Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/2/EB
1995 m. vasario 20 d.
dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],
atsižvelgdami į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [4], ypač į jos 3 straipsnio 2 dalį,
kadangi nacionalinių įstatymų, susijusių su konservantais, antioksidantais bei kitais maisto priedais, ir šių įstatymų taikymo sąlygų skirtumai trukdo maisto produktų laisvą judėjimą; kadangi tai gali sudaryti sąlygas nesąžiningai konkurencijai;
kadangi pagrindinis šių maisto priedų ir jų naudojimo taisyklių tikslas yra apsaugoti vartotoją;
kadangi visuotinai pripažinta, kad neperdirbtuose maisto produktuose ir kai kuriuose kituose produktuose neturi būti maisto priedų;
kadangi, atsižvelgiant į naujausią mokslo ir toksikologinę informaciją apie šias medžiagas, kai kurios iš jų gali būti leidžiamos naudoti tik tam tikruose maisto produktuose ir tam tikromis sąlygomis;
kadangi būtina nustatyti griežtas taisykles, taikomas maisto priedų, naudojamų mišiniuose kūdikiams iki 4-6 mėn. ir mišiniuose kūdikiams, vyresniems kaip 4 mėn., papildomuose mišiniuose ir nujunkimui nuo krūties skirtuose maisto produktuose, nurodytuose 1989 m. gegužės 3 d. Tarybos direktyvoje 89/398/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su specialios paskirties maisto produktais, suderinimo [5], ypač jos 4 straipsnio 1 dalies e punkte;
kadangi ši direktyva nėra skirta pakeisti taisykles, taikomas saldikliams ir dažikliams;
kadangi, kol bus priimtos tam tikros nuostatos pagal 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 91/414/EEB dėl augalų apsaugos priemonių pateikimo į rinką [6], ir pagal 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 90/642/EEB dėl didžiausių leistinų pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves nustatymo [7] ši direktyva laikinai taikoma tam tikroms šiai grupei priklausančioms medžiagoms;
kadangi Komisija turi patikslinti Bendrijos nuostatas, kad jos atitiktų šios direktyvos nustatytas taisykles;
kadangi buvo pasitarta su Maisto produktų mokslo komitetu dėl medžiagų, kurioms dar nėra taikomos Bendrijos nuostatos;
kadangi būtina įtraukti į šią direktyvą konkrečias nuostatas dėl maisto priedų, nurodytų kitose Bendrijos nuostatose;
kadangi, priimant sprendimą dėl konkretaus maisto produkto priklausymo tam tikrai maisto produktų grupei, pageidautina laikytis nustatytos konsultacijų su Maisto produktų nuolatinio komitetu tvarkos;
kadangi maisto priedų, išskyrus dažiklius bei saldiklius, esamų švarumo kriterijų pakeitimai ir naujos maisto priedų, kuriems netaikomi švarumo kriterijai, specifikacijos bus nustatomi laikantis Direktyvos 89/107/EEB 11 straipsnyje nurodytos tvarkos;
kadangi Maisto produktų mokslo komitetas dar nepateikė savo nuomonės dėl miltų apdorojimo medžiagų; kadangi šios medžiagos bus aptartos atskiroje direktyvoje;
kadangi ši direktyva pakeičia Direktyvas 64/54/EEB [8], 70/357/EEB [9], 74/329/EEB [10] ir 83/463/EEB [11]; kadangi pirmiau išvardytos direktyvos yra panaikinamos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Ši direktyva yra konkreti direktyva, kuri sudaro išsamios direktyvos, kaip apibrėžta Direktyvos 89/107/EEB 3 straipsnyje, dalį ir kuri taikoma maisto priedams, išskyrus dažiklius, saldiklius bei miltų apdorojimo medžiagas.
2. Maisto produktuose galima naudoti tik tuos priedus, kurie atitinka Maisto produktų mokslo komiteto nustatytus reikalavimus.
