KOMISIJOS SPRENDIMAS
2005 m. rugsėjo 21 d.
dėl neteisėtos pagalbos schemos Nr. 192/1997, kurią pritaikė Italijos autonominė Bolzano provincija
(pranešta dokumentu Nr. C(2005) 2723)
(Tik tekstas italų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2006/945/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
atsižvelgdama į galutinį Sprendimą Nr. C(2003) 517 (1), kuriuo Komisija nusprendė pradėti Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl pagalbos Nr. C18/2003 (buvusi NN01/2003),
vadovaudamasi pirmiau nurodytu straipsniu, paprašiusi suinteresuotųjų šalių pateikti pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2002 m. vasario 11 d. registruotu laišku (CAB(02)A/410) Komisija gavo skundą, susijusį su dviem autonominės Bolzano provincijos įstatymais, ypač su 1997 m. vasario 13 d. Įstatymo Nr. 4 II ir III skyriais bei 1991 m. balandžio 15 d. Įstatymu Nr. 9.
(2)
2002 m. vasario 25 d. laiške D/50813 ir 2002 m. birželio 18 d. laiške D/53149 buvo paprašyta papildomos informacijos. Italijos valdžios institucijos atsakymą pateikė 2002 m. balandžio 22 d. laiške A/32982 ir 2002 m. rugsėjo 18 d. laiške A/36773. Nauji Įstatymo Nr. 4/97 taikymo kriterijai, priimti provincijos komisijos 2002 m. gruodžio 11 d. sprendimu Nr. 4732 ir 2001 m. gruodžio 17 d. sprendimu Nr. 4607, buvo persiųsti antrojo laiško priede.
(3)
2003 m. vasario 21 d. laiške SG(2003)D/228597 Komisija pranešė Italijos valdžios institucijoms apie savo sprendimą pradėti Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl aptariamos pagalbos.
(4)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2). Komisija suinteresuotųjų šalių paprašė pateikti savo pastabas dėl aptariamos pagalbos.
(5)
Komisija iš suinteresuotų trečiųjų šalių negavo jokių su šia tema susijusių pastabų.
(6)
2003 m. balandžio 9 d. ir rugpjūčio 5 d. įvyko du Italijos valdžios institucijų ir Komisijos tarnybų susitikimai Briuselyje.
(7)
Neoficialiai Komisijai kelis kartus buvo pateikti projektai, pridedant naujus su pagalbos schemos taikymu susijusius kriterijus. Tai buvo daroma keičiantis elektroniniais laiškais. 2003 m. spalio 22 d. ir 2004 m. vasario 27 d. buvo paprašyta, kad Italija savo pastabas pateiktų oficialiai.
(8)
Italija savo pastabas išsiuntė 2004 m. birželio 22 d. laiške Nr. 8 000, užregistruotu 2004 m. birželio 25 d. numeriu A/34747.
(9)
Po 2005 m. kovo 3 d. įvykusio susitikimo Komisija 2005 m. kovo 18 d. laišku D/52114 Italijos valdžios institucijų paprašė galutinės informacijos ir įsipareigojimų, kurie buvo pateikti 2005 m. birželio 2 d. laiške A/34426.
II. IŠSAMUS PAGAL SPRENDIMĄ NR. 4607/2001 TAIKTTINOS PAGALBOS SCHEMOS APRAŠYMAS
(10)
Kaip teigia skundo pateikėjas, remiantis pirmiau minėtais įstatymais Bolzano provincijos įmonių investicijoms negrąžinamos paskolos arba lengvatinės paskolos forma būtų suteikta iki 40 % pagalba, nors Bolzano provincija neatitinka Sutarties 87 straipsnio 3 dalies a ir c punktuose nustatytos sąlygos ir dėl to nėra tinkama finansavimui gauti.
(11)
Komisija buvo patvirtinusi šiuos skunde pateiktus Bolzano provincijos įstatymus:
(a)
1997 m. vasario 13 d. provincijos įstatymą Nr. 4, užregistruotą kaip pagalbą Nr. N192/97 ir patvirtintą 1997 m. gruodžio 19 d. laiške SG (97) D/10781 (3). Šis įstatymas apima įvairias pagalbos rūšis; numatyta parama įmonių investicijoms (II skyrius), ekologinėms-aplinkosaugos investicijoms (III skyrius), konsultacijų ir mokymo tarnybų skatinimui skirtoms investicijoms (V skyrius); pagalba darbo vietų kūrimui (VI skyrius); parama internacionalizavimui (VIII skyrius).
Remiantis pirmiau minėtu pagalbos taikymo schemą Nr. N192/97 patvirtinančiu sprendimu, apie bet kokią de minimis ribą viršijančią pagalbą didelėms įmonėms turi būti pranešama atskirai. Kalbant apie pagalbą investicijoms, Italijos valdžios institucijos buvo įsipareigojusios neviršyti atitinkamai mažosioms ir vidutinėms įmonėms taikomo 15 % ir 7,5 % pagalbos dydžio rodiklio, nepamirštant fakto, kad Bolzano provincija neatitinka Sutarties 87 straipsnio 3 dalies a ir c punktuose nustatytos sąlygos ir dėl to nėra tinkama finansavimui gauti. Vis dėlto Komisija patvirtino 40 % dydžio pagalbą labai mažoms įmonėms, kurių veikla nėra susijusi su Bendrijos vidaus prekyba.
(b)
1991 m. balandžio 15 d. Įstatymą Nr. 9 dėl ekonominės veiklos skatinimui skirto fondo įsteigimo, patvirtintą 1996 m. gegužės 22 d. laiške SG(96) D/4842 (4) numeriu NN69/95. Šiuo įstatymu nustatoma tik pagalbos forma (lengvatinės paskolos, pateiktas išsamus aprašymas), įgyvendinama naudojant vėlesnes pagalbos schemos taikymo priemones, kurios buvo numatytos Įstatyme Nr. 4/97. Italijos valdžios institucijos buvo įsipareigojusios taikyti šią pagalbos schemą tik MVĮ ir laikytis visų Bendrijos standartuose numatytų sąlygų, susijusių su valstybės pagalba.
(12)
Tačiau 2001 m. gruodžio 17 d. provincijos komisijos sprendimu Nr. 4607, iš anksto nepranešus Komisijai, buvo priimti nauji Įstatyme Nr. 4/97 numatytos pagalbos taikymo kriterijai amatų, prekybos, turizmo ir paslaugų sektoriams. Apie pastarąjį įstatymą Komisijai iš anksto nebuvo pranešta.
(13)
Kalbant apie paramą investicijoms, minėtu sprendimu numatyta bazinio atitinkamai mažosioms ir vidutinėms įmonėms taikomo 13 % ir 6 % dydžio pagalba amatų, turizmo ir prekybos (tiek didmeninės, tiek mažmeninės) sektoriaus įmonėms buvo sistemingai viršyta įvykdant daugybę didinimų.
(14)
Kalbant apie minėtus didinimus:
(a)
buvo susitarta dėl 40 % dydžio pagalbos labai mažoms įmonėms (atsižvelgiant į tai, kad didžiausia investicijų suma yra 2 milijonai eurų 3 metams);
(b)
numatyta 25 % dydžio pagalba mažosioms įmonėms (amatų sričiai didžiausia investicijų suma - 3,5 milijonai eurų trejiems metams, o turizmo ir prekybos sritims - 2 milijonai trejiems metams);
(c)
galiausiai numatyta 22,5 % dydžio pagalba vidutinėms įmonėms (20 % - prekybos sektoriui) (didžiausia finansavimui gauti tinkama investicijų suma amatų sektoriui yra 4 milijonai eurų trejiems metams, 3 milijonai eurų - kitiems sektoriams).
Italijos valdžios institucijų teigimu, visi šie pagalbos bazinio dydžio didinimai buvo įvykdyti pagal de minimis taisyklę.
(15)
Be to, labai mažos amatų įmonės, nepriklausomai nuo jų dydžio ir veiklos sektorių, gali gauti 40 % dydžio pagalbą. Ypač tai taikoma labai mažoms įmonėms, kuriose dirba ne daugiau nei du asmenys ir kurių išsilaikymas yra abejotinas, o jų veikla nurodyta aptariamame sprendime; tokios įmonės gali pasinaudoti minėta pagalba net neatitikdamos sąlygų, reikalaujamų iš kitų labai mažų įmonių.
(16)
Be to, pagal pirmiau minėtą sprendimą pagalbą investicijoms, kurios bazinis dydis yra 6 %, yra leistina teikti taip pat ir didelėms turizmo sektoriaus įmonėms, iš pažiūros nenumatant jokių su išankstiniu atskiru pranešimu susijusių įsipareigojimų.
Didelėms įmonėms taip pat yra numatytas bazinės pagalbos didinimas iki 22,5 % remiantis de minimis taisykle. Didžiausia tinkama finansavimui gauti investicijų suma yra 3 milijonai eurų per trejus metus.
