KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 884/2006
2006 m. birželio 21 d.
nustatantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatų dėl intervencinių priemonių finansavimo iš EŽŪOGF ir valstybių narių mokėjimo agentūrų saugojimo valstybės sandėliuose operacijų apskaitos taikymo taisykles
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1978 m. rugpjūčio 2 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1883/78, išdėstantį bendrąsias taisykles dėl intervencijoms skirto Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyriaus finansavimo (1), ypač į jo 9 straipsnį,
atsižvelgdama į 2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (2), ypač į jo 42 straipsnį,
kadangi:
(1)
Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 3 straipsnio 1 dalies b punkte minimų intervencinių priemonių, skirtų žemės ūkio rinkai reguliuoti, finansavimą užtikrina Bendrija, vadovaudamasi žemės ūkio sektoriaus teisės aktuose nustatytomis sąlygomis. Dėl intervencinių saugojimo valstybės sandėliuose priemonių Reglamento (EEB) Nr. 1883/78 4 straipsnyje numatyta, kad Bendrijos finansavimo suma nustatoma pagal mokėjimo tarnybų ar agentūrų sudarytas metines ataskaitas. Tame reglamente taip pat nustatytos toms ataskaitoms taikomos taisyklės ir sąlygos. Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005 įsteigus Europos žemės ūkio garantijų fondą (EŽŪGF), kuris pakeitė Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyrių (EŽŪOGF), reikėtų nustatyti atitinkamas taikymo taisykles.
(2)
Intervencinės saugojimo valstybiniuose sandėliuose priemonės gali būti finansuojamos tik tada, jei su jomis susijusias išlaidas padarė valstybių narių paskirtos akredituotos mokėjimo agentūros, kaip numatyta Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 10 straipsnyje. Tačiau susijusių užduočių, ypač intervencinių priemonių valdymo ar kontrolės (išskyrus pagalbai skirtų sumų mokėjimą), vykdymas gali būti deleguojamas, kaip numatyta minėto reglamento 6 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje. Šias užduotis taip pat turi galėti atlikti kelių mokėjimo agentūrų tarpininkai. Todėl reikėtų numatyti, kad tam tikrų saugojimo valstybės sandėliuose priemonių valdymą mokėjimo agentūros savo atsakomybe patikėtų trečiosioms valstybinėms ar privačioms struktūroms. Todėl reikėtų patikslinti mokėjimo agentūrų atsakomybės dydį šioje srityje, patikslinti jų įsipareigojimus ir apibrėžti, kokiomis sąlygomis bei kokia tvarka konkrečių saugojimo valstybės sandėliuose priemonių valdymą galima patikėti trečiosioms valstybinėms ar privačioms struktūroms. Antruoju atveju taip pat reikėtų užtikrinti, kad atitinkami ūkio subjektai būtinai veiktų pagal sutartis, sudaromas remiantis šiame reglamente nustatomais įsipareigojimais ir bendraisiais principais.
(3)
Išlaidos, susijusios su saugojimo valstybės sandėliuose intervencinėmis priemonėmis, gali būti įvairaus pobūdžio. Todėl atsižvelgiant į kiekvieną operacijų kategoriją reikėtų patikslinti, kokias išlaidas Bendrija gali finansuoti ir ypač kokiomis sąlygomis šios išlaidos gali būti padengiamos, nustatant tinkamumo finansavimui gauti sąlygas ir išlaidų apskaičiavimo taisykles. Visų pirma reikėtų patikslinti, kada šios išlaidos turi būti vertinamos pagal mokėjimo agentūrų nustatytus elementus ar Komisijos apibrėžtas standartines sumas.
(4)
Kad euro zonai nepriklausančios valstybės narės galėtų vienodomis sąlygomis konsoliduoti savo išlaidas bei sąnaudas nacionaline valiuta ir eurais, būtina nustatyti taisykles, pagal kurias su saugojimu valstybiniuose sandėliuose susijusios operacijos būtų įtraukiamos į sąskaitas, ir taikytiną valiutų keitimo kursą.
(5)
Siekiant apibrėžti su saugojimo valstybės sandėliuose išlaidomis susijusio Bendrijos finansavimo dydį, atsižvelgiant į labai įvairų atitinkamų priemonių pobūdį ir į patiriamų išlaidų skirtingumą, reikėtų nustatyti bendrąjį pagrindą remiantis mokėjimo agentūrų ataskaitomis kuriose įvairūs pajamų bei išlaidų punktai buvo atitinkamai kredituoti bei debetuoti.
(6)
Pagal 2006 m. birželio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 883/2005 (3) nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 dėl mokėjimo agentūrų sąskaitų tvarkymo, išlaidų ir pajamų deklaravimo ir išlaidų kompensavimo pagal EŽŪGF ir EŽŪFKP taikymo taisykles 6 straipsnį, mokėjimo agentūros, norinčios, kad būtų padengtos jų saugojimo valstybės sandėliuose išlaidos, į savo išlaidų deklaracijas privalo įtraukti visas vertes ir sumas, įtrauktas į apskaitą kitą mėnesį po mėnesio, kada buvo atliktos saugojimo valstybės sandėliuose operacijos. Siekiant užtikrinti sėkmingą šios procedūros eigą, reikėtų nustatyti sąlygas, pagal kurias Komisijai perduodama išlaidoms ir sąnaudoms apskaičiuoti reikalinga informacija.