3. Šioje direktyvoje:
a) "konservantai" - tai medžiagos, kurios prailgina maisto produktų vartojimo laiką ir apsaugo juos nuo mikroorganizmų sukeliamo gedimo;
b) "antioksidantai" - tai medžiagos, kurios prailgina maisto produktų vartojimo laiką ir apsaugo juos nuo gedimo, kurį sukelia oksidacija, pvz., riebalų gaižumo ir spalvos pakitimų;
c) "pagalbinės medžiagos" (įskaitant tarpinius tirpiklius) - tai medžiagos, naudojamos maisto priedams tirpinti, praskiesti, skaidyti ar kitaip pakeisti, nepakeičiant jų technologinės funkcijos (bet nedarant jokio tiesioginio technologinio poveikio), palengvinančios maisto priedų tvarkymo, taikymo ar naudojimo sąlygas;
d) "rūgštys" - tai medžiagos, padidinančios maisto produkto rūgštingumą ir (arba) suteikiančios jam rūgštų skonį;
e) "rūgštingumą reguliuojančios medžiagos" - tai medžiagos, keičiančios ar suteikiančios maisto produktui rūgštingumą ar šarmingumą;
f) "lipnumą reguliuojančios medžiagos" - tai medžiagos, sumažinančios atskirų maisto produktų dalelių galimybę sulipti vienai su kita;
g) "medžiagos nuo putojimo" - tai medžiagos, apsaugančios maisto produktą, kad neputotų, ar mažinančios putojimą;
h) "užpildai" - tai medžiagos, didinančios maisto produkto tūrį, beveik nedidindamos jo energinės vertės;
i) "emulsikliai" - tai medžiagos, padedančios sudaryti ar išlaikyti dviejų ir daugiau nesimaišančių medžiagų (pvz., aliejaus ir vandens) pastovų mišinį maisto produkte;
j) "emulsinimo druskos" - tai medžiagos, išsklaidančios sūryje esančius baltymus ir taip padedančios vienodai pasiskirstyti riebalams bei kitoms medžiagoms;
k) "kietinančios medžiagos" - tai medžiagos, išlaikančios ar suteikiančios vaisiams ar daržovėms stangrumą ar trapumą arba sąveikaujančios su stingdančiomis medžiagomis, skatinant ir stiprinant želatinizaciją;
l) "aromato ir skonio stiprikliai" - tai medžiagos, suteikiančios ar sustiprinančios maisto produkto aromatą ir (arba) skonį;
m) "putų medžiagos" - tai medžiagos, kurios padeda susidaryti vienalytei dispersinei dujų būklei skystame ar kietame maisto produkte;
n) "stingdančios medžiagos" - tai medžiagos, suteikiančios maisto produktui gelio savybių;
o) "glazūravimo medžiagos" (įskaitant užtepus) - tai medžiagos, suteikiančios maisto produkto paviršiui blizgesį arba sudarančios apsauginę plėvelę;
p) "drėgmę išlaikančios medžiagos" - tai medžiagos, apsaugančios, kad maisto produktas neišdžiūtų sumažėjus drėgmei atmosferoje, arba palengvinančios milteliams ištirpti vandenyje;
q) "modifikuoti krakmolai" - tai medžiagos, gautos vieną ar kelis kartus chemiškai paveikus valgomąjį krakmolą, kuris galėjo būti apdorotas fiziškai arba fermentais, taip pat galėjo būti praskiestas šarmais arba išbalintas;
r) "pakavimo dujos" - dujos, išskyrus orą, įleidžiamos į konteinerį prieš krovimą, kraunant arba pakrovus maisto produktą;
s) "stumiančios dujos" - tai dujos, išskyrus orą, išstumiančios maisto produktą iš konteinerio;
t) "tešlos kėlimo medžiagos" - tai medžiagos arba medžiagų deriniai, išlaisvinantys dujas, keliančias tešlą arba plaktą tešlą;
u) "izoliuojančios medžiagos" - tai medžiagos, sudarančios cheminius kompleksus su metalo jonais;
v) "stabilizatoriai" - tai medžiagos, leidžiančios išlaikyti pastovią fizinę bei cheminę maisto produkto būseną; stabilizatoriai apima medžiagas, leidžiančias išlaikyti dviejų ir daugiau nesimaišančių medžiagų vienalytę dispersiją maisto produkte, taip pat medžiagas, stabilizuojančias, išlaikančias ar sustiprinančias maisto produkto esamą spalvą;
w) "tirštikliai" - tai medžiagos, sutirštinančios maisto produktą.