(17)
Be to, aptariamame sprendime numatoma taikyti tris aplinkos apsaugai skirtas pagalbos rūšis.
Pirmiausia yra numatyta 25 % dydžio pagalba bet kurio sektoriaus MVĮ, taip pat didelėms turizmo sektoriaus įmonėms; pagalba teikiama įmonių prisitaikymui prie naujų privalomų standartų.
Dar yra numatyta 40 % dydžio pagalba, skiriama privalomų standartų viršijimui.
Galiausiai yra numatyta taip pat 40 % dydžio parama aplinkos audito projektams.
Remiantis de minimis taisykle, pagalbą yra numatyta didinti iki didžiausio 30 %, 40 % ir 75 % bazinio dydžio, atitinkamai pagal tris skirtingus priemonės straipsnius. Numatyta didžiausia finansavimui gauti tinkamų investicijų suma (ypač tuo atveju, jei pagalba yra skirta privalomų Bendrijos standartų laikymosi skatinimui) siekia nuo 1 iki 4 milijonų eurų, priklausomai nuo įmonės dydžio.
(18)
Kalbant apie pagalbą užimtumui, Sprendime Nr. 4607/2001 finansavimui gauti tinkamomis buvo laikomos išlaidos, susijusios su teisinių ir mokestinių konsultacijų paslaugomis, kuriantis naujoms įmonėms ar perkeliant jas į kitą vietą, taip pat lėšos, skirtos naujai įsikūrusių įmonių apmokymui pirmus dvejus metus nuo įmonės įsteigimo.
Be to, tinkamos finansavimui gauti yra esančių ženklų ir patentų tyrimams bei ženklų patentavimui skirtos išlaidos. Numatytas pagalbos dydžio rodiklis yra 50 %. Didelės turizmo sektoriaus įmonės iš pradžių taip pat gali pasinaudoti šia pagalba.
(19)
Tarp pagalbos rūšių internacionalizavimui yra įtraukta parama, skirta MVĮ išlaidoms, kurios susidaro dalyvaujant mugėse ir parodose, padengti (25 % ir 40 % dydžio, priklausomai nuo to, ar renginys vyksta Europos Sąjungoje, ar už jos ribų); pagalba studijoms, tyrimams ir konsultacinėms paslaugoms (iki 50 % dydžio) bei 50 % dydžio pagalba kitoms iniciatyvoms, lygia dalimi Europos Sąjungoje ir už jos ribų (susijusi su įmonių reklama interneto puslapiuose).
Tinkamos finansavimui gauti taip pat yra eksporto kreditų draudimo ir rizikingo keitimo draudimo MVĮ išlaidos, kurioms skiriamas maksimalus pagalbos dydis yra 50 %. Be to, didelėms įmonėms yra numatytas 50 % dydžio eksporto į bet kurią Europos Sąjungai nepriklausančią šalį kreditas pagal de minimis taisyklę.
(20)
Iki 50 % dydžio pagalba finansavimui gauti tinkamų išlaidų yra numatyta mokymui ir konsultacinėms paslaugoms. Remiantis de minimis taisykle, 30 % padidinimas yra numatytas pirmoms keturioms konsultacijų, kurioms tarpininkauja arba jas vykdo Prekybos rūmai ar Inovaciniai verslo centrai („Business Innovation Centers“ (BIC)), dienoms. Sistema taikoma ir didelėms turizmo sektoriaus įmonėms; šiuo atveju taip pat yra numatytas 35 % pagalbos dydis už internetinių puslapių sukūrimą. Jei būtina, pagal de minimis taisyklę yra suteikiamas tik mokymui ir konsultacinėms paslaugoms skirtas atitinkamai didesnis nei 35 % ir 50 % pagalbos dydis.
(21)
Kalbant apie Bendrijos programas, tarp kurių LEADER ir INTERREG, taip pat yra numatyta didžiausia bendriems projektams skiriama 80 % dydžio pagalba (tačiau neįeina atskira pagalba įmonėms).
III. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ BUVO PRADĖTA PROCEDŪRA
(22)
Komisija patvirtino pagalbos schemas Nr. N192/97 ir Nr. NN69/95, kurių teisinis pagrindas atitinkamai yra provincijos Įstatymas Nr. 4/97 bei Įstatymas Nr. 9/91 (žr. taip pat 11 skirsnio a ir b punktus).
(23)
Išnagrinėjus Sprendimą Nr. 4607/2001 buvo pastebėta, kad naujosios šiame sprendime patvirtintos taisyklės dėl Įstatyme Nr. 4/97 numatytų pagalbos rūšių (taip pat ir lengvatinių paskolų forma, kaip numatyta Įstatyme Nr. 9/91) teikimo amatų, prekybos, turizmo ir paslaugų sektoriams neatitiko Komisijos patvirtintų sprendimų ir net neatrodė tinkamos, atsižvelgiant į su šiuo klausimu susijusius galiojančius naujus reglamentus bei rekomendacijas; jos taip pat nėra tinkamos dėl priežasčių, kurios išdėstytos toliau.
(24)
Iš pradžių Italijos valdžios institucijos laiške A/32982 dėl dabartinės procedūros pranešė, kad tiek vidutinės, tiek didelės prekybos ir turizmo sektoriaus įmonės pagal Sprendimą Nr. 4607/2001 galėjo pasinaudoti pagalba lengvatinės paskolos forma, kuri skiriama tinkamoms finansavimui gauti investicijoms ir kurios dydis yra nuo 1 iki 3 milijonų eurų.
(25)
Iš Sprendime Nr. 4607/2001 pateiktų lentelių matyti, kad didelėms turizmo sektoriaus įmonėms gali būti suteikta 6 % bazinio dydžio pagalba su galimybe padidinti ją iki 22,5 % (didinimas galimas pagal de minimis taisyklę), o didelėms prekybos sektoriaus įmonėms yra numatyta nuo 6 iki 20 % dydžio pagalba.
Pirmiau minėtame sprendime tik prie prekybos sektoriaus patikslinama, kad „išskyrus tam tikrus Komisijos „leistinus atvejus“ didelėms įmonėms parama gali būti suteikta tik pagal de minimis taisyklę“. Tačiau nėra numatyta jokio apribojimo didelėms turizmo sektoriaus įmonėms.
(26)
Didelės įmonės neturėtų gauti investicinės pagalbos teritorijose, kurios neatitinka paramos sąlygų pagal Sutarties 87 straipsnio 3 dalies a ir c punktus. Bolzano provincija neatitiko regioninio finansavimo reikalavimų tuo metu, kai buvo patvirtintos pagalbos schemos Nr. N192/97 ir Nr. NN69/95, ir neatitinka jų dabar.
Tuo pabrėžiama, kad didelės įmonės į Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos Nr. N192/97 neabejotinai nebuvo įtrauktos kaip pagalbos schemos gavėjos, išskyrus įtraukimą pagal de minimis taisyklę.
(27)
Kalbant apie lengvatinių paskolų forma suteikiamą pagalbą, pagal Įstatymą Nr. 9/91 tokia pagalba yra įtraukta į schemą Nr. NN69/95, kiek tai susiję su pagalbos forma. Komisija pastarąją schemą buvo patvirtinusi su sąlyga, kad ja galės pasinaudoti tik MVĮ ir kad Italijos valdžios institucijos įsipareigos laikytis visų tuo metu galiojančių rekomendacijos dėl MVĮ nuostatų bei praneš apie jas provincijos administravimo tarnyboms, nusiųsdamos joms dokumentus, į kuriuos įeina ir schemos taikymo taisyklės, kad būtų garantuotas taisyklingas pagalbos schemos taikymas.
(28)
Nepaisant to, Sprendime Nr. 4607/2001, nustatančiame schemos Nr. N192/97 taikymo taisykles (taip pat ir schemos Nr. NN69/95, pagal kurią priemonės, kuria teikiama pagalba, forma yra lengvatinė paskola remiantis Įstatymu Nr. 9/91), yra numatytas pagalbos suteikimas ir didelių įmonių investicijoms.
(29)
Dėl to Komisija laikėsi nuomonės, kad, atsižvelgiant į Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/99 16 straipsnį (5), Sprendimas Nr. 4607/2001 sudaro galimybę neleistinai taikyti pagalbos schemas Nr. N192/97 ir Nr. NN69/95, bei išreiškė abejonę, kad pagal minėtą sprendimą didelėms įmonėms suteikiant pagalbą investicijoms ne pagal de minimis taisyklę galėtų būti pasinaudota išlyga, nustatyta Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
(30)
Pirmiausia Komisijai vertinant bylą NN65/95, Italijos valdžios institucijos buvo įsipareigojusios laikytis visų Bendrijos teisės aktuose numatytų sąlygų, susijusių su valstybės pagalba MVĮ. Pranešdamos apie dokumentą N192/9, jos taip pat buvo įsipareigojusios neteikti jokios pagalbos jų veiklai.
