Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1192/69
1969 m. birželio 26 d.
dėl geležinkelio įmonių bendrųjų apskaitos norminimo taisyklių
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 ir 94 straipsnius,
atsižvelgdama į 1965 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimą dėl tam tikrų nuostatų, turinčių įtakos konkurencijai tarp vežėjų geležinkeliais, automobilių keliais ir vidaus vandenų keliais, suderinimo [1],
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Asamblėjos nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3];
kadangi viena bendrosios transporto politikos užduočių yra panaikinti skirtumus, atsirandančius, kai valstybinės valdžios institucijos geležinkelio įmonėms paskiria pinigines prievoles arba privilegijas, smarkiai iškraipančias konkurencijos sąlygas;
kadangi dėl to reikia imtis priemonių, pašalinančių tokių piniginių prievolių ar privilegijų padarinius, kad visos transporto rūšys būtų traktuojamos vienodai; kadangi pritaikius minėtas priemones tam tikrų kategorijų piniginės prievolės ar privilegijos gali būti pirma laiko panaikintos; kadangi tokios priemonės, skirtos kitų kategorijų prievolėms ar privilegijoms, turi būti įgyvendintos norminant geležinkelio įmonių apskaitą, o tuo norminimu, be kita ko, numatoma mokėti kompensacijas dėl tokių piniginių prievolių ar privilegijų padarinių;
kadangi dėl galutinės pozicijos, susijusios su tam tikrų kategorijų piniginėmis prievolėmis ar privilegijomis, kurios turi būti sunormintos, reikia tartis kartu laipsniškai derinant taisykles, reguliuojančias piniginius santykius tarp geležinkelio įmonių ir valstybių, kaip nustatyta 1965 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimo dėl tam tikrų nuostatų, turinčių įtakos konkurencijai tarp vežėjų geležinkeliais, automobilių keliais ir vidaus vandenų keliais, suderinimo 8 straipsnyje; kadangi dėl šios priežasties tikslinga, kol dar nepatvirtinta galutinė pozicija, leisti kiekvienai valstybei pačiai spręsti, ar kiekvienu atskiru atveju būtina norminti tų kategorijų prievoles ir privilegijas; kadangi, jeigu nuspręsta norminti, turėtų būti laikomasi šiame reglamente nustatytų bendrųjų taisyklių, ypač pasirenkant piniginių kompensacijų skaičiavimo metodus;
kadangi apskaitos norminimo metu prieš išmokant bet kokias su tuo susijusias kompensacijas būtina nustatyti, kokias pinigines prievoles vykdo arba kokiomis privilegijomis naudojasi geležinkelio įmonės palyginti su jų padėtimi, jeigu jos dirbtų tokiomis pačiomis sąlygomis, kaip ir kitos transporto įmonės;
kadangi, siekiant nustatyti minėtą dalyką, reikia apibrėžti, kokie atvejai turi būti sunorminti; kadangi turėtų būti sunorminti visi valstybėse narėse pasitaikantys atvejai, išskyrus, pirma, su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus tokia prasme, kaip vartojama 1969 m. birželio 26 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1191/69 dėl valstybių narių veiksmų, susijusių įsipareigojimais, neatskiriamais nuo viešosios paslaugos geležinkelio, kelių ir vidaus vandenų transporto srityje sąvokos [4] ir, antra, infrastruktūros ir mokestinių prievolių, taikomų remiantis tris minėtas vežimo rūšis reglamentuojančiomis taisyklėmis, skirtumus, kurie, atėjus laikui, bus panaikinti pritaikius siūlomas priemones dėl infrastruktūros išlaidų kartu sureguliuojant bendrąsias ir specifines transporto mokesčių sistemas;
kadangi, atsižvelgiant į tai, kad kiekvienas norminimo atvejis turi savo ypatumų, tikslinga apibrėžti kiekvieno tokio atvejo taikymo sritį ir nustatyti principus, kuriais remiantis bus apskaičiuojami geležinkelio įmonėms taikomų piniginių prievolių ar privilegijų dydžiai;
