Tarybos direktyva 94/5/EB
1994 m. vasario 14 d.
papildanti bendrą pridėtinės vertės mokesčio sistemą ir iš dalies keičianti Direktyvą 77/388/EEB - Specialios nuostatos, taikytinos naudotoms prekėms, meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktams
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 99 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi pagal 1977 m. gegužės 17 d. Šeštosios Tarybos direktyvos 77/388/EEB dėl valstybių narių apyvartos mokesčių įstatymų suderinimo - Bendra pridėtinės vertės mokesčio sistema: vienodas vertinimo pagrindas [3] 32 straipsnį Bendrija turi patvirtinti apmokestinimo sistemą, taikytiną naudotoms prekėms, meno kūriniams, antikvariniams daiktams ir kolekcionavimo objektams;
kadangi dabartinėje situacijoje, kai nėra priimtų Bendrijos teisės aktų, ir toliau taikomos labai skirtingos sistemos, iškraipančios konkurenciją ir prekybą valstybėse narėse ir tarp jų; kadangi šie skirtumai taip pat yra susiję su nepakankamai suderintu Bendrijos nuosavų lėšų apskaičiavimu; kadangi dėl to tokią padėtį būtina kuo greičiau pakeisti;
kadangi Teisingumo Teismas keliuose sprendimuose pažymėjo būtinybę pasiekti suderinimo lygį, leidžiantį išvengti dvigubo apmokestinimo prekyboje Bendrijos viduje;
kadangi tam tikrose konkrečiose srityse svarbu numatyti pereinamojo laikotarpio priemones, padedančias palaipsniui pritaikyti teisės aktus;
kadangi sėkmingas pridėtinės vertės mokesčio mechanizmų veikimas vidaus rinkoje reikalauja priimti Bendrijos taisykles, padedančias išvengti dvigubo apmokestinimo ir konkurencijos iškraipymo tarp apmokestinamų asmenų;
kadangi atitinkamai reikia iš dalies pakeisti Direktyvą 77/388/EEB,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyva 77/388/EEB keičiama taip:
1) 11 straipsnyje
a) A dalis papildoma šiuo punktu:
"4. Nukrypstant nuo 1, 2 ir 3 dalies, valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. nesinaudoja 12 straipsnio 3 dalies a punkto trečioje pastraipoje numatyta galimybe, gali, jeigu jos pasinaudoja B dalies 6 dalyje numatyta galimybe, nustatyti, kad 12 straipsnio 3 dalies c punkto antroje pastraipoje nurodytų sandorių atveju apmokestinamoji vertė bus lygi pagal 1, 2 ir 3 dalis nustatytos vertės daliai.
Ši dalis nustatoma taip, kad apskaičiuotas pridėtinės vertės mokestis bet kuriuo atveju būtų ne mažesnis kaip 5 % vertės, nustatytos pagal 1, 2 ir 3 dalis.";
b) B dalis papildoma šia dalimi:
"6. Nukrypstant nuo 1-4 dalies, valstybės narės, kurios 1993 m. sausio 1 d. nesinaudoja 12 straipsnio 3 dalies a punkto trečioje pastraipoje numatyta galimybe, gali numatyti, kad 26a straipsnio A dalies a, b ir c punktuose nurodytų meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ir antikvarinių daiktų importo atveju apmokestinamoji vertė bus lygi pagal 1-4 dalis nustatytos vertės daliai.";
2) 12 straipsnyje:
a) 3 dalies c punktas keičiamas taip:
"c) valstybės narės gali numatyti, kad sumažintas mokesčio tarifas arba vienas iš sumažintų tarifų, kuriuos jos taiko pagal a punkto trečią dalį, taip pat taikomas 26a straipsnio A dalies a, b ir c punktuose nurodytiems importuojamiems meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktams.
