Типични дървесни видове за високите части на планините в България между 1100 и 1800 м н.в. са:
върба и топола дъб и бук благун и цер смърч и мура
A B C D
Преобладаващите дървесни видове са дъб, бряст, ясен, липа, габър, върба, глог, топола, акация и др. В по-високите части – габър, клен и бук, а покрай реките – топола, леска и върба. Основните дървесни видове в този участък са канадски клен, ясен, американски бряст, черна върба, делтоидна топола, ясенолистен явор, черна бреза. От растителните видове са разпространени върба, топола и черна елша. Примери за дифузнопорьозни видове са елша, бреза, див кестен, явор, върба и топола. На места по нейното течение са се образували типични крайречни гори от топола и върба. На територията на селото има типични дървесни видове, характерни за равнинните райони в България. Преобладаващите дървесни видове са: дъб, явор, ясен, габър, топола и букови гори. В състава на тези гори влизат главно влаголюбиви видове – върба и топола. За изграждането на конструкциите се използват бързорастящи видове дървета (върба, топола). От по-често срещащите се дървесни видове следват летен дъб, полски клен, дива круша, обикновен габър, черна елша, бяла топола, бяла върба и др. Отделни части от острова са обрасли с влаголюбива растителност – върба, топола, трепетлика и др. Традиционно за изработката им се използват различни видове дървесина (върба, топола, бреза, бук и др. В България сивата топола е установена във всички области до 1000 м н.в. По теченията на реките са разпространени върба и топола. В Колумбия обитават ареал намиращ се между 1800 – 3800 m н.в., а в Еквадор той е 1100 – 2980 m н.в. Най-известните родове са върба ("Salix") и топола ("Populus"). По делтата върху 60 хектара са засадени нови гори с типични за местността дървесни видове и храсти. В Паданската равнина виреят топола и върба. Основните дървесни видове са черен, летен и зимен дъб; акация, липа, орех, топола, бряст, келев габър и др. Намира се на 1800 м н.в. Дори високите части на планините в Атакама са твърде засушливи. От дървесните видове са разпространени полски клен, черна елша, полски ясен, бяла топола, черна топола, обикновен дъб, бяла върба, бял бряст, полски бряст. Най-разпространените дървесни видове са дъб, клен, липа, върба, дива круша и има няколко масива заети от борови гори. Следите от естествената растителност се наблюдават покрай реките Тунджа и Енинска и са представени от влаголюбиви горски видове – върба, топола и елша. Характерни дървесни видове са дъб, бук, габър, леска. По надморска височина, най-разпространените дървесни видове са дъб, бук и смърч. Типични доминиращи видове са представители на родовете дъб, бук, бреза, явор. Преобладаващите дървесни видове са бук, зимен дъб, бял бор, ела, смърч и бяла мура. Основни дървесни видове са дъб, бук, бял и черен бор, габър, клен, акация, липа и пр. Освен главните дървесни видове - бук и дъб, в широколистните гори растат още габър, клен, ясен, бреза, върба. Типични за плодното тяло са следните белези:

Зелената мухоморка образува микориза с различни видове дървета (дъб, бук, леска). Дървесните видове са предимно бук, габър и дъб. Основените дървесни видове са обикновен смърч, ела и бук. Преобладаващи дървесни видове със стопанско предназначение са: черен бор, бял бор, благун, цер, зимен дъб, космат дъб, източен бук, габър, липа, акация. Преобладаващи дървесни видове със стопанско предназначение са: черен бор, бял бор, благун, цер, зимен дъб, космат дъб, източен бук, габър, липа, акация. Във високите части има широколистни гори от бук, благун, горун, цер, вергилиев дъб и космат дъб, а в ниските билни части са разположени съобщества на люляк. Основните дървесни видове са цер и виргилиев космат дъб. Горската растителност е представена от смесен тип гори, като най-типични дървесни видове са бял бор, черен бор и бук. На територията на селото има типични дървесни видове, характерни за равнинните райони в България. Преобладават следните дървесни видове: бял бор; смърч; бук; келяв габър; акация; габър; черен бор; дугласка ела; зимен дъб; благун; космат дъб; цер; други широколистни видове. Преобладаващите дървесни видове са: дъб, явор, ясен, габър, топола и букови гори. Основните дървесни видове са дъб (благун, цер), акация, келяв габър и др. В по-ниските части се срещат гори от дъб, по-нагоре от бук, а високите до 2000 мнв части са с иглолистни гори. Горите – главно от дъб и бук, преобладават най-вече по високите части на платото – неговата платовидна понтийска денудационна повърхнина. Най-често срещаните дървесни видове са мирта, дъб, лаврово дърво, бряст. В Колумбия обитават ареал намиращ се между 1800 – 3800 m н.в., а в Еквадор той е 1100 – 2980 m н.