(31)
Reikia pabrėžti, kad pagal Sprendimą Nr. 4607/2001 tinkamos finansavimui gauti investicijos neatitinka Reglamente (EB) Nr. 70/2001 (6) pateikto pradinių investicijų apibrėžimo, nes yra įtrauktos ir pakeitimo investicijos.
(32)
Be to, faktas, kad pagalbos gavėjos gali būti tik Bolzano provincijos teritorijoje būstinę turinčios MVĮ, atrodo kaip Europos Sąjungoje esančių įmonių įsisteigimo laisvės principo pažeidimas.
(33)
Galiausiai nėra laikomasi pagalbos būtinumo principo tuo atžvilgiu, kad pagalbos prašymai pagal taisykles turi būti pateikti per šešis mėnesius nuo darbų pradžios arba nuo pirmos su minėtais darbais susijusios faktūros išrašymo dienos.
(34)
Komisija reiškia abejones ir dėl aptariamos pagalbos suderinamumo.
(35)
2002 m. rugsėjo 18 d. laiške A/36773 Italijos valdžios institucijos teigė, kad 40 % dydžio pagalba yra teiktina labai mažoms įmonėms, kuriose dirba ne daugiau kaip du asmenys ir kurių išsilaikymas yra abejotinas, o jų veikla įeina į griežtai apibrėžtą veiklos rūšių sąrašą (7), taip pat tokia pagalba yra taikytina ir kai kurioms prekybos sektoriaus įmonėms.
(36)
Išnagrinėjus Sprendimą Nr. 4607/2001 buvo nustatyta, kad pirmiau minėtos labai mažos amatų įmonės, neatitikdamos kitoms tokio pagalbos dydžio siekiančioms labai mažoms įmonėms numatytų sąlygų, ne tik gali gauti minėto dydžio pagalbą, bet minėto dydžio pagalba gali naudotis ir visos labai mažos įmonės, nepriklausomai nuo savo dydžio ir ekonominės situacijos. Kadangi tinkamų finansuoti investicijų suma yra 2 milijonai eurų trejiems metams (1 milijonas eurų tuo atveju, jei labai mažoje įmonėje dirba iki dviejų žmonių), atrodo, jog pagalbos dydis gali pasiekti 800 000 eurų (400 000 eurų įmonėms, kuriose dirba du žmonės).
(37)
Be to, Sprendime Nr. 4607/2001 (8) pateikiamas mažosios įmonės, nedalyvaujančios Bendrijos vidaus prekyboje ir dėl to galinčios gauti 40 % dydžio pagalbą, apibrėžimas sustiprina faktą, kad vykdydami savo veiklą atskiri pagalbos gavėjai negali užmegzti ekonominių ryšių su kitų valstybių narių įmonėmis, nors iš tikrųjų reikėtų labiau akcentuoti valstybių narių tarpusavio prekybos trūkumą.
(38)
Apžvelgusi į pirmiau išdėstytus faktus ir atsižvelgdama į tai, kad pagal Rekomendaciją 96/280/EB (9) į MVĮ įeinanti labai mažų įmonių kategorija nėra savaime įtraukiama į Sutarties 87 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, Komisija išreiškė abejones dėl to, kad visa labai mažoms įmonėms aptariamos priemonės būdu suteikta pagalba gali atitikti valstybės pagalbos apibrėžimą.
(39)
Remdamasi ankstesne Rekomendacija dėl aplinkos priežiūrai skiriamos valstybės pagalbos (10), kuri vėliau buvo pakeista 2001 m. vasario 3 d. paskelbta nauja rekomendacija (OL C 37, p. 3.), Komisija patvirtino aplinkosaugai skirtas pagalbos schemas, numatytas provincijos Įstatyme Nr. 4/97.
Įsigaliojus naujajai rekomendacijai, valstybėms narėms buvo pasiūlyta imtis atitinkamų priemonių. Sutikusi su jomis, Italija turėjo jas įgyvendinti. Vertindama aptariamą priemonę, Komisija rėmėsi naująja rekomendacija dėl valstybės pagalbos aplinkosaugai, kuri tuo metu galiojo.
(40)
Pagal Bendrijos rekomendacijos dėl valstybės pagalbos aplinkosaugai (11) (toliau - rekomendacija) 28 punktą, laikantis naujų Bendrijos standartų, gali būti patvirtinta tik 15 % dydžio pagalba investicijoms, taikoma tinkamoms finansavimui gauti išlaidoms ir suteikiama MVĮ per trejus pereinamojo laikotarpio metus, pradedant skaičiuoti nuo naujų privalomų Bendrijos standartų priėmimo.
(41)
Komisija laikosi nuomonės, kad MVĮ skiriama 25 % dydžio pagalba jų prisitaikymui prie naujų Bendrijos standartų, numatyta Įstatyme Nr. 4/97 ir patvirtinta Sprendime Nr. 4607/2001, neatitinka rekomendacijos nuostatų, o taikant pagalbą didelėms įmonėms, skirtą naujų privalomų aplinkosaugos standartų laikymuisi, negalima numatyti jokių išimčių.
(42)
Be to, pagal rekomendacijos 29 punktą 30 % bazinio dydžio pagalba yra tinkama Bendrijos standartų viršijimui finansuoti ir paramą investicijoms, įvykdytoms nesant nustatytų privalomų Bendrijos standartų, teikti.
(43)
Vis dėlto Komisija pažymi, kad su Bendrijos standartų viršijimu susijęs 40 % dydis, numatytas visų pirma didelėms turizmo įmonėms, negali būti laikomas atitinkančiu rekomendacijos 29 punktą.
(44)
Galiausiai pagal rekomendacijos 41 punktą, kuris atitinka ir Reglamento (EB) Nr. 70/2001 (12) nuostatas, MVĮ įmonėms gali būti suteikta pagalba priežiūros-konsultacinei veiklai aplinkosaugos sektoriuje.
(45)
Aptariamame sprendime numatytiems aplinkos audito projektams galėtų būti suteikta pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 70/2001 nuostatas, jei ja galėtų pasinaudoti tik MVĮ ir būtų įvykdytos to paties reglamento 5 straipsnio a punkte nurodytos sąlygos.
(46)
Be to, atsižvelgdama į rekomendacijos 36 ir 37 punktus, susijusius su pagalba aplinkosaugai skiriamoms investicijoms ir tinkamų finansuoti išlaidų apskaičiavimo tvarka, Komisija išreiškė abejones dėl pirmųjų dviejų pagalbos aplinkosaugai rūšių, nurodytų šios konstatuojamosios dalies 41 ir 43 punktuose.
(47)
Pagal pagalbos schemą Nr. N192/97 Komisija patvirtino MVĮ skiriamą ne didesnę kaip 25 % dydžio pagalbą užimtumui mokėjimų įsipareigojimams.
(48)
Atsižvelgdama į tai, kad Sprendime Nr. 4607 numatyta tokios rūšies pagalba neapima nei darbo vietų sukūrimo, nei jų išlaikymo, Komisija pažymėjo, kad tokia pagalba negali būti apibrėžta kaip pagalba užimtumui; kai kurioms iš šių pagalbos rūšių (pagalbai konsultacinėms tarnyboms) galėtų būti taikomos leidžiančios nukrypti nuostatos tuo atveju, jei būtų įgyvendintos visos Reglamento (EB) Nr. 70/2001 5 straipsnio sąlygos, o pagalbos gavėjai būtų tik MVĮ.
(49)
Be to, Komisija pažymi, kad didelėms įmonėms neturėtų būti taikoma jokia išlyga, susijusi su pagalba esančių ženklų ir patentų tyrimams bei įmonių ženklų ir produktų patentavimui, numatyta be kita ko pagal specialią priemonę dėl pagalbos užimtumui, kadangi neatrodo, jog tai turėtų ką nors bendra su tyrimų ir taikomąja veikla.
(50)
Pradedant procedūrą reikėtų priminti, kad su dalyvavimu mugėse ar parodose susijusi pagalba gali būti laikoma suderinama su Reglamento (EB) Nr. 70/2001 5 straipsnio b punktu tuo atveju, jei išlaidos, kurioms taikomas ne didesnis nei 50 % pagalbos dydis, susidaro dėl stendo nuomos, įrengimo ir naudojimo. Ši pagalba teiktina tik pirmą kartą įmonei dalyvaujant tam tikroje mugėje ar parodoje.
Išorės konsultantų teikiamos konsultacinės paslaugos neturi būti nei priskiriamos nuolatinei ar pastoviai veiklai, nei būti susijusios su įprastinėmis įmonės veiklos išlaidomis, tokiomis kaip reklama.
Galiausiai pagalba su eksportu susijusiai veiklai (13) nėra apibrėžta nei Reglamente (EB) Nr. 70/2001, nei Reglamente (EB) Nr. 69/2001 (14), nei 1996 m. Komisijos komunikate dėl pagalbos taikant de minimis taisyklę (15).