Valstybės narės, kurios pasinaudoja šia galimybe, sumažintą mokesčio tarifą taip pat gali taikyti 26a straipsnio A dalies a punkte nurodytų meno kūrinių tiekimui, kai:
- juos tiekia jų autorius arba jo įpėdiniai,
- juos tiekia apmokestinamasis asmuo, kitas nei apmokestinamasis prekybininkas, jeigu jis šiuos meno kūrinius tiekia retkarčiais, juos importavo pats arba juos jam patiekė jų autorius arba jo įpėdiniai, arba jei minėtas asmuo turėjo teisę atskaityti visą pridėtinės vertės mokestį už pirmiau nurodytus meno kūrinius.";
b) 5 dalis keičiama taip:
"5. Laikantis 3 dalies c punkto nuostatų, tarifas, taikomas importuojant prekes, turi būti toks pats, koks yra taikomas tiekiant panašias prekes šalies teritorijoje.";
3) įterpiamas šis straipsnis:
"26a straipsnis
Specialios nuostatos, taikytinos naudotoms prekėms, meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ir antikvariniams daiktams
A. Apibrėžimai
Šiame straipsnyje, ir nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų:
a) meno kūriniai - tai I priedo a punkte nurodyti objektai.
Tačiau valstybės narės meno kūriniams gali nepriskirti I priedo a punkto paskutinėse trijose įtraukose minimų objektų;
b) kolekcionavimo objektai - tai I priedo b punkte nurodyti objektai;
c) antikvariniai daiktai - tai I priedo c punkte nurodyti objektai;
d) naudotos prekės - tai materialus kilnojamasis turtas, tinkamas naudoti esamos būklės arba po remonto, kitas nei meno kūriniai, kolekcionavimo objektai ar antikvariniai daiktai ir taurieji metalai ar brangakmeniai, kaip juos apibrėžia valstybės narės;
e) apmokestinamasis prekybininkas - tai apmokestinamasis asmuo, kuris, vykdydamas savo ekonominę veiklą, savo verslo tikslams perka, įsigyja ar importuoja perpardavimui skirtas naudotas prekes ir (arba) meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, neatsižvelgiant į tai, ar minėtas apmokestinamas asmuo veikia savo vardu ar kito asmens vardu remiantis sutartimi, pagal kurią, nupirkus ar pardavus, mokami komisiniai;
f) pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius - tai bet koks apmokestinamasis asmuo, kuris, vykdydamas savo ekonominę veiklą, siūlo prekes viešame aukcione, norėdamas jas perduoti aukščiausią kainą pasiūliusiam pirkėjui;
g) pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamas asmuo - tai bet koks asmuo, perduodantis prekes pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriui sutartimi, pagal kurią, nupirkus, mokami komisiniai, laikantis šių nuostatų:
- pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius siūlo prekes savo vardu, bet atstovaujamo asmens sąskaita,
- pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius perduoda prekes savo vardu, bet atstovaujamo asmens sąskaita, aukščiausią kainą viešame aukcione pasiūliusiam pirkėjui.
B. Specialios nuostatos apmokestinamiesiems prekybininkams
1. Apmokestinamųjų prekybininkų tiekiamų naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ir antikvarinių daiktų atžvilgiu valstybės narės laikydamosi toliau išdėstytų nuostatų taiko specialią tvarką apmokestinant prekybininko gautą maržą.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos apmokestinamo prekybininko tiekiamos naudotos prekės, meno kūriniai, kolekcionavimo objektai ir antikvariniai daiktai yra tie, kuriuos Bendrijoje jam patiekia:
- neapmokestinamasis asmuo,
arba
- kitas apmokestinamasis asmuo, jeigu tokio kito apmokestinamojo asmens tiekiamos prekės neapmokestinamos pagal 13 straipsnio B dalies c punktą,
arba
- kitas apmokestinamasis asmuo, jeigu tokio kito apmokestinamojo asmens tiekiamos prekės atitinka 24 straipsnyje numatytas atleidimo nuo mokesčio sąlygas ir tiekiamas ilgalaikis turtas,
arba
- kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu tokio kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės buvo apmokestintos pridėtinės vertės mokesčiu taikant šią specialią procedūrą.
3. Šio straipsnio 2 dalyje nurodyto prekių tiekimo atveju apmokestinamoji vertė yra apmokestinamojo prekybininko marža, atėmus jai taikytino pridėtinės vertės mokesčio sumą. Minėtoji marža yra lygi prekių pardavimo kainos, kurią gauna apmokestinamasis prekybininkas, ir pirkimo kainos skirtumui.
