Tarybos reglamentas (EB) Nr. 520/94
1994 m. kovo 7 d.
nustatantis Bendrijos kiekybinių kvotų administravimo tvarką
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
kadangi 1970 m. gegužės 25 d. Tarybos Reglamentas (EEB) Nr. 1023/70, nustatantis bendrą kiekybinių kvotų administravimo tvarką [1], nustatė Bendrijoje tvarką, kuria kiekybinės kvotos buvo administruojamos pagal kvotų paskirstymą tarp valstybių narių, o tai gali sąlygoti Bendrijos rinkos skaldymąsi bei susijusių produktų patikrinimus prie vidinių sienų,
kadangi pagal Sutarties 7a straipsnį nuo 1993 m. sausio 1 d. vidaus rinką sudaro erdvė be vidaus sienų, kurioje yra užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;
kadangi dėl to turi būti įsteigta nauja kiekybinių kvotų administravimo sistema, atitinkanti šį tikslą ir pagrįsta vienodos bendros prekybos politikos principu, laikantis Europos Bendrijų Teisingumo Teismo nustatytų gairių;
kadangi turėtų būti leidžiama pasirinkti iš keleto skirstymo metodų, priklausančių nuo tokių kriterijų kaip situacija Bendrijos rinkoje, produkto rūšis, ypatingos valstybių tiekėjų savybės ir Bendrijos tarptautiniai įsipareigojimai, ypač tie, kuriais įsipareigojama atsižvelgti į tradicinės prekybos srautus;
kadangi importo ir eksporto kvotų administravimas turėtų būti grindžiamas valstybių narių išduotų licencijų sistema, atitinkančia Bendrijos numatytus kiekybinius kriterijus;
kadangi administravimo tvarka privalo užtikrinti kandidatams teisingą galimybę pasinaudoti kvotomis bei kadangi išleistus dokumentus turi būti įmanoma naudoti visoje Bendrijoje;
kadangi reikia įsteigti Komitetą, kuris organizuotų glaudų ir efektyvų bendradarbiavimą tarp valstybių narių ir Komisijos, siekiant šio reglamento įgyvendinimo;
kadangi šio reglamento nuostatos ir jo įgyvendinimą reglamentuojančios nuostatos neturėtų pažeisti galiojančių nacionalinių ir Bendrijos taisyklių dėl profesinių paslapčių;
kadangi į šį reglamentą neturėtų būti įtraukti produktai, išvardinti Sutarties II Priede kartu su tekstilės ir kitais produktais, kuriems taikomas ypatingas bendras importo mechanizmas, numatantis konkrečias kvotų administravimo nuostatas;
kadangi šis reglamentas turi pakeisti Reglamentą (EEB) Nr. 1023/70 ir dėl to minėtasis reglamentas turi būti panaikintas; kadangi vadovaujantis Reglamentu (EEB) Nr. 1024/70 [2], Taryba taikė Reglamentą (EEB) Nr. 1023/70 Prancūzijos užjūrio departamentams; kadangi atskiras reglamentas yra nebereikalingas, atsižvelgiant į tai, kad šiame reglamente numatytos bendros nuostatos yra taikomos visoje Bendrijos teritorijoje, kaip apibrėžta Sutarties 227 straipsnyje; kadangi Reglamentas (EEB) Nr. 1024/70 taip pat turi būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ
I DALIS
BENDRIEJI ADMINISTRAVIMO PRINCIPAI
1 straipsnis
1. Šis reglamentas nustato taisykles, reglamentuojančias kiekybinių importo ir eksporto kvotų administravimą, toliau vadinamų "kvotomis", kurias nustato Bendrija, nepriklausomai nuo to, ar jos yra autonominės ar konvencinės kvotos.
2. Šis reglamentas netaikomas produktams, išvardytiems Sutarties II priede, ir kitiems produktams, kuriems taikoma ypatinga bendroji importo ar eksporto tvarka, numatanti specialias kvotų administravimo nuostatas.
2 straipsnis
1. Atidarius kvotas, jos yra paskirstomos pareiškėjams kaip galima greičiau. Gali būti nuspręsta, laikantis 23 straipsnyje nustatytos tvarkos, jas paskirstyti dalimis per keletą kartų.
