Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 96/74/EB
1996 m. gruodžio 16 d.
dėl tekstilės pavadinimų
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],
(1) kadangi 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyva 71/307/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių tekstilės pavadinimus, suderinimo [4] buvo dažnai ir iš esmės taisoma; kadangi, siekiant aiškumo ir racionalumo, minėtą direktyvą reikėtų konsoliduoti;
(2) kadangi, jeigu kiekvienoje valstybėje narėje veiktų skirtingos nuostatos, reglamentuojančios tekstilės produktuose pluoštų pavadinimus, sudėtį ir ženklinimą, atsirastų kliūčių, trukdančių deramai veikti vidaus rinkai;
(3) kadangi šios kliūtys gali būti panaikintos pateikiant tekstilės produktus į Bendrijos rinką pagal unifikuotas taisykles; kadangi dėl to būtina suvienodinti tekstilės pluoštų pavadinimus ir duomenis, nurodomus ant etikečių, žymenų ar kitokių dokumentų, lydinčių tekstilės produktus įvairiuose gamybos, perdirbimo ir platinimo etapuose; kadangi terminas"tekstilės pluoštas" turi būti išplėstas įtraukiant juosteles arba vamzdelius, kurių matomasis plotis neviršija 5 mm ir kurie yra išpjauti iš lakštų, pagamintų išspaudžiant I priedo 19-38 ir 41 pozicijose išvardytus polimerus, ir po to ištempti į ilgį;
(4) kadangi taip pat turėtų būti priimtos nuostatos, reglamentuojančios tam tikrus produktus, kurie nėra pagaminti tik iš tekstilės medžiagų, bet tekstilė sudaro didžiąją produkto dalį arba į jį ypatingą dėmesį kreipia gamintojas, perdirbėjas arba prekiautojas; kadangi II priedo 30 pozicijoje nepažymimas skirtumas tarp įvairių poliamido ar nailono rūšių, todėl jiems taikomi sutartiniai dydžiai turi būti suvienodinti;
(5) kadangi leistini nuokrypiai dėl"kitų pluoštų", kurie jau yra nustatyti gryniems produktams, turi būti taikomi ir mišiniams;
(6) kadangi, norint įgyvendinti minėtus tikslus, kurių siekiama šią sritį reglamentuojančių nacionalinių įstatymų nuostatomis, ženklinimas turėtų būti privalomas;
(7) kadangi tais atvejais, kai techniškai sudėtinga nurodyti produkto sudėtį jo gamybos metu, etiketėje gali būti pažymėti visi tuo metu žinomi pluoštai, jeigu jie sudaro tam tikrą gatavo produkto procentą;
(8) kadangi, norint išvengti šioje srityje Bendrijoje atsiradusių taikymo skirtumų, vertėtų nustatyti tikslius ženklinimo metodus, taikytinus iš dviejų arba daugiau komponentų susidedantiems tekstilės produktams, bei konkretizuoti tuos tekstilės produktų komponentus, kurių nereikalaujama paisyti ženklinant ir atliekant analizę;
(9) kadangi tekstilės produktai, kuriems taikomi tik ženklinimo bendrąja etikete reikalavimai ir kurie parduodami metrais arba atraižomis, turi būti taip pateikiami į prekybą, kad pirkėjas galėtų visapusiškai susipažinti su visos pakuotės ar rietimo duomenimis; kadangi pačios valstybės narės turi nuspręsti, kokiomis priemonėmis tai turėtų būti padaryta;
(10) kadangi ypatingą prestižą tarp naudotojų ir vartotojų turintiems apibūdinimams arba pavadinimams turėtų būti taikomi tam tikri reikalavimai;