Šioje dalyje taikomi apibrėžimai:
- pardavimo kaina - tai visa suma, kurią apmokestinamasis prekybininkas gavo arba turi gauti iš pirkėjo ar trečiosios šalies, įskaitant subsidijas, tiesiogiai susijusias su šiuo sandoriu, mokesčius, muitus, rinkliavas ir mokėjimus bei atsitiktines išlaidas, tokias kaip komisiniai, pakavimo, transportavimo ir draudimo išlaidos, kurias tiekėjui turi padengti pirkėjas, bet išskyrus 11 straipsnio A dalies 3 dalyje nurodytas sumas,
- pirkimo kaina - tai visa pirmojoje įtraukoje apibūdinta suma, kurią iš apmokestinamojo prekybininko gavo arba turi gauti jo tiekėjas.
4. Valstybės narės apmokestinamiesiems prekybininkams suteikia teisę taikyti specialią tvarką, kai:
a) tiekiami meno kūriniai, kolekcionavimo objektai arba antikvariniai daiktai, kuriuos jie patys importavo;
b) tiekiami meno kūriniai, kuriuos apmokestinamiesiems prekybininkams patiekė jų autoriai arba pastarųjų įpėdiniai;
c) tiekiami meno kūriniai, kuriuos apmokestinamiesiems prekybininkams patiekė apmokestinamasis asmuo, kitas nei apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo asmens tiekiamoms šioms prekėms pagal 12 straipsnio 3 dalies c punktą buvo taikomas sumažintas mokesčio tarifas.
Valstybės narės nustato išsamias pasinaudojimo šia galimybe taisykles, nustatydamos, kad toks pasirinkimas bet kuriuo atveju galioja ne trumpiau kaip dvejus kalendorinius metus.
Pasinaudojus minėta galimybe, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal šio straipsnio 3 dalį. Paties apmokestinamojo prekybininko importuotų meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų pirkimo kaina, į kurią reikia atsižvelgti, skaičiuojant maržą, yra lygi apmokestinamajai vertei importo metu, nustatytai pagal 11 straipsnio B dalį, pridėjus importuojant sumokėtą arba mokėtiną pridėtinės vertės mokestį.
5. Pagal 15 straipsnyje nustatytas sąlygas tiekiamos naudotos prekės, meno kūriniai, kolekcionavimo objektai arba antikvariniai daiktai, kuriems taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, atleidžiami nuo mokesčio.
6. Apmokestinamieji asmenys neturi teisės iš mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, sumokėtą arba mokėtiną už prekes, kurias jiems patiekė arba turi patiekti apmokestinamasis prekybininkas, jeigu minėto apmokestinamojo prekybininko tiekiamoms prekėms taikytina speciali maržos apmokestinimo tvarka.
7. Apmokestinamas asmuo, tiekiantis prekes, kurių tiekimui taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, neturi teisės iš jo mokėtino mokesčio atskaityti:
a) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už jo paties importuotus meno kūrinius, kolekcionavimo objektus arba antikvarinius daiktus;
b) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už meno kūrinius, kuriuos jam patiekė arba turi patiekti meno kūrinių autoriai arba jų įpėdiniai;
c) pridėtinės vertės mokesčio, mokėtino arba sumokėto už meno kūrinius, kuriuos jam patiekė arba turi patiekti kitas, nei apmokestinamasis prekybininkas, apmokestinamasis asmuo.
8. Apmokestinamasis prekybininkas, kuriam taikytina įprastinė apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarka ir speciali maržos apmokestinimo tvarka, sandorių, kuriems taikytinos skirtingos tvarkos, apskaitą turi tvarkyti atskirai, laikydamasis valstybių narių nustatytų taisyklių.
9. Apmokestinamojo prekybininko išrašomose sąskaitose faktūrose arba bet kokiame jai lygiaverčiame dokumente mokestis už tiekiamas prekes, apskaičiuotas taikant specialią maržos apmokestinimo tvarką, negali būti nurodomas.
