилна група на края на въглеродната верига, от тях са изградени всички генно детерминирани белтъци. Получените при частичната хидролиза на нишестето декстрини се използват за приготвяне на декстринови лепила. Получените при частичната хидролиза на нишестето декстрини се използват за приготвяне на декстринови лепила. Растенията и микроорганизмите могат да синтезират всички необходими аминокиселини, затова при тях няма незаменими аминокиселини. Основният гликозид е конвалотоксин, който при хидролиза се разпада на агликона строфантидин и L-рамноза. Хидролиза на сол на силна киселина и слаба основа (катионна хидролиза):

3. Хидролиза на сол на слаба киселина и силна основа (хидролиза чрез анион):

2. Черният дроб може да поглъща и преработва различни белтъци и аминокиселини, въпреки че основния път на отделянето на белтъците от кръвта е през бъбреците към урината. Суров глицерол се получава чрез хидролиза на триглицериди. При окисление на първичните алхохоли се получават алдехиди, а при окисление на вторичните алкохоли се получават кетони. Местното дразнещо действие на хряна се свързва с гликозида синигрин, който освобождава при хидролиза алилсинапено етерично масло. Взаимодействието на йоните на водата, при което разтворът придобива киселинен или основен характер, се нарича хидролиза на соли. Сместа от равни количества глюкоза и фруктоза, която се получава при хидролиза на обикновената захар се нарича инвертна захар. В зависимост от въглеводорода, който се отделя при тяхната хидролиза, те също могат да се разделят на три групи. Тези аминокиселини са много ценни за растежа при децата. Броят на каноничните α-аминокиселини в живата природа е 20, макар че в някои белтъци се срещат и други α-аминолиселини като 3- и 4-хидроксипролин, 5-хидроксилизин и други, така също при определени условия аминокиселината селеноцистеин се кодира от стоп кодона UAG. Различават се обратима и необратима хидролиза на соли:

1.