kadangi tam, kad būtų galima nustatyti tokių prievolių ar privilegijų dydžius, būtina palyginti geležinkelio įmonėms taikomą sistemą su sistemomis, taikomomis privačioms kitų rūšių transporto įmonėms;
kadangi geležinkelio įmonių piniginės prievolės paprastai yra didesnės už privilegijas, kuriomis jos naudojasi, ir, be to, šios įmonės gali nesunkiai pateikti apskaitos duomenis, kurių reikia apskaičiuoti tokių prievolių ar privilegijų dydžius; kadangi dėl to tikslinga leisti, kad tokios įmonės pačios imtųsi iniciatyvos šiuo klausimu, o kompetentingos valstybių narių institucijos, atsižvelgdamos į šio reglamento nuostatas ir prieš nustatydamos kompensacijos dydį, išnagrinėtų duomenis, kuriais įmonės pagrindė savo prašymus; kadangi pageidautina nustatyti laikotarpį, per kurį tokios institucijos turi pranešti savo sprendimą;
kadangi, atsižvelgiant į tai, kad kompensacijų mokėjimas yra susijęs tiek su valstybių ar kompetentingų institucijų, tiek su geležinkelio įmonių biudžetų formavimu, tikslinga nustatyti konkrečias nuostatas, kuriose leidžiama atlikti mokėjimus remiantis sąmata ir likviduoti nepadengtą skirtumą;
kadangi, kad būtų aiškiau ir siekiant tinkamai paviešinti apskaitos norminimą, pageidautina nustatyti, kad išmokėtų kompensacijų, susijusių su apskaitos norminimu, dydžiai turėtų būti surašomi lentelėje, pridedamoje prie geležinkelio įmonių metinių ataskaitų;
kadangi pageidautina, kad valstybės narės sudarytų sąlygas transporto įmonėms ginti savo interesus, susijusius su atskirais valstybės narės sprendimais, priimtais įgyvendinant šį reglamentą;
kadangi Komisijai turi būti sudarytos sąlygos iš valstybių narių gauti visą informaciją, susijusią su šio reglamento taikymu;
kadangi, atsižvelgiant į tai, kad pagal šį reglamentą priklausančią kompensaciją turi skirti valstybės narės, remdamosi šiame reglamente nustatytomis bendrosiomis taisyklėmis, tokioms kompensacijoms neturėtų būti taikoma išankstinio pranešimo tvarka, nustatyta Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 93 straipsnio 3 dalyje;
kadangi įgyvendinant bendrąją transporto politiką būtina nedelsiant pritaikyti šio reglamento nuostatas visoms šešioms valstybinėms geležinkelio įmonėms; kadangi dėl kitų geležinkelio įmonių padėties, pirmiausia atsižvelgiant į konkurencijos tarp transporto įmonių sąlygas, ir dėl to, kad pirmiau minėtą politiką reikia įgyvendinti atskirais etapais, sąlygas, kuriomis šio reglamento nuostatos bus pritaikytos kitoms geležinkelio įmonėms, galima nagrinėti keleriais metais vėliau;
kadangi dėl atliekamo norminimo valstybės narės neatleidžiamos nuo pareigos savo ruožtu kiek įmanoma šalinti pasitaikančias iškraipymų priežastis; kadangi dėl tokių jų veiksmų jokiu būdu neturi pablogėti teisinė ar faktinė geležinkelio įmonių darbuotojų padėtis arba
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKIRSNIS
Sąvokos ir taikymo sritis
1 straipsnis
1. Geležinkelio įmonių apskaita norminama pagal šiame reglamente nustatytas bendras taisykles.
2. Visos piniginės kompensacijos, priklausančios atliekant 1 dalyje minėtą norminimą, pradedamos mokėti nuo 1971 m. sausio 1 d., laikantis šiame reglamente nustatytos bendrosios tvarkos.
2 straipsnis
1. Geležinkelio įmonių apskaita, remiantis šiuo reglamentu, norminama:
a) nustatant, kurios piniginės prievolės ar privilegijos kurioms geležinkelio įmonėms taikomos remiantis kuriais nors įstatymais ar kitais teisės aktais, skiriasi nuo tų, kurios būtų taikomos, jeigu tos įmonės dirbtų tokiomis pačiomis sąlygomis kaip ir kitos transporto įmonės;
b) išmokant pinigines kompensacijas už prievoles ir privilegijas, nustatytas vadovaujantis a punktu.
2. Piniginės prievolės, kylančios iš bet kurių įstatymų ar kitų teisės aktų, kurie buvo priimti, atsižvelgus į derybų tarp darbdavių ir darbuotojų rezultatus, šiame reglamente nelaikomos piniginėmis prievolėmis.