10. Siekdamos supaprastinti mokesčio taikymo procedūrą ir pasikonsultavusios 29 straipsnyje nustatyta tvarka, valstybės narės gali nustatyti, kad tam tikriems sandoriams arba tam tikrų kategorijų apmokestinamiesiems prekybininkams prekių, kurioms taikoma speciali maržos apmokestini mo tvarka, apmokestinamoji vertė nustatoma kiekvienam mokestiniam laikotarpiui, už kurį apmokestinamasis prekybininkas privalo pateikti 22 straipsnio 4 dalyje nurodytą deklaraciją.
Tokiu atveju patiektų prekių, kurioms taikomas tas pats pridėtinės vertės mokesčio tarifas, apmokestinamoji vertė bus lygi apmokestinamojo prekybininko bendrai maržai, atėmus jai taikytino pridėtinės vertės mokesčio sumą.
Visa marža yra lygi skirtumui tarp:
- visos patiektų prekių, kurioms taikoma speciali per tam tikrą laikotarpį apmokestinamojo prekybininko gautos maržos apmokestinimo tvarka, vertės (ši vertė yra lygi visų pardavimo kainų, nustatytų pagal 3 dalį, sumai),
ir
- visos per tą laikotarpį apmokestinamojo prekybininko pirktų prekių, nurodytų 2 dalyje, vertės (ši vertė yra lygi visų pirkimo kainų, nustatytų pagal 3 dalį, sumai).
Valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad atitinkami apmokestinamieji asmenys nesinaudotų nepagrįstais pranašumais arba nepatirtų nepagrįsto nuostolio.
11. Apmokestinamas prekybininkas gali taikyti įprastinę apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką bet kokių prekių, kurioms taikoma speciali tvarka pagal 2 ar 4 straipsnio nuostatas, tiekimui.
Jei apmokestinamas prekybininkas taiko įprastinę apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką:
a) tiekdamas meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriuos jis pats importavo, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už minėtų prekių importą;
b) tiekdamas meno kūrinius, kuriuos jam patiekė kūrinio autorius arba jo įpėdiniai, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už jam patiektą meno kūrinį;
c) tiekdamas meno kūrinius, kuriuos jam patiekė apmokestinamas asmuo, kitas nei apmokestinamas prekybininkas, jis turi teisę iš savo mokėtino mokesčio atskaityti pridėtinės vertės mokestį, mokėtiną arba sumokėtą už jam patiektą meno kūrinį.
Ši teisė atskaityti atsiranda nuo to momento, kai mokestis už prekes, kurių tiekimui apmokestinamasis prekybininkas pasirenka taikyti įprastą apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarką, tampa apskaičiuotinas.
C. Speciali tvarka pardavimams viešo aukciono būdu
1. Nukrypstant nuo B dalies nuostatų, valstybės narės, vadovaudamosi toliau pateiktomis nuostatomis, gali nustatyti apmokestinamąją vertę, kai naudotas prekes, meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus patiekia pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, remdamasis sutartimi, pagal kurią, pardavus prekes viešame aukcione, mokami komisiniai, veikiantis savo vardu, bet sąskaita:
- neapmokestinamo asmens,
arba
- kito apmokestinamo asmens, jeigu to kito apmokestinamo asmens pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamos prekės yra neapmokestinamos pagal 13 straipsnio B dalies c punktą,
arba
- kito apmokestinamo asmens, jeigu to kito apmokestinamo asmens pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamos prekės atitinka 24 straipsnyje nustatytas atleidimo nuo mokesčio sąlygas ir apima pagrindines priemones,
- arba apmokestinamo prekybininko, jeigu to kito apmokestinamo prekybininko pagal 5 straipsnio 4 dalies c punktą tiekiamoms prekėms taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, nustatyta B dalyje.
2. Visų 1 dalyje nurodytų prekių tiekimų atveju apmokestinamoji vertė yra lygi bendrai sumai, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius nurodo pirkėjui sąskaitoje faktūroje pagal 4 dalį, atėmus:
- gryną sumą, pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus sumokėtą arba mokėtiną jo atstovaujamam asmeniui, nustatytą pagal 3 dalį,
ir
- mokesčio sumą, kurią turi sumokėti pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius už jo patiektas prekes.
3. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus jo atstovaujamam asmeniui sumokėta arba mokėtina gryna suma yra lygi skirtumui tarp:
- prekių kainos viešame aukcione,
ir
- komisinių sumos, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius iš jo atstovaujamo asmens gavo arba turi gauti pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus.
4. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius privalo išduoti pirkėjui sąskaitą faktūrą arba kitą dokumentą vietoj jos, nurodydamas:
- prekių kainą aukcione,
- mokesčius, mokėtinas sumas ir rinkliavas,
- atsitiktines išlaidas, tokias kaip komisiniai, pakavimo, transporto ir draudimo išlaidos, kurias organizatoriui turi padengti prekių pirkėjas.
Sąskaitoje faktūroje pridėtinės vertės mokestis atskirai nenurodomas.
5. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, kuriam buvo perduotos prekės pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus prekes viešame aukcione, savo atstovaujamam asmeniui privalo pateikti ataskaitą.
Ataskaitoje būtina nurodyti sandorio vertę, t. y. prekių aukciono kainą, atėmus iš pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamo asmens gautų arba gautinų komisinių sumą.
Tokiu būdu parengta ataskaita naudojama kaip sąskaita faktūra, kurią pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriaus atstovaujamas asmuo, jeigu jis yra apmokestinamas asmuo, privalo išrašyti pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriui pagal 22 straipsnio 3 dalį.
6. Pardavimo viešo aukciono būdu organizatoriai, tiekiantys prekes pagal 1 dalyje nustatytas sąlygas, savo apskaitoje, tarpinėse sąskaitose privalo nurodyti:
- sumas, gautas arba gautinas iš prekių pirkėjo,
- sumą, grąžintą arba grąžintiną prekių pardavėjui.
Šias sumas būtina tinkamai patvirtinti.
7. Prekės laikomos patiektomis apmokestinamam asmeniui, kuris yra pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, nuo to momento, kai jos parduodamos viešame aukcione.
D. Pereinamojo laikotarpio nuostatos dėl prekybos tarp valstybių narių apmokestinimo
28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu valstybės narės taiko šias nuostatas:
a) 28a straipsnio 2 dalyje nurodytoms naujoms transporto priemonėms, tiekiamoms pagal 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, B ir C dalyse nustatyta speciali tvarka netaikoma;
b) nukrypstant nuo 28a straipsnio 1 dalies a punkto, naudotų prekių, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų įsigijimai Bendrijos viduje pridėtinės vertės mokesčiu neapmokestinami, jeigu pardavėjas yra apmokestinamasis prekybininkas veikiantis kaip toks ir įsigytos prekės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos, pagal specialią B dalyje nustatytą maržos apmokestinimo tvarką, arba jeigu pardavėjas yra pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius veikiantis kaip toks ir įsigytos prekės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos, pagal specialią C dalyje numatytą maržos apmokestinimo tvarką;
c) 28b straipsnio B dalis ir 28c straipsnio A dalies a, c ir d punktai netaikomi tiekiamoms prekėms, kurios apmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu pagal B arba C dalyse nustatytą specialią tvarką.";
4) 28 straipsnis papildomas šia pastraipa:
"1a. Ne ilgiau kaip iki 1999 m. birželio 30 d. Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystė importuojamiems meno kūriniams, kolekcionavimo objektams ar antikvariniams daiktams, atitikusiems 1993 m. sausio 1 d. galiojusio atleidimo nuo mokesčio sąlygas, 11 straipsnio B dalies 6 dalį gali taikyti taip, kad importuojant mokėtinas pridėtinės vertės mokestis bet kuriuo atveju sudarytų 2,5 % sumos, nustatytos pagal 11 straipsnio B dalies 1-4 dalis.";
5) 28 straipsnio 2 dalies e punktas papildomas šia pastraipa:
"Ši nuostata netaikoma tiekiant naudotas prekes, meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriems pridėtinės vertės mokestis taikomas pagal vieną iš 26a straipsnio B ir C dalyse numatytų specialių tvarkų.";
6) 28a straipsnio 2 dalies b punktas iš dalies keičiamas taip:
"b) transporto priemonės, išvardytos a punkte, nelaikomos naujomis, jeigu jos atitinka abi šias sąlygas:
- jos buvo pateiktos praėjus daugiau kaip trims mėnesiams nuo pirmo jų panaudojimo datos. Tačiau a punkte nurodytoms sausumos transporto priemonėms šis laikotarpis pratęsiamas iki šešių mėnesių,
- sausumos priemonėmis važiuota daugiau kaip 6000 kilometrų, laivais plaukta daugiau kaip 100 valandų arba orlaiviais skrista daugiau kaip 40 valandų.