(7)
Intervencinių valstybinių atsargų apskaita turi būti tokia, kad ja remiantis būtų galima nustatyti Bendrijos finansavimo dydį ir sužinoti, kokia yra pagal intervencinį režimą laikomų produktų būklė. Todėl tuo tikslu reikėtų numatyti, kad mokėjimo agentūros atskirai vykdytų laikomų produktų apskaitą ir finansines sąskaitas, įtraukdamos į jas duomenis, reikalingus atsargų stebėsenai ir saugojimo valstybės sandėliuose intervencinių priemonių išlaidų bei pajamų finansavimo valdymui užtikrinti.
(8)
Mokėjimo agentūros savo apskaitoje privalo pateikti su kiekiais, vertėmis ir tam tikrais vidurkiais susijusius elementus. Tačiau, priklausomai nuo tam tikrų aplinkybių, į tam tikras operacijas arba išlaidas gali būti neatsižvelgiama arba į jas turi būti atsižvelgiama taikant specifines sąlygas. Siekiant išvengti skirtingo taikymo ir užtikrinti Bendrijos finansinių interesų apsaugą, reikėtų patikslinti šiuos atvejus, aplinkybes bei apskaitos tvarką.
(9)
Įvairių su saugojimu valstybiniuose sandėliuose intervencinėmis priemonėmis susijusių išlaidų bei pajamų elementų apskaitos data priklauso nuo operacijų pobūdžio ir gali būti nustatyta galiojančiais žemės ūkio sektoriaus teisės aktais. Atsižvelgiant į tai, reikėtų nustatyti bendrąją taisyklę, pagal kurią minėtų elementų apskaitos data būtų laikoma esminės operacijos, atliktos dėl intervencinės priemonės, data, taip pat apibrėžti ypatingus atvejus, į kuriuos derėtų atsižvelgti.
(10)
Būdamos atsakingos, mokėjimo agentūros turi reguliariai bei periodiškai kontroliuoti pagal intervencinį režimą saugomus produktus. Siekiant užtikrinti, kad visos mokėjimo agentūros vienodai vykdytų šį įsipareigojimą, reikėtų numatyti patikrinimų ir inventorizacijų periodiškumą ir bendruosius principus.
(11)
Su saugojimu valstybiniuose sandėliuose susijusių operacijų vertinimas taip pat priklauso nuo šių operacijų pobūdžio ir gali būti apibrėžiamas galiojančiais žemės ūkio sektorių teisės aktais. Todėl reikėtų nustatyti bendrąją taisyklę, pagal kurią pirkimo ir pardavimo vertė būtų lygi mokėjimų sumai arba už esmines operacijas gautoms ar gautinoms sumoms, taip pat specialias taisykles ar ypatingus atvejus, į kuriuos reikėtų atsižvelgti.
(12)
Todėl reikėtų nustatyti su saugojimo valstybės sandėliuose intervencinėmis priemonėmis susijusių dokumentų, kuriuos privaloma perduoti Komisijai, formą bei turinį ir valstybių narių vykdomo šių dokumentų perdavimo arba saugojimo sąlygas bei tvarką. Siekiant nuoseklumo su taisyklėmis, nustatytomis kitose srityse, susijusiose su bendrosios žemės ūkio politikos finansavimu, šiame reglamente numatomas informacijos perdavimas ir keitimasis ja turi būti vykdomas pagal reglamento (EB) Nr. 883/2006 18 straipsnyje nurodytas sąlygas ir tvarką.
(13)
Pagal šį reglamentą įgyvendinamos priemonės pakeičia 1988 m. vasario 12 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 411/88 dėl intervencinių supirkimo, saugojimo ir realizavimo priemonių finansinių sąnaudų apskaičiavimo metodikos ir taikytinos palūkanų normos (4), 1989 m. birželio 12 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 1643/89, nustatančio standartinio dydžio sumas, skiriamas esminių su viešuoju žemės ūkio produktų saugojimu susijusių operacijų finansavimui (5), 1989 m. rugsėjo 8 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2734/89 dėl veiksnių, į kuriuos turi būti atsižvelgta pagal Reglamento (EEB) Nr. 822/87 37 straipsnio 2 dalį nustatant EŽŪOGF Garantijų skyriaus finansuojamas išlaidas (6), 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3492/90, nustatančio veiksnius, į kuriuos reikia atsižvelgti Žemės ūkio garantijų ir orientavimo fondo Garantijų skyriaus finansuojamų viešojo saugojimo formos intervencinių priemonių metų ataskaitose (7), 1990 m. gruodžio 12 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3597/90 dėl intervencinių priemonių, taikomų intervencinėms agentūroms superkant, sandėliuojant ir parduodant žemės ūkio produktus, apskaitos taisyklių (8), 1991 m. sausio 22 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 147/91, apibrėžiančio ir nustatančio viešajame intervenciniame saugojime esančių žemės ūkio produktų leistinus kiekio nuostolius (9), ir 1996 m. lapkričio 8 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 2148/96, nustatančio viešųjų intervencinių žemės ūkio produktų atsargų įvertinimo ir kontrolės taisykles (10), nuostatas.
