EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2008/106/EB
2008 m. lapkričio 19 d.
dėl minimalaus jūrininkų rengimo (nauja redakcija)
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 80 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
kadangi:
(1)
2001 m. balandžio 4 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2001/25/EB dėl minimalaus jūrininkų parengimo (3) buvo keletą kartų iš esmės keičiama (4). Kadangi dabar tą direktyvą reikia dar kartą iš dalies keisti, siekiant aiškumo atitinkamos nuostatos turėtų būti išdėstytos nauja redakcija.
(2)
Veiksmai, kurių Bendrijos lygmeniu turi būti imamasi jūrų saugumo ir taršos prevencijos jūroje srityse, turėtų atitikti tarptautines taisykles ir standartus.
(3)
Norint išlaikyti ir plėtoti žinių ir įgūdžių lygį Bendrijos jūrų sektoriuje, svarbu skirti atitinkamą dėmesį jūrininkų jūriniam rengimui ir statusui Bendrijoje.
(4)
Vienodas mokymo kurso, kurį baigusiems jūrininkams išduodamas profesinio rengimo atestatas, rengimo lygis turėtų būti užtikrinamas dėl jūrų saugumo.
(5)
2005 m. rugsėjo 7 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2005/36/EB dėl profesinių kvalifikacijų pripažinimo (5) taikoma jūrinėms profesijoms, kurioms taikoma ši direktyva. Ji padės skatinti, kad būtų laikomasi sutartyje nustatytų įsipareigojimų panaikinti kliūtis laisvam asmenų ir paslaugų judėjimui tarp valstybių narių.
(6)
Abipusis diplomų ir pažymėjimų pripažinimas, numatytas pagal Direktyvą 2005/36/EB, ne visada užtikrina jūrininkų, tarnaujančių laivuose, kurie plaukioja su valstybės narės vėliava, sunormintą rengimo lygį. Tačiau jūrų saugumo požiūriu tai yra itin svarbu.
(7)
Dėl to yra svarbu apibrėžti minimalų jūrininkų rengimo lygį Bendrijoje. Šis lygis turėtų būti pagrįstas rengimo normatyvais, dėl kurių jau yra susitarta tarptautiniu lygmeniu, t. y. 1978 m. Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) konvencija dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų (JRAB konvencija) su pakeitimais, padarytais 1995 m. Visos valstybės narės yra tos konvencijos šalys.
(8)
Valstybės narės gali nustatyti aukštesnius normatyvus už minimalius JRAB konvencijoje ir šioje direktyvoje nustatytuosius.
(9)
Prie šios direktyvos pridėtas JRAB konvencijos taisykles reikėtų papildyti privalomomis Jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo kodekso (JRAB kodekso) A dalies nuostatomis. JRAB kodekso B dalyje pateiktos rekomendacijos, skirtos JRAB konvencijos šalims ir įgyvendinantiems, taikantiems tos konvencijos priemones arba užtikrinantiems, kad tos priemonės būtų vykdomos, padėti, jog visa konvencija būtų įgyvendinama vienodai ir iki galo.
(10)
Siekiant padidinti jūrų saugumą ir taršos prevenciją jūroje, šioje direktyvoje pagal JRAB konvenciją turėtų būti nustatytos nuostatos dėl minimalaus budinčių darbuotojų poilsio laiko. Šios nuostatos turėtų būti taikomos nepažeidžiant 1999 m. birželio 21 d. Tarybos direktyvos 1999/63/EB dėl Europos bendrijos laivų savininkų asociacijos (ECSA) ir Europos Sąjungos transporto darbuotojų profesinių sąjungų federacijos (FST) susitarimo dėl jūreivių darbo laiko organizavimo (6) nuostatų.
(11)
Valstybės narės turėtų patvirtinti ir įgyvendinti konkrečias priemones, kuriomis siekiama užkirsti kelią kompetencijos atestatų klastojimui bei už jį bausti, ir dėti pastangas TJO, kad būtų pasiekti griežti ir įvykdomi susitarimai dėl kovos su šia veikla pasauliniu mastu.
(12)
Siekiant padidinti jūrų saugumą, apsaugoti žmonių gyvybes ir užkirsti kelią jūros taršai, Bendrijos vandenyse plaukiojančių laivų įgulos narių keitimasis informacija turėtų būti patobulintas.
(13)
Keleivinių laivų įgulos nariai, paskirti padėti keleiviams, jeigu laive susidaro avarinė padėtis, turėtų mokėti susikalbėti su keleiviais.
(14)
Toksišką arba aplinką teršiantį krovinį vežančiuose tanklaiviuose tarnaujančios įgulos nariai turėtų sugebėti veiksmingai užkirsti kelią nelaimingiems atsitikimams ir mokėti susidoroti su avarinėms situacijomis. Dėl to svarbiausias dalykas yra, kad pagal šios direktyvos reikalavimus būtų užtikrintas tinkamas laivo kapitono, vadovaujančių specialistų ir eilinių jūrininkų susižinojimas.
(15)
Svarbu užtikrinti, kad jūrininkai, turintys trečiųjų šalių išduotus atestatus ir tarnaujantys Bendrijos laivuose, turėtų tokį kompetencijos lygį, kuris atitinka JRAB konvencijos reikalavimus. Ši direktyva turėtų nustatyti procedūras ir bendrus kriterijus, pagal kuriuos valstybės narės pripažįsta trečiųjų šalių išduotus atestatus, paremtus rengimo ir atestavimo reikalavimais, dėl kurių susitarta JRAB konvencijoje.
(16)
Siekdamos užtikrinti saugą jūroje, valstybės narės turėtų pripažinti tik JRAB konvencijos šalių, kurias TJO Jūrų saugumo komitetas (MSC) laiko įrodžiusiomis, kad jos toje konvencijoje nustatytus normatyvus iki galo įgyvendino ir tebeįgyvendina, suteiktas privalomą rengimo lygį patvirtinančias kvalifikacijas arba kvalifikacijas, suteiktas tų šalių įgaliojimu. Laikotarpiui, iki MSC galės gauti pirmiau minėtus įrodymus, būtina turėti laikiną atestatų pripažinimo tvarką.
(17)
Tam tikrais atvejais jūrininkų rengimo įstaigos, rengimo programos ir kursai turėtų būti tikrinami. Todėl turėtų būti parengti tokių tikrinimų kriterijai.
(18)
Komisija turėtų būti padedama komiteto atlikti užduotis, susijusias su atestatų, kuriuos yra išdavusios trečiųjų šalių mokymo institucijos arba administracijos, pripažinimu.
(19)
Europos jūrų saugumo agentūra, įsteigta Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1406/2002 (7), turėtų padėti Komisijai, kai ši tikrina, ar valstybės narės laikosi šioje direktyvoje nustatytų reikalavimų.
(20)
Valstybės narės, kaip uosto administracijos, turi pirmiausia organizuoti su trečiosios šalies, kuri nėra ratifikavusi JRAB konvencijos, vėliava plaukiojančių laivų apžiūras ir taip didinti saugą bei gerinti taršos prevenciją Bendrijos vandenyse bei užtikrinti, kad su trečiosios šalies vėliava plaukiojantiems laivams nebūtų sudaromos palankesnės sąlygos.
(21)
Į šią direktyvą tikslinga įtraukti nuostatas dėl valstybės uosto kontrolės, laukiant, kol bus iš dalies pakeista Tarybos direktyva 95/21/EB (8) dėl uosto valstybės kontrolės, kad į ją būtų perkeltos šioje direktyvoje pateiktos nuostatos dėl uosto valstybės kontrolės.
(22)
Būtina numatyti šios direktyvos derinimo su tarptautinių konvencijų ir kodeksų pakeitimais tvarką.
(23)
Šiai direktyvai įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti priimamos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimąsi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (9).
(24)
Visų pirma Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus iš dalies pakeisti šią direktyvą, kad pagal ją būtų galima taikyti vėlesnius tam tikrų tarptautinių kodeksų ir atitinkamų Bendrijos teisės aktų pakeitimus. Kadangi šios priemonės yra bendro pobūdžio ir yra skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, jos turi būti patvirtintos taikant Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
(25)
Naujos į šią direktyvą įtrauktos nuostatos susijusios tik su komiteto procedūromis. Todėl valstybėms narėms jų perkelti i nacionalinę teisę nereikia.
