EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 397/2009
2009 m. gegužės 6 d.
iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 1080/2006 dėl Europos regioninės plėtros fondo nuostatas, susijusias su investicijų į energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančių išteklių energijos naudojimą būstuose tinkamumu finansuoti
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 162 straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
kadangi:
(1)
Siekdama paskatinti ilgalaikį ir tvarų Europos ekonomikos augimą, Komisija 2008 m. lapkričio 26 d. priėmė komunikatą dėl Europos ekonomikos atkūrimo plano, kuriame išdėstoma įmonių investicijų į pastatų, įskaitant būsto sektorių, energijos vartojimo efektyvumo gerinimą svarba.
(2)
Europos regioninės plėtros fondas (ERPF) teikia paramą būsto sektoriui, įskaitant energijos vartojimo efektyvumo sritį, tik tose valstybėse narėse, kurios į Europos Sąjungą įstojo 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau, laikantis Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1080/2006 (3) 7 straipsnio 2 dalies sąlygų. Tokia parama investuojant į energijos vartojimo efektyvumą ir atsinaujinančių išteklių energiją būsto sektoriuje turėtų turėti galimybę naudotis visos valstybės narės.
(3)
Remiamos turėtų būti tos investicijos, kurios teikiamos pagal viešąsias schemas, laikantis 2006 m. balandžio 5 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/32/EB dėl energijos galutinio vartojimo efektyvumo ir energetinių paslaugų (4) tikslų.
(4)
Siekiant užtikrinti, kad būtų siekiama Sutarties 158 straipsnyje nustatytų sanglaudos politikos tikslų, parama turėtų būti skiriama socialinei sanglaudai.
(5)
Europos Audito Rūmai 2007 m. metinėje ataskaitoje rekomendavo teisės aktų leidėjams ir Komisijai pasirengti persvarstyti būsimų išlaidų programų planus, nuodugniai apsvarstant galimybę supaprastinti tinkamų finansuoti išlaidų apskaičiavimo pagrindą ir dažniau mokėti bendrąsias sumas arba vienodo dydžio normas užuot atlyginus „tikrąsias išlaidas“.
(6)
Siekiant supaprastinti ERPF dotacijų valdymą, administravimą ir kontrolę, ypač kai ji vykdoma pagal rezultatais grindžiamo atlygio sistemą, tinkamas finansuoti išlaidas reikėtų papildyti trimis tipais, t. y. netiesioginėmis išlaidomis, bendrąja suma ir vienodo dydžio norma, taikant nustatytus vieneto įkainius.
(7)
Siekiant teisinio tikrumo dėl tinkamų finansuoti išlaidų, šie papildomi tinkamų finansuoti išlaidų tipai turėtų būti taikomi visoms ERPF dotacijoms. Todėl šį reglamentą reikėtų taikyti atgaline data nuo 2006 m. rugpjūčio 1 d., t. y. nuo dienos, kai įsigaliojo Reglamentas (EB) Nr. 1080/2006.
(8)
Todėl Reglamentą (EB) Nr. 1080/2006 reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1080/2006 7 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
1)
įterpiama ši dalis:
„1a. Kiekvienoje valstybėje narėje išlaidos, skirtos gerinti energijos vartojimo efektyvumą ir vartoti atsinaujinančių išteklių energiją pastatytuose būstuose, yra tinkamos finansuoti iki 4 % viso ERPF asignavimo sumos.
Valstybės narės tinkamų finansuoti būstų kategorijas apibrėžia nacionalinėse taisyklėse pagal Reglamento (EB) Nr. 1083/2006 56 straipsnio 4 dalį, kad parama būtų skirta socialinei sanglaudai.“;
2)
2 dalies įžanginė formuluotė pakeičiama taip:
„2. Išlaidos būstui, išskyrus 1a dalyje nustatytas išlaidas energijos vartojimo efektyvumui gerinti ir atsinaujinančių išteklių energijai vartoti, yra tinkamos finansuoti tik tose valstybėse narėse, kurios į Europos Sąjungą įstojo 2004 m. gegužės 1 d. ar vėliau, įgyvendinus šias sąlygas:“;
3)
pridedama ši dalis:
„4. Dotacijų atveju, toliau nurodytos išlaidos yra tinkamos finansuoti iš ERPF, jei jos patiriamos pagal nacionalines taisykles, įskaitant apskaitos taisykles, ir esant konkrečioms toliau numatytoms sąlygoms:
i)
netiesioginės išlaidos, deklaruotos kaip vienodo dydžio norma ir sudarančios iki 20 % tiesioginių veiklos išlaidų;
ii)
vienodo dydžio normos išlaidos, apskaičiuotos taikant standartinius valstybės narės nustatytus vieneto įkainius;
iii)
bendrosios sumos, skirtos padengti visas arba dalį veiklos išlaidų.
Galimybės, nurodytos i, ii ir iii punktuose, tarpusavyje gali būti derinamos tik tuomet, kai kiekviena jų taikoma skirtingai tinkamų finansuoti išlaidų kategorijai arba kai jomis naudojamasi skirtingiems tos pačios veiklos projektams.
Išlaidos, nurodytos i, ii ir iii punktuose, nustatomos iš anksto, laikantis teisingo, sąžiningo ir patikrinamo apskaičiavimo metodo.
Bendrosios sumos, nurodytos iii punkte, neturi viršyti 50 000 EUR.“.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Tačiau 1 straipsnio 3 dalis taikoma nuo 2006 m. rugpjūčio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre 2009 m. gegužės 6 d.