Посочете вярното твърдение. 
Инфрачервените лъчи имат по-малка дължина на вълната от ултравиолетовите лъчи. Ултравиолетовите лъчи се поглъщат силно от озоновия слой в атмосферата на Земята. Човек не усеща падащите върху тялото му инфрачервени лъчи. Слънцето не излъчва ултравиолетови лъчи.
A B C D
Разсеяните рентгенови лъчи имат същата дължина на вълната като попадащите рентгенови лъчи. Понякога към понятието светлина се включват и инфрачервените и ултравиолетовите лъчи. Улавя ултравиолетовите, видимите и инфрачервените лъчи от отделните галактики и звезди, а също така и квазари. Ултравиолетово излъчване

Ултравиолетовите лъчи ("UV") са електромагнитно излъчване с дължина на вълната по-малка от тази на видимата светлина, но по-голяма от тази на рентгеновите лъчи, между 10 и 400 nm, и с енергия между 3,10 и 124 електронволта. Известно е, че дължината на вълната на инфрачервените лъчи е извън обхвата на окото. В съседство с нея се намира пролуката на близките инфрачервени лъчи, докато инфрачервените лъчи със средна и голяма дължина на вълната попадат са далеч извън границата на възприятие на човешкото око. Ако можеха да се видят, инфрачервените лъчи щяха да са разположени след червеното на дъгата, а ултравиолетовите – преди виолетовия край. Прилепналите дрехи защитават тялото от ултравиолетовите слънчеви лъчи. Също като всички други лъчи от спектъра, инфрачервените лъчи ни дават допълнителна информация за изучавания обект. Инфрачервените лъчи в голямо количество предизвикват сериозни увреждания. При дължина на вълната под 0,1 nm се наричат „твърди“ рентгенови лъчи. Ултравиолетовите лъчи с по-ниска енергия и видимите лъчи предизвикват π-n, n-π* и n-σ* преходи. Лабораторните проучвания изследват ефектите на космическите лъчи и ултравиолетовите лъчи от Слънцето върху химичния състав на юпитеровите облаци. Димът е по-прозрачен за инфрачервените лъчи, отколкото за видимата светлина. Гама-лъчи

Гама-лъчите (γ-лъчи, гама-радиация) са форма на електромагнитно излъчване с много малка дължина на вълната – от порядъка на 10 m, получаващи се при субатомни реакции, например радиоактивен разпад. Действието на ултравиолетовите лъчи зависи от дължината на вълната и от медицинска гледна точка ултравиолетовият спектър има три области:

Ултравиолетовите лъчи са част от слънчевата светлина, която в миналото широко се е използвала за дезинфекция на бебешки дрехи, платно за превръзки и др. Най-малка енергия имат слънчевите лъчи – жълтата зона, средна енергии – галактичните лъчи, синята зона, най-голяма енергия – извънгалактичните лъчи, пурпурната зона. Фотоните на инфрачервените лъчи са с по-ниска енергия от тези на видимата светлина. Фотоните на инфрачервените лъчи са с по-ниска енергия от тези на видимата светлина. Електромагнитни вълни с дължина на вълната над 0,1 nm се наричат „меки“ рентгенови лъчи. Ритер ги нарича „оксидиращи лъчи“ поради стимулираните от тях химични реакции, разграничавайки ги от „топлинните лъчи“ (както тогава са известни инфрачервените лъчи) в другия край на видимия спектър. Инфрачервените лъчи от слънчев произход не предизвикват вредни ефекти върху живите организми. Значителна абсорбция се наблюдава при високочестотните ултравиолетови лъчи с дължина на вълната над 100 нанометра. Само малка част от излъчваната светлина е във видимия за човешкото око спектър, а основен дял се пада на инфрачервените лъчи. Само малка част от излъчваната светлина е във видимия за човешкото око спектър, а основен дял се пада на инфрачервените лъчи. Изтъняването на озоновия слой би увеличило всичките ефекти на ултравиолетовите лъчи върху човешкото здраве, както положителни (производство на витамин D), така и отрицателни (изгаряне, рак на кожата, катаракти). Неговото предназначение е подробно изследване на озоновия слой на Земята. Много изследвания са посветени на замърсяването на околната среда, плътността на озоновия слой и въздействието на високоенергетичниъте излъчвания върху атмосферата на Земята. По време на полета се провеждат медицински и биологични изследвания, както и на озоновия слой на атмосферата и върху точното измерване на разстоянието до Земята. Атмосферата е съставена от молекулен кислород (O), произвеждан, когато ултравиолетовите лъчи от Слънцето взаимодействат с водния лед. Животът трябвало или да загине, или да се приспособи да използва лъчи, които не се задържат от озоновия слой. Някои химични реакции в атмосферата следствие изригването водят до образуване на CO, който руши озоновия слой. Озон се образува във високите слоеве на атмосферата, когато дикислород се свързва с атомен кислород, получен от разлагането на дикислород от ултравиолетовите лъчи. Уврежда озоновия слой. Изтъняване на озоновия слой

