Праволинеен проводник с дължина l = 0,5 m, по който тече ток I = 1 А, е поставен в еднородно (хомогенно) магнитно поле. Той е разположен перпендикулярно на магнитната индукция на полето, чиято големина е B = 0,2 T. Определете максималната магнитна сила, действаща на проводника. 
2,5 N 0,4 N 10 N 0,1 N
A B C D
Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. При ненатоварено положение поясът на Роговски електродвижещата сила е пропорционална на изменението на електрическия ток "I"("t") в мястото на измерване:

където "L" е индуктивността, а "N" – броят навивки. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Когато през проводника премине ток, той се върти около магнита, показвайки че протичащият ток създава въртящо магнитно поле около проводника. Индуктивната или магнитна връзка се получава, когато съществува различно магнитно поле между два паралелни проводника, обикновено на разстояние, по-малко от една дължина на вълната, което предизвиква промяна в напрежението на приемащия проводник. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. На проводник с ток, разположен в магнитно поле, действа силата на Ампер:
formula_2

На заредена частица, движеща се в магнитно поле, действа силата на Лоренц:
formula_3
Източник на електростатичното взаимодействие е електричният заряд. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Векторът на магнитната индукция formula_14 е свързан с въртящия момент по следния начин:

Мерната единица за магнитна индукция е тесла: formula_20. При протичането на ток по проводника на намотката възниква магнитно поле съгласно закона на Ампер. Магнитна възприемчивост

Магнитната възприемчивост е физична величина, характеризираща степента на намагнитване на материалите под действието на магнитно поле. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. При ненатоварено положение поясът на Роговски електродвижещата сила е пропорционална на изменението на електрическия ток "I"("t") в мястото на измерване:

където "L" е индуктивността, а "N" – броят навивки. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Когато през проводника премине ток, той се върти около магнита, показвайки че протичащият ток създава въртящо магнитно поле около проводника. Индуктивната или магнитна връзка се получава, когато съществува различно магнитно поле между два паралелни проводника, обикновено на разстояние, по-малко от една дължина на вълната, което предизвиква промяна в напрежението на приемащия проводник. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. На проводник с ток, разположен в магнитно поле, действа силата на Ампер:
formula_2

На заредена частица, движеща се в магнитно поле, действа силата на Лоренц:
formula_3
Източник на електростатичното взаимодействие е електричният заряд. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Векторът на магнитната индукция formula_14 е свързан с въртящия момент по следния начин:

Мерната единица за магнитна индукция е тесла: formula_20. При протичането на ток по проводника на намотката възниква магнитно поле съгласно закона на Ампер. Магнитна възприемчивост

Магнитната възприемчивост е физична величина, характеризираща степента на намагнитване на материалите под действието на магнитно поле. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. При ненатоварено положение поясът на Роговски електродвижещата сила е пропорционална на изменението на електрическия ток "I"("t") в мястото на измерване:

където "L" е индуктивността, а "N" – броят навивки. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Магнитната плътност на поле с големина 10 T е огромна и надминава плътността на масата и енергията на обикновената материя. Когато през проводника премине ток, той се върти около магнита, показвайки че протичащият ток създава въртящо магнитно поле около проводника. Индуктивната или магнитна връзка се получава, когато съществува различно магнитно поле между два паралелни проводника, обикновено на разстояние, по-малко от една дължина на вълната, което предизвиква промяна в напрежението на приемащия проводник. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. На проводник с ток, разположен в магнитно поле, действа силата на Ампер:
formula_2

На заредена частица, движеща се в магнитно поле, действа силата на Лоренц:
formula_3
Източник на електростатичното взаимодействие е електричният заряд. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Векторът на магнитната индукция formula_14 е свързан с въртящия момент по следния начин:

Мерната единица за магнитна индукция е тесла: formula_20. При протичането на ток по проводника на намотката възниква магнитно поле съгласно закона на Ампер. Индукцията на магнитното поле е една тесла, когато то действа с магнитна сила един нютон (formula_21) върху проводник с дължина един метър (formula_22), по който тече ток един ампер (formula_23):

Магнитната индукция в дадена точка от полето зависи от формата на проводника, по който тече токът, източник на полето. При прав проводник, по който тече ток със сила formula_2, големината на магнитната индукция на разстояние formula_26 e:

където formula_28 е магнитната проницаемост на вакуума. Постоянният магнит е феромагнетик, който поставен временно в магнитно поле е способен да съхранява остатъчната магнитна индукция след изключване на външното магнитно поле. Един оерстед е равен на интензитета на магнитното поле, създавано на разстояние 1 сантиметър от безкрайно дълъг праволинеен проводник с нищожно малко кръгово сечение, по който тече ток със сила 5 ампера. При преминаване на електрически ток по проводника той създава магнитно поле. Ханс Кристиан Оерстед открива, че електрическият ток, който тече по проводник, генерира магнитно поле около него. Намагнитването formula_2 определя индуцираното магнитно поле добавено към приложеното от външен източник магнитно поле (магнитен интензитет на полето) formula_3:

където formula_5 е магнитната индукция (плътност на магнитния поток, също наричана само магнитно поле) и formula_6 е магнитната константа. При преминаване на електричество през проводник се създава магнитно поле, чиято големина зависи от големината на протичащия през него ток. Около всеки проводник по който протича електрически ток, се създава магнитно поле, изразяващо се чрез концентрични силови линии с център оста на проводника. В линейна, изотропна и бездисперсионна среда магнитното поле B (магнитна индукция [T]) се отнася към H (интензитет на магнитното поле A/m) като:

където μ е магнитната проницаемост на средата

Ако вълновото разпространение е във вакуум, тогава:

е скоростта на светлината. Схематично ефектът на Хол изглежда така: нека проводник е поставен в слабо магнитно поле formula_1 и през него тече електричен ток под действието на интензитет на електрическото поле formula_2. Магнитна индукция

Магнитната индукция е векторна величина, която характеризира магнитното поле във всяка точка от пространството. Магнитна аномалия

Магнитната аномалия е отклонение на действително съществуващото магнитно поле на Земята от диполното поле. Основният принцип, на който е основана работата на електромагнитните двигатели, е използването на механичната сила (сила на Лоренц), която въздейства на всеки токоносещ проводник поставен в магнитно поле. При ненатоварено положение поясът на Роговски електродвижещата сила е пропорционална на изменението на електрическия ток "I"("t") в мястото на измерване:

където "L" е индуктивността, а "N" – броят навивки. Посоката на магнитната индукция можем да открием чрез правилото на дясната ръка (ако палецът сочи посоката на тока, а магнитната сила излиза перпендикулярно от дланта, опънатите пръсти сочат посоката на магнитната индукция). Той изучава магнитното поле около проводник, по който тече прав ток и формулира понятието електромагнитно поле във физиката. Когато през проводника премине ток, той се върти около магнита, показвайки че протичащият ток създава въртящо магнитно поле около проводника. Индуктивната или магнитна връзка се получава, когато съществува различно магнитно поле между два паралелни проводника, обикновено на разстояние, по-малко от една дължина на вълната, което предизвиква промяна в напрежението на приемащия проводник. Магнитната проницаемост може да се изрази като отношение на магнитната индукция (плътността на магнитния поток) formula_3, (T) и интензитета на магнитното поле formula_4, (A/m):

Относителна магнитна проницаемост, означена с "μ", е отношението на магнитната проницаемост на определена материална среда към магнитната константа μ:

Спрямо относителната магнитна проницаемост може да се дефинира величината магнитна възприемчивост:

където formula_8 е безразмерна величина, понякога наричана обемна възприемчивост. На проводник с ток, разположен в магнитно поле, действа силата на Ампер:
formula_2

На заредена частица, движеща се в магнитно поле, действа силата на Лоренц:
formula_3
Източник на електростатичното взаимодействие е електричният заряд. Магнитната индукция B е основна характеристика на магнитното поле, тъй като именно тя определя действащата върху зарядите сила, а също и тъй като B и E са компоненти на единния тензор на електромагнитното поле. Векторът на магнитната индукция formula_14 е свързан с въртящия момент по следния начин:

Мерната единица за магнитна индукция е тесла: formula_20. При протичането на ток по проводника на намотката възниква магнитно поле съгласно закона на Ампер. Магнитна възприемчивост

Магнитната възприемчивост е физична величина, характеризираща степента на намагнитване на материалите под действието на магнитно поле.