2. Kvotos inter alia gali būti administruojamos, naudojant vieną iš šių būdų arba jų kombinaciją:
a) pagrįsto tradiciškai susiklosčiusios prekybos srautais būdu, pagal 6-11 straipsnius;
b) pagrįsto paraiškų pateikimo eilės tvarka (vadovaujantis eiliškumo principu) būdu, pagal 12 straipsnį;
c) kvotų proporcingo paskirstymo, atsižvelgiant į paraiškų pateikimo metu prašomą kiekį, būdu (naudojant "vienalaikio nagrinėjimo" procedūrą), pagal 13 straipsnį.
3. Naudotinas kvotų paskirstymo būdas yra nustatomas vadovaujantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
4. Jeigu yra akivaizdu, kad nė vienas straipsnio 2 dalyje nurodytų būdų neatitinka savitų atidarytos kvotos reikalavimų, Komisija nustato tinkamą būdą, laikydamasi 23 straipsnyje nustatytos tvarkos.
5. Kiekiai, kurie nėra paskirstomi, suteikiami, ar naudojami, yra perskirstomi remiantis 14 straipsniu taip, kad kvota būtų galima naudotis iki jos galiojimo termino pabaigos.
6. Jeigu kvotos nustatymo metu nėra priimamos kitos nuostatos, kvotuojamų produktų išleidimas laisvai cirkuliuoti ar jų eksportas priklauso nuo importo ar eksporto licencijų, valstybių narių išduodamų remiantis šiuo reglamentu, pateikimo.
7. Valstybės narės paskiria administruojančias institucijas, turinčias teisę įgyvendinti priemones, už kurias jos yra atsakingos pagal šį reglamentą. Apie paskirtą instituciją jos praneša Komisijai.
3 straipsnis
Komisija paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje pranešimą apie kvotų atidarymą, nustatydama pasirinktą kvotų paskirstymo būdą, paraiškų licencijoms gauti sąlygas, galutinį paraiškų pateikimo terminą ir atsakingų nacionalinių institucijų, kurioms turi būti siunčiamos paraiškos, sąrašą.
4 straipsnis
1. Visi Bendrijos importuotojai ir eksportuotojai, nepriklausomai nuo jų įsisteigimo vietos Bendrijoje, gali pateikti pasirinktos valstybės narės atsakingai institucijai paraišką vienkartinei licencijai kiekvienai kvotai ar kvotos daliai gauti, kuri turi būti surašyta tos valstybės narės oficialia kalba arba kalbomis.
Kai kvota galioja tik viename ar keliuose Bendrijos regionuose, tuomet paraiška yra pateikiama to regiono(ų) valstybės(ių) narės(ių) atsakingoms institucijoms.
2. Paraiškos licencijoms gauti yra pateikiamos pagal 23 straipsnyje nustatytą tvarką.
5 straipsnis
Komisija laiduoja, kad išduodant licencijas yra atsižvelgiama į tai, kad, pagal produktų pobūdį, ekonomine prasme kiekis būtų pakankamai didelis.
II DALIS
KONKREČIOS TAISYKLĖS SKIRTOS SKIRTINGIEMS ADMINISTRAVIMO BŪDAMS
A skirsnis
Tradiciškai susiklosčiusios prekybos srautais pagrįstas būdas
6 straipsnis
1. Kai kvota skirstoma atsižvelgiant į tradiciškai susiklosčiusius prekybos srautus, viena kvotos dalis yra paliekama tradiciniams importuotojams arba eksportuotojams, o kita atidedama kitiems importuotojams ar eksportuotojams.
2. Tradiciniais laikomi tie importuotojai ir eksportuotojai, kurie sugeba įrodyti, kad per praėjusį laikotarpį, kuris vadinamas referenciniu laikotarpiu, jie importavo į Bendriją ar eksportavo iš jos produktą arba produktus, kuriems buvo nustatytos kvotos.
3. Tradiciniams importuotojams arba eksportuotojams skirta dalis, referencinis laikotarpis ir dalis, skirta kitiems pareiškėjams, yra nustatoma, vadovaujantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
4. Iki 1996 m. gruodžio 31 d. Komisija laiduoja, kad, skiriant kvotos dalį kitiems pareiškėjams, yra pakankamai ir deramai atsižvelgiama į situaciją, kuri susidaro dėl nacionalinių apribojimų taikymo pagal 1982 m. vasario 5 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 288/82 dėl bendrųjų importo taisyklių [3] ir pagal 1983 m. lapkričio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3420/83 dėl importo susitarimų, taikomų produktams, kurių kilmės šalis yra prekiaujanti valstybė, kurioje importo sistema nėra liberalizuota Bendrijos lygmeny [4].