(26)
Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais III priedo B dalyje,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šioje direktyvoje:
1)
laivo kapitonas - tai laivui vadovaujantis asmuo;
2)
vadovaujantis specialistas - tai įgulos narys, bet ne kapitonas, paskirtas eiti pareigas pagal nacionalinę teisę arba taisykles, arba, jei tokio paskyrimo nėra, einantis šias pareigas pagal kolektyvinę sutartį arba papročius;
3)
denio skyriaus vadovaujantis specialistas - tai vadovaujantis specialistas, kurio kvalifikacija atitinka I priedo II skyriaus nuostatas;
4)
vyresnysis kapitono padėjėjas - tai vadovaujantis specialistas, kurio pareigos yra viena pakopa žemesnės už kapitono ir kuriam tenka vadovauti laivui, jei kapitonas nebegali eiti savo pareigų;
5)
mechanikas - tai vadovaujantis specialistas, kurio kvalifikacija atitinka I priedo III skyriaus nuostatas;
6)
vyriausiasis mechanikas - tai vyriausias pagal pareigas mechanikas, atsakingas už mechaninį laivo varymą ir jo mechaninės bei elektromechaninės įrangos veikimą ir priežiūrą;
7)
antrasis mechanikas - tai mechanikas, kuris pagal pareigas yra viena pakopa žemesnis už vyriausiąjį mechaniką ir yra atsakingas už mechaninį laivo varymą ir jo mechaninės bei elektromechaninės įrangos veikimą ir priežiūrą, jei vyriausiasis mechanikas nebegali eiti savo pareigų;
8)
mechanikas stažuotojas - tai mechaniko pareigoms rengiamas asmuo, paskirtas pagal nacionalinę teisę arba taisykles;
9)
radijo operatorius - tai asmuo, turintis atitinkamą atestatą, kompetentingų institucijų išduotą arba jų pripažintą pagal Radijo ryšio reglamento nuostatas;
10)
eilinis jūrininkas - tai laivo įgulos narys, kuris nėra nei kapitonas, nei vadovaujantis specialistas;
11)
jūrų laivas - tai laivas, kuris neplaukioja vien vidaus vandenyse arba vien uždaruose ar jiems gretimuose vandenyse, arba vien akvatorijose, kuriose galioja uosto taisyklės;
12)
laivas, plaukiojantis su valstybės narės vėliava - tai valstybėje narėje pagal jos teisę įregistruotas ir su jos vėliava plaukiojantis laivas; šios apibrėžties neatitinkantys laivai yra prilyginami su trečiosios šalies vėliava plaukiojantiems laivams;
13)
pakrantės reisai - tai reisai netoli valstybės narės krantų, kaip ši valstybė narė pati yra šią sąvoką apibrėžusi;
14)
variklių galia - tai didžiausias bendras ilgalaikis visų pagrindinių laivo eigos variklių galingumas, išreikštas kilovatais ir nurodytas laivo registracijos liudijime ar kitame oficialiame dokumente;
15)
naftos tanklaivis - tai laivas, sukonstruotas ir naudojamas skystai naftai bei jos produktams vežti;
16)
cheminių medžiagų tanklaivis - tai laivas, sukonstruotas arba pritaikytas ir naudojamas bet kuriems naujausios redakcijos „Tarptautinio nesupakuotų cheminių medžiagų vežimo kodekso“ 17 skyriuje išvardytiems supiltiems produktams vežti;
17)
suskystintų dujų tanklaivis - tai laivas, sukonstruotas arba pritaikytas ir naudojamas suskystintoms dujoms arba kitiems naujausios redakcijos „Tarptautinio suskystintų dujų vežimo kodekso“ 19 skyriuje išvardytiems supiltiems produktams vežti;
18)
radijo ryšio reglamentas - tai peržiūrėto Radijo ryšio reglamento, kurį yra priėmusi Pasaulio vykdomoji radijo ryšio konferencija dėl mobiliųjų paslaugų, naujausia redakcija;
19)
keleivinis laivas - tai jūrų laivas, vežantis daugiau kaip 12 keleivių;
20)
žvejybos laivas - tai laivas, naudojamas žvejoti žuvims arba gaudyti kitus gyvuosius jūrų išteklius;
21)
JRAB konvencija - tai 1978 m. Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) konvencijos dėl jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo normatyvų, taikomos atitinkamiems dalykams, atsižvelgiant į Konvencijos VII straipsnio ir I/15 taisyklės pereinamojo laikotarpio nuostatas, įskaitant, tam tikrais atvejais, taikytinas JRAB kodekso nuostatas, taikant visų šių dokumentų naujausias redakcijas;
22)
radijo ryšio pareigos - apima, atitinkamai, budėjimą ir įrangos techninį aptarnavimą bei remontą, vykdomus pagal Radijo ryšio reglamentą, 1974 m. Tarptautinę konvenciją dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS 74) bei, kiekvienos valstybės narės nuožiūra, pagal atitinkamas TJO naujausių redakcijų rekomendacijas;
23)
keleivinis ro-ro tipo laivas - tai keleivinis laivas, turintis patalpas ro-ro kroviniams arba specialios kategorijos patalpas, kaip apibrėžta naujausios redakcijos SOLAS 74;
24)
JRAB kodeksas - tai Jūrininkų rengimo, atestavimo ir budėjimo (JRAB) kodeksas, priimtas 1995 m. JRAB šalių konferencijoje 2 rezoliucija, jo naujausia redakcija;
25)
funkcija - tai užduočių, pareigų ir įsipareigojimų visuma, kaip nurodyta JRAB kodekse, būtina laivui valdyti, žmonių gyvybei jūroje bei jūros aplinkai apsaugoti;
26)
kompanija - tai laivo savininkas arba bet kuri kita organizacija ar asmuo, pavyzdžiui, laivo valdytojas arba jo nuomininkas pagal laivo frachtavimo be įgulos sutartį, perėmęs iš laivo savininko atsakomybę už jo eksploatavimą ir kartu prisiėmęs visas pagal šią direktyvą kompanijai priklausančias pareigas bei įsipareigojimus;
27)
tinkamas atestatas - tai atestatas, išduotas ir patvirtintas pagal šią direktyvą, suteikiantis teisėtam jo turėtojui teisę eiti pareigas bei vykdyti su jomis susietas nurodyto atsakomybės lygio funkcijas atitinkamo tipo, tonažo, variklių galios bei varytuvų tipo laive, atliekančiame konkretų reisą;
28)
darbo jūroje stažas - tai asmens darbo laive laikas, su kuriuo siejamas atestato jam išdavimas arba kitoks atestavimas;
29)
patvirtintas - tai valstybės narės patvirtintas pagal šią direktyvą;
30)
trečioji šalis - tai bet kokia šalis ne valstybė narė;
31)
mėnuo - tai kalendorinis mėnuo arba 30 dienų, sudarytų iš trumpesnių už vieną mėnesį laiko tarpų.
2 straipsnis
Taikymo sritis
Ši direktyva taikoma joje nurodytiems jūrininkams, dirbantiems jūrų laivuose, kurie plaukioja su valstybės narės vėliava, išskyrus:
a)
karo laivus, pagalbinius laivus arba kitokius laivus, priklausančius valstybei narei arba valstybės narės valdomus ir užsiimančius vien valstybės nekomercine veikla;
b)
žvejybos laivus;
c)
pramogines jachtas, nenaudojamas verslui;
d)
medinius primityvios konstrukcijos laivus.
3 straipsnis
Rengimas ir atestavimas
1. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad 2 straipsnyje nurodytuose laivuose tarnaujantys jūrininkai būtų rengti bent pagal tuos JRAB konvencijos reikalavimus, kurie nustatyti šios direktyvos I priede, ir turėtų 4 straipsnyje apibrėžtus atestatus arba 1 straipsnio 27 punkte apibrėžtus tinkamus atestatus.
2. Valstybės narės imasi priemonių, būtinų užtikrinti, kad tie įgulos nariai, kurie pagal SOLAS 74 III/10.4 taisyklę turi turėti atestatus, būtų parengti ir atestuoti pagal šią direktyvą.
4 straipsnis
Atestatas
Atestatas yra galiojantis dokumentas, kad ir kaip jis vadintųsi, išduotas pačios valstybės narės kompetentingos institucijos arba jos leidimu, laikantis 5 straipsnio ir I priede nustatytų reikalavimų.
