Tarybos sprendimas
2003 m. gruodžio 22 d.
iš dalies keičiantis Bendrųjų konsulinių instrukcijų V dalies trečiąją pastraipą (pagrindiniai prašymų nagrinėjimo kriterijai)
(2004/14/EB)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į 2001 m. balandžio 24 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 789/2001, paliekantį Tarybai įgyvendinimo įgaliojimus dėl tam tikrų išsamių nuostatų ir praktinės tvarkos nagrinėjant prašymus išduoti vizą [1],
atsižvelgdama į Italijos Respublikos iniciatyvą,
kadangi:
(1) Europos Vadovų Taryba, posėdžiavusi Tamperėje, Lakene, Sevilijoje ir Salonikuose, ragino valstybes nares kurti bendrą vizų politiką ir stiprinti savo atstovybių trečiosiose šalyse vietinį konsulinį bendradarbiavimą,
(2) Nelegalios imigracijos duomenų analizė parodė, kad trumpalaikės vizos (turizmo, verslo, studijų, darbo ar šeimos lankymo tikslais) yra dažniausiai naudojamos siekiant normaliai atvykti į Šengeno konvencijos Susitariančiųjų Šalių teritoriją ir ten paskui, pasibaigus vizos galiojimo laikui, nelegaliai gyventi.
(3) Kad būtų įvertintas imigracijos pavojus, pasirodo, būtina sustiprinti vietinį konsulinį bendradarbiavimą nustatant, kokių pridėtinių ir (arba) papildomų dokumentų reikėtų reikalauti vizoms išduoti, ir priimant bendrą mechanizmą veiksmingiau nustatyti netikrus arba suklastotus dokumentus.
(4) Tarp įvairių veiksnių, kuriais turi būti grindžiamas imigracijos pavojus, didelę reikšmę turi ir išvada, daroma remiantis pokalbiu, kuriam vizos prašytojas turi atvykti į diplomatinę atstovybę arba konsulinę įstaigą.
(5) Dėl to diplomatinės atstovybės ir konsulinės įstaigos turėtų būti pasirengusios veiksmingiau naudotis įgaliojimais, kuriuos jos turi imigracijos pavojui nustatyti.
(6) Kaip nustatyta prie Europos Sąjungos sutarties ir Europos bendrijos steigimo sutarties pridedamo Protokolo dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsniuose, Danija nedalyvauja priimant šį sprendimą ir dėl to jis nėra jai privalomas ar taikytinas. Kadangi šį sprendimą numatoma priimti siekiant plėsti Šengeno acquis pagal Europos bendrijos steigimo sutarties trečiosios dalies IV antraštinės dalies nuostatas, todėl Danija pagal minėto protokolo 5 straipsnį per šešis mėnesius nuo tos dienos, kai Taryba priims šį sprendimą, turės nuspręsti, ar ji perkels jį į savo nacionalinės teisės aktus.
(7) Islandijos ir Norvegijos atžvilgiu, šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų plėtojimas, kaip apibrėžta Europos Sąjungos Tarybos, Islandijos Respublikos ir Norvegijos Karalystės sudarytame susitarime dėl tų dviejų valstybių asociacijos įgyvendinant, taikant ir plėtojant Šengeno acquis [2], kuris priskiriamas sričiai, nurodytai Tarybos sprendimo 1999/437/EB [3] dėl tam tikrų priemonių taikant tą susitarimą 1 straipsnio A punkte.
(8) Šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų plėtojimas, kuriame Jungtinė Karalystė pagal 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimą 2000/365/EB dėl Jungtinės Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystės prašymo dalyvauti įgyvendinant tam tikras Šengeno acquis nuostatas [4] nedalyvauja; dėl to Jungtinė Karalystė nedalyvauja jį priimant, ir jis nėra jai privalomas ar taikytinas.
(9) Šis sprendimas yra Šengeno acquis nuostatų plėtojimas, kuriame Airija pagal 2002 m. vasario 28 d. Tarybos sprendimą 2002/192/EB dėl Airijos prašymo dalyvauti įgyvendinant kai kurias Šengeno acquis nuostatas [5] nedalyvauja; dėl to Airija nedalyvauja jį priimant, ir jis nėra jai privalomas ar taikytinas.
(10) Šis sprendimas yra aktas, grindžiamas Šengeno acquis ar kitaip susijęs su juo, kaip apibūdinta 2003 m. Stojimo akto 3 straipsnio 2 dalyje,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Bendrųjų konsulinių instrukcijų V dalies trečioji pastraipa (pagrindiniai prašymų nagrinėjimo kriterijai) pakeičiama taip:
"Vertindama galimos imigracijos pavojų, diplomatinė atstovybė ar konsulinė įstaiga prisiima visą atsakomybę. Prašymų nagrinėjimo tikslas - nustatyti tuos prašytojus, kurie nori imigruoti į valstybių narių teritoriją ir ten įsikurti, kaip pretekstu naudodamiesi turizmo, verslo, studijų, darbo ar šeimos lankymo motyvais. Dėl to reikia būti itin budriems, kai tenka turėti reikalą su "padidintos rizikos žmonių kategorijomis", su bedarbiais, nuolatinių pajamų neturinčiais asmenimis ir pan. Šiuo tikslu labai svarbus yra pokalbis, rengiamas su prašytoju siekiant nustatyti jo kelionės tikslą. Gali būti reikalauja papildomų patvirtinamųjų dokumentų, dėl kurių sutariama, jei galima, vietinio konsulinio bendradarbiavimo būdu. Diplomatinė atstovybė arba konsulinė įstaiga taip pat turi remtis vietiniu konsuliniu bendradarbiavimu stiprindama savo gebėjimą nustatyti netikrus arba suklastotus dokumentus, pateiktus paremti kai kuriuos vizos prašymus. Jei yra bent kokia nors abejonė dėl pateiktų dokumentų ir patvirtinamųjų dokumentų autentiškumo, įskaitant abejonę dėl jų turinio teisingumo ar dėl pokalbio metu gautų paaiškinimų patikimumo, diplomatinė atstovybė ar konsulinė įstaiga vizos neišduoda."
2 straipsnis
Šis sprendimas taikomas nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dienos.
3 straipsnis
Šis sprendimas yra skirtas valstybėms narėms pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.
Priimta Briuselyje, 2003 m. gruodžio 22 d.