(14)
Todėl Reglamentus (EEB) Nr. 411/88, (EEB) Nr. 1643/89, (EEB) Nr. 2734/89, (EEB) Nr. 3492/90, (EEB) Nr. 3597/90, (EB) Nr. 147/91 ir (EB) Nr. 2148/96 reikėtų panaikinti.
(15)
Šiame reglamente nurodytos priemonės atitinka Žemės ūkio fondų komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 SKYRIUS
SAUGOJIMO VALSTYBĖS SANDĖLIUOSE INTERVENCINĖS PRIEMONĖS
1 straipsnis
Tikslas
Šiame reglamente nustatomos išlaidų, atsiradusių dėl intervencinių priemonių, susijusių su saugojimu valstybės sandėliuose, dėl atitinkamų operacijų, atliekamų Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 6 straipsnyje numatytų mokėjimo agentūrų, valdymo bei kontrolės, dėl Europos žemės ūkio garantijų fondo (EŽŪGF) atitinkamų išlaidų bei pajamų apskaitos ir dėl suo tuo susijusių dokumentų ir informacijos perdavimo Komisijai finansavimo iš EŽŪGF sąlygos ir taisyklės.
2 straipsnis
Mokėjimo agentūros atsakomybė ir įsipareigojimai
1. Mokėjimo agentūros, laikydamosi šio reglamento I priede numatytų sąlygų ir, esant reikalui, žemės ūkio sektorių teisės aktų, ypač minėtame priede pateikto minimalaus kontrolės procento, užtikrina jų atsakomybei tenkančių operacijų, susijusių su saugojimo valstybės sandėliuose intervencinėmis priemonėmis, tvarkymą ir kontrolę.
Jos gali deleguoti savo įgaliojimus intervencinėms agentūroms, atitinkančioms patvirtinimo sąlygas, nustatytas Komisijos reglamento (EB) Nr. 885/2006 (11) I priedo 1.C punkte arba perduoti vykdyti šias intervencijas kitoms mokėjimo agentūroms.
2. Mokėjimo agentūros ir intervencinės agentūros, nepažeisdamos savo bendros atsakomybės saugojimo valstybiniuose sandėliuose srityje, gali:
a)
patikėti konkrečių saugojimo valstybiniuose sandėliuose priemonių valdymą fiziniams arba juridiniams asmenims, užtikrinantiems intervencinių žemės ūkio produktų saugojimą (toliau - saugotojai). Šiuo atveju privalomas valdymas pagal saugojimo sutartis sudaromas remiantis II priede apibrėžtais įsipareigojimais ir bendraisiais principais.
b)
įgalioti fizinius arba juridinius asmenis atlikti tam tikrus specifinius uždavinius, numatytus sektorių teisės aktuose.
3. Mokėjimo agentūrų įsipareigojimai saugojimo valstybės sandėliuose srityje yra visų pirma šie:
a)
vykdyti kiekvieno produkto, skirto saugojimo valstybiniuose sandėliuose intervencinei priemonei, apskaitą ir teikti finansinę atskaitomybę, atsižvelgiant į operacijas, atliekamas laikotarpiu nuo atitinkamų metų spalio 1 d. iki kitų metų rugsėjo 30 d. (toliau - ataskaitiniai metai),
b)
nuolat atnaujinti saugotojų, su kuriais sudaromos saugojimo viešuosiuose sandėliuose sutartys, sąrašą. Šiame sąraše turi būti pateikiamos nuorodos, pagal kurias galima tiksliai nustatyti saugojimo vietas, sandėlių dydžius, angarų, šaldytuvų arba siloso duobių numerius, planus ir schemas,
c)
pateikti Komisijai tipines saugojimo valstybiniuose sandėliuose sutartis, taisykles, nustatytas produktų perdavimui, laikymui bei išvežimui iš saugotojų sandėlių, ir saugotojų atsakomybę reguliuojančias taisykles;
d)
centralizuotai vykdyti elektroninę saugomų produktų apskaitą ir joje pateikti duomenis apie visas saugojimo sandėlius, produktus, šių produktų kiekius ir savybes, taip pat tikslią kiekvieno produkto masę (prireikus neto ir bruto) bei tūrį;
e)
atlikti visas su intervencinių produktų saugojimu, laikymu, vežimu ir perkėlimu susijusias operacijas pagal Bendrijos ir nacionalinės teisės aktus, nepažeisdamos pirkėjų, kitų mokėjimo agentūrų, kurios atlieka intervenciją arba tam įgaliotųjų asmenų atsakomybės;
f)
ištisus metus vykdyti patikrinimus intervencinių produktų saugojimo vietose. Šie patikrinimai vykdomi nereguliariais intervalais ir be ispėjimo. Tačiau jei nerizikuojama pakenkti kontrolės tikslui, apie numatomą atlikti patikrinimą vietoje galima griežtai laikantis nustatyto minimalaus laikotarpio pranešti iš anksto. Pranešama ne anksčiau kaip prieš 24 valandas, išskyrus tinkamai pagrįstus atvejus;
g)
atlikti metinę inventorizaciją 8 straipsnyje numatytomis sąlygomis.