5 straipsnis
Atestatai ir jų patvirtinimas
1. Atestatai išduodami pagal 11 straipsnį.
2. Kapitonų, vadovaujančių specialistų ir radijo operatorių atestatus valstybė narė patvirtina, kaip numatyta šiame straipsnyje.
3. Atestatai išduodami laikantis JRAB konvencijos I/2 taisyklės 1 dalies.
4. Dėl radijo operatorių valstybės narės gali:
a)
išduodant Radijo ryšio reglamentą atitinkantį atestatą, į egzaminus įtraukti papildomas pagal atitinkamas taisykles privalomas žinias;
b)
išduoti atskirą atestatą, jame nurodydamos, jog jo turėtojas yra įgijęs papildomų žinių, reikalaujamų pagal atitinkamas taisykles.
5. Valstybės narės nuožiūra patvirtinimai gali būti jos išduodamų atestatų neatskiriama dalis, kaip tai nurodyta JRAB kodekso A-I/2 poskyryje. Tokiu atveju naudojama A-I/2 poskyrio 1 dalyje nurodyta forma. Jei patvirtinimai išduodami atskirai, jiems naudojama A-I/2 poskyrio 2 dalyje nurodyta forma. Patvirtinimai išduodami laikantis JRAB konvencijos VI straipsnio 2 dalies.
6. Valstybė narė, pripažįstanti atestatą 19 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, tokį pripažinimą paliudija savo patvirtinimu. Tokiam patvirtinimui naudojama JRAB kodekso A-I/2 poskyrio 3 dalyje nustatyta forma.
7. Dėl 5 ir 6 dalyse nurodytų patvirtinimų:
a)
jie gali būti išduodami kaip atskiri dokumentai;
b)
kiekvienam jų suteikiamas tik jam skirtas numeris, kitas nei atestato išdavimą liudijančio patvirtinimo numeris, kuris gali turėti šio atestato numerį, jeigu jis yra skirtas tik šiam atestatui; ir
c)
jie nustoja galioti, kai tik baigiasi patvirtinamo atestato galiojimo laikas arba atestatą išdavusi valstybė narė arba trečioji šalis jį atima, sustabdo jo galiojimą arba jį panaikina, taip pat bet kuriuo atveju po ne daugiau kaip penkerių metų nuo jų išdavimo datos.
8. Pareigos, kurias atestato turėtojui leidžiama eiti, patvirtinime yra nurodomos vartojant tokias pat sąvokas, kokios vartojamos atitinkamuose tos valstybės narės reikalavimuose dėl saugaus įgulų komplektavimo.
9. Valstybė narė gali naudoti ir kitokią formą nei JRAB kodekso A-I/2 poskyryje nustatytoji, atsižvelgiant į A-I/2 poskyrio leidžiamus variantus, jeigu tik duomenys joje įrašomi lotyniškomis raidėmis bei arabiškais skaitmenimis.
10. Atsižvelgiant į 19 straipsnio 7 dalį, pagal šią direktyvą privalomo atestato originalas saugomas ir prieinamas patikrinti tame laive, kuriame dirba jo turėtojas.
6 straipsnis
Rengimo reikalavimai
Pagal 3 straipsnį privalomas rengimas - tai atitinkamos teorinės žinios ir praktiniai įgūdžiai, privalomi pagal I priedą, ypač gelbėjimo ir gaisro gesinimo įrangos naudojimo įgūdžiai, patvirtinti kiekvienos valstybės narės paskirtos kompetentingos institucijos arba įstaigos.
7 straipsnis
Pakrančių reisams taikomi principai
1. Valstybės narės, apibrėždamos pakrančių reisų sąvoką, nenustato jūrininkams, dirbantiems laivuose, turinčiuose teisę plaukioti su kitos valstybės narės ar kitos JRAB konvencijos šalies vėliava ir atliekančiuose tokius pakrančių reisus, griežtesnių reikalavimų dėl rengimo, patirties bei atestavimo nei tie, kurie taikomi jūrininkams, dirbantiems laivuose, turinčiuose teisę plaukioti su jų pačių vėliava. Jokiu atveju valstybė narė nenustato jūrininkams, dirbantiems laivuose, plaukiojančiuose su kitos valstybės narės ar JRAB konvencijos šalies vėliava, tokių reikalavimų, kurie viršytų šios direktyvos reikalavimus pakrančių reisų neatliekantiems laivams.
2. Dėl turinčių teisę plaukioti su valstybės narės vėliava laivų, reguliariai atliekančių pakrančių reisus prie kitos valstybės narės ar JRAB konvencijos šalies krantų: valstybė narė, su kurios vėliava laivas turi teisę plaukioti, nustato jame dirbantiems jūrininkams tokius reikalavimus dėl rengimo, patirties ir atestavimo, kurie būtų ne žemesnio lygio negu valstybės narės ar JRAB konvencijos šalies, prie kurios krantų laivas plaukioja, reikalavimai, su sąlyga, kad jie neviršija šios direktyvos reikalavimų pakrančių reisų neatliekantiems laivams. Jūrininkų, dirbančių laivuose, išplaukiančiuose už vandenų, kuriuos valstybė narė yra apibrėžusi kaip pakrančių reisų rajoną, ir įplaukiančiuose į vandenis, kuriems šis apibrėžimas netaikomas, kompetencija privalo atitikti atitinkamus šios direktyvos reikalavimus.
3. Valstybė narė gali taikyti turinčiam teisę plaukioti su jos vėliava laivui pakrančių reisams taikomas šios direktyvos nuostatas ir tada, kai jis reguliariai atlieka pakrančių reisus prie kitos valstybės, kuri nėra Konvencijos narė, krantų, jeigu šie reisai atitinka tos valstybės narės nustatytą pakrančių reisų apibrėžtį.
4. Priėmusios sprendimą dėl pakrančių reisų apibrėžties ir švietimo bei rengimo, kuris būtinas pagal 1, 2 ir 3 dalių reikalavimus, sąlygų, valstybės narės praneša Komisijai jų priimtas išsamias nuostatas.
8 straipsnis
Sukčiavimo ir kitos neteisėtos veiklos prevencija
1. Valstybės narės imasi tinkamų priemonių užkirsti kelią sukčiavimui ir kitai neteisėtai veiklai, susijusiai su atestavimo procesu ar jų kompetentingų institucijų išduotais ir patvirtintais atestatais, bei įgyvendina jas, taip pat nustato sankcijas, kurios turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
2. Valstybės narės paskiria nacionalines institucijas, turinčias kompetenciją nustatyti sukčiavimą ar kitą neteisėtą veiklą ir kovoti su jais bei keistis informacija apie jūrininkų atestavimą su kitų valstybių narių ir trečiųjų šalių kompetentingomis institucijomis.
Valstybės narės apie tokių kompetentingų nacionalinių institucijų duomenis nedelsdamos informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją.
Valstybės narės apie tokių kompetentingų nacionalinių institucijų duomenis taip pat nedelsdamos informuoja trečiąsias šalis, su kuriomis jos pasirašė įsipareigojimus pagal JRAB konvencijos I/10 taisyklės 1.2 dalį.
3. Priimančiosios valstybės narės prašymu kitos valstybės narės kompetentingos institucijos pateikia jūrininkų atestatų, atitinkamų patvirtinimų ar bet kokių kitų minėtoje kitoje valstybėje narėje išduotų mokymą patvirtinančių dokumentų autentiškumo raštišką patvirtinimą ar paneigimą.
9 straipsnis
Nuobaudos ar drausminės priemonės
1. Valstybės narės nustato tvarką bei procedūras, kaip atlikti nešališką tyrimą dėl bet kurio jos išduoto atestato ar patvirtinimo turėtojo nekompetentingumo, veiksmų ar neveikimo atvejo, apie kuriuos buvo pranešta ir dėl kurių, ryšium su šių turėtojų jų atestatuose nurodytų pareigų vykdymu, galėjo kilti tiesioginė grėsmė žmonių gyvybei ar turto saugumui jūroje arba jūros aplinkai, ir tvarką bei procedūras tokiems atestatams atimti, jų galiojimui sustabdyti ar jiems panaikinti dėl minėtos priežasties bei siekiant užkirsti kelią sukčiavimui.
