От посочените молекули хетеробиополимери са:
белтъците и нуклеиновите киселини стероидите и белтъците полизахаридите и мазнините фосфолипидите и нуклеиновите киселини
A B C D
Нуклеиновите киселини са дълги, прави, неразклонени хетерополимерни молекули. Основните класове са органичните химични съединения са липидите, нуклеиновите киселини, въглеводородите и белтъците. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. През 1910 г. получава Нобелова награда за медицина за изследванията си върху белтъците и нуклеиновите киселини. Денатурация

Денатурацията е процес на промяна на молекулната структура на нуклеиновите киселини и белтъците, под влияние на висока температура, налягане, киселини и основи. В тях се съдържат много и хидролитични ензими, които катализират разграждането на белтъците, въглехидратите и нуклеиновите киселини (автолиза). Азотът присъства във всички организми, най-вече в аминокиселините (и съответно в белтъците) и в нуклеиновите киселини (ДНК и РНК). В тях се осъществява процесът на транслация – превеждане на генетичната информация от полинуклеотидния код на нуклеиновите киселини в аминокиселинния код на белтъците. За растежа им са необходими аминокиселини, пептиди, продукти от разграждането на нуклеиновите киселини, витамини, соли, мастни киселини. По този начин се извежда и обозначението на нуклеиновите киселини, тъй като в природата полунуклеотидните молекули съдържат само риботиди или само дезоксириботиди. Ксантините са също срещани много рядко и като съставки на нуклеиновите киселини. Мономерите на нуклеиновите киселини се наричат нуклеотиди. Свързва се много здраво с нуклеиновите киселини. Азотът е елемент, необходим за съществуването на животните и растенията, той влиза в състава на белтъците (16 – 18 % по маса), аминокиселините, нуклеиновите киселини, хлорофила, хемоглобина и др. Нуклеиновите киселини дават данни за родството между организмите. Функцията на сперминът е свързана с нуклеиновите киселини. „"за определянето структурата на белтъците и особено на инсулина"“, а втората през 1980 е разделена между Сангър и Уолтър Гилберт от една страна „"за приноса им в определянето последователността на базите в нуклеиновите киселини"“ и Пол Бърг от друга „"за фундаментални изследвания на биохимичните свойства на нуклеиновите киселини, в частност рекомбинантните ДНК"ДНК“. Белтъците са молекули много чувствителни към факторите на заобикалящата ги среда. Протеиногенните киселини са тези, които изграждат белтъците във всички живи организми. Нуклеинова киселина

Нуклеиновите киселини (НК) са високомолекулни органични съединения, съставени от голям брой линейно подредени нуклеотиди. Централна догма в молекулярната биология

Централна догма в молекулярната биология е обобщено правило, наблюдавано в природата, според което информацията в клетката тече от нуклеиновите киселини към белтъците и никога в обратна посока. При нуклеиновите киселини процесът променя двуверижната структура в едноверижно състояние. Пентозите в нуклеиновите киселини са D-рибоза и 2-дезокси-D-рибоза, както и двете са във фуранозна форма. Гуанин

Гуанинът (G) е една от четирите нуклеотидни бази изграждащи нуклеиновите киселини ДНК и РНК. В клетките под действието на нуклеиновите киселини те претърпяват по-нататъшни превръщания. Белтъците са молекули много чувствителни към факторите на заобикалящата ги среда. Стероидите, производни на една и съща четирипръстенна ядрова структура, имат различни биологични функции като хормони и сигнални молекули. Белтъците в клетката се маркират за разграждане, чрез ковалентното прикачване на молекули убиквитин. Във физиологични условия конформацията търпи неголеми колебания, възникнали при взаимодействия с други молекули, свързани с функционалните прояви на белтъците. Прионите са ненормално-структурирани (пространствено нагънати) форми на белтъците на организма-хазяин, които са способни да преобразуват структурата на нормалните белтъчни молекули в подобна на своята ненормална структура. Стероидите и стерола при животните се синтезират от терпеноидни прекурсори. Стероидите, например холестеролът, са друга основна група липиди, образувани в клетките. Стероид

Стероидите са липиди, характерен за които е въглероден скелет от четири съединени пръстена. Стероидите също помагат, като вискозния лидокаин. Посочените значения са приблизителни. Много от белтъците са ензими, които катализират метаболитните биохимични реакции. Музиката и текстовете са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички песни са написани от Бекер и Фридман, освен посочените. Всички песни са написани от Доорс, освен посочените. Изследване на стероидите и техните конюгати в кръв и урина. Трите основни класа биохимични съединения, които търпят разграждане в тънките черва са белтъците, липидите и въглехидратите:

Белтъците и пептидите се разграждат до аминокиселини. Всички текстове и музика са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички текстове и музиката са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички песни са написани и композирани от Джими Хендрикс, освен посочените. Посочените като активни вещества са екстракт от патешки дроб и сърце. Основните класове са органичните химични съединения са липидите, нуклеиновите киселини, въглеводородите и белтъците. Всички песни са написани от Стив Харис, освен посочените. Всички песни са написани от Стив Харис, освен посочените. Всички песни са написани от Стив Вай, освен посочените. Всички песни са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Докато монозахаридите и дизахаридите имат строго определена молекулна маса, еднаква за всички молекули, то полизахаридите имат различни по маса молекули и затова се характеризират със средна молекулна маса. Полизахаридите: целулоза и хитин са несмилаеми от човешкия организъм. Молекулите на дизахаридите могат да се разглеждат като получени от две молекули монозахарид с отделяне на молекула вода между тях, а молекулите на полизахаридите нишесте и целулоза – като получени от много молекули монозахариди чрез отделяне на много молекули вода между тях. Мазнините, които представляват включения в цитоплазмата, могат да бъдат отделени непосредствено от клетката, а тези, които са съставна част на цитоплазмената мембрана и други вътрешни мембрани – само след хидролиза на белтъците и полизахаридите. Това се дължи на факта, че въглехидратите не са непосредствен градивен материал, за другите молекули и тялото може да си набавя необходимата енергия от протеините и мазнините. Полизахаридите са типични молекулни хидрофилни колоиди. Молекулите на полизахаридите са изградени от голям брой монозахаридни остатъци. Малтозата и целобиозата са хидролизни продукти на полизахаридите скорбяла и целулоза. Олиго- и полизахаридите хидролизират, като краен продукт на хидролизата са монозахариди. Мазнините са голяма група съединения, изградени от мастни киселини и глицерол. Посочените значения са приблизителни. Мазнините са съсредоточени под кожата и около вътрешните органи. Поради тази причина, мазнините на преживните животни съдържат мастни киселини с нечетен брой молекули (например 15), вследствие действието на бактериите в търбусите им. Музиката и текстовете са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички песни са написани от Бекер и Фридман, освен посочените. Всички песни са написани от Доорс, освен посочените. Киселинни полизахариди са полизахаридите съдържащи карбоксилна група, фосфатна група и/или сулфириново естерна група. Третата група храни (като хранителни продукти) са мазнините. Често полизахаридите са доста хетерогенни, съдържащи малки модификации при градивните си мономери. Всички текстове и музика са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички текстове и музиката са написани от Ингви Малмстийн, освен посочените. Всички песни са написани и композирани от Джими Хендрикс, освен посочените. Посочените като активни вещества са екстракт от патешки дроб и сърце. В и полизахаридите се разграждат до монозахариди от панкреатичната и чревната гликозидази. Всички песни са написани от Стив Харис, освен посочените. Нуклеиновите киселини са дълги, прави, неразклонени хетерополимерни молекули. Много видове репликатори се считат като оригинални, вклютелно и днешните белтъци, нуклеиновите киселини, фосфолипидите, кристалите или дори квантовите системи. За растежа им са необходими аминокиселини, пептиди, продукти от разграждането на нуклеиновите киселини, витамини, соли, мастни киселини. Основните класове са органичните химични съединения са липидите, нуклеиновите киселини, въглеводородите и белтъците. По този начин се извежда и обозначението на нуклеиновите киселини, тъй като в природата полунуклеотидните молекули съдържат само риботиди или само дезоксириботиди. Ксантините са също срещани много рядко и като съставки на нуклеиновите киселини. Мономерите на нуклеиновите киселини се наричат нуклеотиди. Свързва се много здраво с нуклеиновите киселини. Нуклеиновите киселини дават данни за родството между организмите. Функцията на сперминът е свързана с нуклеиновите киселини. Фосфолипидите са от изключителна важност за клетъчната диференциация, пролиферация и регенерация, както и за транспорта на молекули през мембраните. Нуклеинова киселина

Нуклеиновите киселини (НК) са високомолекулни органични съединения, съставени от голям брой линейно подредени нуклеотиди. При нуклеиновите киселини процесът променя двуверижната структура в едноверижно състояние. Пентозите в нуклеиновите киселини са D-рибоза и 2-дезокси-D-рибоза, както и двете са във фуранозна форма. Гуанин

Гуанинът (G) е една от четирите нуклеотидни бази изграждащи нуклеиновите киселини ДНК и РНК. В клетките под действието на нуклеиновите киселини те претърпяват по-нататъшни превръщания. Мономери на белтъците са аминокиселините (които образуват полипептидни вериги), на нуклеиновите киселини – нуклеотидите, а на въглехидратите – монозахаридите. Триглицеридите са триестери, съставени от молекула глицерол, свързана с три молекули на мастни киселини. Цитозин

Цитозинът (C) е една от четирите бази участващи в изграждането на нуклеиновите киселини ДНК и РНК. Вътрешномолекулните връзки на водорода са частично отговорни за вторичната, третичната и четвъртичната структури на протеините, както и на нуклеиновите киселини.. Нуклеотидът е мономер или структурна единица на полинукеотидните вериги на нуклеиновите киселини РНК и ДНК. Изследва ролята на нуклеиновите киселини в процесите на пролиферация, диференциация и злокачествено израждане на клетките. Денатурация

Денатурацията е процес на промяна на молекулната структура на нуклеиновите киселини и белтъците, под влияние на висока температура, налягане, киселини и основи. Мутация

Мутациите представляват промени в генетичната информация на организмите, носител на която са молекулите на нуклеиновите киселини – ДНК и РНК. В ДНК тимина и аденина се свързват посредством две водородни връзки и стабилизират структурата нуклеиновите киселини.