Tarybos direktyva
1964 m. birželio 26 d.
dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis
(64/432/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi jau galioja Tarybos reglamentas Nr. 20 dėl bendrosios kiaulienos rinkos laipsniško suformavimo [3] ir turi būti priimtas atitinkamas reglamentas dėl galvijienos, ir kadangi šie reglamentai taip pat skirti ir prekybai gyvais gyvūnais;
kadangi Reglamentas Nr. 20 atskira, Bendrijos vidaus prekybą supaprastinančia sistema pakeičia daugybę tradicinių apsaugos priemonių pasienyje; kadangi reglamentas, kuris turi būti priimtas dėl galvijienos, taip pat yra skirtas tokios prekybos kliuvinių pašalinimui;
kadangi kol Bendrijos galvijų ir kiaulių prekybai trukdys skirtingi valstybių narių sveikatos reikalavimai, pirmiau minėtų reglamentų įdiegimas neturės siekiamo poveikio;
kadangi tam, kad būtų pašalinti tokie skirtumai, turi būti imtasi priemonių bendrosios žemės ūkio politikos rėmuose, kartu nepažeidžiant jau priimtų arba rengiamų reglamentų dėl laipsniško bendro rinkų formavimo; kadangi tuo tikslu turi būti suderintos valstybių narių nuostatos dėl gyvūnų sveikatos;
kadangi žmonių ir gyvūnų sveikatos ir gyvybės apsaugos tikslu Sutarties 36 straipsnyje nurodyta valstybių narių teisė ir toliau drausti arba apriboti prekių importą, eksportą arba tranzitą, vis dėlto neatleidžia jų nuo įpareigojimo derinti tokius draudimus ir apribojimus pagrindžiančias nuostatas, kuriomis remiasi tokie draudimai ir apribojimai, nes tokių nuostatų skirtumai trukdo įgyvendinti bendrąją žemės ūkio politiką ir jai funkcionuoti;
kadangi dėl tokio derinimo iš eksportuojančios šalies turi būti pareikalauta užtikrinti, kad Bendrijos vidaus prekybai skirti veisimui, produkcijai arba skerdimui auginami galvijai ir kiaulės, regionai, iš kurių vežami ir kuriuose pakraunami tokie gyvūnai, bei naudojamos transporto priemonės atitiktų tam tikrus gyvūnų sveikatos reikalavimus, užtikrinančius, jog gyvūnai nėra užkrečiamos arba infekcinės ligos šaltinis;
kadangi tam, kad valstybės narės galėtų būti tikros, jog tokių reikalavimų laikomasi, turi būti nustatyta, kad oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas išduotų sveikatos sertifikatą, kartu su gyvūnais gabenamą iki jų paskirties vietos;
kadangi valstybės narės turi turėti teisę uždrausti įvežti į jų teritoriją galvijus ir kiaules, jeigu nustatoma, kad jie serga arba įtariama, kad gali sirgti kokia nors užkrečiama arba infekcine liga, jeigu jie gali išplatinti tokią ligą, patys ja nesirgdami, arba jeigu jie neatitinka Bendrijos gyvūnų sveikatos nuostatų;
kadangi nėra priežasties leisti valstybėms narėms drausti įvežti į savo teritoriją galvijus ir kiaules dėl priežasčių, nesusijusių su gyvūnų sveikata, ir kadangi dėl to siuntėjui arba jo atstovui paprašius turėtų būti leista grąžinti tokius gyvūnus į eksportuojančią šalį, nebent būtų priežasčių pasielgti priešingai;
kadangi draudimų ar apribojimų atveju, tokių veiksmų priežastys turėtų būti praneštos gyvūnų siuntėjui arba jo atstovui bei eksportuojančios šalies centrinei kompetentingai institucijai;
kadangi dėl draudimo arba apribojimo pagrįstumo tarp jo ir valstybės narės paskirtos atsakingosios institucijos kilus nesutarimams, siuntėjas turėtų turėti galimybę susipažinti su veterinarijos eksperto, kurį jis gali išsirinkti iš Komisijos sudaryto sąrašo, nuomone;
kadangi pasirodo, kad tam tikrais atvejais ir tam tikroms gyvūnų rūšims, kai nesukeliamas joks pavojus sveikatai, šios direktyvos bendrosios nuostatos gali būti taikomos švelniau, leidžiant importuojančioms valstybėms narėms nustatyti bendro pobūdžio arba specialias nukrypti leidžiančias nuostatas;
