TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1234/2007
2007 m. spalio 22 d.
nustatantis bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas („Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas“)
EUROPOS SAJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 36 ir 37 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
kadangi:
(1)
Bendrajai žemės ūkio produktų rinkai funkcionuojant ir ją plėtojant reikėtų nustatyti bendrą žemės ūkio politika (toliau - BŽŪP), kuri visų pirma apimtų bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą (toliau - BRO), kuris pagal Sutarties 34 straipsnį atsižvelgiant į produktą gali būti įvairių formų.
(2)
Sukūrus BŽŪP Taryba priėmė 21 bendro rinkų organizavimo reglamentą - kiekvieno produkto ar produktų grupės bendras rinkų organizavimas reglamentuojamas atskiru Tarybos pagrindiniu reglamentu:
-
1968 m. vasario 27 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 234/68 dėl bendro augančių medžių ir kitų augalų, svogūnėlių, šaknų ir kitų augalų dalių, skintų gėlių bei dekoratyvinių žalumynų rinkos organizavimo (2);
-
1968 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 827/68 dėl bendro tam tikrų Sutarties II priede išvardytų produktų rinkos organizavimo (3);
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2759/75 dėl bendro kiaulienos rinkos organizavimo (4);
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2771/75 dėl bendro kiaušinių rinkos organizavimo (5);
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2777/75 dėl bendro paukštienos rinkos organizavimo (6);
-
1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2075/92 dėl bendro žaliavinio tabako rinkos organizavimo (7);
-
1993 m. vasario 13 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 404/93 dėl bendro bananų rinkos organizavimo (8);
-
1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo (9);
-
1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/96 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimo (10);
-
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo (11);
-
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1255/1999 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo (12);
-
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1493/1999 dėl bendro vyno rinkos organizavimo (13);
-
2000 m. liepos 27 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1673/2000 dėl bendro pluoštinių linų ir kanapių rinkų organizavimo (14);
-
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2529/2001 dėl bendro avienos ir ožkienos rinkos organizavimo (15);
-
2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1784/2003 dėl bendro grūdų rinkos organizavimo (16);
-
2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1785/2003 dėl bendro ryžių rinkos organizavimo (17);
-
2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1786/2003 dėl bendro sausųjų pašarų rinkos organizavimo (18);
-
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 865/2004 dėl bendro alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių rinkos organizavimo (19);
-
2005 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1947/2005 dėl bendro sėklos rinkos organizavimo (20);
-
2005 m. lapkričio 23 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1952/2005 dėl bendro apynių rinkos organizavimo (21);
-
2006 m. vasario 20 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 318/2006 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo (22).
(3)
Be to, Taryba priėmė tris reglamentus, kuriais nustatomos konkrečios tam tikriems produktams taikomos taisyklės, tačiau nenustatomas tų produktų BRO:
-
2003 m. balandžio 8 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 670/2003, nustatantis konkrečias žemės ūkio kilmės etilo alkoholio rinkos priemones (23);
-
2004 m. balandžio 26 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 797/2004 dėl priemonių, gerinančių bendras bitininkystės produktų gamybos ir pardavimo sąlygas (24);
-
2006 m. spalio 5 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1544/2006, nustatantis specialias šilkaverpių auginimą skatinančias priemones (25).
(4)
Pirmiau minėtus reglamentus (toliau - pagrindiniai reglamentai) dažnai papildo papildomas Tarybos reglamentų rinkinys. Dauguma pagrindinių reglamentų yra parengti pagal tokią pačią struktūrą ir turi daug bendrų nuostatų. Visų pirma tai taikoma prekybos su trečiosiomis šalimis taisyklėms ir bendrosioms nuostatoms, o taip pat tam tikra apimtimi ir taisyklėms, susijusioms su vidaus rinka. Pagrindiniuose reglamentuose dažnai pateikiami skirtingi tokių pačių ar panašių problemų sprendimai.