Valstybės narės nustatyto sąlygas dėl pirmiau nurodytų faktų įrodymo.";
7) "XVIb DALIS
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS, TAIKYTINOS NAUDOTŲ PREKIŲ, MENO KŪRINIŲ, KOLEKCIONAVIMO OBJEKTŲ IR ANTIKVARINIŲ DAIKTŲ SRITYJE
28o straipsnis
1. Valstybės narės, kurios apmokestinamųjų prekybininkų tiekiamoms naudotoms transporto priemonėms 1992 m. gruodžio 31 d. taikė specialias apmokestinimo tvarkas, kitas nei 26a straipsnio B dalyje numatytoji, toliau tas tvarkas taikyti 28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu, jeigu jos atitinka arba yra suderinamos su tokiais reikalavimais:
a) specialios tvarkos taikomos tik 28a straipsnio 2 dalies a punkte nurodytoms transporto priemonėms, pagal 26a straipsnio A dalies d punktą priskiriamoms naudotoms prekėms, kurias tiekia, apmokestinamieji prekybininkai, kaip apibrėžta 26a straipsnio A dalies e punkte, ir kurioms pagal 26a straipsnio B dalies 1 ir 2 punktus yra taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka. 28a straipsnio 2 dalies b punkte nurodytas naujų transporto priemonių tiekimui, kuris atitinka 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, ši speciali tvarka netaikoma;
b) mokestis, mokėtinas kiekvieno a punkte nurodyto prekių tiekimo atveju, yra lygus mokesčio, mokėtino tuo atveju, jeigu minėtam tiekimui būtų taikoma įprastinė apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarka, sumai, atėmus pridėtinės vertės mokesčio sumą, įskaitytą į apmokestinamojo prekybininko įsigytų transporto priemonių pirkimo kainą;
c) į apmokestinamojo prekybininko įsigytų transporto priemonių pirkimo kainą įskaityta mokesčio suma apskaičiuojama toliau nurodytu būdu:
- pirkimo kaina, pagal kurią skaičiuojama, yra pirkimo kaina nurodyta 26a straipsnio B dalies 3 punkte,
- laikoma, kad į minėtąją apmokestinamojo prekybininko sumokėtą pirkimo kainą įskaityta tokia mokesčio suma, kuri būtų už prekę apskaičiuota, jeigu jos tiekėjas būtų skaičiavęs už ją mokestį laikydamasis įprastos apmokestinimo pridėtinės vertės mokesčiu tvarkos,
- tarifas, į kurį reikia atsižvelgti, yra tarifas taikytinas pagal 12 straipsnio 1 dalį valstybėje narėje, kurioje yra prekių tiekimo apmokestinamajam prekybininkui vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį;
d) mokestis, mokėtinas kiekvieno a punkte nurodyto prekių tiekimo atveju, apskaičiuotas pagal b punkto nuostatas, neturi būti mažesnis už mokesčio sumą, kurią reikėtų mokėti, jeigu minėtam tiekimui būtų taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka pagal 26a straipsnio B dalies 3 punktą.