5. Kvotų skirstymas yra atliekamas laikantis 7-11 straipsniuose suformuluotų principų.
7 straipsnis
Siekiant įgyti jiems skirtos kvotos dalį ir įrodyti, jog per referencinį laikotarpį buvo vykdytas produktų importas arba eksportas, tradiciniai importuotojai ar eksportuotojai prie paraiškos licencijai gauti prideda:
- dokumento dėl išleidimo laisvai cirkuliuoti arba eksporto deklaracijos, išrašytų suinteresuoto importuotojo arba eksportuotojo vardu, arba kai taikoma, dokumento, liudijančio apie iš vykdytojo perimtą veiklą, patvirtintas kopijas;
- bet kokį kitą lygiavertį įrodymą, nustatytą Komisijos, vadovaujantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
8 straipsnis
Valstybės narės informuoja Komisiją per laikotarpį, nurodytą pranešime dėl kvotos atidarymo, apie importo ir eksporto paraiškų skaičių ir jų bendrą sumą, išskaidant į tradicinių importuotojų ar eksportuotojų ir į kitų importuotojų ar eksportuotojų, ir informuoja apie anksčiau, per referencinį laikotarpį, pareiškėjų įvykdyto importo ar eksporto sumą.
9 straipsnis
Komisija išnagrinėja valstybių narių pateiktą informaciją ir tuo pačiu metu nustato kiekybinius kriterijus, pagal kuriuos tradicinių importuotojų ar eksportuotojų paraiškos turi būti tenkinamos taip:
- jei paraiškose nurodytų apimčių suma yra lygi arba mažesnė už tradiciniams importuotojams ar eksportuotojams skirtą dalį, paraiškos yra visiškai patenkinamos,
- jei paraiškose nurodytų apimčių suma viršija tradiciniams importuotojams ar eksportuotojams skirtą dalį, paraiškos tenkinamos proporcingai pagal kiekvieno pareiškėjo dalį, turėtą referencinio laikotarpio importe ar eksporte,
- jei naudojant ši kiekybinį kriterijų reikėtų skirti didesnius kiekius negu tie, kurių yra prašoma, perteklinis kiekis yra perskirstomas laikantis 14 straipsnyje nustatytos tvarkos.
10 straipsnis
Netradiciniams importuotojams ir eksportuotojams skirta kvotos dalis yra skirstoma remiantis 12 straipsniu.
11 straipsnis
Kai nėra gauta jokių paraiškų iš tradicinių importuotojų ar eksportuotojų, paraiškas pateikę importuotojai ar eksportuotojai turi galimybę gauti visą kvotą arba jos dalį.
Tokiais atvejais kvota paskiriama remiantis 12 straipsnyje nustatyta tvarka.
B skirsnis
Pareiškimų pateikimo eilės tvarka pagrįstas būdas
12 straipsnis
1. Jei kvota arba kvotos dalis yra skirstoma eiliškumo principu, "pirmas paprašęs, gauna pirmas", Komisija, norėdama nustatyti ūkio subjektams priklausantį kiekį, kol kvota nėra išnaudota, vadovaujasi 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
Nustatant šį kiekį, vienodą visiems ūkio subjektams, turi būti atsižvelgiama į tai, kad, pagal produkto pobūdį, ekonomine prasme šis kiekis būtų pakankamai didelis.
2. Atsakingos institucijos, patikrinusios esamą Bendrijos likutį, skiria kiekvienam importuotojui ar eksportuotojui kiekį, kurį nustato vadovaujantis straipsnio 1 dalyje nurodyta tvarka.
3. Kai licencijų savininkai gali įrodyti, kad jie iš tikrųjų importavo ir eksportavo visą kiekį, kuriam buvo išduota licencija ar jo dalį, nustatomą vadovaujantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka, jie gali pateikti naują paraišką licencijai gauti. Tokia paraiška nagrinėjama tokiomis pačiomis sąlygomis. Toks nagrinėjimas gali būti kartojamas, kol išnaudojama nustatyta kvota.