(5)
Jau kurį laiką Bendrija siekia supaprastinti BŽŪP reglamentavimo aplinką. Todėl visoms tiesioginėms išmokoms buvo nustatyta horizontali teisinė sistema, kuria daugybė paramos sistemų sujungta į bendrosios išmokos schemą priėmus 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1782/2003, nustatantį bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrą žemės ūkio politiką taisykles ir nustatantį tam tikras paramos schemas ūkininkams (26). Šis metodas turėtų būti taip pat taikomas pagrindiniams reglamentams. Todėl, kai įmanoma, juose esančios taisyklės turėtų būti sujungtos į vieną bendrą teisinę sistemą, o sektoriams taikomi metodai turėtų būti pakeisti horizontaliais metodais.
(6)
Atsižvelgiant į pirmiau minėtus faktus, pagrindiniai reglamentai turėtų būti panaikinti ir pakeisti vienu bendru reglamentu.
(7)
Vykdant supaprastinimą neturėtų būti ginčijami per daugelį metų BŽŪP srityje priimti politiniai sprendimai. Todėl šis reglamentas iš esmės turėtų būti techninio supaprastinamo aktas. Todėl juo neturėtų būti panaikinti ar pakeisti esami instrumentai, nebent jie neteko prasmės, tapo nebereikalingi arba jeigu dėl jų pobūdžio jie neturėtų būti svarstomi Tarybos lygiu, ir neturėtų būti sukurti nauji instrumentai ar priemonės.
(8)
Todėl šis reglamentas neturėtų apimti tų BŽŪRO dalių, kurioms bus taikomos politikos reformos. Tai taikoma daugumai vaisių bei daržovių, apdorotų vaisių ir daržovių bei vyno sektorių dalims. Todėl atitinkamuose Reglamentuose (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1493/1999 esančios nuostatos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą tik tuo atveju, jeigu joms pačioms netaikytinos politikos reformos. Tačiau materialiosios nuostatos dėl BŽŪRO turėtų būti įtrauktos tik įvykdžius atitinkamas reformas.
(9)
Reglamentuose dėl bendro grūdų, ryžių, cukraus, sausųjų pašarų, sėklų, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, linų ir kanapių, bananų, pieno ir pieno produktų bei šilkaverpių rinkų organizavimo nustatyti prekybos metai visų pirma pritaikyti prie kiekvieno iš šių produktų biologinio gamybos ciklo. Todėl į šį reglamentą turėtų būti įtraukti minėtuose sektoriuose nustatyti prekybos metai.
(10)
Siekiant stabilizuoti rinkas ir užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygį, skirtinguose sektoriuose buvo įvesta kainų palaikymo diferencijuota sistema kartu nustatant tiesioginės paramos schemas, atsižvelgiant į skirtingus poreikius kiekviename iš šių sektorių ir į skirtingų sektorių tarpusavio priklausomybę. Šios priemonės - tai valstybės intervencija arba paramos išmokos už privatų grūdų, ryžių, cukraus, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos, ožkienos iri avienos sektorių produktų sandėliavimą. Todėl atsižvelgiant į šio reglamento tikslus, reikia ir toliau taikyti kainų palaikymo priemones, jeigu jos buvo numatytos anksčiau parengtuose instrumentuose, nedarant esminių pakeitimų palyginti su ankstesne teisine padėtimi.
(11)
Siekiant aiškumo ir skaidrumo šias priemones reglamentuojančios nuostatos turėtų turėti bendrą struktūrą, tačiau toliau išlaikant kiekviename sektoriuje vykdomą politiką. Šiuo tikslu tikslinga skirti referencines kainas ir intervencines kainas.
(12)
Reglamentuose dėl bendro grūdų, galvijienos bei pieno ir pieno produktų rinkų organizavimo numatytos nuostatos, pagal kurias Taryba, laikydamasi Sutarties 37 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, gali keisti kainų lygį. Tačiau, atsižvelgiant į kainų sistemų jautrumą, turi būti aišku, kad 37 straipsnio 2 dalyje numatyta galimybė keisti kainų lygius egzistuoja visuose sektoriuose, kuriuos apima šis reglamentas.