Kai valstybėje narėje vieno ar kelių produktų saugojimo valstybiniuose sandėliuose sąskaitų tvarkymą atlieka kelios mokėjimo agentūros, a ir d punktuose numatyta apskaita ir finansinė atskaitomybė valstybėje narėje prieš pateikiant atititinkamus duomenis Komisijai sujungiama.
4. Mokėjimo agentūros imasi visų priemonių, kad užtikrintų:
a)
tinkamą Bendrijos intervencinėms priemonėms skirtų produktų saugojimą. Bent kartą per metus jos įsitikina, kad saugomų produktų kokybė yra gera,
b)
intervencinių atsargų saugumą.
5. Mokėjimo agentūros nedelsdamos informuoja Komisiją:
a)
apie atvejus, kai pratęsus produkto saugojimo laiką gali kilti pavojus jo kokybei,
b)
apie produkto kiekio nuostolius arba dėl stichinių nelaimių pablogėjusią jo kokybę.
Kai Komisijai pranešama apie pirmoje pastraipoje a ir b punkte minėtas situacijas, reikiami sprendimai priimami:
a)
dėl a punkte numatytų situacijų - laikantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 1784/2003 (12) 25 straipsnio 2 dalyje nurodytos procedūros arba, atskirais atvejais, kitų bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentų atitinkamuose straipsniuose numatytų procedūrų;
b)
dėl b punkte numatytų situacijų - laikantis Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 41 straipsnio 2 dalyje nurodytos procedūros.
6. Mokėjimo agentūros prisiima atsakomybę už Bendrijos intervencinio produkto netinkamo saugojimo finansinius padarinius, visų pirma tuos, kurių priežastis - dėl netinkami saugojimo metodai. Nepažeidžiant teisės apskųsti saugotoją, mokėjimo agentūros finansiškai atsako už savo prievolių arba įsipareigojimų nesilaikymą.
7. Mokėjimo agentūra Komisijos pareigūnams ir jos įgaliotiems asmenims visada suteikia galimybę pamatyti (elektroniniu būdu arba mokėjimo agentūros buveinėje) saugojimo valstybiniuose sandėliuose sąskaitas ir visus parengtus arba gautus su intervencija susijusius dokumentus, sutartis bei bylas.
8. Mokėjimo agentūros pateikia:
a)
Komisijai paprašius, 7 dalyje išvardytus dokumentus bei informaciją ir papildomas nacionalines administracines nuostatas, priimtas dėl intervencinių priemonių taikymo ir valdymo;
b)
su saugojimu valstybiniuose sandėliuose susijusią informaciją pagal šio reglamento III priede pateikiamus pavyzdžius tokiais laiko intervalais, kaip nurodyta Reglamento (EB) Nr. 883/2206 4 straipsnio 1 dalyje.
3 straipsnis
Saugojimo valstybiniuose sandėliuose intervencinės priemonės
Saugojimo valstybiniuose sandėliuose intervencinės priemones gali sudaryti žemės ūkio produktų pirkimo operacijos, saugojimas, vežimas ir atsargų perkėlimas, taip pat pardavimas ir kitoks realizavimas, laikantis galiojančiuose žemės ūkio sektorių teisės aktuose ir šiame reglamente nustatytų sąlygų.
4 straipsnis
Intervencinių išlaidų, atsiradusių dėl saugojimo valstybės sandėliuose operacijų, apmokėjimas
1. Vykdant 3 straipsnyje minimas saugojimo valstybiniuose sandėliuose operacijas, jei atitinkamos išlaidos nėra nustatytos galiojančiais žemės ūkio sektorių teisės aktais, EŽŪGF apmoka šias intervencines išlaidas:
a)
finansines išlaidas, valstybių narių patirtas perkant produktus, pagal IV priede nustatytas apskaičiavimo taisykles;
b)
V priede minimas išlaidas esminėms operacijoms, patirtas perkant, parduodant arba kitaip perleidžiant produktus (atvežant, laikant ir išvežant produktus, skirtus saugojimui valstybiniuose sandėliuose), remiantis Bendrijos vienodomis standartinėmis sumomis, apskaičiuojamomis pagal VI priede nustatytas taisykles;
c)
išlaidas esminėms operacijoms, kurios nebūtinai yra susijusios su produktų pirkimu, pardavimu arba kitokiu perleidimu, vadovaujantis standartinio ar nestandartinio dydžio sumomis pagal Komisijos patvirtintas žemės ūkio sektorių teisės aktų nuostatas dėl šių produktų ir VII priedu;
d)
saugomų produktų nuvertėjimo sumas pagal VIII priede nustatytas apskaičiavimo taisykles;
e)
skirtumus (pelną ir nuostolius) tarp produktų apskaitinės vertės ir realizavimo vertės arba dėl kitų veiksnių atsiradusius skirtumus.