kadangi dėl tam tikrų ypatingų probleminių sričių nuostatos valstybėse narėse negali būti suderintos, kol nebus atlikti išsamesni tyrimai;
kadangi supaprastinta pakeitimo tvarka gali būti nustatyta priedams B-D, nes šių priedų taisyklės yra techninio pobūdžio ir gali būti lengvai pakeistos; kadangi tuo tikslu padaryti tokias pataisas teisė turėtų būti suteikta Komisijai, pasikonsultavus su valstybėmis narėmis,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Ši direktyva taikoma Bendrijos vidas prekybai galvijais ir kiaulėmis, auginamais veisimui, produkcijai arba skerdimui.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
a) "ūkis" reiškia žemės ūkio veiklos vienetą arba oficialiai prižiūrimas prekiautojo patalpas valstybės narės teritorijoje, kuriose nuolat laikomi arba auginami gyvūnai, skirti veisimui, produkcijai arba skerdimui;
b) "skersti skirtas gyvūnas" - tai galvijas arba kiaulė, kuris, atvežtas į paskirties šalį, tiesiogiai pristatomas į skerdyklą arba šalia jos esančią turgavietę, iš kurios gyvūnai pagal joje galiojančias taisykles gali būti pervežti tik į skerdyklą, kurią šiam tikslui patvirtino centrinė kompetentinga institucija. Tokiu atveju turgavietėje pabuvę gyvūnai tokioje skerdykloje turi būti paskersti ne vėliau kaip per septyniasdešimt dvi valandas po jų atvežimo į turgų;
c) "veisimui arba produkcijai skirti gyvūnai" - tai galvijai arba kiaulės, nenurodyti b punkte, skirti, be kita ko, veisimui, pieno ar mėsos pramonei, arba darbiniams tikslams;
d) "tuberkulioze nesergantis galvijas" - tai galvijas, atitinkantis A priedo I dalies 1 punkto sąlygas;
e) "oficialiai tuberkulioze nesergančių galvijų banda" - tai galvijų banda, atitinkanti A priedo I dalies 2 punkto sąlygas;
f) "brucelioze nesergantis galvijas" - tai galvijas, atitinkantis A priedo II dalies 1 punkto sąlygas;
g) "oficialiai brucelioze nesergančių galvijų banda" - tai galvijų banda, atitinkanti A priedo II dalies A skyriaus 2 punkto sąlygas;
h) "brucelioze neserganti galvijų banda" - tai galvijų banda, atitinkanti A priedo II dalies A skyriaus 3 punkto sąlygas;
i) "brucelioze nesergančios kiaulės" - tai kiaulės, atitinkančios A priedo II dalies B skyriaus 1 punkto sąlygas;
k) "brucelioze neserganti kiaulių banda" - tai kiaulių banda, atitinkanti A priedo II dalies B skyriaus 2 punkto sąlygas;
l) "epizootinių ligų neapimta teritorija" - tai 20 km skersmens teritorija, kur, oficialiais duomenimis, bent trisdešimt dienų prieš pakraunant gyvūnus:
i) nė vienas galvijas nesirgo snukio ir nagų liga;
ii) nė viena kiaulė nesirgo snukio ir nagų liga, kiaulių maru arba kontaginiu kiaulių paralyžiumi (Tešeno liga);
m) "ligos, apie kurias būtina informuoti" - tai E priede nurodytos ligos;
n) "oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas" - tai valstybės narės centrinės kompetentingos institucijos paskirtas veterinarijos gydytojas;
o) "eksportuojanti šalis" - tai valstybė narė, iš kurios galvijai ir kiaulės siunčiamos į kitą valstybę narę;
p) "paskirties šalis" - tai valstybė narė, į kurią galvijai ir kiaulės vežami iš kitos valstybės narės.
3 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad iš jos teritorijos į kitą valstybę narę būtų siunčiami tik tie galvijai ir kiaulės, kurie atitinka 2 dalyje nurodytas bendrąsias sąlygas, prireikus ir atsižvelgdama į 7 dalies nuostatas, ir 3-6 dalyse tam tikroms galvijų ir kiaulių kategorijoms nustatytas specialiąsias sąlygas, nustatytas.
