KOMISIJOS DIREKTYVA 2009/10/EB
2009 m. vasario 13 d.
iš dalies keičianti Direktyvą 2008/84/EB, nustatančią konkrečius maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius, grynumo kriterijus
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo (1), ypač į jos 3 straipsnio 3 dalies a punktą,
pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu (MPMK) ir Europos maisto saugos tarnyba (EMST),
kadangi:
(1)
2008 m. rugpjūčio 27 d. Komisijos direktyvoje 2008/84/EB (2), nustatančioje konkrečius maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius, grynumo kriterijus, nustatyti 1995 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius (3), išvardytų priedų grynumo kriterijai.
(2)
2006 m. spalio 20 d. nuomonėje (4) Europos maisto saugos tarnyba (toliau - EMST) patvirtino, kad lizino, pagaminto naudojant pakeistą gamybos procesą ir cukraus pagrindo terpę, poveikis sveikatai lygiavertis lizino, pagaminto naudojant įprastą gamybos procesą (pieno terpę), poveikiui. Remiantis šia nuomone reikėtų iš dalies pakeisti galiojančias E 234 nizino specifikacijas, siekiant suderinti šio priedo apibrėžtį ir grynumo kriterijus.
(3)
Gaminant algino rūgštį, algino druskas ir algino rūgšties esterius kaip konservantas naudojamas formaldehidas. Pranešta, kad galutiniuose standinamuosiuose prieduose gali likti formaldehido likučių (iki 50 mg/kg). Gavusi Komisijos prašymą EMST įvertino, ar saugu naudoti formaldehidą konservavimui, gaminant ir ruošiant maisto priedus (5). 2006 m. lapkričio 30 d. EMST nuomonėje daroma išvada, kad apskaičiuotas standinamųjų priedų, kurių sudėtyje yra 50 mg/kg formaldehido likučių, poveikis nėra pavojingas sveikatai. Todėl reikėtų iš dalies pakeisti galiojančius E 400 algino rūgšties, E 401 natrio alginato, E 402 kalio alginato, E 403 amonio alginato, E 404 kalcio alginato ir E 405 propan-1,2-diolio alginato grynumo kriterijus, nustatant didžiausią formaldehido koncentraciją - 50 mg/kg.
(4)
Šiuo metu formaldehidas nenaudojamas dumblių, naudojamų E 407 karageninui ir E 407a apdorotiems raudondumbliams gaminti, apdorojimui. Tačiau jis gali savaime susiformuoti jūrų dumbliuose ir todėl jo priemaišų gali būti galutiniame produkte. Todėl reikėtų nustatyti didžiausią atsitiktinę šios medžiagos koncentraciją šiuose maisto prieduose.
(5)
Direktyva 95/2/EB leista naudoti guaro dervą kaip maisto produktų priedą. Visų pirma ji naudojama kaip tirštiklis, emulsiklis ir stabilizatorius. Komisijai pateiktas prašymas leisti kaip maisto priedą naudoti iš dalies depolimerizuotą guaro dervą, gautą iš gamtinės guaro dervos vienu iš trijų gamybos procesų, kuriuos sudaro terminis apdorojimas, rūgštinė hidrolizė ar šarminė oksidacija. EMST įvertino šio priedo naudojimo saugumą ir 2007 m. liepos 4 d. nuomonėje (6) nurodė, kad pagal galutinio produkto sudėtį iš dalies depolimerizuota guaro derva labai panaši į gamtinę guaro dervą. Be to, ji nustatė, kad iš dalies depolimerizuotą guaro dervą galima saugiai naudoti kaip tirštiklį, emulsiklį ar stabilizatorių. Toje pačioje nuomonėje EMST rekomendavo suderinti E 412 guaro dervos specifikacijas, kad būtų atsižvelgta į didesnį druskų kiekį ir nepageidaujamus šalutinius produktus, kurių gali atsirasti dervos sudėtyje po gamybos proceso. Remiantis EMST rekomendacijomis guaro dervos specifikacijas reikėtų iš dalies pakeisti.
(6)
Reikia patvirtinti E 504i magnio karbonato, kurį Direktyva 95/2/EB leista naudoti kaip maisto produktų priedą, specifikacijas.