2. Kiekviena valstybė narė skiria nuobaudas arba taiko drausmines sankcijas tais atvejais, kai su jos vėliava turintys teisę plaukioti laivai arba jos tinkamai kvalifikuoti jūrininkai nesilaiko šiai direktyvai vykdyti skirtų nacionalinių teisės aktų.
3. Tokios nuobaudos pirmiausia turi būti skiriamos bei drausminės priemonės nustatomos ir taikomos, jeigu:
a)
kompanija arba kapitonas priėmė į darbą asmenį, neturintį pagal šią direktyvą privalomo atestato;
b)
kapitonas leido asmeniui, neturinčiam pagal šią direktyvą privalomo atestato, galiojančio lengvatinio leidimo ar dokumentinių įrodymų, privalomų pagal 19 straipsnio 7 dalį, atlikti bet kurias funkcijas arba eiti bet kurias pareigas, kurias atlikti arba kurias eiti leidžiama tik atitinkamą atestatą turinčiam asmeniui; arba
c)
asmuo, apgaulės būdu arba pasinaudojęs suklastotais dokumentais, įsidarbino, kad atliktų bet kurias funkcijas arba eitų bet kurias pareigas, kurias atlikti ir kurias eiti pagal šią direktyvą leidžiama atestatą arba lengvatinį leidimą turinčiam asmeniui.
4. Valstybės narės, kurių jurisdikcijai priklauso kokia nors kompanija arba koks nors asmuo, dėl kurių yra aiškus pagrindas manyti, jog jie yra atsakingi už akivaizdžius 3 dalyje nurodytus šios direktyvos pažeidimus arba turi duomenų apie tokius pažeidimus, bet kuriai valstybei narei ar JRAB konvencijos šaliai, pranešusiai, jog ji ketina pradėti jos jurisdikcijai priklausantį procesą, teikia visokeriopą įmanomą pagalbą.
10 straipsnis
Kokybės reikalavimai
1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad:
a)
bet kokia rengimo, kompetencijos įvertinimo, atestatų išdavimo, jų tvirtinimo ir atnaujinimo veikla, vykdoma jos įgaliotų nevalstybinių institucijų, yra nuolat prižiūrima bei kontroliuojama taikant kokybės reikalavimų sistemą tam, kad būtų užtikrinti užsibrėžti tikslai, įskaitant dėstytojų bei egzaminuotojų kvalifikacijos lygį ir jų patirtį;
b)
jeigu tokią veiklą vykdo valstybės įstaigos ar institucijos, taikoma kokybės reikalavimų sistema;
c)
švietimo ir rengimo tikslai, kurie turi būti pasiekti, bei su jais susiję kompetencijos normatyvai, kurie turi būti taikomi, būtų aiškiai apibūdinti ir kad būtų nustatyti pagal JRAB konvenciją privalomų egzaminų ir atestavimo reikalavimus atitinkantys žinių lygiai, išmanymas ir įgūdžiai;
d)
atsižvelgiant į politiką, sistemas, kontrolę ir vidines kokybės užtikrinimo peržiūras, nustatytas tam, jog iškelti tikslai būtų pasiekti, kokybės reikalavimų taikymo sritys apimtų atestavimo sistemų administravimą, visus rengimo kursus ir programas, egzaminus ir įvertinimus, kuriuos atlieka kiekviena valstybė narė arba kurie atliekami jos įgaliojimu, ir dėstytojams bei egzaminuotojams nustatytus reikalavimus dėl kvalifikacijos bei patirties.
Skirtingiems kursams ir rengimo programoms galima nustatyti atskirus pirmos pastraipos c punkte nurodytus tikslus ir su jais susijusius kokybės reikalavimus, kurie turi apimti atestavimo sistemos administravimą.
2. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad ne rečiau kaip kartą per penkerius metus tinkamą kvalifikaciją turintys nepriklausomi asmenys, neužsiimantys pirmiau minėta veikla, įvertintų žinias, išmanymą, įgūdžius, kompetencijos įgijimą ir vertinimo veiklą bei atestavimo sistemos administravimą siekiant patvirtinti, kad:
a)
visos vidinės valdymo kontrolės ir kontrolės priemonės bei veiksmai, kurių imamasi vėliau, atitinka numatytas priemones ir dokumentais nustatytą tvarką ir yra veiksmingi užtikrinant, kad iškelti tikslai būtų pasiekti;
b)
kiekvieno atskiro įvertinimo rezultatai yra užregistruojami dokumentuose ir pateikiami asmenims, atsakingiems už vertinamą sritį;
c)
imamasi savalaikių priemonių trūkumams pašalinti.
3. Atitinkama valstybė narė ataskaitą apie kiekvieną pagal 2 dalį atliktą įvertinimą per šešis mėnesius nuo įvertinimo dienos perduoda Komisijai.
11 straipsnis
Sveikatos normatyvai. Atestatų išdavimas ir registravimas
1. Valstybės narės nustato jūrininkų sveikatos būklės normatyvus, ypač dėl jų regos ir klausos.
2. Valstybės narės užtikrina, kad atestatai būtų išduodami tik tiems kandidatams, kurie atitinka šio straipsnio reikalavimus.
3. Kiekvienas kandidatuojantis būti atestuotas asmuo privalo pateikti patikimų įrodymų:
a)
dėl savo asmens tapatybės;
b)
kad jis nėra jaunesnis, negu reikalaujama pagal I priedo taisykles, taikomas norint gauti atitinkamą atestatą;
c)
kad jis atitinka valstybės narės nustatytus medicininio tinkamumo normatyvus, ypač dėl regos ir klausos, ir turi galiojantį medicininį tinkamumą patvirtinantį dokumentą, išduotą valstybės narės kompetentingos institucijos pripažinto atitinkamos kvalifikacijos praktikuojančio gydytojo;
d)
kad jis yra įgijęs pakankamą darbo jūroje stažą bei baigęs bet kurį jo norimam gauti atestatui I priedo taisyklėse nustatytą privalomą rengimo kursą;
e)
kad jis atitinka I priedo taisyklių nustatytus kvalifikacijos normatyvus toms pareigoms, funkcijoms bei lygiams, kuriuos reikia nurodyti atestato patvirtinime.
4. Kiekviena valstybė narė įsipareigoja:
a)
tvarkyti registrą arba registrus, kuriuose įregistruojami visi atestatai, kurie jos buvo išduoti kapitonams, vadovaujantiesiems specialistams ir prireikus eiliniams jūrininkams, bei atestatai, kurių galiojimo laikas pasibaigė arba kurie buvo atnaujinti ar jų galiojimas sustabdytas, arba kurie buvo panaikinti, arba apie kuriuos gauta duomenų, jog jie pamesti ar sunaikinti, taip pat jos išduoti lengvatiniai leidimai;
b)
teikti kitoms valstybėms narėms ar kitoms JRAB konvencijos šalims ir kompanijoms informaciją apie atestatus, patvirtinimus bei lengvatinius leidimus, dėl kurių autentiškumo ir galiojimo patikrinimo jos kreipiasi tais atvejais, kai juos joms pateikia jūrininkai, siekiantys atestatų pripažinimo arba norintys įsidarbinti laive.
12 straipsnis
Atestatų atnaujinimas
1. Kiekvienas kapitonas, vadovaujantis specialistas ir radijo operatorius, turintis pagal bet kurį, išskyrus VI skyrių, I priedo straipsnį išduotą ar pripažintą atestatą, dirbantys jūroje arba ketinantys grįžti į darbą jūroje po krante praleisto tam tikro laiko, tam, kad įrodytų, jog ir toliau tinka darbui jūroje, privalo ne rečiau kaip kartą per penkerius metus:
a)
pasitikrinti, ar atitinka 11 straipsnyje nustatytus medicininio tinkamumo normatyvus; ir
b)
pagal JRAB kodekso A-I/11 poskyrį įrodyti, jog yra išlaikęs savo profesinę kompetenciją.
2. Kiekvienas kapitonas, vadovaujantis specialistas ir radijo operatorius tam, kad galėtų tęsti savo darbą jūroje tokiuose laivuose, dėl kurių tarptautinėmis sutartimis yra nustatyti specialaus rengimo reikalavimai, privalo sėkmingai baigti atitinkamą aprobuotą rengimą.