Изтъняването на озоновия слой описва два свързани феномена, които се наблюдават от края на 1970-те години: постепенно понижение от около 4% на общото количество озон в земната атмосфера (озоновия слой) и по-голямо пролетно понижение на стратосферния озон около полярните райони на Земята. По-нататък, Фабри и Бюисон откриват, че поглъщането на ултравиолетовите лъчи се дължи на озонов слой, разположен високо в земната атмосфера. Тогава се появяват първите растения, които отделят кислород, който във високите слоеве на атмосферата се превръща в озон, под действието на ултравиолетовите лъчи. Озонът спомага за защита на биосферата от ултравиолетовото лъчение посредством озоновия слой, намиращ се високо в атмосферата, но представлява замърсител в ниската атмосфера. Сред причините са: увеличаване на ултравиолетовите лъчи, достигащи до повърхността на Земята (поради отслабването на озоновия слой), поява на нови хищници в екосистемите (привнесени, инвазивни видове), загуба на местообитания и фрагментацията им, отровена околна среда и киселинност, поява на болести, промяна на климата, както и съчетанието на повече от един от гореизброените фактори. От този момент озоновият слой поглъща значително количество ултравиолетовите лъчи, които по-рано са достигнали без смущения до земната повърхност. Занимава се задълбочено с изтъняването на озоновия слой. Диазотния оксид се среща в малко количество в атмосферата, но е способен да разлага озоновия слой с ефективност, сравнима с тази на хлорофлуоровъглеродите. Друг вид газове като фреоните са причинители на частичното разрушаване на озоновия слой на атмосферата над Арктика и Антарктика. Прилепналите дрехи защитават тялото от ултравиолетовите слънчеви лъчи. Известен е най-вече със свойството си да поглъща по-голямата част от ултравиолетовите лъчи, падащи над Земята. Основната цел на полета е изследване на озоновия слой на атмосферата над северното полукълбо с помощта на лабораторията "ATLAS-2" ( – „Лаборатория за фундаментални и приложни изследвания на атмосферата“). Инфрачервените лъчи се отразяват силно от такъв слой и затова той се използва като термозащита в стъкла за прозорци. Те също така поглъщат топлината, излъчвана от земята, като по този начин затоплят горните слоеве на атмосферата (или стратосферата). Смята се, че е дупка в метановия слой в атмосферата на Нептун, подобно на озоновата дупка на Земята. Цианобактериите са чувствителни към ултравиолетовите лъчи и биха се повлияли от повишението им. Те са наречени инфрачервени („подчервени“) лъчи. Освен видимата светлина, оптоелектрониката често включва други невидими форми на излъчване като рентгенови лъчи, гама лъчи, ултравиолетови лъчи и инфрачервени лъчи. Връзката може да се осъществява чрез радиовълни, инфрачервени лъчи, лазерни лъчи, безжична мрежа и др. Тед Сарджънт, реагират на невидимите за човешкото око инфрачервени лъчи. През това време протозвездата излъчва инфрачервени лъчи, породени от топлината. И когато едно нещо има определено значение за човек, той го усеща с тялото си. Това твърдение се опровергава, когато човек се сблъска с преживяване, в което непосредствено наблюдава тялото си отстрани. Човек осъзнава и усеща „етера“ в себе си и наоколо, когато движи тялото си според принципите на евритмията. Изследваната част от тялото се облъчва с рентгенови лъчи, които частично се поглъщат, а преминалите лъчи попадат върху екрана на флуороскоп или върху касета с фотографски филм. Други космически телескопи са Чандра и XMM-Newton (ренгенови лъчи) Спицер (инфрачервени) и други. Сондата за картографиране ще бъде оборудвана със спектрометри, с които ще изучава планетата с различни лъчи, включително инфрачервени, ултравиолетови, рентгенови и гама-лъчи. Ръбовете на акрилния лист са осветени от инфрачервени светодиоди, а инфрачервени камери са фокусирани върху гърба на листа. Повечето дистанционни комуникират със съответното си устройство чрез инфрачервени лъчи, а част от тях посредством радио сигнали. Други смятат, че Сивият човек не е реално същество, а някакъв вид енергия, която човек усеща като присъствие горе в планината. Прилепналите дрехи защитават тялото от ултравиолетовите слънчеви лъчи. Инфрачервените лъчи от слънчев произход не предизвикват вредни ефекти върху живите организми. Всички тела, чиято температура е по-висока от абсолютната нула, излъчват електромагнитни вълни, в това число и инфрачервени лъчи. Открива, че рентгеновите лъчи влияят не само на дрозофилите, а и върху човека. Върху част от носиите се усеща румънското влияние. В практиката са познати следните видове електромагнитни вълни: радиовълни, микровълни, видима светлина, ултравиолетови и инфрачервени лъчи, рентгенови и гама лъчи, както и механични вълни: звукови вълни, водни вълни и други. Тялото му не е открито. Тялото му не е открито. Скуката възниква не когато човек няма какво да прави, а когато е принуден да прави нещо, към което не усеща емоционална привързаност. Тялото може да се състои от едно твърдение или блок от твърдения. В съседство с нея се намира пролуката на близките инфрачервени лъчи, докато инфрачервените лъчи със средна и голяма дължина на вълната попадат са далеч извън границата на възприятие на човешкото око. Сравнени със Слънцето, особено горещите звезди излъчват и относително повече ултравиолетови лъчи. Слънчево изгаряне

