Tarybos direktyva 1999/29/EB
1999 m. balandžio 22 d.
dėl nepageidautinų medžiagų ir produktų gyvūnų mityboje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
(1) kadangi 1973 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyva 74/63/EEB dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų mityboje [3] buvo dažnai ir daug taisoma; kadangi dėl aiškumo ir racionalumo ši direktyva turėtų būti konsoliduota;
(2) kadangi gyvulininkystės produkcija užima svarbią vietą Bendrijos žemės ūkyje; kadangi patenkinami rezultatai labai priklauso nuo to, ar naudojami tinkami geros kokybės pašarai;
(3) kadangi norint padidinti žemės ūkio našumą, labai svarbu nustatyti taisykles dėl pašarų;
(4) kadangi pašaruose dažnai būna nepageidaujamų medžiagų ar produktų, kurie gali kelti grėsmę gyvūnų sveikatai arba, kai jų yra gyvulininkystės produkcijoje, - žmonių sveikatai;
(5) kadangi neįmanoma visiškai išvengti minėtųjų medžiagų arba produktų pašaruose; kadangi tam, kad nepageidaujamo ir žalingo poveikio būtų išvengta, svarbu jų kiekį pašaruose sumažinti; kadangi šiuo metu neįmanoma nustatyti mažesnių kiekių už tuos, kuriuos galima aptikti analizės metodais, kurie turi būti apibrėžti Bendrijoje;
(6) kadangi nepageidaujamos medžiagos ir produktai pašaruose gali būti tik laikantis šioje direktyvoje nurodytų reikalavimų, ir jie negali būti naudojami gyvuliams šerti jokiu kitu būdu; kadangi dėl to ši direktyva turėtų būti taikoma nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų dėl pašarų, ir ypač kombinuotiesiems pašarams taikomų taisyklių;
(7) tačiau kadangi valstybės narės turėtų išlaikyti teisę leisti, kad, laikantis tam tikrų reikalavimų, į pašarus būtų dedamas didesnis nepageidaujamų medžiagų ir produktų kiekis nei numatyta I priede;
(8) kadangi ši direktyva turi būti taikoma pašarinėms žaliavoms ir pašarams nuo jų įvežimo į Bendriją dienos; kadangi dėl to turėtų būti numatyta, kad nustatyti maksimalūs nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekiai iš esmės būtų taikomi nuo pašarinių žaliavų ir pašarų išleidimo į apyvartą dienos, įskaitant visus pardavimo etapus, ir ypač į jų įvežimo datą;
(9) kadangi patartina laikytis principo, kad gyvūnų mitybai naudojamos žaliavos būtų sveikos, natūralios ir tinkamos prekybai; kadangi dėl to būtina uždrausti naudoti arba išleisti į apyvartą pašarines žaliavas, kurios dėl per didelio jose esančių nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekio sąlygoja tai, kad viršijami I priede kombinuotiesiems pašarams nustatyti kiekiai;
(10) kadangi reikėtų apriboti tam tikrų nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekius papildomuose pašaruose, nustatant maksimalius jų kiekius;
(11) kadangi, kilus grėsmei gyvūnų arba žmonių sveikatai, valstybės narės turėtų išlaikyti teisę laikinai sumažinti nustatytus maksimalius leistinus kiekius, nustatyti kitų medžiagų ar produktų maksimalius kiekius arba visiškai uždrausti tokias medžiagas ar produktus pašaruose; kadangi tam, kad valstybė narė nepiktnaudžiautų šia teise, pagal Bendrijos procedūrą, taikomą nepaprastosios padėties atveju, turėtų būti priimami galimi I ir II priedų pakeitimai, pagrįsti papildomais dokumentais;
(12) kadangi pašarams, atitinkantiems šios direktyvos reikalavimus, turėtų būti taikomi ne kokie nors kiti su produktų kiekiu susiję paleidimo į apyvartą apribojimai, o tik tie, kurie numatyti šioje direktyvoje;
(13) kadangi, siekiant užtikrinti, kad parduodant pašarus būtų laikomasi nustatytų reikalavimų nepageidaujamų medžiagų ir produktų atžvilgiu, valstybės narės turi priimti atitinkamas kontrolės nuostatas;
(14) kadangi, kai nesilaikoma direktyvos nuostatų, valstybes nares turėtų informuoti ir veiklos vykdytojai, kaip oficialiuose kontrolės departamentuose pagal šią direktyvą sukurtos informavimo sistemos dalis; kadangi tokiais atvejais reikalaujama, kad valstybės narės imtųsi priemonių, kurios leidžia naudoti neįtrauktas nepageidaujamas medžiagas ir produktų gyvūnų mityboje; kadangi valstybės narės prireikus įpareigojamos užtikrinti, kad pašarinių žaliavų arba pašarų siuntos būtų sunaikintos, jei taip nusprendė savininkas;
(15) kadangi tinkama Bendrijos procedūra yra esminis dalykas siekiant suderinti I ir II prieduose pateiktas technines nuostatas su nauja mokslo ir technikos žinių raida;
(16) kadangi tam, kad būtų lengviau įgyvendinti pasiūlytas priemones, turėtų būti nustatyta tvarka, sukurianti glaudų valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą Pašarų nuolatiniame komitete, įkurtame Sprendimu 70/372/EEB [4];
(17) kadangi ši direktyva neturėtų paveikti valstybių narių įsipareigojimų dėl III priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę galutinių terminų,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Šioje direktyvoje kalbama apie nepageidaujamas medžiagas ir produktus gyvūnų mityboje.