(11) kadangi buvo būtina nustatyti tekstilės pavyzdžių atrinkimo ir analizės metodus, kurie leistų išvengti prieštaravimų dėl panaudotų metodų; kadangi laikinai toliau taikomi tuo metu valstybėje galiojantys metodai vis dėlto netrukdo taikyti unifikuotų taisyklių;
(12) kadangi šios direktyvos II priedo, nurodančio sutartinius dydžius, kurie turi būti taikomi kiekvieno pluošto nusausintai masei, analizės būdu nustatant tekstilės produktų pluošto sudėtį, 1, 2 ir 3 pozicijose pateikiami du skirtingi sutartiniai dydžiai, taikomi apskaičiuojant vilnos ir (arba) gyvūnų plaukų, turinčių iškarštų ir šukuotų pluoštų, sudėtį; kadangi laboratorijose negalima visada nustatyti, ar pluoštas yra iškarštas, ar šukuotas, todėl taikant šią nuostatą gali būti gaunami skirtingi rezultatai atliekant tekstilės produktų atitikties patikrinimą Bendrijoje; kadangi todėl, kilus abejonei, laboratorijoms turėtų būti leista taikyti tam tikrą sutartinį dydį;
(13) kadangi nerekomenduojama sujungti visas tokiems produktams taikomas nuostatas atskiroje direktyvoje dėl tekstilės produktų;
(14) kadangi III ir IV prieduose dėl ypatingos ten išvardytų produktų kilmės turėtų būti įtraukti ir kiti produktai, kurių nereikia ženklinti, ypač"vienkartinio naudojimo" produktai arba tokie produktai, kuriems reikalaujamas ženklinimas tik bendrąja etikete;
(15) kadangi nuostatos, būtinos analizės metodams nustatyti ir jiems suderinti su technikos pažanga, apima griežtai techninio pobūdžio priemones; kadangi dėl to tokioms priemonėms, kaip ir šios direktyvos I ir II priedų derinimo su technikos pažanga priemonėms, būtina taikyti komitetų procedūrą, nustatytą 1996 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 96/73/EB dėl dviejų komponentų tekstilės pluoštų mišinių tam tikrų kiekybinės analizės metodų [5] 6 straipsnyje;
(16) kadangi šios direktyvos nuostatos sutampa su Tekstilės pavadinimų ir ženklinimo direktyvų komiteto nuomone;
(17) kadangi ši direktyva negali daryti įtakos valstybių narių įsipareigojimams dėl V priedo B dalyje nurodytų direktyvų perkėlimo į nacionalinės teisės sistemą terminų,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Tekstilės produktus leidžiama pateikti Bendrijos rinkai prieš jų pramoninį perdirbimą, jo metu arba bet kuriame platinimo etape tik tada, kai tokie produktai atitinka šios direktyvos nuostatas.
2 straipsnis
1. Šioje direktyvoje "tekstilės produktais" vadinami bet kokie neapdoroti, pusiau apdoroti, apdoroti, pusiau pagaminti, pagaminti, pusiau pasiūti ar pasiūti produktai, sudaryti tik iš tekstilės pluoštų, nepriklausomai nuo taikyto jų sumaišymo ar sujungimo būdo.
2. Šioje direktyvoje "tekstilės pluoštais" vadinama:
- medžiaga, kuriai būdingas lankstumas, plonumas ir didelis santykis tarp ilgio ir maksimalaus skersinio matmens, leidžiantys ją taikyti tekstilėje,
- lanksčios juostelės arba vamzdeliai, kurių matomasis plotis neviršija 5 mm, įskaitant juosteles, išpjautas iš platesnių juostų arba plėvelių, pagamintų iš medžiagų, naudojamų I priedo 19-41 pozicijose išvardytiems pluoštams gaminti ir tinkamų taikyti tekstilėje; "matomasis plotis" yra sulankstytos, suplotos, suspaustos arba susuktos juostelės ar vamzdelio plotis, arba vidutinis plotis, kai jų plotis nėra visur vienodas.