Taikydamos pirmiau nurodytas nuostatas, valstybės narės turi teisę numatyti, kad, jei tiekiamoms prekėms būtų taikyta speciali maržos apmokestinimo tvarka, tokia marža yra ne mažesnė kaip 10 % pardavimo kainos, kaip ji apibrėžta B dalies 3 punkte;
e) apmokestinamasis prekybininkas neturi teisės savo išrašomose sąskaitose faktūrose arba bet kokiame vietoj jų išrašomame dokumente atskirai nurodyti mokesčio, už prekių tiekimus, kuriems taikoma speciali apmokestinimo tvarka;
f) apmokestinamieji asmenys neturi teisės iš mokesčio, kurį jie privalo sumokėti, atskaityti mokesčio, mokėtino arba sumokėto už apmokestinamojo prekybininko jiems patiektas naudotas transporto priemones, jeigu šioms apmokestinamojo prekybininko patiektoms prekėms yra taikoma a punkte nustatyta apmokestinimo tvarka;
g) nukrypstant nuo 28a straipsnio 1 dalies a punkto, transporto priemonių įsigijimas Bendrijos viduje neapmokestinamas pridėtinės vertės mokesčiu, jeigu pardavėjas yra apmokestinamasis prekybininkas veikiantis kaip toks ir įsigytos naudotos transporto priemonės buvo apmokestintos valstybėje narėje, iš kurios jos buvo išsiųstos arba išgabentos pagal a punktą;
h) 28b straipsnio B dalis ir 28c straipsnio A dalies a ir d punktai netaikomi naudotų transporto priemonių tiekimui, apmokestinamam pagal a punktą.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies pirmojo sakinio, Danijos Karalystė turi teisę 1 dalies a-h punktuose nustatytą specialią apmokestinimo tvarką taikyti 28l straipsnyje nurodytu laikotarpiu.
3. Kai valstybės narės taiko 26a straipsnio C dalyje numatytą specialią apmokestinimo tvarką pardavimams viešo aukciono būdu, jos taip pat ją turi taikyti naudotų transporto priemonių tiekimui, kai jas pagal sutartį, numatančią komisinių mokėjimą pardavus prekes viešame aukcione, savo vardu tiekia apmokestinamojo prekybininko įgaliotas pardavimo viešo aukciono būdu organizatorius, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko patiektos naudotos transporto priemonės, kaip nurodyta 5 straipsnio 4 dalies c punkte, yra apmokestinamos pagal 1 ir 2 dalis.
4. Vokietijos Federacinei Respublikai iki 1999 m. birželio 30 d. leidžiama suteikti galimybę apmokestinamiesiems prekybininkams, tiekiantiems meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ir antikvarinius daiktus, jiems patiektus pagal 26a straipsnio B dalies 2 punkte numatytas sąlygas, taikyti specialią tvarką, taikytiną apmokestinamiesiems prekybininkams, arba įprastą apmokestinimo PVM tvarką laikantis šių taisyklių:
a) kai šiems prekių tiekimams taikoma speciali tvarka, taikytina apmokestinamiesiems prekybininkams, apmokestinamoji vertė nustatoma pagal 11 straipsnio A dalies 1, 2 ir 3 punktus;
b) jeigu apmokestinamasis prekybininkas minėtas prekes naudoja savo operacijoms, kurios apmokestinamos pagal šios dalies a punktą, iš mokesčio, kurį jis privalo sumokėti, jam leidžiama atskaityti:
- pridėtinės vertės mokestį, sumokėtą arba mokėtiną už meno kūrinius, kolekcionavimo objektus ar antikvarinius daiktus, kuriuos jam patiekia ar patieks kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės apmokestinamos pagal šios dalies a punktą,
- pridėtinės vertės mokestį, laikomą įskaitytu į pirkimo kainą meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų, kurias jam patiekia arba patieks kitas apmokestinamasis prekybininkas, jeigu to kito apmokestinamojo prekybininko tiekiamos prekės apmokestinamos pridėtinės vertės mokesčiu pagal 26a straipsnio B dalyje numatytą specialią maržos apmokestinimo tvarką valstybėje narėje, kurios teritorijoje yra minėtų prekių tiekimo vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį.