2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant nuostatų dėl:
a) pašarų priedų;
b) pašarų pardavimo;
c) pesticidų liekanų ant gyvūnams šerti skirtų produktų ir maksimalių leistinų kiekių nustatymo, jei šios liekanos nėra išvardytos I priedo B skirsnyje;
d) mikroorganizmų pašaruose;
e) tam tikrų produktų, naudojamų gyvūnų mitybai;
f) ypatingos mitybinės paskirties pašarų.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje vartojami tokie apibrėžimai:
a) pašarai - tai natūralūs, švieži arba konservuoti augalinės arba gyvūninės kilmės produktai,, pramoninio perdirbimo būdu iš jų gauti produktai, ir organinės bei neorganinės medžiagos, naudojamos atskirai arba mišiniuose, su priedais arba be priedų, skirti gyvūnams šerti;
b) pašarinės žaliavos - tai įvairūs natūralūs, švieži arba konservuoti augalinės arba gyvūninės kilmės produktai, pramoninio perdirbimo būdu iš jų gauti produktai ir įvairios organinės bei neorganinės medžiagos, su priedais ar be jų, skirti gyvūnams šerti tiesiogiai arba perdirbus, dedant juos į kombinuotuosius pašarus arba naudojant kaip premiksų užpildus;
c) visaverčiai pašarai - tai pašarų mišiniai, kurių dėl jų sudėties pakanka paros racionui;
d) pašarų papildai - tai pašarų mišiniai, kuriuose yra daug tam tikrų medžiagų ir kurių dėl jų sudėties pakanka paros racionui tik tada, kai jie vartojami kartu su kitais pašarais;
e) kombinuotieji pašarai - tai pašarinių žaliavų mišiniai, su priedais arba be jų, skirti gyvuliams šerti kaip visaverčiai pašarai arba kaip pašarų papildai;
f) paros racionas - vidutiniškai 12 % drėgnumo pašarų kiekis, kurio per parą reikia tam tikros rūšies, amžiaus kategorijos ir išeigos gyvūnams;
g) gyvūnai - tai tų rūšių gyvūnai, kuriuos paprastai žmonės laiko, šeria arba vartoja, ir gyvūnai, kurie gyvena laisvėje ir yra šeriami pašarais;
h) namuose laikomi gyvūnai - tai tų rūšių gyvūnai, kuriuos žmonės paprastai laiko ir šeria, bet nevartoja, išskyrus kailių gamybai auginamus gyvūnus.
3 straipsnis
1. Valstybės narės nurodo, kad pašarinės žaliavos gali būti išleistos į apyvartą Bendrijoje tik tuo atveju, jei jos yra sveikos, natūralios ir tinkamos prekybai.
2. Visų pirma, atsižvelgiant į II priedo A dalies nuostatas, pašarinės žaliavos negali būti laikomos sveikomis, natūraliomis ir tinkamomis prekybai, jei jose esantis nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekis yra toks didelis, kad jo neįmanoma laikyti I priede kombinuotiesiems pašarams nustatytu maksimaliu kiekiu.
4 straipsnis
1. Valstybės narės nurodo, kad I priede išvardintas medžiagas ir produktus leidžiama dėti į pašarus tik laikantis tame priede pateiktų reikalavimų.