(51)
Dėl to Komisija pažymi, kad Sprendime Nr. 4607/2001 numatyta pagalba internacionalizavimui, net ir sutikus su tuo, jog ja galėtų pasinaudoti tik MVĮ ir būtų laikomasi visų Reglamento (EB) Nr. 70/2001 5 straipsnyje numatytų sąlygų, negali būti laikoma suderinama, išskyrus dalyvavimo mugėse ar parodose atvejus.
(52)
Be to, Komisija pažymi, kad eksporto kreditas, ypač suteiktas didelėms įmonėms, aiškiai nebuvo įtrauktas į pranešimą apie Įstatymą Nr. 4/97, dėl to jam negali būti taikoma jokia išlyga net ir pagal Reglamentą (EB) Nr. 69/2001.
(53)
Tos pagalbos rūšys, kurios nebuvo numatytos taikant pagalbos schemą Nr. N192/97, nebuvo laikomos valstybės pagalba taip pat ir Sprendime Nr. 4607.
(54)
Vis dėlto Komisija išreiškė abejonę dėl to, kad įmonės negauna jokios konkurencinės naudos iš dalyvavimo bendruose Bendrijos programų Leader ir Interreg projektuose, kuriems yra numatyta 80 % dydžio pagalba.
(55)
Turėtų būti paaiškintas konsultacinių paslaugų apibrėžimas. Iš tikrųjų remdamasi galiojančiu apibrėžimu Komisija pažymi, kad leidžiančios nukrypti nuostatos negali būti taikomos jokiu didelėms įmonėms skiriamos pagalbos už konsultacines paslaugas atveju, nebent konsultacijos įeina į projekto dėl pagalbos mokymui skiriamas tinkamas finansuoti išlaidas, remiantis 2001 m. sausio 12 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 68/2001 dėl pagalbos mokymui 4 straipsnio 7 dalies e punktu.
(56)
Italijos valdžios institucijų teigimu, pagalbos investicijoms atveju bet koks mažosioms ir vidutinėms įmonėms taikomų atitinkamai 13 % ir 6 % dydžio bazinių rodiklių padidinimas buvo suteikiamas pagal de minimis taisyklę.
(57)
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad nei Įstatyme Nr. 4/1997, nei 2001 m. gruodžio 17 d. priimtame Srendime Nr. 4607 ar vėliau įsigaliojusiame Reglamente (EB) Nr. 69/2001 nebuvo jokios nuorodos dėl mažiausios ribos ar kitų sąlygų, nustatytų de minimis reglamente (16) arba ankstesniame 1996 m. komunikate (17) ta pačia tema.
(58)
Atsižvelgdama į tinkamą finansavimui gauti investicijų sumą (3,5 ir 4 milijonai eurų trejiems metams atitinkamai mažosioms ir vidutinėms įmonėms) ir į didžiausią Sprendime Nr. 4607 numatytą pagalbos procentą (25 % ir 22,5 %, iš kurių atitinkamai mažosioms ir vidutinėms įmonėms - 12 % ir 16,5 % pagal de minimis taisyklę), Komisija išreiškė abejones dėl tinkamo de minimis reglamente nurodytos 100 000 eurų, išmokamų per trejus metus, ribos laikymosi.
(59)
Apskritai Komisija išreiškė abejones dėl labai išplėsto Sprendime Nr. 4607/2001 numatyto de minimis taisyklės taikymo, kuriuo siekiama sistemingai viršyti didžiausius finansavimo procentus, susijusius su MVĮ, taip pat suteikti didžiausią 22,5 % pagalbą didelėms įmonėms netinkamose finansuoti teritorijose; Komisija atsižvelgė ir į padidintą tinkamų finansavimui gauti investicijų sumą.
IV. SUINTERESUOTŲJŲ TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(60)
Nei suinteresuotosios trečiosios šalys, nei skundo pateikėjas, kuris 2003 m. kovo 24 d. laiške D/51908 buvo informuotas apie procedūros pradėjimą ir galimybę pateikti pastabas, skirtingas nuo tų, kurios buvo pradiniame skunde, nepateikė jokių pastabų.
V. ITALIJOS PASTABOS
(61)
Italijos pastabos buvo atsiųstos 2004 m. birželio 25 d. laiške A/34747, įvykus dviems Bolzano provincijos atstovų ir Konkurencijos generalinio direktorato (COMP) tarnybų susirinkimams.
Laiške Italijos valdžios institucijos nurodo:
V.1 Dėl pagalbos didelių įmonių investicijoms
(62)
Teiginys yra klaidingas, nes į Sprendimą Nr. 4607/2001 nėra akivaizdžiai neįtrauktos didelės turizmo sektoriaus įmonės, priešingai nei buvo prekybos sektoriaus įmonių atveju.
(63)
Nepaisant to, nė viena didelė turizmo sektoriaus įmonė nepasinaudojo pagalba nei pagal schemą Nr. N 192/1997 (provincijos Įstatymas Nr. 4/97), nei pagal schemą Nr. NN 69/1995 (provincijos Įstatymas Nr. 9/91). Didelės prekybos sektoriaus įmonės nebuvo įtrauktos į pagalbos programą, išskyrus atvejį, kai pagal Sprendimą Nr. 4607/01 taikoma de minimis taisyklė.
(64)
Italijos valdžios institucijos aiškiai įsipareigojo neįtraukti didelių įmonių į pagalbos, teikiamos lengvatinės paskolos forma pagal schemą Nr. NN69/95, programą, nors ir anksčiau nė viena iš jų šia pagalba nepasinaudojo, išskyrus pagalbą taikant de minimis taisyklę.
(65)
Komisijai pateikus tikslų klausimą, 2005 m. birželio 2 d. laiške vėl buvo paaiškinta, kad nė vienai didelei bet kokio sektoriaus įmonei nebuvo suteikta jokia pagalba, taip pat patikslinta, kad įmonės, kurių pagrindinė veikla yra vykdoma transporto sektoriuje, nebuvo įtrauktos į pagalbos programą.
(66)
Be to, laikantis visų Reglamento (EB) Nr. 69/2001 salygų, į naują schemos taikymo taisyklių projektą aiškiai neįtraukiamos visos didelės įmonės, išskyrus de minimis atvejus.
V.2 Dėl pagalbos MVĮ
V.2.1. Pakeitimo investicijų neišbraukimas iš finansavimui gauti tinkamų išlaidų sąrašo
(67)
Nors, Italijos valdžios institucijų teigimu, pagalba pakeitimo investicijoms neprieštarauja taikymo taisyklėms, kadangi į šias taisykles jos aiškiai nebuvo neįtrauktos, vis dėlto tokios rūšies pagalba niekam nebuvo suteikta.
(68)
Kaip tinkamos finansavimui gauti ypač buvo vertinamos pagal Reglamento (EB) Nr. 70/2001 2 straipsnio c punkte pateiktą apibrėžimą atliktos investicijos į materialųjį turtą, visų pirma įmonių steigimui, modernizacijai ar realizuojamo asortimento plėtrai skirtos investicijos, kurios lemtų esminį įmonės produktų arba gamybos procesų pakeitimą. Tam buvo nustatyta pakankamai aukšta mažiausia investicijų riba palyginti su atitinkamomis vidutinio dydžio įmonėmis.
(69)
Atsiųstose naujosiose taisyklėse tiek pakeitimo investicijos, tiek eksploatacijos išlaidos yra aiškiai neįtrauktos, o tinkamų finansavimui gauti investicijų aprašymas visiškai atitinka Reglamente (EB) Nr. 70/2001 numatytą aprašymą.
V.2.2 Dėl įsisteigimo laisvės
(70)
Pagal ankstesnes taisykles reikalautos sąlygos turėti būstinę Bolzano provincijos teritorijoje, norint pasinaudoti pagalba, nebuvo griežtai laikomasi ir praeityje. Šio teiginio patvirtinimui buvo pateiktas sąrašas, sudarytas iš 16 investicinę pagalbą pagal aptariamą sistemą gavusių subjektų, kurių būstinė yra už Bolzano provincijos teritorijos ribų (ir vienu atveju net už Italijos teritorijos ribų). Tokia pagalba daugiausia buvo suteikta (tiksliau 6 iš 16 atvejų) 1998 m.; pažymėtina, kad tai įvyko daug anksčiau nei Komisija atkreipė dėmesį į šį faktą. Be to, šiuo metu net ir įmonės, turinčios tik tam tikrus veiklos padalinius Bolzano provincijos teritorijoje, taip pat gali pasinaudoti aptariama pagalba.
V.2.3 Dėl pagalbos būtinumo principo laikymosi
(71)
Šis principas jau buvo pritaikytas kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 70/2001 7 straipsnio antroje dalyje, o pagalbos suteikimo sąlygos buvo visiškai objektyvios panaikinant bet kokią galimybę provincijai savo nuožiūra pasinaudoti turimais įgaliojimais.