(13)
Be to, pagal BRO cukraus sektoriuje buvo numatyta galimybė patikslinti standartinę cukraus kokybę, kaip išsamiau apibrėžta Reglamente 318/2006, siekiant visų pirma atsižvelgti į verslo reikalavimus ir pokyčius analizės technologijų srityje. Todėl reglamente buvo numatyti įgaliojimai Komisijai keisti atitinkamą priedą. Būtina išlaikyti šią galimybę siekiant įgalinti Komisiją prireikus imtis skubių veiksmų.
(14)
Siekiant užtikrinti patikimą informaciją apie cukraus rinkos kainas Bendrijoje, į šį reglamentą turėtų būti įtraukta pranešimo apie kainas sistema, kokia buvo nustatyta pagal BRO cukraus sektoriuje, kad ja remiantis būtų nustatomi baltojo cukraus rinkos kainų lygiai.
(15)
Kad grūdų, ryžių, sviesto ir nugriebto pieno miltelių intervencinė sistema pati netaptų realizavimo rinka, turėtų būti išlaikyta galimybė valstybės intervenciją taikyti tik tam tikrais metų laikotarpiais. Valstybės intervencijos taikymo galvijienos produktams, kiaulienai ir sviestui pradžia ir pabaiga turėtų priklausyti nuo rinkos kainų lygių per tam tikrą laikotarpį. Kukurūzų, ryžių ir cukraus atveju turėtų būti ir toliau ribojami taikant valstybės intervenciją superkamų produktų kiekiai. Reikėtų ir toliau suteikti Komisijai įgaliojimus sustabdyti įprastą sviesto ir nugriebto pieno miltelių supirkimą, jeigu bus pasiektas tam tikras kiekis, arba jį pakeisti supirkimu konkurso tvarka.
(16)
Praeityje bendro grūdų, ryžių ir galvijienos rinkų organizavimo reglamentuose kainos, kurioms esant turėtų būti vykdomas valstybės intervencinis supirkimas, buvo sumažintos ir nustatytos kartu su tuose sektoriuose taikomomis tiesioginės paramos schemomis. Todėl pagal tas schemas skiriama pagalba ir intervencinės kainos yra glaudžiai susijusios. Pieno ir pieno produktų sektoriaus produktų kainų lygis buvo nustatytas siekiant skatinti atitinkamų produktų suvartojimą ir gerinti jų konkurencingumą. Ryžių ir cukraus sektoriuose kainos buvo nustatytos siekiant prisidėti prie rinkos stabilumo užtikrinimo, tais atvejais, kai konkrečiais prekybos metais rinkos kaina tampa žemesnė už kitiems prekybos metams nustatytą referencinę kainą. Šie Tarybos politiniai sprendimai vis dar taikomi.
(17)
Kaip ir ankstesniuose bendro rinkų organizavimo reglamentuose, šiame reglamente turėtų būti nustatyta galimybė realizuoti vykdant valstybės intervenciją supirktus produktus. Tokių priemonių turėtų būti imtasi taip, kad būtų išvengta rinkos sutrikimų ir kad būtų užtikrintos vienodos galimybės įsigyti prekių bei lygios pirkėjų teisės.
(18)
Kadangi Bendrija turi įvairių žemės ūkio produktų intervencinių atsargų, ji turi potencialių priemonių labai prisidėti prie savo labiausiai nepasiturinčių piliečių gerovės. Bendrija yra suinteresuota naudoti šį potencialą ilgą laiką, kol atsargos bus sunaudotos iki normalaus lygio įvedant atitinkamas priemones. Atsižvelgiant į tai, 1987 m. gruodžio 10 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 3730/87, nustatančiame bendrąsias maisto iš intervencinių atsargų tiekimo paskirtoms organizacijoms, jį skirstančioms labiausiai nepasiturintiems asmenims Bendrijoje, taisykles (27), iki šiol buvo nustatyta, kad maistą paskirsto labdaros organizacijos. Ši svarbi socialinė priemonė, kuri gali būti labai naudinga mažiausiai galimybių turintiems asmenims, turėtų būti taikoma toliau ir įtraukta į šį reglamentą.