3. Šie produktai taip pat turi būti laikomi tekstilės produktais ir turi būti reglamentuojami šia direktyva:
- produktai, kuriuose tekstilės pluoštai sudaro ne mažiau kaip 80 % visos masės,
- baldai, skėčiai, tentai nuo saulės, kuriuose tekstilės komponentai sudaro ne mažiau kaip 80 % visos masės; taip pat daugiasluoksnių kiliminių dangų, čiužinių, turizmo reikmenų tekstiliniai komponentai bei šilti avalynės, pirštuotų pirštinių, kumštinių pirštinių ir puspirštinių pamušalai, jeigu tokie komponentai ir pamušalai sudaro ne mažiau kaip 80 % gatavo produkto masės,
- tekstilė, įeinanti į kitų produktų sudėtį ir sudaranti neatskiriamą jų dalį, kurios sudėtis nurodoma.
3 straipsnis
1. 2 straipsnyje paminėtų pluoštų pavadinimai ir apibūdinimai išvardyti I priede.
2. I priedo lentelėje nurodyti pavadinimai turi būti vartojami tik toje pačioje lentelės eilutėje apibūdintiems pluoštams.
3. Nė vienas iš šių pavadinimų jokia kalba neleidžiamas vartoti kitam pluoštui įvardyti nei savarankišku žodžiu, nei žodžio šaknimi, nei būdvardžiu.
4. Terminas"šilkas" neleidžiamas vartoti ištisinių gijų siūlų iš tekstilės pluoštų išvaizdai ar išskirtinumui pažymėti.
4 straipsnis
1. Joks tekstilės produktas neleidžiamas įvardinti kaip"šimtaprocentinis","grynas" arba"visiškas", nebent jis būtų sudarytas vien tiktai iš to paties pluošto; neleidžiama vartoti jokio panašaus termino.
2. Tekstilės produkte leidžiama kitų pluoštų iki 2 % jo masės, jeigu šis kiekis yra technologiškai pagrįstas, o ne pridedamas kaip įprasta. Iškarštiems tekstilės produktams šis leistinas dydis gali būti padidintas iki 5 %.
5 straipsnis
1. Vilnos produktą leidžiama apibūdinti kaip:
- "lana virgen" arba "lana de esquilado",
- "ren, ny uld",
- "Schurwolle",
- "πaξθενo μαλλι",
- "fleece wool" arba "virgin wool",
- "laine vierge" arba "laine de tonte",
- "lana vergine" arba "lana di tosa",
- "scheerwol",
- "lã virgem",
- "uusi villa",
- "ren ull",
tiktai tada, jeigu jį sudaro pluoštas, kuris anksčiau nebuvo panaudotas baigtame produkte, kuris nebuvo verptas ir (arba) veltas kitaip, negu to reikalauja to produkto gamyba, ir kuris nebuvo kaip nors pažeistas jį apdorojant ar naudojant.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies nuostatų, joje nurodyti pavadinimai gali būti naudojami apibūdinti vilnai, esančiai pluošto mišinyje, kai:
a) visa šiame mišinyje esanti vilna atitinka 1 dalyje nurodytus reikalavimus;
b) tokia vilna sudaro ne mažiau kaip 25 % šio mišinio masės;
c) naudojant vilnos maišymo prieš karšimą būdą, vilna yra sumaišyta tiktai su vienu kitokiu pluoštu.
Šioje dalyje išvardytais atvejais turi būti procentais nurodoma visa mišinio sudėtis.
3. 1 ir 2 dalyse minėtiems produktams, įskaitant iškarštos vilnos produktus, leidžiamos technologiškai pagrįstos pluoštinės priemaišos turi neviršyti 0,3 %.
6 straipsnis
1. Tekstilės produktas, sudarytas iš dviejų arba daugiau pluoštų, kurių vieno yra ne mažiau kaip 85 % visos masės, turi būti žymimas:
- vyraujančio pluošto pavadinimu, nurodant jo masės procentą, arba
- vyraujančio pluošto pavadinimu, po kurio rašomi žodžiai"mažiausiai 85 %", arba
- procentais nurodant viso produkto sudėtį.