2. Valstybės narės gali padidinti I priede nurodytus maksimalius leistinus kiekius pašaruose tuo atveju, kai pašaras yra gaminamas ir vartojamas toje pačioje valstybėje, toje pačioje žemės ūkio valdoje ir kai to reikalauja ypatingos vietinės reikšmės aplinkybės. Valstybės narės užtikrina, kad dėl to nebus padaryta žala nei gyvūnų, nei žmonių sveikatai.
5 straipsnis
1. Valstybės narės nurodo, kad II priedo A dalyje išvardytos pašarinės žaliavos gali būti išleistos į apyvartą tik tada, jei minėto priedo 1 stulpelyje nurodytų nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekis jose neviršija maksimalaus leistino kiekio, nurodyto to priedo 3 stulpelyje.
2. Jei II priedo A dalies 1 stulpelyje nurodytos nepageidaujamos medžiagos arba produkto kiekis pašarinėse žaliavose yra didesnis už I priedo 3 stulpelyje nurodytą kiekį, nepažeidžiant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, II priedo A dalies 2 stulpelyje išvardytos pašarinės žaliavos gali būti išleistos į apyvartą tik tada, jei:
a) jos yra skirtos vartoti įmonėse, atitinkančiose 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvos 95/69/EB, nustatančioje reikalavimus ir priemones, taikomas patvirtinant bei įregistruojant kai kurias įmones bei tarpininkus, veikiančius gyvūnų maitinimo sektoriuje [5], reikalavimus;
ir
b) kartu su jomis pateikiamas dokumentas, kuriame nurodoma:
- kad pašarinės žaliavos yra skirtos kombinuotųjų pašarų gamintojams, atitinkantiems a punkto reikalavimus,
- kad pašarinės žaliavos negali būti šeriamos gyvuliams jų neperdirbus,
- pašarinėje žaliavoje esantis nepageidaujamos medžiagos arba produkto kiekis.
3. Valstybės narės nurodo, kad 5 straipsnio 2 dalies a ir b punktai taikomi ir II priedo B dalyje išvardytoms pašarinėms žaliavoms bei nepageidaujamoms medžiagoms arba produktams, kurių maksimalus kiekis II priedo A dalyje nėra apribotas, jei tos nepageidaujamos medžiagos arba produkto kiekis pašarinėse žaliavose yra didesnis už I priedo 3 stulpelyje nurodytą atitinkamos pašarinės žaliavos kiekį.
6 straipsnis
Valstybės narės gali taikyti 5 straipsnio 2 dalies a punktą tik tiems kombinuotųjų pašarų gamintojams, kurie naudoja minėtas pašarines žaliavas kombinuotiesiems pašarams gaminti ir po to išleidžia juos į apyvartą.
7 straipsnis
Valstybės narės nurodo, kad II priedo A dalyje išsamiai aprašytos pašarinės žaliavos, kuriose nepageidaujamos medžiagos arba produkto kiekis yra didesnis už aukščiau minėto priedo 3 stulpelyje nurodytą maksimalų leistiną kiekį, siunta turi būti atskirta nuo kitų pašarinių žaliavų arba pašarų siuntų.
8 straipsnis
Valstybės narės nurodo, kad kadangi nėra atskirų nuostatų pašarų papildams, I priede išvardytų medžiagų ir produktų juose negali būti daugiau negu nustatyta visaverčiams pašarams, leidžiant juos skiesti taip, kaip nurodyta.
9 straipsnis
1. Jei valstybė narė, remdamasi nauja informacija arba iš naujo įvertinusi tą, kurią turėjo nuo tada, kai buvo priimtos aptariamosios nuostatos, turi rimto pagrindo teigti, kad I ar II prieduose nustatytas maksimalus kiekis arba juose nenurodyta medžiaga ar produktas kelia pavojų gyvūnų arba žmonių sveikatai ar aplinkai, ji gali laikinai tą kiekį sumažinti, nustatyti maksimalų kiekį arba uždrausti naudoti tą medžiagą arba produktą pašaruose arba pašarinėse žaliavose. Apie tai ji nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai bei pateikia savo sprendimo priežastis.
2. 14 straipsnyje nustatyta tvarka nedelsiant priimamas sprendimas, ar reikia daryti pakeitimus prieduose. Kol Taryba arba Komisija sprendimo nepriėmė, valstybė narė gali ir toliau taikyti ankstesnes priemones.
10 straipsnis
13 straipsnyje nustatyta tvarka, atsižvelgiant į mokslo ir technikos žinių raidą:
a) priimami priedų pakeitimai;
b) parengiamas konsoliduotas priedų variantas nuolatos įtraukiant į jį vėlesnius pakeitimus, padarytus vadovaujantis a punktu;
c) gali būti nustatyti nukenksmintų pašarinių žaliavų priėmimo kriterijai.