3. Kiekviena valstybė narė palygina kompetencijos normatyvus, jos taikytus kandidatavusiems gauti iki 2002 m. vasario 1 d. išduotus atestatus, su atitinkamiems atestatams taikomais normatyvais, nurodytais JRAB kodekso A dalyje, bei nustato, ar tokių atestatų turėtojams nereikia baigti atitinkamų žinių atnaujinimo bei kvalifikacijos kėlimo kursų arba išlaikyti egzamino.
Žinių atnaujinimo ir kvalifikacijos kėlimo kursai patvirtinami ir į juos įtraukiami atitinkamų nacionalinių ir tarptautinių taisyklių dėl žmonių gyvybės apsaugos jūroje ir jūros aplinkos apsaugos pakeitimai bei atsižvelgiama į visus atitinkamų kompetencijos normatyvų atnaujinimus.
4. Pasikonsultavusi su visais suinteresuotaisiais, kiekviena valstybė narė rengia tam tikras žinių atnaujinimo bei kvalifikacijos kėlimo programas arba skatina jas rengti, kaip nurodyta JRAB kodekso A-I/11 poskyryje.
5. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad laivų, turinčių teisę plaukioti su jos vėliava, kapitonų, vadovaujančiųjų specialistų bei radijo operatorių žinioms atnaujinti ir kvalifikacijai kelti gautų nacionalinių bei tarptautinių taisyklių dėl žmonių gyvybės saugumo jūroje ir jūros aplinkos apsaugos naujausių pakeitimų tekstus.
13 straipsnis
Treniruoklių naudojimas
1. Eksploatacijos normatyvų ir kitų A-I/12 poskyrio nuostatų bei kitokių JRAB kodekso A dalyje bet kuriam susijusiam atestatui nustatytų reikalavimų laikomasi:
a)
visais atvejais, kai rengimui privaloma naudotis treniruokliais;
b)
visais atvejais, tikrinant kompetenciją pagal JRAB kodekso A dalies reikalavimus, kai tam naudojami treniruokliai;
c)
visais atvejais įrodant kvalifikacijos išlaikymą pagal JRAB kodekso A dalies reikalavimus, kai tam naudojami treniruokliai.
2. Valstybių narių nuožiūra, tiems treniruokliams, kurie buvo įrengti arba pradėti naudoti iki 2002 m. vasario 1 d., gali būti padaryta išimtis dėl jų visiško atitikimo 1 dalyje nurodytiems normatyvams.
14 straipsnis
Kompanijų atsakomybė
1. Pagal 2 ir 3 dalis valstybės narės laiko kompanijas atsakingomis už tai, kad skiriant jūrininkus dirbti jų laivuose būtų laikomasi šios direktyvos, ir iš kiekvienos kompanijos reikalauja užtikrinti, kad:
a)
kiekvienas jūrininkas, skiriamas į darbą bet kuriame iš jos laivų, turi atestatą, atitinkantį šios direktyvos reikalavimus ir valstybės narės nustatytas taisykles;
b)
jų laivų įgulos yra komplektuojamos pagal taikytinus valstybės narės reikalavimus dėl saugaus įgulų komplektavimo;
c)
yra tvarkomi ir nesunkiai prieinami dokumentai bei duomenys apie visus jos laivuose įdarbintus jūrininkus, įskaitant dokumentus ir duomenis apie jų patirtį, rengimą, medicininį tinkamumą bei kompetentingumą jų atliekamoms užduotims, bet nebūtinai tiktai jais apsiribojant;
d)
skiriant jūrininkus į bet kurį iš jos laivų, jie yra supažindinami su jų specifinėmis užduotimis bei su visa laivo sandara, jo įranga, inventoriumi, procedūromis ir laivo savybėmis, susijusiomis su jų kasdienėmis pareigomis ar veiksmais avarinių situacijų metu;
e)
laivo įgula sugeba efektyviai koordinuoti savo veiksmus avarinių situacijų metu bei vykdant svarbias saugumo arba taršos prevencijos ar jos apribojimo funkcijas.
2. Tiek kompanijos, tiek kapitonai, tiek įgulų nariai yra atsakingi už tai, kad būtų užtikrintas visiškas ir pilnutinis šiame straipsnyje nustatytų įpareigojimų įgyvendinimas ir kad būtų imamasi visų kitų būtinų priemonių tam, kad būtų užtikrinta, jog kiekvienas laivo įgulos narys kvalifikuotai ir kompetentingai prisideda prie saugaus laivo eksploatavimo.
3. Kompanija kiekvieno laivo, kuriam taikoma ši direktyva, kapitoną aprūpina rašytinėmis instrukcijomis, jose išdėstydama savo politiką bei procedūras, kurių turi būti laikomasi siekiant užtikrinti, kad visi laive naujai įdarbinti jūrininkai, prieš paskiriant jiems užduotis, turėtų pakankamai galimybių susipažinti su laivo įranga, jo eksploatacijos procedūromis ir kitomis priemonėmis, reikalingomis šioms užduotims tinkamai vykdyti. Ši politika ir procedūros apima:
a)
pakankamą laiko tarpą, per kurį kiekvienas laive naujai įdarbintas jūrininkas galėtų susipažinti su:
i)
konkrečia įranga, kurią jūrininkas naudos arba valdys; ir
ii)
konkrečia budėjimo laive tvarka, saugumo, aplinkos apsaugos ir veiksmų avarinių situacijų metu procedūromis bei priemonėmis, apie kurias jūrininkui reikalinga žinoti tam, kad jis tinkamai vykdytų jam paskirtas užduotis;
b)
nusimanančio įgulos nario, atsakingo už tai, kad kiekvienas laive naujai įdarbintas jūrininkas galėtų gauti esminę informaciją jam suprantama kalba, paskyrimą.
15 straipsnis
Tinkamumas budėti
1. Valstybės narės, siekdamos užkirsti kelią nuovargiui, nustato budinčio personalo poilsiui skirto laiko trukmę bei užtikrina, kad jos būtų laikomasi, ir reikalauja, kad budėjimo sistemos būtų sudarytos taip, jog budinčio personalo darbingumas nesumažėtų dėl nuovargio ir jog užduotys būtų organizuotos tokiu būdu, kad pirmoji budėjimo pamaina reiso pradžioje bei paskesnės pamainos būtų pakankamai pailsėjusios ir kitais atžvilgiais tiktų budėti.
2. Visiems asmenims, kuriems paskirta eiti budėjimo pamainai vadovaujančio specialisto arba budėjimo pamainos eilinio jūrininko pareigas, privaloma suteikti bent 10 poilsio valandų per bet kurį 24 valandų laikotarpį.
3. Poilsio valandas leidžiama dalyti į ne daugiau kaip dvi laiko atkarpas; viena iš jų privalo būti ne trumpesnė nei šešios valandos.
4. 1 ir 2 dalyse nustatytų reikalavimų dėl poilsio trukmės neprivaloma laikytis avarinės situacijos arba pratybų metu ar kitomis nepaprastomis eksploatavimo sąlygomis.
5. Nepaisant 2 ir 3 dalių, minimalus 10 valandų laikotarpis gali būti sutrumpintas, bet ne trumpiau kaip iki 6 iš eilės einančių valandų su sąlyga, kad toks sutrumpinimas netruktų ilgiau kaip dvi dienas ir kad per kiekvieną septynių dienų laikotarpį būtų suteikiama ne mažiau kaip 70 poilsio valandų.
6. Valstybės narės reikalauja, kad budėjimo tvarkaraščiai būtų pakabinti gerai matomose vietose.
16 straipsnis
Lengvatiniai leidimai
1. Išimtinio būtinumo aplinkybėmis kompetentingos institucijos, jei, jų nuomone, tai nekelia grėsmės žmonėms, turtui arba aplinkai, gali išduoti lengvatinį leidimą konkrečiai įvardytam jūrininkui konkrečiai nurodytame laive konkrečiai nustatytą, bet neviršijantį šešių mėnesių, laiką eiti pareigas, išskyrus radijo operatoriaus pareigas (jei atitinkamame Radijo ryšio reglamente nenurodyta kitaip), kurioms jis neturi atitinkamo atestato, jeigu asmens, kuriam išduodamas toks lengvatinis leidimas, kvalifikacijos lygis, kompetentingų institucijų nuomone, yra pakankamas užimti šią laisvą vietą nepažeidžiant saugumo. Tačiau lengvatiniai leidimai negali būti išduodami nei kapitonams, nei vyriausiesiems mechanikams, nebent force majeure aplinkybėmis, bet ir tuo atveju tiktai kiek įmanoma trumpesniam laikui.