2. Tekstilės produktas, sudarytas iš dviejų arba daugiau pluoštų, kurių nė vienas nesudaro 85 % visos masės, turi būti žymimas nurodant mažiausiai dviejų pagrindinių pluoštų pavadinimus ir jų masės procentą, po kurių mažėjančio masės santykio seka išvardijami kiti produktą sudarantys pluoštai, nebūtinai nurodant jų masės procentą. Tačiau:
a) pluoštus, kurių kiekvienas atskirai sudaro mažiau kaip 10 % visos produkto masės, leidžiama bendrai pažymėti terminu"kiti pluoštai", šalia nurodant jų visos masės procentą;
b) nurodant pluošto, sudarančio mažiau kaip 10 % visos produkto masės, pavadinimą, turi būti procentais pateikiama visa produkto sudėtis.
3. Produktus, turinčius grynos medvilnės metmenis ir grynojo lino ataudus, kuriuose linas sudaro ne mažiau kaip 40 % visos nešlichtuotos medžiagos masės, leidžiama pavadinti"medvilnė ir linas" ir kartu privalo būti pateikta sudėties charakteristika, kurioje būtų pažymėta:"grynos medvilnės metmenys - gryno lino ataudai".
4. Nurodant galutiniam vartotojui skirto produkto 1, 2, 3 ir 5 dalyse apibrėžtą procentinę sudėtį:
a) turi būti leidžiama, kad iki 2 % visos tekstilės produkto masės sudarytų pašaliniai pluoštai, jeigu šis kiekis yra technologiškai pagrįstas, o ne pridedamas kaip įprasta; šį dydį leidžiama padidinti iki 5 % iškarštiems tekstilės produktams, nepažeidžiant 5 straipsnio 3 dalyje nurodyto leistino nuokrypio;
b) turi būti leidžiama 3 % paklaida tarp gamintojo nurodytų ir analizės metu nustatytų pluošto procentų visos etiketėje išvardytų pluoštų masės atžvilgiu; tokia leistina paklaida taip pat taikoma pluoštams, kurie, kaip nustatyta 2 dalyje, išvardijami mažėjančia masės seka, nenurodant procento. Tokia pat leistina paklaida taikoma ir 5 straipsnio 2 dalies b punktui.
Atliekant analizę, leistini nuokrypiai apskaičiuojami atskirai; visa mase, į kurią turi būti atsižvelgiama, apskaičiuojant b punkte nurodytą leistiną paklaidą, yra laikoma visa gatavo produkto pluoštų masė, atėmus kitų pluoštų masę, apskaičiuotą taikant a punkte nurodytą leistiną dydį.
a ir b punktuose nurodytus leistinus nuokrypius leidžiama sudėti tiktai tuo atveju, jeigu bet kokie pašaliniai pluoštai, nustatyti analizės, atliktos taikant a punkte nurodytą leistiną dydį, metu, pasirodo esą to paties cheminio tipo, kaip vienas ar keli etiketėje nurodyti pluoštai.
Jeigu tam tikrų produktų gamybos procesas sąlygoja didesnius nuokrypius, negu nurodyta a ir b punktuose, tokie didesni nuokrypiai gali būti leidžiami tiktai išimtiniais atvejais, patikrinus produkto atitiktį pagal 13 straipsnio 1 dalį ir kai gamintojas pateikia argumentuotą pateisinimą. Valstybės narės nedelsdamos apie tai informuoja Komisiją.
5. Terminai"maišyti pluoštai" arba"neidentifikuota tekstilės sudėtis" gali būti taikomi tokiam produktui, kurio sudėtį nelengva nustatyti gaminant.