Teisė atskaityti atsiranda, kai atsiranda prievolė apskaičiuoti mokestį už tiekimą, apmokestinamą pagal šios dalies a punkto nuostatas;
c) taikant šios dalies b punkto antrojoje įtraukoje nustatytas nuostatas, meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų, kuriuos tiekiant apmokestinamajam prekybininkui taikoma šios dalies a punkte nustatyta apmokestinimo tvarka, pirkimo kaina nustatoma pagal 26a straipsnio B dalies 3 punktą, o mokestis, laikomas įtrauktu į šią pirkimo kainą, apskaičiuojamas toliau nurodytu būdu:
- laikoma, kad pridėtinės vertės mokesčio suma, įtraukta į pirkimo kainą, yra lygi mokesčio sumai, kuri būtų mokėtina, jeigu tiekėjo apmokestinamoji marža sudarytų 20 % pirkimo kainos,
- skaičiuojant atsižvelgiama į tarifą, pagal 12 straipsnio 1 dalį taikomą valstybėje narėje, kurios teritorijoje yra prekių tiekimo, kuriam taikoma speciali maržos apmokestinimo tvarka, vieta, nustatyta pagal 8 straipsnį;
d) jeigu apmokestinamasis prekybininkas kito apmokestinamojo prekybininko jam patiektą meno kūrinį, kolekcionavimo objektą ar antikvarinį daiktą tiekia taikydamas įprastą pridėtinės vertės mokesčio taikymo tvarką ir jeigu minėtos prekės buvo apmokestintos pagal šios dalies a punktą, apmokestinamasis prekybininkas iš mokesčio, kurį jis privalo sumokėti, gali atskaityti pridėtinės vertės mokestį, nurodytą šios dalies b punkte;
e) šių prekių tiekimui taikomi 1993 m. sausio 1 d. galiojusių kategorijų tarifai;
f) taikant 26a straipsnio B dalies 2 punkto ketvirtąją įtrauką, 26a straipsnio C dalies 1 punkto ketvirtąją įtrauką ir 26a straipsnio D dalies b ir c punktus, pagal šios dalies a punkto nuostatas apmokestintus meno kūrinių, kolekcionavimo objektų arba antikvarinių daiktų tiekimus valstybės narės laiko tiekimais, apmokestinamais pridėtinės vertės mokesčiu pagal specialią maržos apmokestinimo tvarką, numatytą 26a straipsnio B dalyje;
g) jeigu pagal šios dalies a punktą apmokestinami meno kūrinių, kolekcionavimo objektų ar antikvarinių daiktų tiekimai vyksta pagal 28c straipsnio A dalyje nustatytas sąlygas, sąskaitoje faktūroje, išrašytoje pagal 22 straipsnio 3 dalį, turi būti pateiktas 28o straipsnio 4 dalyje numatytos specialios maržos apmokestinimo tvarkos taikymo patvirtinimas."
;
8) 28 straipsnio 3 dalies e punkte numatytas nukrypimas nuo 5 straipsnio 4 dalies c punkto išbraukiamas;
9) 32 straipsnis išbraukiamas;
10) šios direktyvos priedas pridedamas kaip I priedas.
2 straipsnis
Valstybės narės gali imtis priemonių dėl teisės atskaityti pridėtinės vertės mokestį, kad apmokestinamieji prekybininkai negalėtų naudotis nepagrįstais pranašumais arba nepatirtų nepagrįstų nuostolių.
3 straipsnis
Taryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą vienbalsiai gali leisti bet kokiai valstybei narei taikyti konkrečias kovos su piktnaudžiavimu priemones, numatančias, kad mokestis, mokėtinas pagal 26a straipsnio B dalyje numatytą specialią maržos apmokestinimo tvarką, negali būti mažesnis už mokesčio sumą, mokėtiną tuo atveju, jei marža būtų lygi tam tikram pardavimo kainos procentui. Šis procentas nustatomas, atsižvelgiant į įprastą maržos, kurią atitinkamame sektoriuje gauna ekonominės veiklos subjektai, dydį.
4 straipsnis
1. Valstybės narės suderina savo dabartinę pridėtinės vertės mokesčio sistemą su šia direktyva.
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad jų suderinta sistema įsigaliotų ne vėliau kaip iki 1995 m. sausio 1 d.
2. Valstybės narės informuoja Komisiją apie šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatas.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
4. Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
5 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje 1994 m. vasario 14 d.