3. Apskaitos norminimas pagal šį reglamentą netaikomas su viešąja paslauga susijusiems įsipareigojimams, įtvirtintiems valstybės narės, ir kurie patenka į Reglamento (EEB) Nr. 1191/69 taikymo sritį.
3 straipsnis
1. Šis reglamentas taikomas toliau išvardintoms geležinkelio įmonėms:
- "Société nationale des chemins de fer belges"/(SNCB) "Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)",
- "Deutsche Bundesbahn" (DB),
- "Société nationale des chemins de fer français" (SNCF),
- "Azienda autonoma delle Ferrovie dello Stato" (FS),
- "Société nationale des chemins de fer luxembourgeois" (CFL),
- "Naamloze Vennootschap Nederlandse Spoorwegen" (NS).
2. Komisija iki 1973 m sausio 1 d. pateikia Tarybai sąrašą priemonių, kurių, jos nuomone, būtina imtis, kad šį reglamentą būtų galima taikyti ir kitoms įmonėms, užsiimančioms vežimu geležinkeliais.
4 straipsnis
1. Pagal šį reglamentą norminama toliau išvardytų piniginių prievolių ar privilegijų kategorijų apskaita:
a) geležinkelio įmonių privalomi mokėjimai, kuriuos už kitus ūkio subjektus, įskaitant ir kitų rūšių transporto įmones, padengia valstybė (I kategorija);
b) pašalpoms šeimai skiriama geležinkelio įmonių socialinio pobūdžio išlaidų dalis, kitokia nei ta, kuri būtų mokama, jeigu joms būtų taikomos tos pačios sąlygos, kaip ir kitoms transporto įmonėms (II kategorija);
c) mokėjimai, susiję su išėjimu į pensiją bei pensijomis, kuriuos geležinkelio įmonės atlieka kitokiomis sąlygomis nei kitos transporto įmonės (III kategorija);
d) geležinkelio įmonių dengiamos geležinkelio pervažų statybos ir eksploatacijos išlaidos (IV kategorija);
2. Įsigaliojus šiam reglamentui, ne vėliau kaip nuo 1971 m. sausio 1 d. nebetaikomos toliau išvardintų kategorijų piniginės prievolės ir privilegijos:
a) prievolė samdyti įmonės poreikius viršijantį darbuotojų skaičių (V kategorija);
b) valstybės narės vyriausybės nurodymu atgaline data paskirti atlyginimų ir darbo užmokesčių padidinimai išskyrus atvejus, kai atlyginimai ir darbo užmokesčiai didinami vien tiktai siekiant juos suvienodinti su atlyginimais ir darbo užmokesčiais, mokamais kitose transporto įmonėse (VI kategorija);
c) kompetentingų institucijų nustatytas reikalavimas atidėti įrangos atnaujinimą ir techninę priežiūrą (VII kategorija);
3. Ne vėliau kaip 1973 m. sausio 1 d. panaikinama tokia piniginių prievolių ir privilegijų, galiojusių šio reglamento įsigaliojimo momentu, kategorija:
geležinkelio įmonėms tenkančios piniginės prievolės, susijusios su atstatymo ir atkūrimo darbais, reikalingais karo padarytai žalai likviduoti, kurias turėjo prisiimti valstybė (VIII kategorija);
kapitalo ir paskolų, suteiktų remiantis šia dalimi, palūkanų prievolių apskaita norminama pagal šį reglamentą tol, kol minėtas įsipareigojimas pasibaigia.
4. Pagal šį reglamentą gali būti norminama toliau išvardytų kategorijų piniginių prievolių ir privilegijų, galiojusių tada, kai įsigaliojo šis reglamentas, apskaita:
a) prievolė išlaikyti įmonėje jos poreikius viršijantį darbuotojų skaičių (IX kategorija);
b) priemonės suteikti privilegijų darbuotojams už tam tikrus nuopelnus savo šaliai, kurias valstybė pavedė įgyvendinti geležinkelio įmonėms taikydama kitokias sąlygas nei kitoms transporto įmonėms (X kategorija);
c) geležinkelio įmonių darbuotojams skiriamos pašalpos, kurių kitos transporto įmonės nėra įpareigotos mokėti (XI kategorija);
d) geležinkelio įmonių socialinio pobūdžio išlaidų dalis, visų pirma tenkanti medicininiam gydymui, besiskirianti nuo tos, kuri būtų mokama, jeigu jos mokėtų įnašus tuo pačiu pagrindu, kaip ir kitos transporto įmonės (XII kategorija);
e) piniginės prievolės, tenkančios geležinkelio įmonėms dėl to, kad valstybė reikalauja iš jų tęsti kai kurių dirbtuvių ar kitų ūkio vienetų darbą nesuderinamomis su komercine veikla aplinkybėmis (XIII kategorija);
f) sąlygos, keliamos paskirstant viešojo darbų ir prekių tiekimo sutartis (XIV kategorija).