(72)
Vis dėlto Italijos valdžios institucijos įsipareigojo priimti nuostatą, kad būtų privaloma pristatyti prašymą prieš pradedant įgyvendinti projektą, kuriam yra prašoma pagalbos.
V.2.4 Dėl pagalbos labai mažoms įmonėms
(73)
Apskritai bet koks pagalbos labai mažų įmonių investicijoms padidinimas virš 15 % nuo šiol yra galimas tik pagal de minimis taisyklę.
(74)
40 % dydžio pagalba, kuri neatitinka Sutarties 87 straipsnio 1 dalies ir negali būti laikoma pagal de minimis taisyklę teikiama pagalba, yra taikoma tik aplinkinėje teritorijoje vykdomos veiklos rūšims, visų pirma mažosioms tradiciniais amatais užsiimančioms amatų sektoriaus įmonėms, kurioms gresia išnykimas, ir mažosioms prekybos įmonėms, kurių veiklos rūšys aiškiai nurodytos naujosiose taisyklėse.
(75)
Bet kuriuo atveju Italijos valdžios institucijų atliktas tyrimas parodė, kad iki šiol nebuvo suteikta jokia pagalba, kuri tuo pat metu viršytų 15 % dydžio rodiklį ir de minimis ribą.
V.2.5 Dėl pagalbos aplinkosaugai
(76)
Šiuo metu yra numatyta tik 15 % ir 30 % dydžio pagalba, atitinkamai susijusi su pereinamąja pagalba MVĮ suteiktoms investicijoms, kad būtų laikomasi naujų Bendrijos standartų, ir su pagalba, skirta Bendrijos standartų viršijimui ar paramai investicijoms, įvykdytoms nesant nustatytų Bendrijos standartų.
(77)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 70/2001 5 straipsnio a punktą šiuo metu aplinkos auditą gali vykdyti tik MVĮ, vis dėlto didelės įmonės gali gauti pagalbą aplinkos auditui pagal de minimis taisyklę. Įstatymo Nr. 4/97 12 straipsnio 4 pastraipoje numatyta taisyklė, pagal kurią į aptariamą priemonę buvo įtrauktos taip pat ir didelės įmonės, bus panaikinta kuo greičiau; be to, Italijos valdžios institucijos įsipareigojo daugiau jos nebetaikyti.
(78)
Galiausiai Italijos valdžios institucijos įsipareigojo laikytis rekomendacijos 36 ir 37 punktuose nustatytų sąlygų dėl investicijų ir finansavimui gauti tinkamų išlaidų apskaičiavimo tvarkos.
(79)
Pagal anksčiau galiojusias taisykles iš amatų sektoriaus buvo gautas tik vienas prašymas, kurio pagrindas yra minėta priemonė; prašomos pagalbos suma yra 14 719,02 eurų, t. y. viršijo didžiausią finansuotiną 7 359,51 eurų sumą. Vis dėlto pastaroji suma buvo paskaičiuota pagal de minimis taisyklę.
V.2.6 Dėl „pagalba užimtumui“ pavadintos paramos rūšių
(80)
Kadangi šios pagalbos rūšys yra susijusios su naujai įkurtų įmonių pradiniu veiklos etapu (pirmi 24 mėnesiai nuo jų įsteigimo) ir yra sudarytos įmokų konsultacinėms tarnyboms ir įmonės ženklų bei produktų paieškų ir (arba) patentavimo pagrindu, Italijos valdžios institucijų teigimu, jos padeda kurti naujas darbo vietas, dėl to yra suderinamos. Bet kokiu atveju nė viena didelė įmonė šia pagalba nepasinaudojo.
(81)
Vis dėlto remiantis Įstatymo Nr. 4/97 V skyriumi ši pagalba šiuo metu yra numatyta tik lengvatinių paskolų forma, kaip nurodyta to paties įstatymo VI skyriuje, kad būtų padidinti finansiniai ištekliai pagal de minimis taisyklę.
V.2.7 Dėl pagalbos internacionalizavimui
(82)
Iki šiol buvo suteiktos tik kelios tokios rūšies nedidelės sumos pagalbos. Kai kurioms MVĮ buvo suteikta 25 % dydžio (vietoj 50 %) pagalba, susijusi su jų dalyvavimu mugėse ir parodose, neatsižvelgiant į tai, ar tai buvo pirmas dalyvavimas tam tikrame pasirodyme. Tik dvi pagalbos rūšys įmokų (50 %) forma buvo suteiktos išlaidoms, skirtoms už eksporto į Europos Sąjungai nepriklausančias šalis kredito draudimą; šių įmokų suma yra 3 500 eurų ir 7 milijonai lirų.
(83)
Naujosiose taikymo taisyklėse numatyta 50 % dydžio parama konsultacinių paslaugų, kurias suteikia išorės konsultantai, išlaidoms, taip pat išlaidoms, susijusioms su pirmu tik MVĮ dalyvavimu mugėje ar parodoje tiek Europos Sąjungoje, tiek už jos ribų.
(84)
Dėl pagalbos eksporto kredito draudimo forma, tinkamas finansavimui gauti yra tik draudimo įnašas, susijęs su nedraudžiamais rinkos pavojais atliekant operacijas į trečiąsias šalis, neįtraukiant tokių ESBO šalių, kurių rinkose kylantys pavojai yra draudžiami (reikia paminėti vadinamąsias „marketable countries“ („tinkamas prekiauti šalis“) - šiuo metu tai yra Australija, Kanada, Islandija, Japonija, Norvegija, Naujoji Zelandija, Šveicarija ir JAV).
V.2.8 Dėl Bendrijos programose numatytos pagalbos
(85)
Anksčiau numatyta 80 % dydžio pagalba, pagal Bendrijos programas Leader ir Interreg skiriama tam tikriems bendriems projektams, kuriuose dalyvauja ir įmonės, daugiau nebeteikiama.
V.2.9 Dėl de minimis taisyklės taikymo
(86)
Italijos valdžios institucijų teigimu, de minimis nuostatose apibrėžtų taisyklių laikymasis yra garantuotas. Visų pirma kompetentingos Bolzano provincijos tarnybos viena su kita yra sujungtos Intranet sistema. Be to, prieš gaudami bet kokią pagalbą pagal šią taisyklę, prašantieji turi pristatyti dekaraciją, susijusią su bet kokia kita trejų metų laikotarpyje pagal šią taisyklę gauta pagalba.
(87)
Galiausiai kuriama kita automatinė duomenų apdorojimo sistema, kurios dėka bus kontroliuojama ne tik Bolzano provincijos teikiama pagalba, bet ji bus įjungta ir į šiuo metu kuriamą nacionalinį tinklą.
VI. PRIEMONĖS VERTINIMAS
VI.1. Aptariamų pagalbos priemonių pobūdžio vertinimas
(88)
Remiantis Sutarties 87 straipsnio 1 dalimi, priemonė gali būti laikoma pagalba tik tuomet, jei atitinka šias keturias bendras sąlygas: yra teikiama iš valstybinių išteklių, yra atrankinė, gali iškraipyti konkurenciją ir daro poveikį prekybai.
(89)
Aptariamu atveju yra įgyvendinta pirmoji sąlyga, nes priemonė yra finansuojama iš Bolzano provincijos biudžeto, taigi iš valstybinių išteklių; taip pat yra įvykdyta ir antroji sąlyga, nes pagalba gali pasinaudoti tik Bolzano teritorijoje veiklą vykdančios įmonės; įgyvendinta ir trečioji sąlyga, nes pagalbą gavusių subjektų ekonominė padėtis sustiprėja, o taip pat ir ketvirtoji sąlyga, kadangi atitinkamos įmonės realiai gali plėtoti tarptautinę komercinę veiklą dėl to, kad yra įsikūrusios su užsienio teritorija besiribojančiame ir aktyvų turizmo sektorių turinčiame regione. Dėl šių priežasčių aptariamos priemonės gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Naujosiose taikymo taisyklėse nustatytos priemonės, teikiamos tam tikroms šio sprendimo 116 punkte nurodytoms labai mažoms įmonėms, neturėtų būti vertinamos neigiamai.
(90)
Be to, šios procedūros objektas - priemonės jau buvo laikomos valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį Komisijos atlikto valstybės pagalbos schemų Nr. N192/97 ir Nr. NN69/95 tyrimo metu.
VI.2. Priemonės teisėtumas
(91)
Kadangi pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį apie priemones Komisijai nebuvo iš anksto pranešta, priemonės yra neteisėtos. Aptariamu atveju, nustačius schemos Nr. N192/97 (ir netiesiogiai schemos Nr. NN69/95) taikymo taisykles, buvo suteikta neteisėta šių schemų taikymo galimybė.
VI.3. Pagalbos priemonių suderinamumas taikant Sprendimą Nr. 4607/2001
VI.3.1. Investicinė pagalba didelėms įmonėms
(92)
Kadangi per visą aptariamų priemonių galiojimo laikotarpį Bolzano provincija neatitiko reikalavimų regioninei finansinei pagalbai gauti, negali būti taikomos jokios nukrypti leidžiančios nuostatos investicinei pagalbai jos teritorijoje esančioms didelėms įmonėms.