4. Siekiant užtikrinti, kad visi pareiškėjai turėtų vienodą galimybę naudotis kvotomis, pranešime apie kvotos atidarymą Komisija konkrečiai nustato datas ir laiką, per kurį galima pasinaudoti esamu Bendrijos likučiu.
C skirsnis
Kvotų proporcingo paskirstymo, atsižvelgiantį prašomus kiekius, būdas
13 straipsnis
1. Kai kvota yra skirstoma proporcingai prašomiems kiekiams, valstybių narių atsakingos institucijos informuoja Komisiją apie paraiškas licencijoms gauti, kurios buvo pateiktos laikantis nustatytų terminų ir sąlygų, pagal 23 straipsnyje nustatytą tvarką.
Ši informacija konkrečiai nurodo pareiškėjų skaičių ir bendrą kiekį, dėl kurio buvo kreiptasi.
2. Per terminą, nustatytą pagal 23 straipsnyje nustatytą tvarką, Komisija patikrina informaciją, kurią pateikia valstybių narių atsakingos institucijos ir tuo pačiu nustato kvotos kiekį arba atitinkamą kvotos dalį, kuriai aukščiau minėtos institucijos turi išduoti importo arba eksporto licencijas.
3. Jei bendra paraiškų licencijoms gauti suma yra lygi patvirtintam kvotos dydžiui arba už jį mažesnė, paraiškos visiškai patenkinamos.
4. Jei bendra paraiškose nurodytų apimčių suma viršija patvirtintą kvotos dydį, paraiškos tenkinamos proporcingai pagal prašomus kiekius.
D skirsnis
Perskirstymui skirtų kiekių skirstymas
14 straipsnis
1. Perskirstomus kiekius nustato Komisija, remdamasi informacija, kurią pateikia valstybės narės, vadovaudamosi 20 straipsniu.
2. Jei kvota iš pradžių yra skirstoma naudojant 12 straipsnyje nurodytą būdą, Komisija neatidėliodama prideda perskirstymui skirtus kiekius prie turimų sumų arba naudoja tuos kiekius naujai kvotai sukurti, jei pastaroji yra išnaudota.
3. Jei kvota iš pradžių yra skirstoma naudojant kitokį būdą, perskirstomi kiekiai yra skiriami 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
Tokiu atveju, Komisija papildomai spausdina pranešimą Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
III DALIS
IMPORTO ARBA EKSPORTO LICENCIJOMS TAIKOMOS TAISYKLĖS
15 straipsnis
1. Kai yra naudojamas 12 straipsnyje numatytas būdas, valstybės narės išduoda licencijas tuoj pat, patikrinus Bendrijoje esamą likutį.
2. Kitais atvejais:
- Komisija informuoja valstybių narių atsakingas institucijas per laikotarpį, kuris nustatomas 23 straipsnyje nustatyta tvarka, apie kiekius, kuriems gali būti išduotos licencijos įvairiems pareiškėjams. Apie tai ji informuoja kitas valstybes nares;
- Valstybių narių atsakingos institucijos išduoda importo arba eksporto licencijas per dešimt darbo dienų nuo tos dienos, kai Komisija praneša apie sprendimą, arba per Komisijos nustatytą terminą;
- aukščiau minėtos institucijos informuoja Komisiją, kad importo arba eksporto licencijos yra išduotos.
16 straipsnis
Licencijos išdavimas gali priklausyti nuo pateiktos garantijos remiantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
17 straipsnis
1. Importo arba eksporto licencijos leidžia importuoti arba eksportuoti kvotuojamus produktus, ir jos galioja visoje Bendrijoje nepriklausomai nuo importo arba eksporto vietos, kurią nurodo ūkio subjektai savo paraiškose.
Kai kvota galioja tik viename ar keliuose Bendrijos regionuose, importo arba eksporto licencijos galioja tik nurodyto(ų) regiono(ų) valstybėje(se) narėje(se).
2. Valstybių narių atsakingų institucijų išduotų importo arba eksporto licencijų galiojimo laikas yra keturi mėnesiai. Tačiau gali būti nustatytas kitas galiojimo laikas remiantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka.
3. Importo arba eksporto licencijų savininkai pareikalavę gali gauti iš atitinkamos valstybės narės atsakingų institucijų išrašus apie išduotas licencijas.