2. Nepažeidžiant šio reglamento prieduose arba žemės ūkio teisės aktuose, visų pirma Komisijos reglamento (EB) Nr. 2808/98 (13) 3 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnio 1 dalyje nustatytų specialių taisyklių ir patiriamų išlaidų pagrindo, euro zonai nepriklausančių valstybių narių išlaidos, minėtos šio straipsnio 1 dalies b ir c punktuose, apskaičiuojamos remiantis standartinėmis sumomis eurais, ir pagal šį reglamentą patiriamos išlaidos arba pajamos nacionaline valiuta yra konvertuojamos atitinkamai į nacionalinę valiutą arba eurus pagal naujausią valiutų keitimo kursą, kurį Europos centrinis bankas tvirtina prieš ataskaitinius metus, kuriais operacijos įrašomos į mokėjimo agentūros sąskaitas. Šis valiutų keitimo kursas taikomas ir įtraukiant į apskaitą įvairius šio reglamento 7 straipsnio 1 dalyje minimus ypatingus atvejus.
Tačiau už 2007 ataskaitinius metus Reglamento (EB) Nr. 883/2006 2 straipsnio 2 dalies 2 pastraipoje nurodytos valstybės narės taiko šio reglamento 13 straipsnyje numatytus keitimo kursus.
2 SKYRIUS
SAUGOJIMO VALSTYBINIUOSE SANDĖLIUOSE OPERACIJŲ APSKAITA
5 straipsnis
Mokėjimo agentūrų valstybinių atsargų apskaitos turinys
1. Laikomų produktų apskaitoje, numatytoje 2 straipsnio 3 dalies a punkte, išskiriamos šios elementų kategorijos:
a)
produktų kiekiai, nustatomi produktus priskiriant saugojimui ir iš jo išbraukiant, įskaitant fizinį vežimą ar be jo;
b)
kiekiai, naudojami pagal Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 3730/87 (14) nustatytą nemokamo tiekimo labiausiai nepasiturintiems asmenims režimą ir įtraukiami į apskaitą pagal Komisijos reglamento (EEB) Nr. 3149/92 (15) 5 straipsnio nuostatas, išskiriant kiekius, perkeliamus į kitą valstybę narę;
c)
mėginiams imti naudojami kiekiai, išskiriant pirkėjų paimtus mėginius;
d)
kiekiai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui ir kurie parduodami abipusio susitarimo pagrindu;
e)
trūkstami kiekiai dėl nustatytų arba nenustatytų priežasčių, įskaitant kiekius, atitinkančius leistinus nuokrypius;
f)
pablogėjusios kokybės produktų kiekiai,
g)
kiekių perviršiai,
h)
trūkstami leistinus nuokrypius viršijantys kiekiai,
i)
atvežti saugoti kiekiai, įvertinti kaip neatitinkantys nustatytų sąlygų, todėl nepriimti saugoti;
j)
produktų grynieji kiekiai, kurie saugomi sandėliuose kiekvieno mėnesio arba ataskaitinių metų pabaigoje, ir kurie perkeliami į kito mėnesio arba kitų ataskaitinių metų apskaitą.
2. 2 straipsnio 3 dalies a punkte numatytą finansinę atskaitomybę sudaro:
a)
Šio straipsnio 1 dalies a punkte minėtų kiekių vertė, atskiriant pirkto ir parduoto kiekio vertes;
b)
kiekio, naudojamo ar į kurį atsižvelgiama pagal nemokamo tiekimo režimą, numatytą šio straipsnio 1 dalies b punkte, apskaitinė vertė;
c)
4 straipsnio 1 dalies a punkte minėtos finansinės išlaidos,
d)
su 4 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose minėtomis esminėmis operacijomis susijusios išlaidos,
e)
dėl 4 straipsnio 1 dalies d punkte minėto nuvertėjimo susidariusios sumos,
f)
iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų surinktos arba susigrąžintos sumos, išskyrus 11 straipsnio 2 dalyje nurodytas sumas;
g)
suma, atsiradusi po abipusio susitarimo pagrindu atliktų pardavimų po atliktos metinės inventorizacijos arba po perėmus produktus intervenciniam saugojimui atliktos kontrolės;
h)
patirti nuostoliai ir gautas pelnas išvežus produktus, atsižvelgiant į šios dalies e punkte minėtą nuvertėjimą,
i)
kiti debito ir kredito elementai, visų pirma atitinkantys kiekį, nurodytą šio straipsnio 1 dalies c-g punktuose;
j)
vidutinė apskaitinė vertė (atitinkamai už produkto toną arba hektolitrą).