(93)
Apskritai pagal Komisijos sprendimą dėl pagalbos Nr. N192/97 didelės įmonės aiškiai negalėjo gauti pagalbos pagal schemą, išskyrus pagalbą pagal de minimis taisyklę.
(94)
Be to, pagal Įstatymą Nr. 9/91 lengvatinių paskolų forma suteikiama pagalba įtraukta ir į pagalbos schemą Nr. NN69/95. Komisija buvo patvirtinusi pastarąją schemą su sąlyga, kad pagalba galės pasinaudoti tik MVĮ ir kad Italijos valdžios institucijos įsipareigos laikytis visų rekomendacijos dėl MVĮ nuostatų bei apie jas praneš provincijos administravimo tarnyboms, kad būtų garantuotas teisingas pagalbos schemos taikymas.
(95)
Pagal Sprendimą Nr. 4607/2001, į kurį yra įtrauktos ir schemos Nr. N192/97 taikymo taisyklės (bei pagalbos schemos Nr. NN69/95 taisyklės tiek, kiek yra susijusios su lengvatinės paskolos forma teikiama pagalba pagal Įstatymą Nr. 9/91), numatytas investicinės pagalbos teikimas didelėms įmonėms yra nesuderinamas su bendrąja rinka.
(96)
Galiausiai Komisija pažymi, kad remiantis Italijos valdžios institucijų pateikta informacija faktiškai nė viena didelė įmonė šia priemone nepasinaudojo.
VI.3.2. Investicinė pagalba MVĮ
(97)
Visų pirma Komisija patvirtina, kad bet kokia su pakeitimo investicijomis susijusi suteikta pagalba turi būti laikoma nesuderinama; vis dėlto ji pažymi, kad Italijos valdžios institucijos pranešė, jog pagal aptariamą schemą nesuteikė jokios su tokio tipo investicijomis susijusios pagalbos.
(98)
Be to, su bendrąja rinka yra nesuderinama 15 % ribą mažosioms įmonėms ir 7,5 % ribą vidutinėms įmonėms viršijanti investicinė pagalba.
VI.3.3. Dėl labai mažų įmonių
(99)
Komisija patvirtina, kad į MVĮ apibrėžimą patenkanti labai mažų įmonių kategorija tiek pagal Rekomendaciją 96/280/EB (18), tiek pagal naują nuo 2005 m. sausio 1 d. įsigaliojusį apibrėžimą (19) nėra pati savaime išbraukta iš Sutarties 87 straipsnio 1 dalies taikymo srities. Dėl to tokioms įmonėms suteikta investicinė pagalba, kuri viršija 15 % dydį ir negali būti laikoma priimtina pagal de minimis taisyklę, turi būti laikoma nesuderinama su bendrąja rinka.
(100)
Komisija atsižvelgia į Italijos valdžios institucijų pateiktą patikslinimą, kad labai mažoms įmonėms nebuvo suteikta jokia pagalba, kuri tuo pat metu viršytų 15 % dydį ir de minimis ribą.
VI.3.4. Dėl pagalbos aplinkosaugai
(101)
Komisija laikosi nuomonės, kad 25 % ir 40 % dydžio pagalbos, atitinkamai numatytos dviem pirmosioms aptariamos specialios priemonės pagalbos rūšims (t. y. prisitaikymui prie naujų galiojančių Bendrijos standartų ar jų viršijimui), taip pat didelėms įmonėms skiriamos pagalbos aplinkos audito projektams tinkamumas finansavimui gauti yra nesuderinamas su bendrąja rinka.
(102)
Komisija pažymi, kad remiantis Italijos pateikta informacija iki šiol buvo suteikta tik viena tinkamą finansuoti ribą viršijusi pagalba daug mažesnei nei de minimis sumai ir kad pirmiau minėtas teisinis trečiosios pagalbos (pagalba aplinkos auditui) pagrindas buvo netaikomas ir bus kuo greičiau panaikintas.
VI.3.5. Dėl „pagalba užimtumui“ vadinamos pagalbos
(103)
Komisija patvirtina, kad Sprendime Nr. 4607 tokiu pavadinimu numatyta pagalba visiškai neatitinka leistinos pagalbos, nurodytos Komisijos sprendime dėl pagalbos schemos Nr. N192/97. Be to, būdama labiau susijusi su konsultacinėmis paslaugomis ir veikla ženklų bei patentų srityje nei su darbo vietų sukūrimu bei jų išlaikymu, tokia pagalba negali būti laikoma pagalba užimtumui.
(104)
Pagal aptariamą specialiąją priemonę didžiąją tinkamų finansuoti išlaidų dalį sudaro naujai įsikūrusių MVĮ veikla, susijusi su priežiūra ir konsultacijomis arba įmonės ženklų bei produktų patentais; tokios išlaidos gali būti tinkamos finansuoti remiantis Reglamento (EB) Nr. 70/2001 5 straipsnio a-c punktais. Ši pagalba yra nesuderinama tik tuo atveju, jei priemonė neatitinka Reglamentuose (EB) Nr. 70/2001 ir (EB) Nr. 364/2004 (20) numatytų sąlygų.
(105)
Tačiau tokia pagalba yra nesuderinama, jei priemone gali pasinaudoti ir didelės įmonės.
VI.3.6. Dėl pagalbos internacionalizavimui
(106)
Komisija atsižvelgia į tai, kad tik kelios tokios pagalbos rūšys buvo suteiktos pagal taikymo taisykles, dėl kurių buvo pradėta procedūra. Be to, dalyvavimo mugėse ir parodose atvejais buvo suteiktas 25 % (vietoj 50 %, kaip buvo leistina) pagalbos dydis, nors ir nepatikrinus, ar tai buvo pirmas dalyvavimas tam tikrame pasirodyme. Iš viso buvo patikrinti 5 atvejai, kai pagalbai buvo skirtos 1 250-8 875 eurų sumos. Buvo patikrinti tik du atvejai (pagalbos suma - atitinkamai 3 500 eurų ir 7 milijonai lirų (t. y. apytiksliai 3 500 eurų), susiję su 50 % dydžio pagalba eksporto kredito draudimui, skiriama tik draudimo įmokai eksportuojant į šalis už Europos Sąjungos ribų. Paskutiniosios pagalbos yra suderinamos tik tuo atveju, jei atitinka Komisijos rekomendacijoje dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo (21) numatytas sąlygas.
(107)
Tačiau visos pagalbos didelių įmonių konsultacinėms paslaugoms ir su eksportu susijusiai veiklai (pastaroji pagalba skiriama tik MVĮ) yra nesuderinamos su bendrąja rinka. Taip pat yra nesuderinama bet kokio dydžio įmonėms skiriama pagalba konsultacinėms paslaugoms, kurios gali būti priskiriamos nuolatinei ar reguliariai veiklai, bei su įprastinėmis įmonės veiklos išlaidomis, tokiomis kaip reklama, susijusi pagalba.
VI.3.7. Dėl Bendrijos programose numatytos pagalbos
(108)
Komisija pažymi, kad Sprendime Nr. 4607 numatyta tokios rūšies 80 % dydžio parama nebuvo leistina pagal Komisijos sprendimą dėl pagalbos schemos Nr. N192/97. Atsižvelgiant ne tik į labai didelį pagalbos procentą, bet ir į tai, kad nebuvo nustatyta leistina pagalbos paskirtis, tokios rūšies pagalba yra nesuderinama pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, visų pirma tuo atveju, kai dalyvaudami bendruose projektuose šia konkrečia priemone gali pasinaudoti ir ekonominę veiklą vykdantys subjektai.
(109)
Vis dėlto Komisija pažymi, kad remiantis Italijos valdžios institucijų pateikta informacija sumos, atskiriems projektams teikiamos pagal šios rūšies pagalbą, yra labai nedidelės, nesiekiančios net de minimis ribos. Dėl to Bendrijos prekybai poveikis nedaromas. Taigi galima teigti, kad šios priemonės nėra valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnį, jei Italijos valdžios institucijos pateiks įrodymų, kad yra laikomasi visų Reglamento (EB) Nr. 69/2001 taikymo taisyklių. Galiausiai Komisija atsižvelgia į aplinkybę, kad pagalba su Leader ir Interreg programomis susijusiems bendriems projektams nebėra numatyta naujų taisyklių dėl aptariamos schemos taikymo projekte.
VI.3.8. Dėl pagalbos konsultacinėms paslaugoms
(110)
Komisija dar kartą patvirtina, kad didelėms įmonėms negali būti teikiama jokia su priežiūra ir konsultacijomis susijusi pagalba, išskyrus su pagalba mokymui susijusią pagalbą pagal Reglamento (EB) Nr. 68/2001 (22) 7 straipsnio 7 dalies a punktą. Šios sąlygos neatitinkanti pagalba yra nesuderinama.