7 straipsnis
Nepažeidžiant 4 straipsnio 2 dalyje, 5 straipsnio 3 dalyje ir 6 straipsnio 4 dalyje nustatytų leistinų nuokrypių, aiškiai matomų, išsiskiriančių pluoštų, kurie yra grynai dekoratyvūs ir neviršija 7 % gatavo produkto masės, nurodant pluošto sudėtį pagal 4 ir 6 straipsnio nuostatas, minėti nereikia; tas pats taikoma ir tokiems pluoštams (pvz., metalizuotiems pluoštams), kurie vartojami gaminyje antistatiniam poveikiui suteikti ir kurie neviršija 2 % gatavo produkto masės. 6 straipsnio 3 dalyje minėtiems produktams tokie procentai turi būti skaičiuojami ne nuo visos medžiagos masės, o atskirai nuo metmenų ir ataudų masės.
8 straipsnis
1. Šioje direktyvoje aprašyti tekstilės produktai turi būti pažymėti arba paženklinti etiketėmis, kai jie teikiami į rinką perdirbimo arba komerciniais tikslais; tokį ženklinimą arba žymėjimą leidžiama pakeisti arba papildyti pridedant komercinius dokumentus, kai produktai nėra tiesiogiai parduodami galutiniam vartotojui arba kai jie tiekiami vykdant užsakymą, pateiktą valstybės ar kito juridinio asmens, kuris yra viešosios teisės subjektas, arba kitos atitinkamos institucijos tose valstybėse narėse, kur ši sąvoka nežinoma.
2. a) Visi 3-6 straipsniuose ir I priede minėti pavadinimai, apibūdinimai ir tekstilės pluoštų sudėties duomenys turi būti aiškiai nurodomi komerciniuose dokumentuose. Šis reikalavimas ypač draudžia vartoti santrumpas prekybos sutartyse, sąskaitose ir važtaraščiuose; tačiau galima naudoti mechanizuoto duomenų apdorojimo kodą, jeigu šis kodas yra paaiškintas tame pačiame dokumente.
b) visi 3-6 straipsniuose ir I priede minėti pavadinimai, apibūdinimai ir tekstilės pluoštų sudėties duomenys turi būti nurodomi aiškiais, įskaitomais ir vienodais rašmenimis pateikiant tekstilės produktus prekybai arba parduodant juos vartotojui, ypač nurodant juos kataloguose, komercinėje literatūroje, ant pakuotės, etiketėse ir žymenyse.
Duomenys ir informacija, kurie neaptarti šioje direktyvoje, turi būti aiškiai atskirti. Ši nuostata neturi būti taikoma prekės ženklams arba įmonės pavadinimui, kurie gali būti rašomi prieš pat duomenis, kuriuos reikia nurodyti pagal šią direktyvą, arba po jų.
Tačiau, jei pateikiant tekstilės produktą prekybai arba parduodant jį vartotojui, kaip nurodyta pirmojoje pastraipoje, nurodytas prekės ženklas arba įmonės pavadinimas, kuriuose atskiru žodžiu, būdvardžiu arba žodžio šaknimi yra pavartotas vienas iš I priede išvardytų pavadinimų arba pavadinimas, kuris gali būti su juo supainiotas, prieš tokį prekės ženklą ar įmonės pavadinimą arba po jų aiškiais ir įskaitomais rašmenimis turi būti užrašomi 3-6 straipsniuose ir I priede minėti pavadinimai, apibūdinimai ir tekstilės pluošto sudėties duomenys.
c) Valstybės narės gali reikalauti, kad jų nacionalinės kalbos taip pat būtų vartojamos ženklinant arba žymint tekstilės produktus pagal šio straipsnio reikalavimus, kai tokie produktai pateikiami į prekybą arba parduodami galutiniam vartotojui jų teritorijoje.