2. Lengvatinis leidimas eiti bet kurias pareigas gali būti išduotas asmeniui, turinčiam atitinkamą atestatą, tik viena pakopa žemesnėms pareigoms. Jeigu šioms viena pakopa žemesnėms pareigoms atestato nereikia, lengvatinis leidimas gali būti išduotas asmeniui, kuris, kompetentingų institucijų nuomone, pagal savo pasirengimo lygį bei patirtį aiškiai atitinka šioms pareigoms taikomus reikalavimus, su sąlyga, kad, jei šis asmuo neturi jokio tinkamo atestato, jis privalo išlaikyti kompetentingų institucijų pripažintą egzaminą tam, kad taip būtų įrodyta, jog lengvatinį leidimą galima išduoti nepažeidžiant saugumo. Be to, kompetentingos institucijos užtikrina, kad į šią vietą kiek įmanoma greičiau būtų paskirtas atitinkamą atestatą turintis asmuo.
17 straipsnis
Valstybių narių atsakomybė dėl rengimo ir kompetencijos įvertinimo
1. Valstybės narės paskiria institucijas arba įstaigas, kurios:
a)
organizuoja 3 straipsnyje nurodytą rengimą;
b)
organizuoja ir (arba) prižiūri egzaminus, jeigu tai būtina;
c)
išduoda 11 straipsnyje nurodytus atestatus;
d)
išduoda 16 straipsnyje numatytus lengvatinius leidimus.
2. Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
jūrininkų rengimas ir kompetencijos įvertinimas visais atvejais būtų:
i)
organizuojami pagal rašytines programas, apimančias tokius dėstymo metodus ir priemones, procedūras bei kursų turinį, kokie yra būtini tam, kad būtų pasiektas nustatytas kompetencijos lygis; ir
ii)
vykdomi, prižiūrimi, įvertinami bei remiami asmenų, kvalifikuotų pagal d, e ir f punktus;
b)
asmenys, vykdantys laive rengimą arba atliekantys kompetencijos įvertinimą nenutraukiant darbo, privalo tai daryti tik tada, kai šis rengimas ar kompetencijos įvertinimas nedaro neigiamo poveikio normaliai laivo eksploatacijai ir kai jie gali rengimui ar kompetencijos įvertinimui skirti laiko;
c)
dėstytojai, prižiūrintys asmenys ir egzaminuotojai būtų tinkamos kvalifikacijos tam tikroms jūrininkų rengimo ar kompetencijos įvertinimo, vykdomų laive arba krante, rūšims bei lygiams;
d)
kiekvienas asmuo, laive ar krante vykdantis jūrininko rengimą nenutraukiant darbo, skirtą jam atestuoti pagal šią direktyvą, privalo:
i)
išmanyti rengimo programą bei suvokti specifinius konkrečios vykdomo rengimo rūšies tikslus;
ii)
turėti tai užduočiai, kurios vykdymui rengiama, reikalingą kvalifikaciją; ir
iii)
jei rengimas vykdomas naudojant treniruoklį:
-
turėti tinkamą rengimą dėl mokymo naudojant treniruoklius metodų, ir
-
būti įgijęs praktinės rengimui naudojamo konkretaus treniruoklio tipo eksploatavimo patirties;
e)
kiekvienas asmuo, atsakingas už jūrininko rengimo nenutraukiant darbo, skirto gauti atestatą, priežiūrą, privalo visapusiškai suprasti rengimo programą bei specifinius kiekvienos vykdomo rengimo rūšies tikslus;
f)
kiekvienas asmuo, laive ar krante atliekantis jūrininko kompetencijos įvertinimą nenutraukiant darbo, skirtą jam atestuoti, pagal šią direktyvą privalo:
i)
turėti pakankamai žinių ir supratimo apie vertinamą kompetenciją;
ii)
turėti vertinamai užduočiai atlikti reikalingą kvalifikaciją;
iii)
būti baigęs tinkamą rengimo kursą dėl kompetencijos įvertinimo metodų ir praktikos;
iv)
būti įgijęs kompetencijos vertinimo praktinės patirties; ir
v)
jei vertinant kompetenciją naudojami treniruokliai - prižiūrint ir aprobavus patyrusiam egzaminuotojui būti įgijęs praktinės patirties vertindamas kompetenciją naudojant konkretaus tipo treniruoklį;
g)
jeigu valstybė narė pripažįsta, jog tam tikra rengimo programa, mokymo įstaiga arba mokymo įstaigos suteikiama kvalifikacija sudaro dalį jos reikalavimų išduodant atestatą, dėstytojų ir egzaminuotojų kvalifikacijai bei patirčiai taikomos 10 straipsnio nuostatos dėl kokybės reikalavimų; tokia kvalifikacija, patirtis ir kokybės reikalavimų taikymas apima tinkamą dėstymo metodų mokymą ir rengimo bei kompetencijos įvertinimo metodus ir praktiką, taip pat atitinka visus taikytinus d, e ir f punktų reikalavimus.
18 straipsnis
Susižinojimas laive
Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
nepažeidžiant b ir d punktų, visuose su valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose visą laiką būtų veiksmingos visų laivo įgulos narių žodinio susižinojimo priemonės, kurias jie naudoja saugai užtikrinti, pirmiausia, kad teisingai ir laiku būtų gaunami ir suprantami pranešimai bei nurodymai;
b)
visuose su valstybės narės vėliava plaukiojančiuose ir jos uoste reisą pradedančiuose ir (arba) užbaigiančiuose keleiviniuose laivuose būtų nustatyta ir į jo dienyną įrašyta laive vartojama darbo kalba, siekiant užtikrinti, kad įgulos veiksmai užtikrinant saugą būtų veiksmingi;
atitinkamai kompanija arba kapitonas nustato atitinkamą laive vartojamą darbo kalbą; reikalaujama, kad kiekvienas jūrininkas ją suprastų ir tam tikrais atvejais galėtų ta kalba duoti įsakymus ir nurodymus bei atsiskaityti;
jeigu laive vartojama darbo kalba nėra valstybės narės valstybinė kalba, visi skelbtini planai ir sąrašai yra skelbiami su vertimu į laive vartojamą darbo kalbą;
c)
keleivinių laivų personalą, kuriam pagal laivo įgulos sąrašus paskirta padėti keleiviams avarinių situacijų metu, būtų lengva atpažinti ir jis turėtų tam pakankamų bendravimo įgūdžių, atsižvelgiant į tinkamą toliau nurodytų veiksnių derinį:
i)
konkrečiu reisu vykstančių keleivių pagrindinių tautybių vartojamą kalbą arba kalbas;
ii)
tikimybę, kad gebėjimas duoti pagrindinius nurodymus vartojant paprastą anglų kalbos leksiką gali būti bendravimo su keleiviu, kuriam reikia pagalbos, priemonė, neatsižvelgiant į tai, ar įgulos narys ir keleivis kalba ta pačia kalba;
iii)
galimybę, jog avarinių situacijų metu, kai bendrauti žodžiu darosi nepraktiška, gali prireikti kitų bendravimo būdų, pavyzdžiui, pademonstruoti arba rankomis duoti atitinkamus signalus, arba atkreipti dėmesį į instrukcijų, rinkimosi, gelbėjimo priemonių vietas arba evakuacijos kelius;
iv)
tai, kaip keleiviai buvo aprūpinti išsamiomis saugos instrukcijomis jų gimtąja kalba arba kalbomis;
v)
kalbas, kuriomis avarinių situacijų ar pratybų metu galima per laivo transliacijos sistemą skelbti avarinius pranešimus, perduodant keleiviams svarbius nurodymus ir palengvinant įgulos narių užduotis padėti keleiviams;
d)
su valstybės narės vėliava plaukiojančiuose naftos tanklaiviuose, cheminių medžiagų tanklaiviuose ir suskystintų dujų tanklaiviuose laivo kapitonas, vadovaujantys specialistai ir eiliniai jūrininkai galėtų bendrauti bendra darbo kalba ar kalbomis;
e)
būtų reikiamos priemonės palaikyti laivo ryšį su krante esančiomis institucijomis; šie ryšiai palaikomi laikantis SOLAS 74 V skyriaus 14 taisyklės 4 dalies;
f)
pagal Direktyvą 95/21/EB vykdydamos uosto valstybės kontrolę valstybės narės taip pat patikrina, ar su kitos valstybės, kuri nėra valstybė narė, vėliava plaukiojantys laivai taip pat laikosi šio straipsnio.