2. Galvijai ir kiaulės, kuriems taikoma ši direktyva:
a) pakrovimo dieną neturi turėti jokių klinikinių ligos požymių;
b) buvo įsigyti ūkyje, oficialiai atitinkančiame šias nustatytas sąlygas:
i) ūkis turi būti epizootinių ligų neapimtos teritorijos centre;
ii) bent tris mėnesius iki išsiuntimo tokio ūkio galvijai nesirgo snukio ir nagų liga bei galvijų brucelioze, o kiaulės - snukio ir nagų liga, galvijų ir kiaulių brucelioze, kiaulių maru ir kontaginio kiaulių paralyžiumi (Tešeno liga);
iii) bent trisdešimt dienų iki išsiuntimo tokio ūkio gyvūnai nesirgo jokiomis ligomis, apie kurias būtina informuoti ir kuriomis gali užsikrėsti arba būti infekuoti tokių rūšių gyvūnai;
c) gyvūnai, skirti veisimui ir produkcijai trisdešimt dienų iki jų pakrovimo išbuvo 2 dalies b punkte nurodytame ūkyje. Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas gali patvirtinti, kad gyvūnai tikrai trisdešimt dienų iki jų pakrovimo buvo laikomi tokiame ūkyje, tais atvejais, kai gyvūnai identifikuojami šios dalies d punkte nurodytu būdu, taip patvirtinant, kad jie priklauso ūkiui.
d) turi būti identifikuojami pagal oficialų arba oficialiai patvirtintą įsagą ausyje, o kiaulės - pagal nuolatinį identifikavimo spaudą;
e) turi būti gabenami tiesiogiai iš ūkio į faktinę pakrovimo vietą:
i) atskirai nuo kitų porakanopių gyvūnų, išskyrus galvijus ir kiaules, kurie atitinka Bendrijos vidaus prekybai nustatytas sąlygas;
ii) gyvūnai, skirti veisimui ir produkcijai atskirai nuo skerdimui skirtų gyvūnų;
iii) transporto priemonėmis arba konteineriais, iš anksto išplautais ir išdezinfekuotais eksportuojančioje šalyje oficialiai patvirtintomis dezinfekavimo priemonėmis;
f) prieš vežami į paskirties vietą, turi būti pakrauti specialioje epizootinių ligų neapimtos teritorijos centre esančioje konkrečioje vietoje, laikantis šios dalies e punkte nurodytų sąlygų;
g) pakrovus turi būti kuo greičiau siunčiami tiesiai į eksportuojančios šalies pasienio postą;
h) į paskirties vietą turi būti vežami kartu su sveikatos sertifikatu, atitinkančiu F priede nurodytus I-IV pavyzdžius, kuris, užpildytas bent jau oficialia paskirties šalies kalba, išduodamas pakrovimo dieną ir galioja dešimt dienų.
3. Be to, galvijai, skirti veisimui arba produkcijai:
a) iki pakrovimo likus bent penkiolikai dienų ir ne anksčiau kaip prieš keturis mėnesius turi būti paskiepyti nuo A, O ir C tipo snukio ir nagų ligos viruso nukenksminta viruso vakcina, patvirtinta ir kontroliuojama eksportuojančios šalies kompetentingos institucijos;
b) turi būti įsigyti iš oficialiai tuberkulioze nesergančių galvijų bandos, nesergantys tuberkulioze, visų pirma laikantis A ir B priedų nuostatų atlikto tuberkulinizacijos rezultatai turi būti neigiami;
c) turi būti įsigyti iš oficialiai brucelioze nesergančių galvijų bandos, nesergantys brucelioze, visų pirma pagal A ir C priedų nuostatas atlikus sero-agliutinacinį tyrimą, brucelų skaičius turi būti mažesnis nei 30 tarptautinių agliutinacijos vienetų viename mililitre;
d) melžiamos karvės neturi turėti jokių klinikinių mastito požymių; be to, tokių karvių pienas, ištirtas pagal D priedo nuostatas, neturi turėti jokių uždegimams būdingų savybių arba ypač pavojingų mikroorganizmų.
4. Be to, kiaulės, skirtos veisimui arba produkcijai turi būti iš brucelioze nesergančios bandos, pačios neturi būti sergančios brucelioze, visų pirma pagal A ir C priedų nuostatas atlikus kiaulėms sero-agliutinacinį tyrimą, brucelų skaičius turi būti mažesnis nei 30 tarptautinių agliutinacijos vienetų viename mililitre; sero-agliutinacinį tyrimą būtina atlikti tik daugiau kaip 25 kilogramus sveriančioms kiaulėms.