VI.3.9. Dėl de minimis taisyklės taikymo
(111)
Komisija atsižvelgia į Italijos valdžios institucijų pateiktas garantijas, kad šiuo metu yra griežtai laikomasi visų de minimis nuostatose bei Reglamente (EB) Nr. 69/2001 (23) numatytų taikytinų taisyklių; tam ypač pasitarnauja ASTAT kontrolės sistema („ASTAT kontrolės tarnyba“).
VI.4. Priemonių suderinamumas atsižvelgiant į naujas 2004 m. birželio 6 d. laiške A/34/747 atsiųstas taisykles, iš dalies pakeistas bei papildytas pagal 2005 m. birželio 2 d. laišką A/34426
(112)
Komisija pažymi, kad pagal naujas taikymo taisykles didelės įmonės neabejotinai negali naudotis investicine pagalba, išskyrus pagalba pagal de minimis taisyklę.
(113)
Reikia priminti, kad naujose taisyklėse numatytas tinkamų finansuoti MVĮ investicijų apibrėžimas atitinka sąlygas, nustatytas Reglamente 70/2001 (24), o pagalba MVĮ tiek pakeitimo investicijoms, tiek eksploatacijos išlaidoms yra aiškiai negalima.
(114)
Be to, Komisija pažymi, kad, jei pirmiau įsisteigimo laisvės prinicipo buvo laikomasi tik faktiškai, tai įgyvendinant procedūrą gautas sąrašas (žr. šio sprendimo 70 punktą) rodo, kad šiuo metu jo laikomasi oficialiai, nes tik tam tikrus veiklos padalinius Bolzano provincijos teritorijoje turinčios įmonės taip pat gali pasinaudoti aptariama pagalba.
(115)
Galiausiai yra laikomasi ir pagalbos būtinumo principo, nes dabar yra numatytas įpareigojimas pristatyti prašymą prieš pradedant įgyvendinti projektą, kuriam prašoma pagalbos.
(116)
Sutarties 87 straipsnio 1 dalis netaikoma priemonei, su kuria yra susijusios tik nedidelėje teritorijoje veiklą vykdančios labai mažos įmonės, nes dėl savo savybių, dydžio ir vietos jos nėra pajėgios daryti poveikį Bendrijos prekybai, be to, kitos valstybės narės nėra labai suinteresuotos patekti į jų užimamą rinką. Šiose įmonėse turi dirbti ne daugiau kaip du asmenys ir ji turi užsiimti tam tikra griežtai apibrėžta ir naujose schemos taikymo taisyklėse tiksliai nurodyta veikla amatų sektoriuje (visų pirma nykstantys tipiški tradiciniai amatai, pavyzdžiui, tokia veikla kaip galąstytojų, statinių meistrų, vilnos karšėjų ir verpėjų, žvakininkų ar vaškininkų, krepšių pynėjų, kalvių ir t. t.) ir prekybos sektoriuje (ypač kasdieninio naudojimo produktų, pirmiausia maisto produktų, prekyba, būti įsikūrusi ne daugiau kaip tūkstantį gyventojų turinčiose savivaldybėse, ne prekybos centruose ir ne labiau išsivysčiusiuose turistiniu požiūriu regionuose).
(117)
Komisija laikosi nuomonės, kad 15 % dydžio pagalba aplinkosaugai, skiriama tik MVĮ, kad jos per trejus metus nuo šių priemonių priėmimo galėtų prisitaikyti prie naujų galiojančių standartų, atitinka Bendrijos rekomendacijos dėl valstybės pagalbos aplinkosaugai (25) (toliau - rekomendacija) 28 punktą.
(118)
Be to, 30 % dydžio pagalba, kuria siekiama skatinti bet kokio dydžio įmones viršyti Bendrijos standartus ar pradėti investuoti į aplinkosaugą, nesant nustatytų Bendrijos standartų, šiuo metu atitinka rekomendacijos 29 punkto sąlygas.
(119)
Be to, tik MVĮ skiriama pagalba priežiūros ir konsultacinei veiklai aplinkosaugos sektoriuje atitinka Reglamento (EB) Nr. 70/2001 (26) 5 straipsnio a punktą, dėl to yra suderinama su bendrąja rinka.
(120)
Šis sprendimas neturi neigiamos įtakos 2002 m. lapkričio 4 d. sprendimo Nr. 4007, pagal kurį prie naujų Komisijos gairių būtų pritaikyta visa Bolzano provincijos aplinkosaugai skirtos pagalbos schema, suderinamumui, nes tas sprendimas nėra šios procedūros objektas.
(121)
Komisija atsižvelgia į faktą, kad galima pagalba užimtumui yra tik paskolų teikimas likvidumo kūrimui, laikantis Reglamento (EB) Nr. 69/2001 (27) nuostatų dėl de minimis pagalbos.
(122)
Komisija pažymi, kad perduotose naujose taisyklėse išliko tik 50 % pagalba internacionalizavimui, susijusi su išorės konsultantų teikiamų konsultacinių paslaugų išlaidomis ir su išlaidomis, susidariusioms pirmą kartą dalyvaujant tam tikroje mugėje ar parodoje; ši pagalba skiriama tik MVĮ. Tai atitinka Reglamento (EB) Nr. 70/2001 (28) 5 straipsnį.
(123)
Komisija taip pat pažymi, kad tinkama finansuoti šiuo metu yra tik draudimo įmoka, susijusi su kreditų draudimu nuo nedraudžiamų rinkos pavojų atliekant operacijas į trečiąsias šalis, neįtraukiant tokių ESBO šalių, kuriose rinkos pavojai yra draudžiami (vadinamosios „marketable countries“ - tinkamos prekiauti šalys; šiuo metu tai yra Australija, Kanada, Islandija, Japonija, Naujoji Zelandija, Norvegija, Šveicarija ir JAV). Tai atitinka rekomendaciją dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo (29).
VII. BAIGIAMOSIOS PASTABOS
(124)
Komisija apgailestauja, kad prieš tai nepranešusi Komisijai Italijos autonominė Bolzano provincija, pažeisdama Sutarties 88 straipsnio 3 dalį, pradėjo įgyvendinti 2001 m. gruodžio 17 d. sprendime Nr. 4607 priimtas provincijos Įstatymo Nr. 4/97 taikymo taisykles, dėl to taisyklės yra neteisėtos. Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/99 (30) 16 straipsnį buvo sudaryta galimybė neteisėtai taikyti pagalbos schemą Nr. N192/97 (ir netiesiogiai schemą Nr. NN69/95).
(125)
Komisija nusprendė pradėti šią oficialaus tyrimo procedūrą dėl aptariamų pagalbos rūšių.
(126)
Vis dėlto procedūros metu Italijos valdžios institucijos paaiškino, kad daugeliu atvejų Sprendimo Nr. 4607/2001 nuostatos, kurios pagal Komisijos atliktą tyrimą yra ne tik neteisėtos, bet ir nesuderinamos su bendrąja rinka, niekada nebuvo taikomos arba buvo taikomos tik labai nedaugeliu atvejų ir nedidelėms sumoms, daug mažesnėms nei de minimis riba; tai susiję ir su MVĮ.
(127)
Tam patvirtinti buvo pateikta daug duomenų, visų pirma susijusių su pagalbos kiekiu ir sumomis, suteiktomis pagal ginčytinus skirtingų specialiųjų priemonių sistemos aspektus. Dėl to nė viena didelė įmonė nepasinaudojo aptariamos schemos investicine pagalba. Pastaroji pagalba būtų taikoma tik MVĮ, kaip numatyta Komisijos sprendime dėl pagalbos schemų Nr. N192/97 ir Nr. NN69/95 patvirtinimo.
(128)
Be to, Italijos valdžios institucijos aktyviai bendradarbiavo sustabdydamos kai kurių taisyklių, kurios bus panaikintos artimiausiu laiku (visų pirma susijusių su pagalba didelių įmonių konsultacinėms paslaugoms), taikymą ir pasisiūlydamos pakeisti šioje procedūroje aptariamas pagalbos taikymo taisykles.
(129)
Galiausiai Komisija atsižvelgia į Italijos pateiktas garantijas ir draudimus, susijusius su de minimis taisyklės, dėl kurios labai plataus taikymo prasidėjus procedūrai Komisija buvo išreiškusi savo abejones, sąlygų laikymusi.
(130)
Kadangi šia pagalba nepasinaudojo neįtraukti sektoriai ir su eksportu susijusią veiklą vykdantys subjektai, taip pat nebuvo numatyta jokia šalutinė išskirtinai nacionaliniams, o ne importuotiems produktams teikiama pagalba, aptariamai pagalbai pagal Reglamentą (EB) Nr. 69/2001 gali būti taikoma de minimis taisyklė, jeigu per trejus metus nebus viršyta 100 000 eurų riba kiekvienai įmonei. Vis dėlto tokiai pagalbai netaikoma Sutarties 87 straipsnio 1 dalis.