(7)
Remiantis asociacijos „European Lime Association“ pateiktais duomenimis galima teigti, kad gaminant kalkių produktus iš turimų žaliavų jie negali atitikti nustatytų E 526 kalcio hidroksido ir E 529 kalcio oksido grynumo kriterijų, susijusių su magnio ir šarmų druskų kiekiu. Atsižvelgiant į tai, kad magnio druskos nėra pavojingos, ir vadovaujantis FAO/PSO maisto priedų ekspertų komiteto (toliau - JECFA) sudarytame Codex Alimentarius nustatytomis specifikacijomis, reikėtų nustatyti mažiausius magnio ir šarmų druskų kiekius, kuriuos galima pasiekti, E 526 kalcio hidrokside ir E 529 kalcio okside ir šie kiekiai turėtų būti mažesni nei JECFA nustatyti kiekiai arba jiems lygūs.
(8)
Be to, būtina atsižvelgti į JEFCA sudarytame Codex Alimentarius nustatytas specifikacijas, susijusias su švino kiekiu E 526 kalcio hidrokside ir E 529 kalcio okside. Tačiau dėl didelio natūraliai esančio švino kiekio kai kuriose valstybėse narėse išgaunamoje žaliavoje (kalcio karbonate), iš kurios gaunami šie priedai, sunku suderinti juose esančio švino kiekį su JECFA nustatytu didžiausiu kiekiu. Todėl leidžiamą švino kiekį reikėtų sumažinti iki mažiausios pasiekiamos ribos.
(9)
Direktyva 95/2/EB E 901 bičių vašką leista naudoti kaip maisto priedą. 2007 m. lapkričio 27 d. nuomonėje (7) EMST patvirtino, kad jį saugu naudoti kaip maisto priedą. Tačiau nuomonėje nurodyta, kad reikėtų kuo labiau apriboti bičių vaško sudėtyje esančio švino kiekį. Atsižvelgiant į patikslintas bičių vaško specifikacijas, nustatytas JEFCA sudarytame Codex Alimentarius, reikėtų iš dalies pakeisti galiojančius E 901 bičių vaško grynumo kriterijus ir sumažinti leidžiamą švino kiekį.
(10)
Maisto produktų mokslinis komitetas (MPMK) (8) įvertino įvairių rūšių labai rafinuotą vašką, gaunamą iš sintetinių angliavandenilių žaliavų (sintetinis vaškas) ir naftos pagrindo žaliavų, ir 1995 m. rugsėjo 22 d. priėmė nuomonę dėl mineralinių ir sintetinių angliavandenilių. MPMK nuomone, pateikta pakankamai duomenų, kad būtų galima nustatyti galutinę LPD (leistina paros dozė) grupę abiejų rūšių vaškui, t. y. gaunamam iš naftos pagrindo žaliavų arba sintetinių angliavandenilių žaliavų. Nustačius E 905 mikrokristalinio vaško grynumo kriterijus, sintetinių angliavandenilių vaškas buvo praleistas ir neįtrauktas į specifikacijas. Todėl Komisija mano, kad reikia iš dalies pakeisti E 905 mikrokristalinio vaško grynumo kriterijus, siekiant taip pat įtraukti iš sintetinių angliavandenilių žaliavų gaunamą vašką.
(11)
ES teisės aktuose nustatyta, kad E 230 (bifenilas) ir E 233 (tiabendazolas) daugiau negalima naudoti kaip maisto priedų. Šias medžiagas uždrausta naudoti atitinkamai direktyvomis 2003/114/EB ir 98/72/EB. Todėl reikėtų atitinkamai atnaujinti Direktyvos 2008/84/EB I priedą ir išbraukti E 230 ir E 233 specifikacijas.
(12)
Būtina atsižvelgti į JEFCA sudarytame Codex Alimentarius nustatytas priedų specifikacijas ir analizės metodus. Visų pirma, kai tinkama, konkretūs grynumo kriterijai turi būti pakeisti, kad būtų atsižvelgiama į atitinkamų atskirų sunkiųjų metalų leidžiamą ribinę koncentraciją.
(13)
Todėl Direktyvą 2008/84/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(14)
Šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyvos 2008/84/EB I priedas iš dalies keičiamas pagal šios direktyvos priedą.
2 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kuriais, įsigaliojusiais ne vėliau kaip 2010 m. vasario 13 d., įgyvendinama ši direktyva. Jos nedelsdamos pateikia Komisijai tų nuostatų tekstą.
Valstybės narės, priimdamos nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodų teikimo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
3 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
4 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 2009 m. vasario 13 d.