Съединенията на металите с водорода се наричат: 
хидрати хидриди хидрити хидроксиди
A B C D
Понякога към хидридите се причисляват съединенията на всички елементи с водорода. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. По-силни окислители са металите след водорода в РОАМ (ред на относителна активност на металите). Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Оловото се намира точно пред водорода в реда на окислителната активност на металите. Карбид

Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Съединенията съдържащи карбонилна група се наричат и карбонилни съединения. Разтворимостта на водорода в металите се влияе от частични изкривявания и примеси в метална кристална решетка. Съединенията се наричат съответно флуориди, хлориди, бромиди, йодиди и астатиниди. В него металът се намира след водорода, което означава, че не може да го измества от съединенията му. Например сярата е двувалентна, когато реагира с водорода и с металите (HS, FeS), а четири- и шествалентна, когато реагира с кислорода (SO, SO). Получаване на хидрати на ацетилдехид:
3. Хидрат

Хидрати се наричат съединения в кристалната решетка, на които са включени молекули вода и/или в които молекула вода участва в координационна връзка с йон или друга молекула. Заваряемостта се дефинира като комплексна характеристика, отразяваща пригодността на металите, при определени технологични условия и конструктивна надеждност на съединенията, да образуват готови изделия със съответно предназначение. Известни са различни хидрати на магнезиевия сулфат. Наименованието на въглехидратите е възникнало въз основа на представата, че те са хидрати на въглерода, тъй като общата им формула е
С(НО) или СНО, в която съотношението между водорода и кислорода е 2:1, като при водата. Тя участва в типичните за една киселина реакции:

Солната киселина не съдържа кислород, поради което не взаимодейства с метали, разположени след водорода в реда на относителната активност на металите (РОАМ). С водорода образуват халогеноводороди. Ако разтворителят е вода, се образуват хидрати, а процесът става хидратация. С металите образува сплави. Например, винено-червените или ярко оранжеви съединенията с ICl или тъмнокафявите и черно-морави съединенията с ICl. В гъстите мъглявини, където се образуват звезди, голяма част от водорода е в молекулярна (H) форма, така че такива мъглявини се наричат молекулярни облаци. С металите образува соли (халогениди). „Чупките“ в солидус-линията по-долу отговарят на различните хидрати. Тези съединения обикновено се наричат хидриди. Понякога към хидридите се причисляват съединенията на всички елементи с водорода. В зависимост от характера на връзката с водорода се различават 3 вида хидриди:


Взаимодействие на йонни хидриди с вода:

Взаимодействие с метални оксиди:

Термично разлагане:

Взаимодействие с азот: В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. По-силни окислители са металите след водорода в РОАМ (ред на относителна активност на металите). Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Оловото се намира точно пред водорода в реда на окислителната активност на металите. Карбид

Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Съединенията съдържащи карбонилна група се наричат и карбонилни съединения. Разтворимостта на водорода в металите се влияе от частични изкривявания и примеси в метална кристална решетка. Съединенията се наричат съответно флуориди, хлориди, бромиди, йодиди и астатиниди. В него металът се намира след водорода, което означава, че не може да го измества от съединенията му. Например сярата е двувалентна, когато реагира с водорода и с металите (HS, FeS), а четири- и шествалентна, когато реагира с кислорода (SO, SO). Не са познати хидриди. Емелиъс са силициевите хидриди. Заваряемостта се дефинира като комплексна характеристика, отразяваща пригодността на металите, при определени технологични условия и конструктивна надеждност на съединенията, да образуват готови изделия със съответно предназначение. Тя участва в типичните за една киселина реакции:

Солната киселина не съдържа кислород, поради което не взаимодейства с метали, разположени след водорода в реда на относителната активност на металите (РОАМ). С водорода образуват халогеноводороди. С металите образува сплави. Например, винено-червените или ярко оранжеви съединенията с ICl или тъмнокафявите и черно-морави съединенията с ICl. В гъстите мъглявини, където се образуват звезди, голяма част от водорода е в молекулярна (H) форма, така че такива мъглявини се наричат молекулярни облаци. С металите образува соли (халогениди). Покриването с тънък оксиден слой се нарича още пасивиране на металите. Хидрид