5. Be to, skerdimui skirti gyvūnai turi būti tie galvijai arba kiaulės, kurie neturi būti paskersti pagal valstybės narės užkrečiamų arba infekcinių ligų naikinimo programą.
6. Be to, vyresni nei keturių mėnesių skerdimui skirti galvijai:
a) iki pakrovimo likus bent penkiolikai dienų ir ne anksčiau kaip prieš keturis mėnesius turi būti paskiepyti nuo A, O ir C tipo snukio ir nagų ligos viruso nukenksminta viruso vakcina, patvirtinta ir kontroliuojama eksportuojančios šalies kompetentingos institucijos; tačiau vakcinacijos galiojimo laikas pratęsiamas iki dvylikos mėnesių tiems galvijams, kurie pakartotinai paskiepijami valstybėse narėse, kuriose tokie gyvūnai skiepijami kasmet ir kuriose jie, susirgę snukio ir nagų liga, yra sistemingai skerdžiami;
b) jeigu jie įsigyti ne iš oficialiai tuberkulioze nesergančių galvijų bandos, tuberkulinizacijos, atliktos remiantis A ir B priedų nuostatomis, rezultatai turi būti neigiami;
c) jeigu jie įsigyti ne iš oficialiai brucelioze nesergančios galvijų bandos, brucelų skaičius po sero-agliutinacinio tyrimo, atlikto remiantis A ir C priedų nuostatomis, turi būti mažesnis nei 30 tarptautinių agliutinacijos vienetų viename mililitre.
7. Patvirtinama, kad norint prekiauti Bendrijos viduje į kitą valstybę narę ketinamais gabenti veisimui, produkcijai arba skerdimui skirtais gyvūnais, jie turi būti įgyti oficialiai patvirtintoje turgavietėje, kuri atitiktų šias sąlygas:
a) turgavietę turi prižiūrėti oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas;
b) turgavietė turi būti įsikūrusi epizootinių ligų neapimtos teritorijos centre ir tokioje vietoje, kur tą pačią dieną nevyksta joks kitas galvijų turgus;
c) po dezinfekcijos turgavietė turi būti naudojama arba gyvūnams, skirtiems veisimui ar produkcijai, arba skerdimui skirtiems gyvūnams, kurie atitinka 2-6 dalyse ir 4 straipsnyje nurodytus Bendrijos vidaus prekybos reikalavimus, jeigu tos sąlygos taikomos tos rūšies gyvūnams. 2 dalies e punkto nuostatų turi būti ypač laikomasi tada, kai gyvūnai siunčiami į turgavietę. Gyvūnai, prieš vežant iš šios dalies reikalavimus atitinkančio ūkio arba turgavietės į pakrovimo vietą, gali būti nuvežti į oficialiai prižiūrimą surinkimo punktą, jeigu toks punktas atitinka turgavietėms nustatytas sąlygas.
Tokiose turgavietėse įsigyti gyvūnai iš turgavietės arba surinkimo punkto turi būti iškart ir laikantis 2 dalies e ir g punktų nuostatų siunčiami į tikrąją pakrovimo vietą ir eksportuojami į paskirties šalį.
Tokiems gyvūnams už jų kilmės ūkio ribų, ypač iš turgavietės, surinkimo punkto arba tikrosios pakrovimo vietos surinkti gaištamas laikas gali būti įskaičiuotas į 2 dalies c punkte nustatytą trisdešimties dienų periodą, tačiau negali viršyti keturių dienų.
8. Tokias straipsnio 7 dalyje minimas turgavietes, patvirtintas veisimui arba produkcijai ir skerdimui skirtiems gyvūnams, paskiria eksportuojanti šalis. Apie tai, kurios turgavietės yra patvirtintos, ji praneša kitų valstybių narių centrinėms kompetentingoms institucijoms ir Komisijai.
9. Eksportuojanti šalis nustato 7 dalyje minimų turgaviečių ir surinkimo punktų oficialios priežiūros tvarką ir užtikrina, kad tokia priežiūra būtų atlikta.