Toliau minimos piniginių prievolių ir privilegijų kategorijos apskaita gali būti norminama tokia prasme kaip vartojama šiame reglamente:
anksčiau nesunormintos kapitalo ir palūkanų prievolės (XV kategorija).
Užbaigtą derinti poziciją dėl IX-XV kategorijų Taryba patvirtina ne vėliau negu tuo momentu, kai pritaikomos priemonės įgyvendinant 1965 m. gegužės 13 d. Tarybos sprendimo dėl tam tikrų nuostatų, turinčių įtakos konkurencijai tarp vežėjų geležinkeliais, automobilių keliais ir vidaus vandenų keliais, suderinimo 8 straipsnį. Iki tol valstybės narės stengiasi pašalinti tų piniginių prievolių ar privilegijų priežastis.
II SKIRSNIS
Bendrosios norminimo ir kompensavimo taisyklės
5 straipsnis
1. Visos norminamos ar galinčios būti norminamos piniginės prievolės ir privilegijos, paskirtos geležinkelio kompanijoms, nustatomos remiantis šio reglamento prieduose išdėstytomis nuostatomis. Priedai yra neatskiriama šio reglamento dalis.
2. Tuo atveju, kai norminant kurią nors kategoriją reikia palyginti geležinkelio įmonėms taikomas sąlygas su kitų rūšių transporto įmonėms taikomomis sąlygomis, palyginimui reikia pasirinkti privačias įmones.
6 straipsnis
1. Bendroji kompensacijų suma kiekvienos norminamos kategorijos atveju nustatoma taikant skaičiavimo principus, apibrėžtus atitinkamai kategorijai skirtame priede.
Grynoji suma nustatoma tik vieną kartą atsižvelgiant į bet kokį straipsnį, kuris skaičiuojant įvairių kategorijų bendrąsias sumas pasitaiko dažniau negu vieną kartą.
2. Jeigu, atlikus apskaičiavimus pagal prieduose pateiktas nuostatas, nustatoma, kad geležinkelio įmonė vykdo kokią nors piniginę prievolę, ta įmonė iš valdžios institucijų
Jeigu atlikus tokius apskaičiavimus nustatoma, kad geležinkelio įmonė naudojasi kokia nors privilegija, toji įmonė valdžios institucijoms turi sumokėti tokio paties dydžio kompensaciją.
7 straipsnis
1. Kiekvienais metais geležinkelio įmonės kompetentingoms institucijoms pateikia paraiškas atlikti norminimą pagal šio reglamento nuostatas.
2. Tokiose paraiškose pateikiami:
a) kitų piniginių metų duomenys, apskaičiuoti remiantis įstatymų ir kitų teisės aktų, galiojusių paraiškos pateikimo laikotarpiu, nuostatomis ir
b) duomenys, kuriais remiantis koreguojamos negalutinės sumos, sumokėtos metais, kurių galutiniai duomenys jau žinomi.
3. Tokioje paraiškoje, pateikiamoje iš anksto tam, kad valstybinės valdžios institucijos spėtų numatyti biudžete atitinkamus rezervus, turi būti visa susijusi pagalbinė informacija, būtent:
a) kiekvienos norminamos kategorijos piniginės prievolės ar privilegijos;
b) kiekvienos konkrečios kategorijos atveju taikomas skaičiavimo metodas;
c) 6 straipsnio 1 dalyje minėtos bendroji ir grynoji sumos, apskaičiuotos kiekvienai kategorijai. Sąmata, minėta 2 dalies a punkte, sudaroma remiantis paskutinio laikotarpio, kurio galutiniai rezultatai jau žinomi, duomenimis ir atsižvelgiant į bet kuriuos pokyčius, kurie galėjo įvykti kiekvienoje norminamoje kategorijoje nuo to laiko, kai buvo pateikta paraiška.