6 straipsnis
Apskaita
1. 5 straipsnyje minėti elementai į apskaitą įtraukiami pateikiant mokėjimo agentūrų nustatytus tikruosius kiekius, vertes, sumas bei vidurkius arba vertes ir sumas, apskaičiuotas remiantis Komisijos nustatytomis standartinėmis sumomis.
2. 1 dalyje nurodyti įvertinimai ir apskaičiavimai turi būti atliekami laikantis šių taisyklių:
a)
kai nustatoma, kad sumažėjo produktų kiekis arba pablogėjo jų kokybė, laikantis X ir XII prieduose pateiktų taisyklių, šių produktų išvežimo išlaidos į apskaitą įtraukiamos tik tada, kai yra susijusios su tikrais parduotais ir iš saugojimo vietos išvežtais kiekiais;
b)
laikoma, kad kiekiai, prarasti pervežimo iš vienos valstybės narės į kitą metu, nėra patekę į saugojimo vietą paskirties valstybėje narėje, todėl standartinės įvežimo išlaidos jiems netaikomos;
c)
kai produktas yra vežamas ar perkeliamas, šiuo tikslu nustatytos standartinės įvežimo ir išvežimo išlaidos įrašomos į sąskaitas, jei pagal Bendrijos taisykles jos nėra laikomos vežimo išlaidų sudėtine dalimi;
d)
jei Bendrijos teisės aktuose nėra numatyta specialių nuostatų, į EŽŪGF sąskaitas neįtraukiamos sumos iš pablogėjusios kokybės produktų pardavimo ir kitos galimos sumos, gautos vykdant šią veiklą;
e)
susidarę kiekių perviršiai į apskaitą įtraukiami su minuso ženklu prie trūkstamų sandėliuose laikomų ir pervežamų atsargų kiekių,. Šie kiekiai priskaičiuojami prie kiekių, viršijančių leistiną nuokrypį;
f)
mėginiai, paimti ne pirkėjų, įtraukiami į apskaitą pagal XII priedo 2.a punkto nuostatas.
3. Žemės ūkio fondų komitetas informuojamas apie Komisijos atliekamas pataisas, susijusias su 5 straipsnyje minėtais einamųjų ataskaitinių metų duomenimis. Valstybėms narėms galima apie juos pranešti priimant sprendimą dėl kasmėnesinio mokėjimo arba, jei jo nėra, priimant sprendimą dėl sąskaitų patikrinimo ir patvirtinimo. Mokėjimo agentūros įtraukia pataisas į savo apskaitą atsižvelgdamos į sąlygas, numatytas minėtame sprendime.
7 straipsnis
Išlaidų ir pajamų bei prduktų judėjimo apskaitos datos
1. Įvairūs išlaidų ir pajamų elementai įtraukiami į apskaitą esminės operacijos, atliekamos dėl intervencinės priemonės, dieną.
Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:
a)
data, kai įsigalioja Komisijos reglamento (EB) Nr. 1262/2001 (16) 9 straipsnio 2 dalyje numatyta saugojimo sutartis baltojo ir žaliavinio cukraus kiekiams, perimamiems pagal saugojimo sutartį, siūlytojo ir mokėjimo agentūros sudarytą prieš perkeliant atsargas;
b)
sumų gavimo diena - pagal 5 straipsnio 2 dalies f ir g punktus gautoms ir išieškotoms sumoms,
c)
su esminėmis operacijomis susijusių išlaidų tikrojo apmokėjimo data - kai šioms išlaidoms netaikomos standartinės sumos.
2. Įvairūs su fiziniu produktų judėjimu ir su atsargų administravimu susiję elementai įtraukiami į apskaitą esminės operacijos, atliekamos dėl intervencinės priemonės, dieną.
Tačiau toliau nurodytais atvejais taikomos tokios datos:
a)
data, kai pagal reglamentą dėl atitinkamo produkto bendro žemės ūkio rinkos organizavimo mokėjimo agentūra perima produktus savo atsakomybėn - kiekiams, kurie priskiriami saugojimui valstybiniuose sandėliuose nekeičiant jų saugojimo vietos,
b)
faktų konstatavimo data - trūkstamiems arba pablogėjusios kokybės ir pertekliniams kiekiams,
c)
saugomų produktų tikrojo išvežimo diena - kai abipusio susitarimo pagrindu parduodami atsargose likę produktai, kurių nebeįmanoma supakuoti po apžiūros, atliktos vykdant metinę inventorizaciją arba kontrolę perėmus produktus intervenciniam saugojimui,
d)
ataskaitinių metų pabaiga - galimiems leistiną nuokrypį viršijantiems nuostoliams.
8 straipsnis
Inventorizacija
1. Kiekvienais ataskaitiniais metais mokėjimo agentūros atlieka visų Bendrijos intervencijoms naudotų produktų inventorizaciją.