Kai siuvimui, adymui ar siuvinėjimui skirti siūlai pateikiami ritėmis, sruogomis, kamuoliais ar kitokiais nedideliais kiekiais, valstybės narės gali naudotis pirmoje šio punkto pastraipoje nurodyta galimybe tiktai ženklinant bendrąja etikete arba eksponuojant produktą. Nepažeidžiant IV priedo 18 pozicijos nurodymų, kai kurių produktų etiketės gali būti rašomos bet kuria Bendrijos kalba.
d) Valstybės narės negali drausti vartoti kitokius, negu nurodyta 3, 4 ir 5 straipsniuose, apibūdinimus ar duomenis apie produkto savybes, jeigu tokie apibūdinimai ar duomenys nepažeidžia sąžiningos prekybos reikalavimų.
9 straipsnis
1. Bet kuris tekstilės produktas, sudarytas iš dviejų arba daugiau skirtingos pluošto sudėties komponentų, turi turėti etiketę, nurodančią kiekvieno komponento pluošto sudėtį. Toks ženklinimas neturi būti privalomas tiems komponentams, kurie sudaro mažiau kaip 30 % visos produkto masės, išskyrus pagrindinį pamušalą.
2. Jei du arba daugiau tekstilės produktų yra tos pačios pluošto sudėties ir paprastai sudaro vieną vienetą, reikalinga tiktai viena etiketė.
3. Nepažeidžiant 12 straipsnio nuostatų:
a) išvardytų korsetinių gaminių pluošto sudėtis turi būti nurodyta visam gaminiui arba atskiriems išvardytiems komponentams bendrai arba atskirai:
- liemenėlėms: kaušelių vidaus ir išorės medžiagos ir nugarinės dalies,
- korsetams: priekio, užpakalinės dalies ir šonų standinantiesiems intarpams,
- gracijoms: kaušelių išorės ir vidaus medžiagoms, priekio ir užpakalinės dalies standinantiesiems intarpams bei šoniniams intarpams.
Kitų, pirmoje pastraipoje neišvardytų korsetinių gaminių pluošto sudėtis turi būti nurodyta visam gaminiui arba atskiriems gaminio komponentams bendrai arba atskirai; neprivaloma ženklinti tų komponentų, kurie sudaro mažiau kaip 10 % visos gaminio masės.
Atskiras korsetinių gaminių įvairių dalių (komponentų) ženklinimas etiketėmis turi būti toks, kad vartotojas galėtų lengvai suprasti, kurią gaminio dalį apibūdina duomenys etiketėje;
b) tekstilės, margintos ėsdinimo būdu, pluošto sudėtis turi būti nurodyta visam produktui ir gali būti atskirai nurodyta medžiagos pagrindo ir ėsdintos dalies sudėtis. Šie komponentai turi būti įvardyti;
c) siuvinėto tekstilės produkto pluošto sudėtis turi būti pateikiama nurodant viso produkto sudėtį ir gali būti atskirai pateikiama ir medžiagos pagrindo bei siuvinėjimo siūlų sudėtis; šie komponentai turi būti įvardyti; jeigu siuvinėtos dalys neužima daugiau kaip10 % produkto paviršiaus ploto, turi būti nurodyta tiktai medžiagos pagrindo sudėtis;
d) siūlų, kurių šerdis ir apvalkalas yra iš skirtingų pluoštų ir kurie pateikiami vartotojui, pluošto sudėtis turi būti nurodyta visam siūlui ir gali būti atskirai nurodyta šerdies ir apvalkalo sudėtis. Šie komponentai turi būti įvardyti;
e) aksomo ir pliušo arba tekstilės, panašios į aksomą ir pliušą, pluošto sudėtis turi būti nurodyta visam produktui ir, jei produkte aiškiai atskiriami iš skirtingų pluoštų suformuoti pagrindas ir naudojamasis paviršius, gali būti nurodyta pluošto sudėtis atskirai šioms dalims, jas įvardijant.
f) grindų dangos ir kilimų, kurių pagrindą ir naudojamąjį paviršių sudaro skirtingi pluoštai, sudėtis gali būti pateikiama nurodant tiktai naudojamojo paviršiaus sudėtį, kuris turi būti įvardytas.