10. 7 dalyje numatytu atveju, sveikatos sertifikatuose, atitinkančiuose F priedo I-IV pavyzdžius, turi būti padaryti atitinkami įrašai.
11. Eksportuojanti šalis nustato oficialią prekiautojų patalpų priežiūros tvarką ir užtikrina, kad tokia priežiūra būtų atlikta.
12. Jeigu ūkiui arba teritorijai, kurioje toks ūkis yra, taikomi oficialūs apribojimai dėl protrūkio ligos, kuria gali užsikrėsti arba būti infekuoti aptariamų rūšių gyvūnai, tai 2 dalies b punkto i ir ii papunkčiuose bei 2 straipsnio c punkte nustatyti terminai įsigalioja nuo tos dienos, kai tokie draudimo apribojimai buvo oficialiai panaikinti.
4 straipsnis
1. Visi Bendrijos vidaus prekybai skirti gyvūnai iki pakrovimo dienos turi būti išbuvę eksportuojančios valstybės narės teritorijoje:
a) veisimui arba produkcijai skirti gyvūnai - ne mažiau kaip šešis mėnesius;
b) skerdimui skirti gyvūnai - ne mažiau kaip tris mėnesius.
Jeigu tokie gyvūnai yra atitinkamai jaunesni kaip šešių ar trijų mėnesių, nuo gimimo jie turi būti laikomi eksportuojančios valstybės narės teritorijoje.
2. Visais atvejais, kai taikoma 1 dalis, atitinkami įrašai turi būti padaryti F priede (I-IV pavyzdžiai) nurodytuose sveikatos sertifikatuose.
5 straipsnis
Jeigu 3 straipsnio 3 dalies a punkte ir 6 dalies a punkte minimos vakcinos gaminamos ne valstybėje narėje, jos įsigyjamos kitoje valstybėje narėje, išskyrus tuos atvejus, kai, atsiradus naujiems moksliniams duomenims arba pritrūkus tinkamomis iki to laiko laikytų vakcinų, vakcinos įsigytinos už Europos ekonominės bendrijos ribų. Kilus snukio ir nagų ligos, išskyrus A, O ir C tipų arba tų tipų variantų, nuo kurių tuo metu naudojamos vakcinos apsaugo nepakankamai arba visiškai neapsaugo, protrūkiams, kiekviena valstybė narė gali imtis reikiamų skubos priemonių prisitaikyti vakcinų receptūras ir jas tinkamai panaudoti. Tuo pat metu ji apie tai informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją. Komisija gali organizuoti diskusijas apie priemones, kurių buvo imtasi ar reikėtų imtis.
6 straipsnis
1. Valstybės narės siunčia kitoms valstybėms narėms ir Komisijai pasienio postų, per kuriuos galvijai ir kiaulės turėtų būti vežami į jų teritoriją, sąrašą.
Sprendžiant, kuriais pasienio postais būtų galima pasinaudoti, turi būti atsižvelgiama į prekybos kelius ir visas galimas transporto priemones, kuriuos renkantis turi būti laikomasi su gyvūnų sveikata susijusių nuostatų.
2. Kiekviena paskirties šalis gali pareikalauti, kad siuntėjas arba jo atstovas iš anksto praneštų apie įvežamą į jų teritoriją galvijų arba kiaulių siuntą, gyvūnų tipą, jų savybes ir skaičių, pasienio postą ir numatomą atvykimo laiką. Tačiau ji negali reikalauti, kad toks pranešimas būtų pateiktas anksčiau negu prieš keturiasdešimt aštuonias valandas iki krovinio įvežimo į jos teritoriją.
3. Kiekviena paskirties šalis gali uždrausti įvežti į jos teritoriją galvijus ir kiaules, jeigu pasienio poste patikrinęs oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas nustato, kad:
a) gyvūnai yra paveikti arba įtariama, kad gali būti paveikti ligos, arba užkrėsti liga, apie kurią būtina informuoti;
b) tokiems gyvūnams nebuvo taikomos 3 ir 4 straipsnio nuostatos.
Paskirties šalis gali imtis reikiamų priemonių, tarp jų ir karantino, kad išsiaiškintų, ar įtarimą keliantys gyvūnai gali būti paveikti ligos arba užkrėsti liga, apie kurią būtina informuoti, arba ar jie gali tokią ligą išplatinti.