Jos palygina šios inventorizacijos rezultatus su apskaitos duomenimis. Nustatyti kiekių skirtumai ir sumos, susidariusios dėl šių skirtumų, nustatytų patikrinimų metu, įtraukiami į apskaitą pagal 9 straipsnio 1 dalies b ir c punktus.
2. Vertinant trūkstamus kiekius, susidarančius dėl įprastinių saugojimo operacijų, atsižvelgiama į XI priede nustatytus leistinus nuokrypius. Šie trūkstami kiekiai atitinka skirtumą tarp teorinių atsargų pagal apskaitos aprašą ir tikrųjų atsargų, kurios nustatomos vykdant 1 dalyje minėtą inventorizaciją, ir į apskaitą įtrauktų atsargų, likusių sandėlyje pasibaigus tikrosioms atsargoms.
3 SKYRIUS
SĄSKAITŲ VERČIŲ NUSTATYMAS
9 straipsnis
Su saugojimu valstybiniuose sandėliuose susijusių operacijų verčių nustatymas
1. Pirkimo ir pardavimo vertė yra lygi mokėjimų sumai arba už esmines operacijas gautoms ar gautinoms sumoms, jei šiame straipsnyje nėra numatyta specialių nuostatų ir nepažeidžiamos nuostatos, nurodytos:
a)
IX priede - distiliacijos produktams (įvairiam alkoholiui),
b)
X priede - trūkstamiems kiekiams,
c)
XII priede - pablogėjusios kokybės arba sunaikintiems produktams,
d)
XIII priede - saugoti atvežtiems produktams, kuriuos buvo atsisakyta įtraukti į atsargas.
2. Į atsargas įtraukiamų produktų kiekių pirkimo vertė nustatoma pagal intervencinę kainą, atsižvelgiant į padidinimus, priemokas, sumažinimus, procentinius dydžius ir koeficientus, kurie turi būti taikomi intervencinei kainai produkto pirkimo metu, laikantis žemės ūkio sektorių teisės aktuose nustatytų kriterijų.
Tačiau X ir XII priedų 2.a ir 2.c punktuose numatomiems atvejams bei situacijoms padidinimai, priemokos, sumažinimai, procentiniai dydžiai ir koeficientai netaikomi.
3. Perkant produktus sumos, sumokėtos arba gautos už 4 straipsnio 1 dalies c punkte minėtas esmines operacijas pagal Bendrijos taisykles, į apskaitą įtraukiamos atskirai nuo pirkimo kainos kaip išlaidos ar pajamos, susijusios su techninėmis išlaidomis.
4. Produktų kiekiai, saugomi ataskaitinių metų pabaigoje ir perkeliami į kitus ataskaitinius metus, 5 straipsnio 2 dalyje minimoje finansinėje atskaitomybėje vertinami pagal jų vidutinę apskaitinę vertę (perkėlimo kaina), nustatoma pagal paskutinio ataskaitinių metų mėnesio atskaitomybę.
5. Saugoti atvežti kiekiai, įvertinti kaip neatitinkantys saugojimo sąlygų, išvežimo iš sandėlio dieną į apskaitą įtraukiami kaip parduodami ta pačia kaina, už kurią jie buvo nupirkti.
Tačiau, jei produkto fizinio išvežimo metu tenkinamos X priedo b punkto taikymo sąlygos, dėl prekės išvežimo būtina iš anksto pasitarti su Komisija.
6. Kai sąskaitoje nurodomas kredito likutis, jis atimamas iš dabartinių ataskaitinių metų išlaidų.
7. Jei standartinės sumos, mokėjimo terminai, palūkanų normos arba kiti apskaičiavimo elementai pasikeičia po pirmosios mėnesio dienos, naujieji elementai pradedami taikyti kito mėnesio esminėms operacijoms.
4 SKYRIUS
FINANSAVIMO SUMOS IR IŠLAIDŲ BEI PAJAMŲ DEKLARACIJOS
10 straipsnis
Finansavimo suma
1. Vykdant 3 straipsnyje minėtas intervencines priemones, finansavimo suma nustatoma remiantis sąskaitomis, kurias rengia bei tvarko mokėjimo agentūros remdamosi 2 straipsnio 3 dalies a punktu ir į kurių debetą bei kreditą atitinkamai įtraukiami įvairūs 5 straipsnyje minėtų išlaidų ir pajamų elementai, prireikus atsižvelgiant į žemės ūkio sektorių teisės aktais nustatytas išlaidų sumas.
2. Mokėjimo agentūra, laikydamasi Reglamento (EB) Nr. 883/2006 4 straipsnio 1 dalies c punkte ir Reglamento (EB) Nr. 883/2006 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų terminų, kartą per mėnesį ir metus elektroniniu būdu Komisijai pateikia lenteles (e.faudit lentelės), sudarytas pagal šio reglamento III priede pateiktus pavyzdžius, su saugojimo valstybiniuose sandėliuose išlaidų finansavimui būtina informacija ir ataskaitomis, patvirtinančiomis su saugojimu valstybiniuose sandėliuose susijusias išlaidas bei pajamas.