(131)
Be to, Komisija pažymi, kad sprendimas dėl pagalbos schemos nepanaikina galimybės, jog atskiros priemonės gali būti valstybės pagalba (jei, pavyzdžiui, atskira pagalba atitinka de minimis taisyklę, kaip nurodyta ankstesniame punkte) arba, remiantis jų pobūdžiu, gali būti laikomos iš esmės ar iš dalies suderinamomis su bendrąja rinka (visų pirma išimties reglamento pagrindu).
(132)
Net remiantis ankstesniais 124-131 punktais ir VI.3 skyriuje dėl priemonių suderinamumo taikant Sprendimą Nr. 4607/2001 išdėstytomis pastabomis, joks lėšų išieškojimas negali būti vykdomas arba vykdomas labai ribotas išieškojimas; tačiau pagal Sutarties 88 straipsnį Komisija privalo iš gavėjų išieškoti pagalbą, kuri yra paskelbta neteisėta ir nesuderinama. Šis įpareigojimas buvo patvirtintas Reglamento (EB) Nr. 659/99 (31) 14 straipsnyje.
(133)
Komisija reikalauja, kad Italija imtųsi visų reikiamų priemonių, jog iš pagalbos gavėjų būtų išieškota visa nesuderinama pagalba, išskyrus atskirus atvejus, kurie atitinka reikalaujamas sąlygas ir gali būti laikomi suderinamais pagal galiojančias taisykles. Tam Komisija prašo Italijos valdžios institucijų nurodyti, kad pagalbos gavėjai per du mėnesius nuo šio sprendimo dienos sumokėtų pagalbos sumą su palūkanomis.
(134)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/99 14 straipsnio 2 dalį į pagalbos išieškojimą įeina palūkanos, apskaičiuotos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyriaus nuostatas (32). Palūkanos skaičiuojamos nuo dienos, kai pagalba tapo neteisėta, iki išieškojimo dienos.
(135)
Komisija prašo Italijos perduoti jai pridėtą anketą, susijusią su išieškojimo proceso pažanga, sudaryti išieškotinos pagalbos gavėjų sąrašą ir aiškiai nurodyti konkrečias priemones, naudotas skubiam ir tinkamam išieškojimui. Be to, per du mėnesius nuo pranešimo apie sprendimą dienos turės būti persiųstas visų šiame sprendime minėtų pagalbos rūšių sąrašas, nurodant kiekvienai pagalbai suteiktą sumą, suderinamą sumą pagal minėtas išimtis, taip pat išieškotiną sumą.
(136)
Be to, Komisija prašo Italijos per du mėnesius nuo šio sprendimo dienos persiųsti jai dokumentus, patvirtinančius, kad yra pradėta lėšų iš neteisėtos ir nesuderinamos pagalbos gavėjų išieškojimo procedūra (pavyzdžiui, dokumentai, išduotos nuostolių atlyginimo nutartys).
(137)
Galiausiai naujosios 2004 m. birželio 25 d. laiške A/34747 atsiųstos taikymo taisyklės, iš dalies pakeistos ir papildytos 2005 m. birželio 2 d. laiške A/34426, atitinka reikalaujamas sąlygas, dėl to gali būti laikomos suderinamomis su bendrąja rinka, kaip buvo nurodyta VI.4 dalyje (112-123 punktuose),
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ
1 straipsnis
2001 m.gruodžio 17 d. sprendimu Nr. 4607 priimtos provincijos Įstatymo Nr. 4/97 taikymo taisyklės yra neteisėtos pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį, nes apie jas iš anksto nebuvo pranešta Komisijai. Dėl šių taisyklių pagalbos schema Nr. N 192/1997 ir netiesiogiai schema Nr. NN 69/1995 yra taikomos neteisėtai.
2 straipsnis
Su bendrąja rinka nesuderinamos yra šios Sprendime Nr. 4607/2001 numatytos pagalbos rūšys:
a)
bet kokia investicinė pagalba didelėms įmonėms;
b)
MVĮ suteikta su pakeitimo investicijomis susijusi pagalba ir visa 15 % ir 7,5 % dydžio ribą viršijanti investicinė pagalba atitinkamai mažosioms ir vidutinėms įmonėms;
c)
Investicinė pagalba 3 straipsnyje nenurodytoms labai mažoms įmonėms, viršijanti 15 % dydžio rodiklį;
d)
pradėjus galioti naujajai Bendrijos rekomendacijai dėl valstybės pagalbos aplinkosaugai (33) ir valstybėms narėms sutikus (34) su pasiūlytų naudingų priemonių pritaikymu prie pirmiau patvirtintų schemų, pagal pirmiau minėtos rekomendacijos 77 punktą nuo 2002 m. sausio 1 d. pažymėtina ši pagalba:
i.
MVĮ suteikta 15 % dydžio rodiklį viršijanti investicinė pagalba aplinkosaugai ir pagalba prisitaikymui prie naujai įsigaliojusių Bendrijos standartų; bet kokia pagalba, jei jos gavėjos yra didelės įmonės.
ii.
30 % dydžio rodiklį viršijanti investicinė pagalba (40 % - MVĮ) didelėms įmonėms aplinkosaugos srityje, pagalba Bendrijos standartų viršijimui arba pagalba nesant nustatytų standartų;
iii.
visa didelių įmonių priežiūros ir konsultacinei veiklai aplinkosaugos sektoriuje skirta pagalba;
e)
pagalba įmonių internacionalizavimui, išskyrus tik MVĮ skiriamą pagalbą pirmą kartą įmonei dalyvaujant mugėje arba parodoje ir pagalbą, kuri atitinka Komisijos rekomendacijoje (35) nustatytas taisykles dėl trumpalaikio eksporto kredito draudimo;
f)
„pagalbos užimtumui“ vadinama pagalba (faktiškai susidedanti iš pagalbos priežiūrai ir konsultacinėms paslaugoms bei išlaidų, susijusių su ženklų patentavimu), kurios gavėjos yra didelės įmonės;
g)
visa pagalba konsultacinėms paslaugoms, kurių gavėjos yra didelės įmonės;
h)
80 % dydžio pagalba, suteikta su Bendrijos programomis susijusiems bendriems projektams, kurios gavėjos gali būti ir įmonės.
3 straipsnis
2004 m. birželio 25 d. laiške A/34747 atsiųstose naujose pagalbos schemos Nr. N192/97 taikymo taisyklėse, iš dalies pakeistose ir papildytose 2004 m. birželio 2 d. laiške A/34426, numatytos priemonės labai mažoms įmonėms, kuriose dirba ne daugiau kaip du asmenys ir kurios užsiima tam tikrais nykstančiais tipiškais tradiciniais amatais arba tam tikra minėtose taikymo taisyklėse griežtai apibrėžta veikla nedidelėje teritorijoje prekybos sektoriuje, nėra pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
4 straipsnis
3 straipsnyje nenumatytos priemonės, nustatytos naujosiose 2004 m. birželio 25 d. laiške A/34747 atsiųstose pagalbos schemos Nr. N192/97 taikymo taisyklėse, iš dalies pakeistose ir papildytose pagal 2005 m. birželio 2 d. laišką A/34426, yra suderinamos su bendrąja rinka.
5 straipsnis
1. Italija imasi visų reikiamų priemonių 2 straipsnyje nurodytai neteisėtai ir su bendrąja rinka nesuderinamai pagalbai išieškoti iš pagalbos gavėjų.
2. Italija nuo šio sprendimo priėmimo dienos nutraukia nesuderinamos pagalbos mokėjimą.
3. Išieškojimas pradedamas nedelsiant, laikantis nacionalinėje teisėje numatytos tvarkos, užtikrinančios skubų ir tinkamą šio sprendimo įgyvendinimą.
4. Išieškotina pagalba yra didesnė dėl palūkanų, skaičiuojamų nuo pagalbos suteikimo gavėjams dienos iki galutinio suteiktos pagalbos išieškojimo dienos.
5. Palūkanos yra apskaičiuojamos pagal 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių; į šį reglamentą įeina Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, nuostatos.
6. Italija nurodo visiems 2 straipsnyje minimos pagalbos gavėjams per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos grąžinti neteisėtą pagalbą su palūkanomis, kaip nurodyta pirmiau.
6 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Italija, užpildydama prie šio sprendimo pridėtą anketą, Komisijai praneša apie planuojamas ir jau įgyvendintas priemones.
Iki to paties termino pabaigos Italija persiunčia visų šiame sprendime aptartų pagalbos priemonių sąrašą, išskirdama kiekvienai pagalbai skirtą sumą, pagal minėtas išimtis suderintą sumą, taip pat išieškotiną sumą. Galiausiai iki to paties termino pabaigos Italija persiunčia visus dokumentus, patvirtinančius, kad išieškojimo procedūros iš neteisėtą ir nesuderinamą pagalbą gavusių subjektų jau yra pradėtos.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje, 2005 m. rugsėjo 21 d.