Хидридите са съединения на метали с водорода. Понякога към хидридите се причисляват съединенията на всички елементи с водорода. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. По-силни окислители са металите след водорода в РОАМ (ред на относителна активност на металите). Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Оловото се намира точно пред водорода в реда на окислителната активност на металите. Карбид

Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Съединенията съдържащи карбонилна група се наричат и карбонилни съединения. Разтворимостта на водорода в металите се влияе от частични изкривявания и примеси в метална кристална решетка. Съединенията се наричат съответно флуориди, хлориди, бромиди, йодиди и астатиниди. В него металът се намира след водорода, което означава, че не може да го измества от съединенията му. Например сярата е двувалентна, когато реагира с водорода и с металите (HS, FeS), а четири- и шествалентна, когато реагира с кислорода (SO, SO). Заваряемостта се дефинира като комплексна характеристика, отразяваща пригодността на металите, при определени технологични условия и конструктивна надеждност на съединенията, да образуват готови изделия със съответно предназначение. Тя участва в типичните за една киселина реакции:

Солната киселина не съдържа кислород, поради което не взаимодейства с метали, разположени след водорода в реда на относителната активност на металите (РОАМ). С водорода образуват халогеноводороди. С металите образува сплави. Например, винено-червените или ярко оранжеви съединенията с ICl или тъмнокафявите и черно-морави съединенията с ICl. В гъстите мъглявини, където се образуват звезди, голяма част от водорода е в молекулярна (H) форма, така че такива мъглявини се наричат молекулярни облаци. С металите образува соли (халогениди). Покриването с тънък оксиден слой се нарича още пасивиране на металите. Хидрид

Хидридите са съединения на метали с водорода. Не взаимодейства с металите и не се разтваря във вода. Такива вещества, които подобно на металите провеждат електричния ток, но имат положителен температурен коефициент и електропроводимостта им зависи от степента на облъчване, се наричат полупроводници. С металите образува соли, наречени хлориди. Йодът взаимодейства с водорода само при нагряване. Понякога към хидридите се причисляват съединенията на всички елементи с водорода. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. В тесен смисъл терминът "карбид" се отнася до съединенията на въглерода с металите. По-силни окислители са металите след водорода в РОАМ (ред на относителна активност на металите). Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Оловото се намира точно пред водорода в реда на окислителната активност на металите. Карбид

Карбид се наричат съединенията на въглерода с метали и неметали. Съединенията съдържащи карбонилна група се наричат и карбонилни съединения. Разтворимостта на водорода в металите се влияе от частични изкривявания и примеси в метална кристална решетка. Съединенията се наричат съответно флуориди, хлориди, бромиди, йодиди и астатиниди. В него металът се намира след водорода, което означава, че не може да го измества от съединенията му. Например сярата е двувалентна, когато реагира с водорода и с металите (HS, FeS), а четири- и шествалентна, когато реагира с кислорода (SO, SO). Неутрален оксид

Неутрални оксиди се наричат тези оксиди, които не взаимодействат с вода, киселини и основи и не им съответстват хидроксиди и кислородсъдържащи киселини. Заваряемостта се дефинира като комплексна характеристика, отразяваща пригодността на металите, при определени технологични условия и конструктивна надеждност на съединенията, да образуват готови изделия със съответно предназначение. Тя участва в типичните за една киселина реакции:

Солната киселина не съдържа кислород, поради което не взаимодейства с метали, разположени след водорода в реда на относителната активност на металите (РОАМ). С водорода образуват халогеноводороди. Реагират с киселини, киселинни оксиди, амфотерни оксиди, амфотерни хидроксиди. С металите образува сплави. Например, винено-червените или ярко оранжеви съединенията с ICl или тъмнокафявите и черно-морави съединенията с ICl. В гъстите мъглявини, където се образуват звезди, голяма част от водорода е в молекулярна (H) форма, така че такива мъглявини се наричат молекулярни облаци. С металите образува соли (халогениди). Покриването с тънък оксиден слой се нарича още пасивиране на металите. Хидрид

Хидридите са съединения на метали с водорода. Открива металните хидроксиди и предлага термина „хидрат“. Не взаимодейства с металите и не се разтваря във вода.