11 straipsnis
Išlaidų bei pajamų deklaracijos
1. Finansavimas iš EŽŪGF atitinka išlaidas, apskaičiuojamas remiantis mokėjimo agentūros pateiktais elementais, atskaičius visas pajamas iš intervencinių priemonių, patvirtintas naudojant Komisijos įdiegtą informacinę sistemą ir įrašytas mokėjimo agentūros išlaidų deklaracijoje, parengtoje pagal Reglamento Nr. 883/2006 6 straipsnio nuostatas.
2. Po pažeidimo ar aplaidumo išieškotos sumos, nurodytos Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 32 straipsnio 1 dalyje, ir iš pardavėjų, pirkėjų ir saugotojų, atitinkančių Reglamento (EB) Nr. 883/2006 12 straipsnyje nustatytus kriterijus, gautos arba išieškotos sumos deklaruojamos EŽŪGF biudžete vadovaujantis minėto reglamento 4 straipsnio 2 dalies a punkto sąlygomis.
5 SKYRIUS
KEITIMASIS INFORMACIJA IR DOKUMENTAIS
12 straipsnis
Informacinės sistemos
Pateikiant informaciją ir keičiantis ja, kaip numatyta šiame reglamente, taip pat rengiant dokumentus, kurių pavyzdžiai pateikiami III priede, naudojamos informacinės sistemos, užtikrinančios saugų elektroninį duomenų perdavimą pagal Reglamento (EB) Nr. 883/2006 18 straipsnyje nustatytas sąlygas ir tvarką.
6 SKYRIUS
PEREINAMOSIOS IR BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
13 straipsnis
Pereinamasis laikotarpis
1. Euro zonai nepriklausančioms valstybėms narėms grynųjų kiekių, perkeliamų iš 2006 ataskaitinių metų į 2007 ataskaitinius metus, atimant antrąjį nuvertėjimą 2006 ataskaitinių metų pabaigoje, vertė paverčiama eurais remiantis naujausiu prieš prasidedant 2007 ataskaitiniams metams Europos centrinio banko nustatytu keitimo kursu.
2. Jei euro zonai nepriklausanti valstybė narė ir toliau veda sąskaitas nacionaline valiuta 2007 ataskaitiniais metais, remiantis Reglamento (EB) Nr. 883/2006 2 straipsnio 2 dalies 2 pastraipa, tais metais ir jų pabaigoje taikomi tokie keitimo kursai:
a)
naujausias prieš prasidedant 2007 ataskaitiniams metams Europos centrinio banko nustatytas keitimo kursas į nacionalinę valiutą paversti:
-
standartines sumas, susijusias su šio reglamento 4 straipsnio 1 dalies b ir c punktuose numatytomis išlaidomis,
-
leistinus nuokrypius viršijančių trūkstamų kiekių, laikymo ir perdirbimo vertę, numatytą šio reglamento X priedo a punkte,
-
dėl stichinės nelaimės pablogėjusios kokybės arba sugadintų produktų vertę, numatytą šio reglamento XII priedo 2 dalies a punkte,
-
mėginių, išskyrus tų, kuriuos paėmė šio reglamento 6 straipsnio 2 dalies f punkte numatyti pirkėjai, vertę,
-
šio reglamento XIII priedo 1 dalies a ir b punktuose numatytų standartinių sumų, susijusių su kiekiu, kurį atsisakyta priimti, vertę,
b)
naujausias prieš 2007 ataskaitinių metų kiekvieno ketvirčio pirmąją dieną, pradedant 2006 m. spalio 1 d., Europos centrinio banko nustatytas keitimo kursas į nacionalinę valiutą paversti:
-
dėl vagystės ar kitų nustatomų priežasčių trūkstamo kiekio vertę, numatytą šio reglamento X priedo a punkte,
-
dėl po perkėlimo arba po pervežimo trūkstamo kiekio vertę, numatytą šio reglamento X priedo c punkte,
-
dėl blogų laikymo sąlygų pablogėjusios kokybės arba sugadintų produktų vertę, numatytą šio reglamento XII priedo 2 dalies c punkte,
c)
naujausias prieš prasidedant 2008 ataskaitiniams metams Europos centrinio banko nustatytas keitimo kursas į eurus paversti produktų grynojo kiekio, kuris bus perkeliamas iš 2007 ataskaitinių metų į 2008 ataskaitinius metus, vertę, atimant antrąjį nuvertėjimą 2007 ataskaitinių metų pabaigoje.
14 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentai (EEB) Nr. 411/88, (EEB) Nr. 1643/89, (EEB) Nr. 2734/89, (EEB) Nr. 3492/90, (EEB) Nr. 3597/90, (EEB) Nr. 147/91 ir (EB) Nr. 2148/96 panaikinami nuo 2006 m. spalio 1 d.
Nuorodos į panaikintus reglamentus laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir turi būti skaitomos vadovaujantis XVI priede pateikta koreliacijos lentele.
15 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2006 m. spalio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2006 m. birželio 21 d.