10 straipsnis
1. Nukrypstant nuo 8 ir 9 straipsnių nuostatų:
a) jei III priede išvardytieji tekstilės produktai yra vienoje iš 2 straipsnio 1 dalyje paminėtų stadijų, valstybės narės gali nereikalauti jokio ženklinimo etiketėmis arba žymėjimo, nurodančio pavadinimą ar sudėtį. Tačiau 8 ir 9 straipsnių nuostatos turi būti taikomos, jeigu tokie produktai turi etiketę arba žymenį, nurodančius pavadinimą ar sudėtį, prekės ženklą ar įmonės pavadinimą, kur atskiru žodžiu, būdvardžiu arba žodžio šaknimi yra pavartotas vienas iš I priede išvardytų pavadinimų arba pavadinimas, kuris gali būti su juo supainiotas;
b) jeigu IV priede išvardyti tekstilės produktai yra vienodos rūšies ir sudėties, juos galima pateikti prekybai kartu vienoje pakuotėje su bendra etikete, kurioje nurodyti šioje direktyvoje apibrėžti sudėties duomenys;
c) metrais parduodamų tekstilės produktų sudėtį reikia nurodyti tiktai ant pateikiamos prekybai atraižos arba ritinio.
2. Valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių užtikrinti, kad 1 dalies b ir c punktuose nurodyti produktai būtų pateikti prekybai taip, kad galutinis vartotojas galėtų išsamiai susipažinti su šių produktų sudėtimi.
11 straipsnis
Valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių užtikrinti, kad bet kokia nurodyta informacija apie teikiamus į rinką tekstilės produktus nebūtų painiojama su šioje direktyvoje nurodytais pavadinimais ir duomenimis.
12 straipsnis
Taikant 8 straipsnio 1 dalį ir kitas šios direktyvos nuostatas dėl tekstilės produktų ženklinimo, 4, 5 ir 6 straipsniuose minima pluošto sudėtis procentais turi būti nustatoma neatsižvelgiant į:
1) visuose tekstilės produktuose:
ne tekstilines dalis, kraštus, etiketes ir ženklelius, apvadus ir papuošimus, kurie nėra šio produkto neatskiriama dalis, tekstilės medžiaga aptrauktas sagas ir sagtis, aksesuarus, papuošimus, neelastinius kaspinus, elastinius siūlus ir juosteles, pridedamus tam tikrose konkrečiose produkto vietose ir, pagal 7 straipsnyje nustatytas sąlygas, matomus ir išskirtinius tik dekoratyvinės paskirties pluoštus ir antistatinius pluoštus;
2) a) grindų dangose ir kilimuose: visus komponentus, išskyrus naudojamąjį paviršių;
b) apmušalinėse medžiagose: rišamuosius ir užpildančiuosius metmenis ir ataudus, kurie nesudaro naudojamojo paviršiaus;
portjerose ir užuolaidose: rišamuosius ir užpildančiuosius metmenis ir ataudus, kurie nepatenka į gerąją medžiagos pusę;
c) kituose tekstilės produktuose: pagrindą ir apatines medžiagas, sustandinimus ir sutvirtinimus, vidinius pamušalus ir grubios drobės pamušalus, dygsniavimo ir siuvimo siūlus, jeigu jie neatstoja medžiagos metmenų ir (arba) ataudų, užpildus, neskirtus izoliacijai, ir, pagal 9 straipsnio 1 dalį, pamušalus.