в. По делтата върху 60 хектара са засадени нови гори с типични за местността дървесни видове и храсти. Те са предимно широколистни от дъб, бук и ясен, в по-ниските части от габър, а в по-високите – иглолистни гори от обикновен смърч, ела и бор. Възвишенията край селото са залесени с иглолистна и широколистна гора, преобладаващите дървесни видове са бор и дъб. Основните дървесни видове са дъб (благун, цер), акация, келяв габър и др. В северната му част растат още зимен дъб, габър, благун, клен, цер и други дървесни видове. В насажденията се срещат и дървесни видове като обикновен габър, цер, благун, келяв габър, дива череша, зимен дъб и др. Основни дъвесни видове са различни видове дъб (цер, благун, космат дъб и др. Основните дървесни видове са цер и виргилиев космат дъб. Основните дървесни видове са благун и цер, на по-влажните места се срещат липа и ясен, а на по-сухите – габър, глог, люляк и др. Преобладаващи дървесни видове със стопанско предназначение са: черен бор, бял бор, благун, цер, зимен дъб, космат дъб, източен бук, габър, липа, акация. Преобладаващи дървесни видове със стопанско предназначение са: черен бор, бял бор, благун, цер, зимен дъб, космат дъб, източен бук, габър, липа, акация. Във високите части има широколистни гори от бук, благун, горун, цер, вергилиев дъб и космат дъб, а в ниските билни части са разположени съобщества на люляк. На територията на селото има типични дървесни видове, характерни за равнинните райони в България. От дървесните видове най-разпространени са някои видове дъб (цер и благун), бряст, габър, липа, леска и др. Срещат се и различни видове дъб (цер, зимен, летен, благун и др. Преобладават следните дървесни видове: бял бор; смърч; бук; келяв габър; акация; габър; черен бор; дугласка ела; зимен дъб; благун; космат дъб; цер; други широколистни видове. Типични дъвесни видове са мъждрян, полски ясен, липа, обикновен габър, цер и др. На юг в по-високите части на областта тя е представена предимно от горската дъбова растителност (летен дъб, зимен дъб, благун и цер) и други широколистни видове (липа, ясен, киселица, шестил, дива круша и габър). Най-голямо разпространение от дървесните видове имат дъбовете – цер, зимен дъб, благун. Растителната покривка е представена от широколистни видове от рода дъб (цер, благун, гурун). В Колумбия обитават ареал намиращ се между 1800 – 3800 m н.в., а в Еквадор той е 1100 – 2980 m н.в. По делтата върху 60 хектара са засадени нови гори с типични за местността дървесни видове и храсти. В ниските части се срещат цер, космат дъб, горун, благун, обикновен габър, келяв габър. Преобладават смесените дъбови гори от цер и благун. Намира се на 1800 м н.в. Дори високите части на планините в Атакама са твърде засушливи. Характерни горски съобщества са ксеротермните гори от цер, благун и космат дъб. По склоновете на планините има изкуствени насаждения от бор, гори от бук, цер, благун, горун, воден габър, обикновен и келяв габър. Преобладаващите дървесни видове са бук, зимен дъб, бял бор, ела, смърч и бяла мура. Основените дървесни видове са обикновен смърч, ела и бук. На територията на селото има типични дървесни видове, характерни за равнинните райони в България. По надморска височина, най-разпространените дървесни видове са дъб, бук и смърч. Преобладаващите дървесни видове са: бреза 35%, бор 35%, осика 14%, смърч 14%. Флората включва иглолистни видове като сибирска ела, смърч, бор и корейски бор в по-високите части на страната. В ниските части е обрасъл с гори от черна мура, а над 2000 м н.в. В планините, ниските части на склоновете са заети от смесени гори (основно от бук, ела и смърч), а по-високите – от иглолистни, предимно смърчови гори. В Колумбия обитават ареал намиращ се между 1800 – 3800 m н.в., а в Еквадор той е 1100 – 2980 m н.в. По делтата върху 60 хектара са засадени нови гори с типични за местността дървесни видове и храсти. Останалите дървесни видове са: бял бор – 6%, обикновен смърч – 4%, обикновен габър – 4% и други широколистни – 4%. Намира се на 1800 м н.в. В България черната мура расте само в планините Пирин и Славянка. Дори високите части на планините в Атакама са твърде засушливи. Във високите плата и по склоновете на планините (до 1400 m н.в.) Билото е разчленено и се издига на 1000 – 1100 м н.в. Горите и храстите заемат над 1/4 от територята на областта, като основните дървесни видове са: кедър, смърч, ела, бреза и осика. В по-високите му части горите са изградени от смърч и с понижаване на надморската височина започват да се смесват с бял бор, бяла мура, ела и други, а в най-ниските райони – с бук и бреза. Обитава храсталаци, гори и поляни до около 1800 м н.в. В България е разпространен до надморска височина 1100 m, като липсва по северните склонове на планините и високите полета в западната част на страната. Растителността е разнообразна, склоновете се доминират от дебели дървесни видове и храстовидна растителност, а в по-високите части следват отделни обособени горички и пасища. Тези видове включват 180 местни и екзотични дървесни и храстови видове между които обикновен кипарис, черен бор, атласки кедър, алепски бор, сребрист смърч, източна туя, испанска ела и райска ябълка. Езерата в басейна на Места са разположени главно по високите части на планините Рила и Пирин. Използват се видове, които осигуряват големи количества доброкачествена дървесина (бял и черен бор, смърч, бяла мура, дъб, ясен и други). Между 1100 и 1400 m. Интересна особеност на резервата са съобществата на Елата, които заемат трето място по големина и са разположени между 1100 и 1400 m. н.в.