Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 292/97/EB
1996 m. gruodžio 19 d.
dėl nacionalinių įstatymų, draudžiančių naudoti tam tikrus priedus gaminant tam tikrus konkrečius maisto produktus, tolesnio taikymo
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 a straipsnį,
atsižvelgdami į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [1], ypač į jos 3 a straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [2],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
laikydamiesi Sutarties 189 b straipsnyje nustatytos tvarkos [4],
kadangi maisto priedų derinimo taisyklės neturėtų trukdyti taikyti 1992 m. sausio 1 d. valstybėse narėse galiojančias nuostatas, draudžiančias tam tikrus maisto priedus naudoti tam tikruose konkrečiuose maisto produktuose, kurie laikomi tradiciniais ir gaminami tų valstybių narių teritorijoje;
kadangi tradiciniais laikomų maisto produktų sąrašą būtina sudaryti remiantis pranešimais, valstybių narių Komisijai atsiųstais iki 1994 m. liepos 1 d.; kadangi vis dėlto būtina atsižvelgti į pranešimus, kuriuos po šios datos atsiunčia naujos valstybės narės;
kadangi vis dėlto svarbiausioji šio sprendimo paskirtis nėra nustatyti tradicinį maisto produktų pobūdį; kadangi, pirmiausia, tradicinis pobūdis nenustatomas tiesiog draudimu naudoti maisto priedus tokiuose produktuose;
kadangi vis dėlto būtina atsižvelgti į tai, kiek 1992 m. sausio 1 d. galiojantis nacionalinis teisinis draudimas naudoti tam tikrų kategorijų maisto priedus yra svarbus visai maisto produktų gamybos praktikai; kadangi derėtų išsaugoti konkrečias tam tikrų gamybos metodų savybes; kadangi prieš leidžiant toliau drausti naudoti tam tikrų kategorijų maisto priedus reikėtų atsižvelgti į sąžiningą komercinių sandorių, susijusių su šiais produktais, praktiką ir į vartotojų interesus;
kadangi tradicinio produkto statuso suteikimas produktui, kuriam valstybė narė galėtų toliau taikyti savo nacionalinius įstatymus, neturi pažeisti Reglamentų (EEB) Nr. 2081/92 [5] dėl kilmės vietos nuorodų ir (EEB) Nr. 2082/92 [6] dėl specifinių savybių sertifikatų nuostatų;
kadangi Direktyvoje 89/107/EEB ir konkrečiose direktyvose leidžiama naudoti tik tuos maisto priedus, kurie nekenkia žmonių sveikatai; kadangi dėl to visuomenės sveikatos apsauga negali būti draudimo naudoti tam tikrus maisto priedus tam tikruose konkrečiuose maisto produktuose, kurie laikomi tradiciniais, kriterijumi;
kadangi iš esmės draudimas naudoti tam tikrus priedus neturi diskriminuoti kitų tos pačios kategorijos maisto priedų, išvardytų Direktyvos 89/107/EEB I priede, ir neturi trukdyti suderinimui Bendrijoje;
kadangi, siekiant skaidrumo, reikėtų nustatyt, kokius draudimus dėl tam tikrų kategorijų maisto priedų naudojimo tam tikrų kategorijų maisto produktuose valstybės narės gali toliau taikyti nukrypdamos nuo Direktyvos 89/107/EEB ir specialių Direktyvų 94/35/EB [7], 94/36/EB [8] ir 95/2/EB [9];
kadangi leidimas taikyti nacionalinius įstatymus ar bet kokius kitus teisės aktus dėl ženklinimo etiketėmis, kad minėtus produktus būtų galima atskirti nuo panašių maisto produktų, neturi trukdyti įsisteigimo laisvei ir laisvam prekių judėjimui; kadangi dėl to pagal Sutarties nuostatas būtina palaikyti laisvą judėjimą visose valstybėse narėse pateikiant į rinką panašius maisto produktus, kurie laikomi tradiciniais arba netradiciniais,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Pagal Direktyvos 89/107/EB 3 straipsnio a punktą ir jame išdėstytas sąlygas šio sprendimo priede išvardytoms valstybėms narėms leidžiama savo teisės aktais toliau drausti tam tikrų kategorijų maisto priedus naudoti gaminant tame priede išvardytus produktus.
Šis sprendimas taikomas nepažeidžiant Reglamentų (EEB) Nr. 2081/92 ir (EEB) Nr. 2082/92 reikalavimų.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 19 d.