Слънчево изгаряне е изгаряне на тъканта, поради излагане на ултравиолетови лъчи, обикновено от слънцето. Всеки диамант, облъчен с ултравиолетови лъчи, излъчва светлина и по този начин може да бъде разпознат от останалата руда. Луминесцентните лампи излъчват малко количество ултравиолетови лъчи. Алкените димеризират след облъчване с ултравиолетови лъчи. Озоновият слой спира повечето ултравиолетови лъчи в земната атмосфера. Освен видимата светлина, оптоелектрониката често включва други невидими форми на излъчване като рентгенови лъчи, гама лъчи, ултравиолетови лъчи и инфрачервени лъчи. Обеззаразяването се извършва чрез хлориране, озониране, обработка с ултравиолетови лъчи. Ratokderm е базирана на употребата лазерен лъч от тесновълнови ултравиолетови лъчи. Атмосферата предпазва живите организми, като спира голяма част от вредните ултравиолетови лъчи. Бързо загива при кипене, под действието на ултравиолетови лъчи и при изсушаване. Насищането на образеца с ултравиолетова светлина измествало точката на дивергенция в самия образец вместо зад него, което го принуждавало да започне самият той да излъчва ултравиолетови лъчи. Използват се следните спектри:

Повечето микроорганизми бързо умират при облъчване с ултравиолетови лъчи. Но тъй като тези очила не потискат ултравиолетовото излъчване, то в окото попадат повече ултравиолетови лъчи отколкото без очила, т.е. Там се образува така нареченият озонов слой - полезна предпазна бариера за вредните ултравиолетови лъчи. Формиране на радикали:

Необходимата енергия се получава от въздействието на ултравиолетови лъчи или загряване. Предвидено е обеззаразяване на заустваната вода чрез UV(ултравиолетови лъчи), необходимо при екстремни ситуации. Тази светлина обаче не е видима, а е ултравиолетова, затова стените на телата, в които е затворена плазмата, се покриват със специален прах (фосфор), който реагира на ултравиолетови лъчи и на свой ред излъчва бяла светлина. Тази светлина обаче не е видима, а е ултравиолетова, затова стените на телата, в които е затворена плазмата, се покриват със специален прах (фосфор), който реагира на ултравиолетови лъчи и на свой ред излъчва бяла светлина. Основният материал е произведено в Канада фибростъкло – вид смола, която не гние, не ръждясва, устойчива е на ултравиолетови лъчи и на големи температурни амплитуди. Значителна абсорбция се наблюдава при високочестотните ултравиолетови лъчи с дължина на вълната над 100 нанометра. Възможно е обаче развитие на "тенорексия" (от английското "tan" - загар) – психологическа зависимост от ултравиолетови лъчи. Сондата за картографиране ще бъде оборудвана със спектрометри, с които ще изучава планетата с различни лъчи, включително инфрачервени, ултравиолетови, рентгенови и гама-лъчи. Луминесценцията е свойството на някои минерали да излъчват светлина при облъчване с катодни или ултравиолетови лъчи. Това са вещества, които при облъчване с ултравиолетови лъчи излъчват светлина с различен цвят, характерен за активатора.