Какъв е статутът на Източна Румелия според Берлинския договор?
вилает автономна област васално княжество бейлербейство
A B C D
След Берлинския договор е кантонален съдия в Казанлък, Източна Румелия. по Берлинския договор село Ръжево попада в Източна Румелия. След Освобождението 1878 г., според Берлинския договор, с. Енина попада на територията на Източна Румелия. Границите на Източна Румелия са определени с член 14 на Берлинския договор. След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България. тези земи остават като пограничен район между автономната област „Източна Румелия“ и Османската империя според Берлинския договор. Описано е в Берлинския договор, според който границата между Княжество България и Източна Румелия минава южно от селата Белибе и Кехманлък. След Освобождението с. Урум кьой по силата на Берлинския договор остава в пределите на Източна Румелия. По Берлинския договор територията на Северна Тракия е превърната в автономна провинция на Османската империя, наречена Източна Румелия. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. Солунският вилает граничи на изток с Одринския вилает, на север (след Освобождението) с Княжество България, на североизток (след Берлинския договор) с Източна Румелия, на юг с Бяло море, на северозапад с Косовския вилает и на запад с Битолския вилает и след 1881 година – с независимия санджак Серфидже. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. тези земи остават като пограничен район между автономната област „Източна Румелия“ и Османската империя според Берлинския договор. По Берлинския договор територията на Северна Тракия е превърната в автономна провинция на Османската империя, наречена Източна Румелия. Българите от новообразуваната автономна област Източна Румелия се включват масово в комитетите „Единство“ и полувоенни организации („гимнастически дружества“) срещу прилагането на Берлинския договор. След Берлинския договор е кантонален съдия в Казанлък, Източна Румелия. по Берлинския договор село Ръжево попада в Източна Румелия. След Освобождението 1878 г., според Берлинския договор, с. Енина попада на територията на Източна Румелия. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. Границите на Източна Румелия са определени с член 14 на Берлинския договор. След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България. По силата на Берлинския договор урежда устройството на автономната област Източна Румелия и съдейства за българския характер на нейното управление. След Берлинския конгрес от 1878 г. е в границите на автономната област Източна Румелия. Описано е в Берлинския договор, според който границата между Княжество България и Източна Румелия минава южно от селата Белибе и Кехманлък. След Освобождението с. Урум кьой по силата на Берлинския договор остава в пределите на Източна Румелия. С укрепването на Източна Румелия като българска автономна област настъпва разцепление в политическото ѝ ръководство. Берлинският договор поставя града в пределите на автономната българска област Източна Румелия. Приет е на 14 април 1879 г.

Органическият устав повтаря и утвърждава определението на Берлинския договор за Източна Румелия като автономна провинция под пряката политическа и военна власт на османския султан. Според административното устройство на Източна Румелия, Пазарджик е център на департамент (област). Съгласно Берлинския договор Кърджалийска околия е придадена към автономната област Източна Румелия, а Ахъчелебийско остава в Османската империя (също както предвижда и договорът от Сан Стефано). След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България. Пример за васално княжество в историята на България е Княжество България, което е възстановено/конституирано като трибутарно княжество според Берлинския договор. Описано е в Берлинския договор, според който границата между Княжество България и Източна Румелия минава южно от селата Белибе и Кехманлък. След Берлинския договор е кантонален съдия в Казанлък, Източна Румелия. по Берлинския договор село Ръжево попада в Източна Румелия. След Освобождението 1878 г., според Берлинския договор, с. Енина попада на територията на Източна Румелия. Някои клаузи на Берлинския договор са променени още при Съединението на Княжество България с Източна Румелия (6 септември 1885). Съгласно Берлинския договор, разходите по издръжката на Временното руско управление формират окупационния дълг на Княжество България и Източна Румелия. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. Върхът е бил една от точките, формиращи границата между Княжество България и Източна Румелия по силата на Берлинския договор от 1878 година. Границите на Източна Румелия са определени с член 14 на Берлинския договор. тези земи остават като пограничен район между автономната област „Източна Румелия“ и Османската империя според Берлинския договор. Берлинският договор създава Княжество България, васално на Турция. След Освобождението с. Урум кьой по силата на Берлинския договор остава в пределите на Източна Румелия. По Берлинския договор територията на Северна Тракия е превърната в автономна провинция на Османската империя, наречена Източна Румелия. Подкрепя Съединението на Княжество България и Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След Берлинския договор е кантонален съдия в Казанлък, Източна Румелия. по Берлинския договор село Ръжево попада в Източна Румелия. След Освобождението 1878 г., според Берлинския договор, с. Енина попада на територията на Източна Румелия. Границите на Източна Румелия са определени с член 14 на Берлинския договор. След Освобождението според Берлинския договор от 1878 година селото е било граница между Източна Румелия и Княжество България. тези земи остават като пограничен район между автономната област „Източна Румелия“ и Османската империя според Берлинския договор. Описано е в Берлинския договор, според който границата между Княжество България и Източна Румелия минава южно от селата Белибе и Кехманлък. След Освобождението с. Урум кьой по силата на Берлинския договор остава в пределите на Източна Румелия. По Берлинския договор територията на Северна Тракия е превърната в автономна провинция на Османската империя, наречена Източна Румелия. Източна Румелия

Източна Румелия е автономна провинция на Османската империя, създадена в Южна България съгласно Берлинския договор от 1878 г. и просъществувала до Съединението с Княжество България през 1885 година. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. След края на Руско-турската война 1877 – 1878 г., по Берлинския договор селото остава на територията на Източна Румелия. Някои клаузи на Берлинския договор са променени още при Съединението на Княжество България с Източна Румелия (6 септември 1885).