(19)
Siekiant prisidėti prie pieno rinkos subalansavimo ir rinkos kainų stabilizavimo reglamente dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo buvo numatyta skirti pagalbą privačiam grietinėlės, tam tikrų sviesto ir tam tikrų sūrio produktų sandėliavimui. Be to, Komisijai buvo suteikti įgaliojimai priimti sprendimą dėl pagalbos privačiam tam tikrų kitų sūrio produktų, baltojo cukraus, tam tikrų alyvuogių aliejaus rūšių, tam tikrų galvijienos produktų, nugriebto pieno miltelių, kiaulienos bei avienos ir ožkienos sandėliavimui skyrimo. Atsižvelgiant į šio reglamento tikslą, šios priemonės turėtų būti išlaikytos.
(20)
2006 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1183/2006, nustatantis Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalę (28), 1990 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1186/90, išplečiantis Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalės taikymo mastą (29), 1984 m. lapkričio 13 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3200/84, nustatantis Bendrijos kiaulių skerdenų klasifikavimo skalę (30), ir 1992 m. liepos 23 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2137/92 dėl Bendrijos avienos skerdenų klasifikavimo skalės ir šviežių arba atšaldytų avienos skerdenų Bendrijos standartinės kokybės nustatymo (31) nustato Bendrijos skerdenų klasifikavimo skales galvijienos, kiaulienos bei avienos ir ožkienos sektoriuose. Šios schemos yra labai svarbios kainų registravimui ir intervencinių priemonių taikymui tuose sektoriuose. Be to, jomis siekiama padidinti rinkos skaidrumą. Tokios skerdenų klasifikavimo schemos turėtų būti ir toliau taikomos. Todėl tikslinga pagrindinius jų aspektus įtraukti į šį reglamentą, tuo pačiu suteikiant Komisijai įgaliojimus kai kuriuos labiau techninio pobūdžio klausimus reglamentuoti įgyvendinimo taisyklėse.
(21)
Dėl laisvo judėjimo apribojimų, atsirandančių taikant kovai su gyvūnų ligų plitimu skirtas priemones, galėtų kilti sunkumų tam tikrų produktų rinkose vienoje ar keliose valstybėse narėse. Patirtis parodė, kad dideli rinkos sutrikimai, pavyzdžiui, smarkiai sumažėję vartojimas ar kainos, gali būti susiję su vartotojų pasitikėjimo praradimu, atsiradusiu dėl pavojaus visuomenės ar gyvūnų sveikatai.
(22)
Todėl atitinkamuose reglamentuose dėl bendro galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių bei paukštienos rinkų organizavimo nustatytos išskirtinės rinkos rėmimo priemonės, skirtos tokiai padėčiai pataisyti, turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą tokiomis pačiomis sąlygomis kaip jos buvo taikomos iki šiol. Tokių išskirtinių rinkos rėmimo priemonių turėtų imtis Komisija, ir jos turėtų būti tiesiogiai susijusios su sveikatos ir veterinarijos priemonėmis, priimtomis siekiant kovoti su ligų plitimu, arba taikomos tuoj pat po jų. Jų turėtų būti imamasi valstybių narių prašymu tam, kad būtų išvengta didelių sutrikimų atitinkamose rinkose.
(23)
Šiame reglamente turėtų būti išlaikyta Komisijai suteikta galimybė priimti specialias intervencines priemones, jeigu pasirodytų, kad tai būtina siekiant veiksmingai ir efektyviai reaguoti į grūdų sektoriaus rinkos sutrikdymo pavojų bei išvengti didelio masto valstybės intervencijos taikymo tam tikruose Bendrijos regionuose ryžių sektoriuje arba kompensuoti dėl stichinių nelaimių atsiradusį žaliavinių ryžių trūkumą, kaip tai buvo nustatyta atitinkamuose reglamentuose dėl bendro grūdų ir ryžių rinkų organizavimo.