Vadovaujantis sprendimais, priimtais remiantis pirmuoju arba antruoju sakiniu, siuntėjui arba jo atstovui paprašius, gyvūnus turi būti leista grąžinti atgal, jeigu tai nepažeistų sveikatos interesų.
4. Jeigu gyvūnus įvežti draudžiama dėl 3 dalies a punkte išdėstytos priežasties ir eksportuojanti šalis arba, atitinkamai, tranzito šalis per aštuonias valandas neišduoda leidimo grąžinti jų atgal, paskirties šalies kompetentinga institucija gali duoti nurodymą tokius gyvūnus paskersti arba sunaikinti.
5. Atvežti į skerdyklą gyvūnai turi būti kuo greičiau paskersti laikantis gyvūnų sveikatos reikalavimų. Skerdimui skirti gyvūnai, kurie atvežti į paskirties šalį, iškart siunčiami į šalia skerdyklos esančią turgavietę, pagal kurios taisykles visi turgavietėje pabuvę gyvūnai gali būti persiųsti tik į centrinės kompetentingos institucijos patvirtintą tokios paskirties skerdyklą, kurioje turi būti paskersti ne vėliau kaip per septyniasdešimt dvi valandas po jų atvežimo į turgavietę.
Kompetentinga paskirties valstybės narės institucija, atsižvelgusi į gyvūnų sveikatą, gali nurodyti, į kurią skerdyklą tokie gyvūnai turi būti siunčiami.
6. Jeigu į paskirties šalies teritoriją įvežus veisimui arba produkcijai skirtus gyvūnus paaiškėja faktai, kuriais remiantis būtų galima taikyti 3 dalies pirmąjį sakinį, centrinė eksportuojančios šalies kompetentinga institucija, centrinei paskirties šalies kompetentingai institucijai paprašius, turi atlikti būtinus tyrimus ir nedelsdama informuoti tą instituciją apie tyrimų rezultatus.
7. Apie sprendimus, kompetentingos institucijos priimtus remiantis 3-5 dalimis, ir jų priežastis turi būti pranešta siuntėjui arba jo atstovui. Jam pageidaujant, šie pagrįsti sprendimai turi būti nedelsiant išsiųsti raštu, nurodant, kokie apeliaciniai skundai gali būti pateikti prieš juos pagal tuo metu galiojančius teisės aktus, nurodant šių skundų pateikimo formą ir pateikimo laiką. Sprendimai taip pat turi būti pateikti centrinei eksportuojančios šalies kompetentingai institucijai.
7 straipsnis
1. Paskirties šalys vienai ar daugiau eksportuojančių šalių gali išduoti bendro pobūdžio leidimus arba tam tikriems konkretiems atvejams skirtus leidimus, leidžiančius į jų teritoriją įvežti:
A. Veisimui, produkcijai arba skersti skirtus galvijus, kurie:
a) nukrypstant nuo 3 straipsnio 3 dalies a punkto arba 6 dalies a punkto nuostatų, nebuvo paskiepyti nuo snukio ir nagų ligos, jeigu, likus bent šešiems mėnesiams iki pakrovimo, eksportuojančioje šalyje ir atitinkamose tranzito šalyse oficialiai nebuvo užregistruota nė vieno snukio ir nagų ligos atvejo;
b) nukrypstant nuo 3 straipsnio 3 dalies a punkto arba 6 dalies a punkto nuostatų, likus ne daugiau kaip dešimčiai dienų iki pakrovimo buvo gydomi nuo snukio ir nagų ligos eksportuojančios šalies kompetentingos institucijos patvirtintu bei kontroliuojamu ir paskirties šalies kompetentingos institucijos pripažintu šiai ligai skirtu serumu.
B. Veisimui arba produkcijai skirti galvijai, kurie, nukrypstant nuo 3 straipsnio 3 dalies c punkto nuostatų, kilę iš brucelioze nesergančios bandos.
C. Skerdimui skirti galvijai:
a) kurių tuberkulinizacijos rezultatai, nukrypstant nuo 3 straipsnio 6 dalies c punkto nuostatų, yra teigiami;
b) kurių brucelų skaičius po sero-agliutinacinio tyrimo yra lygus trisdešimčiai arba didesnis negu 30 tarptautinių agliutinacijos vienetų viename mililitre.
2. Tais atvejais, kai, remdamasi 1 dalimi, paskirties šalis išduoda bendrąjį leidimą, ji nedelsdama informuoja apie tai kitas valstybes nares ir Komisiją.
