Komisijos direktyva
1980 m. liepos 25 d.
dėl Bendrijos analizės metodo, taikomo nustatant eruko rūgšties kiekį žmonėms vartoti skirtuose aliejuose ir riebaluose bei maisto produktuose, į kuriuos pridedama aliejų ar riebalų
(80/891/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1976 m. liepos 20 d. Tarybos direktyvą 76/621/EEB dėl didžiausio eruko rūgšties kiekio nustatymo žmonėms vartoti skirtuose aliejuose ir riebaluose bei maisto produktuose, į kuriuos pridedama šių aliejų ir riebalų [1], ypač į jos 3 straipsnį,
kadangi Direktyvos 76/621/EEB 2 straipsnyje numatyta, jog nuo 1979 m. liepos 1 d. šios direktyvos 1 straipsnyje nurodytų produktų eruko rūgšties kiekis, apskaičiuotas remiantis bendru riebalų rūgščių kiekiu riebalų komponente, negali būti didesnis kaip 5 %;
kadangi Direktyvos 76/621/EEB 3 straipsnyje numatyta, kad eruko rūgšties kiekis nustatomas Bendrijos analizės metodu;
kadangi 1968 m. rugsėjo 23 d. Reglamento (EEB) Nr. 1470/68 dėl bandinių ėmimo ir jų sumažinimo bei aliejaus kiekio, priemaišų ir drėgmės aliejinių augalų sėklose [2] VI priede, išdėstytame Reglamente (EEB) Nr. 72/77 [3] nustatytas eruko rūgšties kiekiui rapsuko ir rapsų sėklose nustatymo analizės metodas; kadangi šį metodą derėtų taikyti kaip patikros metodą;
kadangi tais atvejais, kai riebalus ir aliejus sudarančios riebalų rūgštys įprastinėmis sąlygomis analizuojamos taikant dujų ir skysčių chromatografiją, eruko rūgšties neįmanoma atskirti nuo kitų dokozeno rūgšties izomerų, pvz. cetoleino (cis-11-dokozeno) rūgšties;
kadangi būtina nustatyti eruko rūgšties kiekį aliejuose ir riebaluose bei tuose maisto produktuose, į kuriuos pridedama aliejų ir riebalų, galinčių turėti cetoleino rūgšties ir kitų dokozeno rūgšties izomerų;
kadangi eruko rūgšties kiekio nereikia nustatyti aliejuose ir riebaluose bei maisto produktuose, į kuriuos pridedama aliejų ar riebalų, tais atvejais, kai, pritaikius patikros analizės metodus nustatoma, kad juose bendras kiekis neviršija 5 % visų dokozeno arba cis-dokozeno rūgščių;
kadangi kol bus įdiegtas patobulintas analizės metodas eruko rūgšties kiekiui nustatyti šiuo metu šis analizės metodas yra laikomas pačiu tinkamiausiu;
kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Valstybės narės reikalauja, kad analizė, būtina eruko rūgšties kiekiui nustatyti Direktyvos 76/621/EEB 1 straipsnyje minėtuose produktuose, būtų atliekama taip, kaip numatyta 2 straipsnyje.
2 straipsnis
1. Patikros tikslais nustatomas vienas iš toliau pateiktų dalykų:
a) bendras dokazeno rūgšties kiekis 1 straipsnyje minėtuose produktuose, pagal Reglamento (EEB) Nr. 1470/68 VI priede išdėstytą metodą; arba
b) bendras cis-dokozeno rūgšties kiekis 1 straipsnyje minėtuose produktuose, pagal Reglamento (EEB) Nr. 1470/68 VI priede išdėstytą metodą, taikant dujų ir skysčių chromotografiją tokiomis sąlygomis, kai yra atskiriami dokozeno rūgščių cis- ir trans- izomerai. Šiuo tikslu tinka tokios nejudančiosios fazės, kaip cianopropilpolisiloksanai ar skystieji kristalai.
2. Jei bendras
a) pagal 1 dalies a punktą nustatytas dokozeno rūgščių arba
b) pagal 1 dalies b punktą nustatytas cis-dokazeno rūgščių kiekis 1 straipsnyje minėtuose produktuose, apskaičiuotas pagal bendrą riebalų rūgščių kiekį riebalų komponente, neviršija 5 %, analizuoti toliau nereikia. Kitais atvejais eruko rūgšties kiekis yra nustatomas pagal priede pateiktą metodą.
3 straipsnis
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip 1982 m. vasario 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
4 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1980 m. liepos 25 d.