19 straipsnis
Atestatų pripažinimas
1. 4 straipsnyje nurodytų atestatų neturintiems jūrininkams galima leisti dirbti su valstybės narės vėliava plaukiojančiuose laivuose, jeigu sprendimas pripažinti tų jūrininkų turimus atestatus buvo priimtas laikantis šio straipsnio 2-6 dalyse nustatytos tvarkos:
2. Valstybė narė, kuri ketina patvirtinimu pripažinti atitinkamus laivo kapitonui, vyresniajam kapitono padėjėjui arba radijo operatoriui trečiosios šalies išduotus atestatus, kad jie galėtų dirbti su jos vėliava plaukiojančiuose laivuose, Komisijai pateikia tos trečiosios šalies motyvuotą prašymą dėl pripažinimo.
Komisija, padedama Europos jūrų saugumo agentūros ir su galimybe dalyvauti atitinkamai valstybei narei, surenka II priede nurodytą informaciją ir atlieka mokymo ir atestavimo sistemų įvertinimą toje trečiojoje šalyje, kurios atžvilgiu yra pateiktas prašymas dėl pripažinimo, kad būtų galima patikrinti, ar atitinkama šalis atitinka visus JRAB konvencijos reikalavimus ir ar yra imtasi visų atitinkamų priemonių užkirsti kelią sukčiavimui suteikiant atestatus.
3. Sprendimą dėl trečiosios šalies pripažinimo priima Komisija per tris mėnesius nuo prašymo dėl pripažinimo pateikimo dienos pagal 28 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.
Jei pripažinimas suteikiamas, jis galioja pagal 20 straipsnio nuostatas.
Jei per pirmoje pastraipoje nustatytą laikotarpį nepriimamas joks sprendimas dėl atitinkamos trečiosios šalies pripažinimo, prašymą pateikusi valstybė narė gali nuspręsti pripažinti trečiąją šalį vienašališkai, kol bus priimtas sprendimas pagal 28 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą.
4. Valstybė narė su jos vėliava plaukiojančių laivų atžvilgiu gali nuspręsti patvirtinti Komisijos pripažintos trečiosios šalies išduotus atestatus, atsižvelgiant į II priedo 4 ir 5 punktų nuostatas.
5. Atestatų, išduotų pripažintų trečiųjų šalių ir paskelbtų Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje prieš 2005 m. birželio 14 d., pripažinimai lieka galioti toliau.
Tuos pripažinimus gali naudoti visos valstybės narės, jei vėliau Komisija jų neatšaukia pagal 20 straipsnį.
6. Komisija sudaro ir atnaujina trečiųjų šalių, kurios yra pripažintos, sąrašą. Sąrašas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje.
7. Nepaisant 5 straipsnio 6 dalies, valstybė narė, jeigu to reikalauja aplinkybės, gali leisti su jos vėliava plaukiojančiame laive pagal trečiosios šalies reikalavimus išduotą ir patvirtintą atitinkamą galiojantį atestatą, kurio kol kas suinteresuota valstybė narė nėra patvirtinimu pripažinusi, turinčiam jūrininkui ne ilgiau kaip tris mėnesius eiti pareigas, išskyrus vyresniojo radijo operatoriaus arba radijo operatoriaus pareigas, išskyrus Radijo ryšio reglamente numatytus atvejus, kad jis galėtų dirbti su jos vėliava plaukiojančiame laive.
Turi būti lengvai prieinamas dokumentinis įrodymas, kad kompetentingoms institucijoms įteikta paraiška suteikti patvirtinimą.
20 straipsnis
JRAB konvencijos reikalavimų nesilaikymas
1. Nepaisant II priede nustatytų kriterijų, kai valstybė narė mano, kad pripažinta trečioji šalis nustoja laikytis JRAB konvencijos reikalavimų, ji nedelsdama apie tai praneša Komisijai, pateikdama pagrįstus motyvus.
Komisija nedelsiant perduoda klausimą 28 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.
2. Nepaisant II priede išdėstytų kriterijų, kai Komisija mano, kad pripažinta trečioji šalis nustoja laikytis JRAB konvencijos reikalavimų, ji nedelsdama apie tai praneša valstybėms narėms, pateikdama pagrįstus motyvus.
Komisija nedelsiant perduoda klausimą 28 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.
3. Kai valstybė narė ketina atšaukti visų trečiosios šalies išduotų atestatų patvirtinimus, ji nedelsiant apie savo ketinimą praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, pateikdama pagrįstus motyvus.
4. Komisija, padedama Europos jūrų saugumo agentūros, dar kartą įvertina atitinkamos trečiosios šalies pripažinimą, kad galėtų patikrinti, ar ta šalis tikrai nesilaiko JRAB konvencijos reikalavimų.
5. Kai yra įrodymų, kad konkreti jūrininkų rengimo įstaiga nustoja laikytis JRAB konvencijos reikalavimų, Komisija praneša atitinkamai šaliai, kad tos šalies atestatų pripažinimas bus atšauktas per du mėnesius, jei nebus imamasi priemonių užtikrinti, kad būtų laikomasi visų JRAB konvencijos reikalavimų.
6. Sprendimas dėl pripažinimo atšaukimo priimamas pagal 28 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą per du mėnesius nuo valstybės narės pranešimo dienos.
Atitinkamos valstybės narės imasi reikiamų priemonių sprendimui įgyvendinti.
7. Patvirtinimai, liudijantys atestatų pripažinimą, išduoti laikantis 5 straipsnio 6 dalies iki tos dienos, kurią yra priimtas sprendimas atšaukti trečiosios šalies pripažinimą, lieka galioti. Tačiau jūrininkai, kurie turi tokius patvirtinimus, negali reikalauti patvirtinimo, pripažįstančio aukštesnę kvalifikaciją, nebent tokios aukštesnės kvalifikacijos suteikimas paremtas vien tik papildoma darbo jūroje stažo patirtimi.
21 straipsnis
Persvarstymas
1. Trečiąsias šalis, kurios buvo pripažintos 19 straipsnio 3 dalies pirmoje pastraipoje nurodyta tvarka, įskaitant tas, kurios nurodytos 19 straipsnio 6 dalyje, Komisija, padedama Europos jūrų saugumo agentūros, pakartotinai reguliariai persvarsto ir bent kas penkerius metus tikrina, ar jos visiškai atitinka II priede nustatytus atitinkamus kriterijus ir ar yra imamasi priemonių užkirsti kelią sukčiavimui suteikiant atestatus.
2. Komisija nustato trečiųjų šalių įvertinimo prioritetinius kriterijus, remdamasi veiklos duomenimis, kuriuos pateikia Uosto valstybės kontrolė pagal 23 straipsnį, ir informacija, susijusia su nepriklausomo vertinimo ataskaitomis, kurias pateikia trečiosios šalys pagal JRAB kodekso A-I/7 skirsnį.
3. Komisija valstybėms narėms pateikia ataskaitą apie įvertinimo rezultatus.
22 straipsnis
Uosto valstybės kontrolė
1. Kiekvieną laivą, nepaisant vėliavos, su kuria jis plaukioja, išskyrus 2 straipsnyje išvardytų tipų laivus, kol jis stovi valstybės narės uostuose, vykdydami uosto valstybės kontrolę tikrina tinkamai įgalioti tos valstybės pareigūnai, kurie nustato, ar visi laive dirbantys jūrininkai, pagal JRAB konvenciją privalantys turėti atestatus, turi šiuos atestatus arba atitinkamus lengvatinius leidimus.
2. Valstybės narės, pagal šią direktyvą vykdydamos uosto valstybės kontrolę, užtikrina, kad būtų taikomos visos atitinkamos Direktyvos 95/21/EB nuostatos ir joje nustatyta tvarka.