Tokie išrašai turi tokią pat juridinę galią kaip ir licencijos, pagal kurias jie yra padaryti, tiems kiekiams, kuriems yra išduotos licencijos.
4. Paraiškos importo arba eksporto licencijoms gauti, licencijos ar išrašai yra rašomi blankuose, atitinkančiuose pavyzdį, kurio reikalavimai nustatyti 23 straipsnyje.
18 straipsnis
Nepažeidžiant konkrečių nuostatų, kurios priimamos vadovaujantis 23 straipsnyje nustatyta tvarka, asmuo, kurio vardu yra išduoti dokumentai, negali skolinti arba perduoti importo arba eksporto licencijų ar jų išrašų už atlyginimą arba nemokamai.
19 straipsnis
1. Importo arba eksporto licencijos arba išrašai, kurie visiškai ar dalinai yra nepanaudoti, išskyrus force majeure atvejus, grąžinami jas išdavusios valstybės narės atsakingoms institucijoms ne vėliau kaip per dešimt darbo dienų nuo jų galiojimo pabaigos.
2. Kai importo ar eksporto licencijos išdavimas priklauso nuo garantijos pateikimo, ta garantija, išskyrus force majeure atvejus, yra anuliuojama, kai yra nesilaikoma straipsnio 1 dalyje nurodytų terminų.
20 straipsnis
Apie suteiktus ir nepanaudotus kvotų kiekius valstybių narių atsakingos institucijos praneša Komisijai tuoj pat po to, kai yra apie tai informuojamos, bet jokiu būdu ne vėliau kaip per dvidešimt dienų nuo licencijų galiojimo pabaigos, siekiant suteikti tas kvotas toliau perskirstyti pagal 2 straipsnio 5 dalį.
21 straipsnis
Valstybių narių atsakingos institucijos informuoja Komisiją kiekvieno mėnesio pabaigoje apie kvotuojamų produktų kiekius, kurie buvo importuoti arba eksportuoti per praėjusį mėnesį.
IV DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
22 straipsnis
Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas Komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
23 straipsnis
1. Kai daroma nuoroda į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu.
Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
2. (a) Komisija patvirtina neatidėliotinai taikytinas priemones.
(b) Tačiau, kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama apie jas praneša Tarybai.
Tokiu atveju Komisija gali atidėti patvirtintų priemonių taikymą ne ilgiau kaip vienam mėnesiui nuo tokio pranešimo dienos.
Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą per pirmesnėje pastraipoje nurodytą terminą.
24 straipsnis
Laikydamasi 23 straipsnyje nustatytos tvarkos Komisija patvirtina šio reglamento taikymo tvarką, kuri būtent nustato kvotų skirstymo būdų įgyvendinimą, nurodo informaciją, kurią valstybių narių atsakingos institucijos turi perduoti ir priemones, kuriomis ketinama užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento.
25 straipsnis
1. Informaciją, kurią pagal šį reglamentą gauna Taryba, Komisija arba valstybės narės, gali būti naudojama tik tais tikslais, dėl kurių ji buvo prašoma.
2. Taryba, Komisija ir valstybės narės bei asmenys, veikiantys jų vardu, neatskleidžia informacijos, dėl kurios buvo pateiktas deramai motyvuotas prašymas išlaikyti šios informacijos konfidencialumą, išskyrus atvejus, kai informaciją suteikianti šalis pateikia skubų įgaliojimą.
3. Šis straipsnis neuždraudžia Bendrijos institucijoms atskleisti bendro pobūdžio informacijos, ypač tos, kurios pagrindu yra priimami sprendimai pagal šį reglamentą, arba įrodymų, kurie patvirtintų argumetaciją, jeigu būtų inicijuojamas teisminis procesas. Atskleidžiant tokią informaciją, privalu atsižvelgti į teisėtus klausimą sprendžiančių šalių interesus išlaikyti komercinę paslaptį.
26 straipsnis
Valstybės narės ir Komisija pateikia viena kitai reikiamą informaciją ir bendradarbiauja taikant šį reglamentą. Pranešimų ir informacijos skleidimo tvarka, jei būtina, nustatoma laikantis 23 straipsnyje nustatytos tvarkos.
27 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 1023/70 ir (EEB) Nr. 1024/70 yra panaikinami. Nuorodos į panaikintus reglamentus yra laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
28 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Šis Reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1994 m. kovo 7 d.