4. Miltų apdorojimo medžiagos (išskyrus emulsiklius) - tai medžiagos, dedamos į miltus ar tešlą ir gerinančios miltų ar tešlos kepimo savybes.
5. Šioje direktyvoje toliau išvardytos medžiagos nėra laikomos maisto priedais:
a) medžiagos, naudojamos geriamajam vandeniui apdoroti, kaip nurodyta Direktyvoje 80/778/EEB [12];
b) produktai, turintys pektino ir gauti iš džiovintų obuolių išspaudų ar citrusinių vaisių žievelių, arba iš jų mišinio, naudojant atskiestą rūgštį, paskui iš dalies neutralizuojant natriu ar kalio druskomis ("skystieji pektinai");
c) kramtomosios gumos pagrindinės sudedamosios dalys;
d) baltasis ar geltonasis dekstrinas, dekstrinas arba dekstrinuotas krakmolas, rūgštimi ar šarmais apdorotas krakmolas, balintas krakmolas, fiziškai pakeistas krakmolas ir amilaze paveiktas krakmolas;
e) amonio chloridas;
f) kraujo plazma, valgomoji želatina, baltyminiai hidrolizatai ir jų druskos, pieno baltymai ir glitimas;
g) amino rūgštys ir jų druskos, išskyrus glutamino rūgštį, gliciną, cisteiną ir cistiną bei jų rūgštis, kurios nėra priedai;
h) kazeinatai ir kazeinas;
i) inulinas.
2 straipsnis
1. Tik I, III, IV ir V prieduose išvardytas medžiagas galima naudoti maisto produktuose 1 straipsnio 3 dalyje nurodytais tikslais.
2. I priede išvardytus maisto priedus leidžiama naudoti maisto produktuose 1 straipsnio 3 dalyje nurodytais tikslais, išskyrus II priede išvardytus maisto produktus, pagal quantum satis (kiek reikia) principą.
3. Jeigu nėra nurodyta kitaip, 2 dalis netaikoma šiems maisto produktams:
a) - maisto produktams:
- medui, apibrėžtam Direktyvoje 74/409/EEB [13];
- neemulsintiems gyvuliniams ar augaliniams aliejams ir riebalams;
- sviestui;
- pasterizuotam ir nepasterizuotam (įskaitant UHT) pienui bei grietinėlei (įskaitant nugriebtą, paprastą ir pusiau nugriebtą pieną bei grietinėlę);
- nearomatizuotiems, natūraliai fermentuotiems pieno produktams;
- natūraliam mineraliniam vandeniui, apibrėžtam Direktyvoje 80/777/EEB [14] ir šaltinio vandeniui;
- kavai (išskyrus aromatizuotą tirpią kavą) ir kavos ekstraktams,
- nearomatizuotai arbatžolių arbatai,
- cukrui, apibrėžtam Direktyvoje 73/437/EEB [15],
- sausiems makaronams,
- natūralioms nearomatizuotoms pasukoms (išskyrus sterilizuotas pasukas).
Šioje direktyvoje "neapdoroti maisto produktai" - tai maisto produktai, nepatyrę poveikio, kuris galėtų pakeisti jų pradinę būseną. Tačiau maisto produktai gali būti, pavyzdžiui, susmulkinti, padalyti, nukirsti, nugrandyti, nuskusti, nulupti, sumalti, nupjauti, nuvalyti, supjaustyti, nuplauti, apkarpyti, užšaldyti ar šaltai laikomi, atvėsinti, susmulkinti ar išgliaudyti, supakuoti ar išpakuoti;
b) kūdikių ir mažų vaikų maisto produktams, nurodytiems Direktyvoje 89/398/EEB, įskaitant maisto produktus sergantiems kūdikiams ir mažiems vaikams; šiems maisto produktams taikomos VI priedo nuostatos;
c) I priede išvardytiems maisto produktams, kurie gali turėti tik šiame priede nurodytus maisto priedus ir III bei IV prieduose nurodytus maisto priedus, pagal nurodytas sąlygas.
4. III ir IV prieduose išvardytus maisto priedus galima naudoti tik šiuose prieduose nurodytuose maisto produktuose ir pagal juose nurodytas sąlygas.
5. Tik V priede išvardytus maisto priedus galima naudoti kaip pagalbines medžiagas ar tarpinius tirpiklius maisto prieduose pagal šiame priede nurodytas sąlygas.