23 straipsnis
Uosto valstybės kontrolės procedūros
1. Nepažeidžiant Direktyvos 95/21/EB, pagal 22 straipsnį vykdoma uosto valstybės kontrolė. Tai:
a)
tikrinimas, ar visi laive dirbantys jūrininkai, kuriuos pagal JRAB konvenciją yra privaloma atestuoti, turi reikiamus atestatus ar galiojančius lengvatinius leidimus arba gali pateikti dokumentinių įrodymų, jog yra laivo vėliavos valstybės institucijoms padavę prašymus, kad jiems būtų išduoti patvirtinimai;
b)
patikrinimas, ar laive dirbančių jūrininkų skaičius ir jų atestatai atitinka laivo vėliavos valstybės institucijų nustatytus reikalavimus dėl saugaus įgulų komplektavimo.
2. Laivo jūrininkų gebėjimas laikytis JRAB konvencija nustatytų budėjimo normatyvų vertinamas pagal JRAB kodekso A dalį, jeigu yra aiškus pagrindas manyti, kad tų normatyvų nesilaikoma, nes:
a)
laivas su kuo nors susidūrė arba užplaukė ant seklumos ar kranto;
b)
laivui plaukiant, stovint nuleidus inkarą arba prie krantinės iš jo buvo išmesta ar nutekėjo medžiagų ir dėl to buvo pažeista kuri nors iš tarptautinių konvencijų;
c)
laivas manevravo chaotiškai arba nesaugiai, taip pažeisdamas TJO patvirtintas laivybos kelių taisykles arba saugios laivybos praktiką bei procedūras;
d)
laivas kitais atvejais buvo valdomas taip, kad kėlė grėsmę žmonėms, turtui ar aplinkai;
e)
atestatas buvo gautas nesąžiningai arba jo turėtojas nėra tas asmuo, kuriam tas atestatas buvo išduotas;
f)
laivas plaukia su JRAB konvencijos neratifikavusios šalies vėliava arba jo kapitonas, vadovaujantis specialistas arba eilinis jūrininkas turi JRAB konvencijos neratifikavusios trečiosios šalies išduotą atestatą.
3. Nepaisant atestato tikrinimo, pagal 2 dalį atliekant vertinimą galima jūrininko prašyti, kad atitinkamą kompetenciją jis pademonstruotų darbo vietoje. Atliekant vertinimą galima tikrinti, ar buvo laikomasi eksploatacijos reikalavimų dėl budėjimo normatyvų ir ar susiklosčius avarinėms situacijoms pagal jūrininko kompetencijos lygį imamasi tinkamų veiksmų.
24 straipsnis
Sulaikymas
Nepažeidžiant Direktyvos 95/21/EB, jeigu uosto valstybės kontrolę vykdantis pareigūnas nustato, kad toliau išvardyti pažeidimai kelia pavojų asmenims, turtui arba aplinkai, tie pažeidimai pagal šią direktyvą turi būti vienintelė priežastis, dėl kurios valstybė narė gali sulaikyti laivą:
a)
jūrininkai neturi atestatų, tinkamų atestatų, galiojančių lengvatinių leidimų arba negali pateikti dokumentinio įrodymo, kad vėliavos valstybės institucijoms įteikta paraiška dėl pripažinimą liudijančio patvirtinimo;
b)
nesilaikoma vėliavos valstybės taikomų saugaus įgulų komplektavimo reikalavimų;
c)
laivavedybos ar mašinų skyriaus budėjimo organizavimas neatitinka reikalavimų, kuriuos yra nustačiusi vėliavos valstybė;
d)
budėjimo pamainoje nėra asmens, galinčio valdyti įrangą, kuri yra svarbi užtikrinant saugią laivavedybą, avarinį radijo ryšį ar jūros taršos prevenciją;
e)
nepateikiamas įrodymas, kad jūrininkas, kuris pagal paskirtas pareigas atsakingas už laivo saugumą ir taršos prevenciją, turi toms pareigoms būtinų profesinių įgūdžių;
f)
negalėjimas reiso pradžioje sudaryti pirmąją budėjimo pamainą ir kitas ją keičiančias pamainas iš pakankamai pailsėjusių ir kitais atžvilgiais tinkamų budėti asmenų.
25 straipsnis
Reguliari reikalavimų laikymosi stebėsena
Nepažeidžiant Komisijos įgaliojimų pagal Sutarties 226 straipsnį, Komisija, kuriai padeda Europos jūrų saugumo agentūra, reguliariai, ir ne rečiau kaip kas penkerius metus tikrina, ar valstybės narės laikosi šioje direktyvoje nustatytų minimalių reikalavimų.
26 straipsnis
Pranešimai
1. Ne vėliau kaip 2008 m. gruodžio 14 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia įvertinimo ataskaitą, paremtą išsamia JRAB konvencijos nuostatų ir jų įgyvendinimo analize ir vertinimu bei nauja įžvalga apie laivų įgulų rengimo lygio ir saugumo santykį.
2. Ne vėliau kaip 2010 m. spalio 20 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia įvertinimo pranešimą, parengtą remiantis pagal 25 straipsnį gauta informacija.
Šiame pranešime Komisija analizuoja, kaip valstybės narės laikosi šios direktyvos, ir, jei reikia, pateikia pasiūlymus dėl papildomų priemonių.
27 straipsnis
Pakeitimai
1. Šią direktyvą Komisija gali iš dalies pakeisti tam, kad pagal šią direktyvą būtų galima taikyti vėlesnius 1 straipsnio 16, 17, 18, 23 ir 24 punktuose nurodytų tarptautinių kodeksų, kurie jau įsigaliojo, pakeitimus.
Šią direktyvą Komisija taip pat gali iš dalies pakeisti tam, kad šios direktyvos tikslais būtų taikomi visi atitinkami Bendrijos teisės aktų pakeitimai.
Šios priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas tvirtinamos taikant 28 straipsnio 3 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
2. Priėmus naujus JRAB konvencijos dokumentus arba protokolus, Taryba sprendimą priima remdamasi Komisijos pasiūlymu ir atsižvelgdama į valstybių narių parlamentines procedūras bei atitinkamas TJO taikomas procedūras dėl išsamių priemonių tiems naujiems dokumentams arba protokolams ratifikuoti ir užtikrina, kad valstybėse narėse jie būtų taikomi vienodai ir tuo pačiu laiku.
3. 1 straipsnio 16, 17, 18, 21, 22 ir 24 punktuose nurodytų tarptautinių dokumentų pakeitimai gali būti pašalinti iš šios direktyvos taikymo srities, laikantis 2002 m. lapkričio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 2099/2002, įsteigiančio Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetą (COSS) (10) 5 straipsnio.
28 straipsnis
Komiteto darbo tvarka
1. Komisijai padeda Jūrų saugumo ir teršimo iš laivų prevencijos komitetas (COSS), įsteigtas pagal Reglamentą (EB) Nr. 2099/2002.
2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nustatytas laikotarpis yra aštuonios savaitės.
3. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1-4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
29 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Kai valstybė narė, vadovaudamasi 12 straipsniu, pakartotinai išduoda atestatus, jos anksčiau išduotus pagal nuostatas, kurios buvo taikomos iki 1997 m. vasario 1 d., arba pratęsia jų galiojimą, ji gali savo nuožiūra pakeisti ankstesniuose atestatuose įrašytus tonažo apribojimus taip:
a)
vietoj „200 bruto registro tonų“ gali būti įrašyta „500 bruto talpos“;
b)
vietoj „1 600 bruto registro tonų“ gali būti įrašyta „3 000 bruto talpos“.
30 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato sankcijų sistemas už pagal 1, 3, 5, 7, 9-15, 17, 18, 19, 22, 23, 24 ir 29 straipsnius ir I bei II priedus priimtų nacionalinių nuostatų pažeidimus ir imasi visų priemonių, būtinų užtikrinti, kad jos būtų taikomos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
31 straipsnis
Pranešimas
Valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų visų nuostatų tekstus.
Komisija apie tai praneša kitoms valstybėms narėms.
32 straipsnis
Panaikinimas
Direktyva 2001/25/EB su pakeitimais, padarytais direktyvomis, nurodytomis III priedo A dalyje, yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais III priedo B dalyje.
Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir yra skaitomos pagal IV priede pateiktą atitikmenų lentelę.
33 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
34 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre, 2008 m. lapkričio 19 d.