8 straipsnis
1. Valstybių narių kompetentingos institucijos išnagrinėja duomenis, kuriais pagrįsta geležinkelio įmonės paraiška.
2. Valstybių narių kompetentingos institucijos suteikia galimybę atitinkamai įmonei pateikti savo komentarus ir po to gali:
- koreguoti kompensacijų dydžius ir pakeisti kitus paraiškos punktus, jeigu buvo nesilaikoma šio reglamento nuostatų,
- įtraukti į paraišką kitas bet kurios kategorijos, minėtos 4 straipsnyje, pinigines prievoles ar privilegijas.
3. Kompetentingos institucijos, remdamosi šio reglamento nuostatomis, iš anksto apskaičiuoja kitų finansinių metų kompensacijos dydį ir nustato galutinį paskutiniųjų praėjusių metų, kurių galutiniai rezultatai jau žinomi, kompensacijos dydį. Savo sprendime jos išsamiai paaiškina, kaip šie dydžiai buvo apskaičiuoti.
4. Kompetentingos institucijos praneša savo sprendimą geležinkelio įmonėms ne vėliau kaip per šešis mėnesius nuo paraiškos gavimo dienos.
Jei kompetentingos institucijos per nurodytą laikotarpį nepraneša savo sprendimo, laikoma, kad įmonės paraiška laikinai priimta.
9 straipsnis
Valstybės narės sumoka kompensaciją, kurios dydis buvo apskaičiuostas remiantis 8 straipsniu, per tuos finansinius metus, kuriems toks įvertinimas buvo atliktas.
Per tuos finansinius metus valstybės narės sumoka arba atsiima likusią kompensacijos dalį, susidariusią dėl galutinės paskutiniųjų praėjusių metų, kurių galutiniai rezultatai jau žinomi, kompensacijos ir sumokėtų iš anksto apskaičiuotų sumų skirtumo.
10 straipsnis
1. Kompensacijos, išmokamos norminant kiekvieną kategoriją, surašomos lentelėje, kuri pridedama prie geležinkelio įmonės metinės ataskaitos. Lentelėje atskirai įrašomos gautos įvertintų kompensacijų sumos ir sumos, gautos arba sumokėtos likviduojant nepadengtą skirtumą, kaip numatyta 9 straipsnyje.
Lentelėje taip pat įrašomos atskiros kompensacijų, gautų už kiekvieną su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą, remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 1191/69, sumos.
2. Bendras visų kompensacijų, gautų norminant apskaitą, ir kompensacijų už su viešąja paslauga susijusius įsipareigojimus dydis, nelygu konkrečioje valstybėje galiojančios taisyklės, įtraukiama arba į atitinkamos geležinkelio įmonės prekybos operacijų ataskaitą, arba į jos pelno (nuostolio) ataskaitą.
11 straipsnis
Valstybių narių kompetentingų institucijų sprendimuose, priimtuose įgyvendinant šio reglamento nuostatas, nurodomos priežastys, kuriomis remiantis jie buvo priimti, o patys sprendimai skelbiami oficialiai.
12 straipsnis
Valstybės narės sudaro sąlygas geležinkelio įmonėms tinkamomis priemonėmis ginti savo interesus, susijusius su sprendimais, priimtais įgyvendinant šį reglamentą, naudojantis geležinkelio įmonės statuso suteikiamomis galimybėmis.
III SKIRSNIS
Baigiamosios nuostatos
13 straipsnis
1. Komisija gali pareikalauti, kad valstybės narės pateiktų visą informaciją, susijusią su šio reglamento taikymu. Komisija, jei, jos nuomone, tai būtina, tariasi su atitinkama valstybe nare.
2. Kompensacijoms, mokamoms remiantis šiuo reglamentu, netaikoma išankstinio pranešimo tvarka, nustatyta Europos ekonominės bendrijos steigimo sutarties 93 straipsnio 3 dalyje.
Valstybės narės nedelsdamos pateikia Komisijai išsamią informaciją apie kompensacijų dydžius, faktiškai išmokėtus pagal kiekvieną piniginių prievolių arba privilegijų kategoriją, kuriai taikomas šis reglamentas.
14 straipsnis
1. Valstybės narės, pasikonsultavusios su Komisija, laiku priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šį reglamentą.
2. Valstybei narei pareikalavus arba kai, Komisijos nuomone, to reikia, Komisija tariasi su atitinkama valstybe nare dėl siūlomų 1 dalyje minėtų priemonių sąlygų.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge, 1969 m. birželio 26 d.