Šioje nuostatoje:
- tekstilės produkto pagrindu arba apatine medžiaga laikoma ta, kuri tarnauja kaip naudojamo paviršiaus pagrindas, ypač antklodėse ir dvisluoksnėse medžiagose, aksome ar pliuše arba į juos panašiuose produktuose ir negali būti lengvai atskiriama nuo naudojamo paviršiaus;
- "sustandinimai ir sutvirtinimai" reiškia siūlus arba medžiagas, kuriuos papildomai pridėjus sustiprinamos, sustandinamos arba pastorinamos tam tikros konkrečios tekstilės produkto vietos.
3) riebalingas, rišamąsias, sunkinančiąsias, šlichto ir apretavimo medžiagas, impregnuojančius produktus, papildomus dažymo ir marginimo produktus ir kitas tekstilės apdorojimo medžiagas. Jeigu nėra atitinkamų Bendrijų nuostatų, valstybės narės turi imtis visų būtinų priemonių užtikrinti, kad šių priedų nebūtų tiek, kad jie galėtų suklaidinti vartotoją.
13 straipsnis
1. Patikrinimai, ar tekstilės produkto sudėtis atitinka tą informaciją, kuri yra apie jį pateikiama pagal šios direktyvos reikalavimus, turi būti atliekami analizės metodais, apibūdintais direktyvose, nurodytose 2 dalyje.
Tam 4, 5 ir 6 straipsniuose minėta pluošto sudėtis procentais turi būti nustatoma taikant kiekvieno pluošto nusausintai masei II priede nustatytus sutartinius dydžius, pašalinus 12 straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse išvardytus komponentus.
2. Pavyzdžių atrinkimo ir analizės metodus, kuriuos turės taikyti valstybės narės šioje direktyvoje minimų produktų pluošto sudėčiai nustatyti, reglamentuoja atskiros direktyvos.
14 straipsnis
1. Valstybei narei negalima drausti arba kliudyti šios direktyvos nuostatas atitinkančių tekstilės produktų pateikimui į rinką dėl priežasčių, susijusių su pavadinimų arba sudėties detalėmis.
2. Šios direktyvos nuostatos neturi trukdyti taikyti nuostatų dėl pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos, kilmės vietos pavadinimo, kilmės žymėjimo bei nesąžiningos konkurencijos prevencijos, kurios galioja valstybėse narėse.
15 straipsnis
Šios direktyvos nuostatos neturi būti taikomos tekstilės produktams, kurie:
1) skirti eksportui į trečiąsias šalis;
2) įvežami į valstybių narių teritoriją tranzitu ir patiekiami muitinės kontrolei;
3) importuojami iš trečiųjų šalių perdirbti šalies viduje;
4) gaminami namudininkų arba nepriklausomų firmų pagal sutartis iš medžiagų, kurių savybės lydinčiuose dokumentuose nenurodomos.
16 straipsnis
1. Šios direktyvos I priedo papildymai bei II priedo papildymai ir pakeitimai, kurie būtini šiems priedams suderinti su technikos pažanga, turi būti priimami Direktyvos 96/73/EB 6 straipsnyje nustatyta tvarka.
2. Ta pačia tvarka turi būti nustatomas ir naujas kiekybinės analizės metodas kitiems dviejų ir trijų komponentų mišiniams, negu išvardyti Direktyvoje 96/73/EB ir 1973 m. vasario 26 d. Tarybos direktyvoje 73/44/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su trijų komponentų pluoštų mišinių kiekybine analize, suderinimo [6].
3. Direktyvos 96/73/EB 5 straipsnyje nurodytas komitetas yra vadinamas"Tekstilės pavadinimų ir ženklinimo direktyvų komitetu".
17 straipsnis
Valstybės narės turi pateikti Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
18 straipsnis
Nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų dėl V priedo B dalyje nustatytų perkėlimo į nacionalinės teisės sistemą terminų, panaikinamos V priedo A dalyje nurodytos direktyvos.
Nuorodos į panaikintas direktyvas laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir turėtų būti suprantamos pagal VI priede nurodytą koreliacinę lentelę.
19 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 16 d.