3. Tais atvejais, kai, remdamasi 1 dalimi, paskirties šalis išduoda bet kokį kitą leidimą, turi būti gautas atitinkamas leidimas iš tranzito šalių, jei vykdomos tranzito operacijos.
4. Eksportuojančios šalys imasi visų reikiamų priemonių, kad sveikatos sertifikatuose, kurių pavyzdžiai pateikti F priede (I ir II pavyzdžiai), būtų įrašyta, ar buvo pritaikyta viena iš 1 dalyje pateiktų galimybių.
8 straipsnis
Kol įsigalios tokios nuostatos, kurios gali būti priimtos Europos ekonominėje bendrijoje, ši direktyva neturi įtakos valstybių narių nuostatoms dėl:
a) galvijų ir kiaulių, kurie buvo gydomi antibiotikais, estrogenais arba tireostatikais;
b) trichineliozės prevencijos, su sąlyga, kad tos nuostatos nebūtų diskriminacinio pobūdžio, ypač tų eksportuojančių valstybių, kuriose sistemingai tiriamos trichinelės, atžvilgiu.
9 straipsnis
1. Jeigu manoma, kad yra tikimybė, jog valstybėje narėje gyvūnų ligos gali išplisti dėl į jos teritoriją įvežamų galvijų arba kiaulių iš trečiųjų šalių, valstybė narė gali imtis šių priemonių:
a) kilus epizootinės ligos protrūkiui kitoje valstybėje narėje, laikinai uždrausti arba apriboti galvijų arba kiaulių iš ligos paliestų tokios valstybės teritorijų įvežimą;
b) plačiai išplitus epizootinei ligai arba kilus kitos rimtos užkrečiamos arba infekcinės gyvūnų ligos protrūkiui, laikinai uždrausti arba apriboti galvijų arba kiaulių iš bet kokios tokios valstybės teritorijos įvežimą.
2. Apie priemones, kurių valstybė narė imasi remdamasi 1 dalimi, per dešimt darbo dienų turi būti pranešta kitoms valstybėms narėms ir Komisijai, tiksliai nurodant tokių priemonių priežastis.
3. Jeigu suinteresuota valstybė narė mano, kad 1 dalyje minimas draudimas arba apribojimas yra nepagrįstas, ji gali kreiptis į Komisiją, kad tai nedelsiant būtų apsvarstyta.
10 straipsnis
1. Ši direktyva neturi įtakos teisei apeliacine tvarka, nustatyta valstybės narės galiojančių teisės aktų, apskųsti šia direktyva vadovaujantis kompetentingų institucijų priimtus sprendimus.
2. Kol kompetentinga institucija nesiėmė kitų priemonių, išskyrus tas, kai dėl pavojaus gyvūnų arba visuomenės sveikatai gyvūnus būtina paskersti arba sunaikinti, kiekviena valstybė narė siuntėjams, kurių galvijams ir kiaulėms taikomos tokios 6 straipsnio 3 dalyje nurodytos priemonės, suteikia teisę kreiptis į veterinarijos ekspertą, kuris nustatytų, ar buvo laikomasi 6 straipsnio 3 dalyje nurodytų sąlygų, nuomonės.
Toks veterinarijos ekspertas turi būti valstybės narės, kuri nėra eksportuojanti šalis arba paskirties šalis, pilietis.
Komisija valstybių narių pasiūlymu sudaro veterinarijos ekspertų, kuriems gali būti pavesta suformuluoti tokias nuomones, sąrašą. Pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis, ji nustato bendrąsias taisykles, kurių turi būti laikomasi, ypač dėl tokių išvadų formulavimo tvarkos.
11 straipsnis
Jeigu Bendrijos nuostatos, susijusios su galvijų ir kiaulių iš trečiųjų šalių importu, netaikomos tuo metu, kai įsigalioja ši direktyva, arba laukiama, kol jos bus pradėtos taikyti, nacionalinės nuostatos, susijusios su importuojamais iš tokių šalių galvijais ir kiaulėmis, neturi būti palankesnės už Bendrijos vidaus prekybą reglamentuojančias nuostatas.
12 straipsnis
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per dvylika mėnesių nuo šios direktyvos pranešimo, ją įgyvendina, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
13 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1964 m. birželio 26 d.