11 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos reikalavimus atitinkančių pašarų ir pašarinių žaliavų išleidimui į apyvartą nebūtų taikomi jokie kiti apribojimai, susiję su juose esančiomis nepageidaujamomis medžiagomis ir produktais.
12 straipsnis
1. Valstybės narės imasi visų priemonių, būtinų siekiant užtikrinti, kad pašarai ir pašarinės žaliavos būtų oficialiai tikrinamos, bent atliekant atsitiktinių mėginių atranką, kad būtų įsitikinta, ar laikomasi šios direktyvos reikalavimų.
2. Valstybės narės informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją apie padalinių, kurie yra paskirti kontrolę atlikti, pavadinimus.
3. Valstybės narės nurodo, kad tuo atveju, kai ūkio subjektas (importuotojas, gamintojas ir t. t.) arba asmuo, kuris dėl savo profesinės veiklos turi, turėjo arba yra tiesiogiai susijęs su pašarinių žaliavų arba pašarų siunta ir turi informacijos, kad:
- pašarinių žaliavų siunta yra visai netinkama naudoti gyvūnų pašaruose, nes yra užkrėsta I ir II prieduose nurodyta nepageidaujama medžiaga arba produktu ir dėl to neatitinka 3 straipsnio 1 dalies nuostatų bei kelia rimtą pavojų gyvūnų ir žmonių sveikatai,
- pašarų siunta neatitinka I priedo nuostatų ir dėl to kelia rimtą pavojų gyvūnų ir žmonių sveikatai,
toks asmuo arba ūkio subjektas tuoj pat praneša apie tai oficialioms institucijoms net ir tada, kai yra numatyta sunaikinti siuntą.
Valstybės narės, patikrinusios gautą informaciją, užtikrina, kad kenksmingos siuntos atžvilgiu būtų imtasi reikiamų priemonių, užtikrinančių, jog siunta nebus panaudota gyvūnų mityboje.
Valstybės narės užtikrina, kad galutinė kenksmingos siuntos paskirties vieta, įskaitant galimą sunaikinimą, neturėtų žalingo poveikio gyvūnų ir žmonių sveikatai arba aplinkai.
4. Jei, vienoje valstybėje narėje nutarus, kad pašarinių žaliavų arba pašarų siunta neatitinka šios direktyvos nuostatų dėl per didelio juose esančių nepageidaujamų medžiagų arba produktų kiekio, ji gali būti išsiųsta kitai valstybei narei, pirmoji valstybė narė nedelsdama suteikia kitoms valstybėms narėms ir Komisijai visą naudingą informaciją apie siuntą.
13 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas perduoda svarstyti klausimą Pašarų nuolatiniam komitetui (toliau - Komitetas).
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
Komisija patvirtina priemones ir nedelsdama jas įgyvendina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. Kai priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba patvirtina priemones kvalifikuota balsų dauguma.
Jei Taryba, gavusi pasiūlymą, per tris mėnesius nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir nedelsdama jas įgyvendina Komisija, nebent Taryba paprastąja balsų dauguma būtų tokias priemones atmetusi.
14 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas perduoda svarstyti klausimą Komitetui.
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę pareiškia per dvi dienas. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
Komisija patvirtina priemones ir nedelsdama jas įgyvendina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. Kai priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba patvirtina priemones kvalifikuota balsų dauguma.
Jei Taryba, gavusi pasiūlymą, per 15 dienų nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir nedelsdama jas įgyvendina Komisija, nebent Taryba paprastąja balsų dauguma būtų tokias priemones atmetusi.
15 straipsnis
1. Pašarams, skirtiems eksportuoti į trečiąsias šalis, valstybės narės taiko bent jau šios direktyvos nuostatas.
2. Šio straipsnio 1 dalis nepažeidžia valstybių narių teisės leisti reeksportuoti į eksportuojančias trečiąsias šalis šios direktyvos reikalavimų neatitinkančių pašarų siuntas.
16 straipsnis
1. Šiuo dokumentu II priedo A dalyje išvardintos direktyvos panaikinamos nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl šių direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminų, nurodytų III priedo B dalyje.
2. 3. Nuorodos į panaikintąsias direktyvas laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos atsižvelgiant į IV priede pateiktą koreliacijos lentelę.
17 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
18 straipsnis
Ši direktyva yra skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1999 m. balandžio 22 d.