6. Šios direktyvos nuostatos taip pat taikomos atitinkamiems maisto produktams, skirtiems specialiai mitybai pagal Direktyvą 89/398/EEB.
7. Prieduose nurodytas didžiausias kiekis taikomas parduodamiems maisto produktams, jeigu nėra nurodyta kitaip.
8. Šios direktyvos prieduose quantum satis (kiek reikia) reiškia, kad nenurodomas didžiausias kiekis. Tačiau maisto priedų naudojimas turi atitikti gamybos reikalavimus, o naudojami kiekiai negali būti didesni už būtinus, siekiant numatytų tikslų ir jokiu būdu neklaidinant vartotojo.
3 straipsnis
1. Maisto produktai gali turėti maisto priedų šiais atvejais:
- esant maisto produktų mišiniui, išskyrus nurodytus 2 straipsnio 3 dalyje, tiek, kiek leidžiama maisto priedą naudoti viename iš šio mišinio sudėtinių dalių, arba
- jeigu maisto produktas skirtas tik maisto produktų mišinio gamybai ir jeigu toks mišinys atitinka šios direktyvos nuostatas.
2. 1 dalis netaikoma kūdikių mišiniams, papildomiems mišiniams bei nujunkymui nuo krūties skirtiems maisto produktams, nurodytiems Direktyvoje 89/398/EEB, išskyrus specialiai nurodytus atvejus.
4 straipsnis
Ši direktyva taikoma nepažeidžiant konkrečių direktyvų, kurios leidžia naudoti maisto priedus, išvardytus prieduose kaip saldiklius ar dažiklius.
5 straipsnis
Jei būtina, šios direktyvos 6 straipsnyje nustatyta tvarka galima spręsti šiuos dalykus:
- ar tam tikras maisto produktas, kuris, priimant šią direktyvą, nėra įtrauktas į jokią grupę, priklauso 2 straipsnyje ar viename iš priedų išvardytoms maisto produktų grupėms, arba
- ar prieduose minimas maisto priedas, leidžiamas naudoti pagal quantum satis (kiek reikia) principą, naudojamas pagal 2 straipsnyje nurodytus kriterijus,
- ar medžiaga yra maisto priedas pagal 1 straipsnį.
6 straipsnis
1. Jeigu būtina laikytis šio straipsnio nustatytos tvarkos, Komisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas, įsteigtas pagal Sprendimą 69/414/EEB [16] (toliau - Komitetas).
2. Pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu pateikia klausimą Komitetui.
3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
4. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę;
b) jeigu numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
7 straipsnis
Per trejus metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos valstybės narės sukuria maisto priedų naudojimo bei naudojimo priežiūros sistemas ir apie stebėjimo rezultatus informuoja Komisiją.
Per penkerius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos Komisija informuoja Europos Parlamentą ir Tarybą apie pasikeitimus maisto priedų rinkoje, maisto priedų naudojimo bei vartojimo kiekius.
Pagal Direktyvos 89/107/EEB II priedo 4 punktą Komisija per penkerius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo dienos peržiūri joje nurodytas naudojimo sąlygas ir, kur reikia, siūlo padaryti pakeitimus.
8 straipsnis
1. Direktyvos 64/54/EEB, 70/357/EEB 74/329/EEB ir 83/463/EEB yra panaikinamos.
2. Nuorodos į panaikintas direktyvas ir juose pateikiamos nuorodos į tam tikrų maisto priedų švarumo kriterijus nuo šiol aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą.
9 straipsnis
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1996 m. rugsėjo 25 d., įgyvendina šią direktyvą, kad:
- ne vėliau kaip iki 1996 m. rugsėjo 25 d. būtų leista prekiauti produktais, atitinkančiais šią direktyvą, ir juos vartoti,
- ne vėliau kaip iki 1997 m. kovo 25 d. būtu uždrausta prekiauti produktais, neatitinkančiais šios direktyvos, ir juos vartoti; tačiau produktais, pateiktais į rinką ar ženklintais iki šios dienos, kurie neatitinka šios direktyvos, gali būti leista prekiauti tol, kol baigsis jų atsargos.
Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
10 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja septintą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1995 m. vasario 20 d.