(24)
Turėtų būti nustatyta standartinės kokybės, kuri turėtų būti apibrėžta, kvotinių runkelių minimali kaina, kad būtų užtikrintas deramas Bendrijos cukrinių runkelių ir cukranendrių augintojų gyvenimo lygis.
(25)
Deramai cukraus gamybos įmonių bei cukrinių runkelių augintojų teisių ir įsipareigojimų pusiausvyrai užtikrinti reikalingos konkrečios priemonės. Todėl anksčiau pagal BRO numatytos standartinės nuostatos, reglamentuojančios tarpšakinius susitarimus, turėtų būti išlaikytos.
(26)
Dėl gamtinės, ekonominės bei techninės padėties įvairovės sunku nustatyti visoje Bendrijoje vienodas cukrinių runkelių pirkimo sąlygas. Cukrinių runkelių augintojų asociacijos ir cukraus gamybos įmonės jau yra sudariusios tarpšakinius prekybos susitarimus. Todėl bendrosiose nuostatose turėtų būti tik apibrėžtos cukrinių runkelių augintojams ir cukraus pramonei reikalingos būtiniausios garantijos, būtinos sklandžiam cukraus rinkos funkcionavimui užtikrinti, tarpšakiniuose prekybos susitarimuose paliekant galimybę taikyti nuo tam tikrų taisyklių leidžiančias nukrypti nuostatas. Išsamesnės sąlygos anksčiau buvo numatytos pagal cukraus sektoriaus BRO, Reglamento (EB) Nr. 318/2006 II priede. Atsižvelgiant į itin techninį šių sąlygų pobūdį, šiuos klausimus būtų tikslingiau spręsti Komisijos lygiu.
(27)
Į šį reglamentą turėtų būti įtrauktas pagal cukraus sektoriaus BRO numatytas gamybos mokestis, siekiant prisidėti prie cukraus sektoriaus BRO išlaidų finansavimo.
(28)
Siekiant išlaikyti cukraus rinkų struktūrinės pusiausvyros kainų lygį, artimą referencinei kainai, turėtų išlikti Komisijai suteikta galimybė nuspręsti atšaukti cukrų iš rinkos tokiam laikui, kurio reikia, kad joje vėl nusistovėtų pusiausvyra.
(29)
Reglamentuose dėl bendro gyvų augalų, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių bei paukštienos rinkų organizavimo buvo nustatyta galimybė patvirtinti tam tikras priemones, padedančias pasiūlą pritaikyti prie rinkos reikalavimų. Tokios priemonės gali prisidėti prie rinkų stabilizavimo ir tinkamo atitinkamos žemės ūkiu besiverčiančios bendruomenės gyvenimo lygio užtikrinimo. Atsižvelgiant į šio reglamento tikslus, ta galimybė turėtų būti išlaikyta. Pagal šias nuostatas Taryba Sutarties 37 straipsnyje nustatyta tvarka gali priimti su šiomis priemonėmis susijusias bendrąsias taisykles. Tokiomis priemonėmis siektini tikslai yra aiškiai apibrėžti ir riboja priemonių, kurios gali būti patvirtintos, pobūdį. Todėl Tarybai nebereikia priimti papildomų bendrųjų taisyklių tuose sektoriuose ir tokios galimybės nebereikia numatyti.
(30)
Daugelį metų kiekybiniai gamybos apribojimai pieno ir pieno produktų sektoriuose, kaip nustatyta Reglamente (EB) Nr. 318/2006 ir 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1788/2003, nustatančiame mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje (32), buvo esminė rinkos politikos priemonė. Išlieka priežastys, dėl kurių Bendrija anksčiau abiejuose sektoriuose priėmė gamybos kvotų sistemą.
(31)
Pagal cukraus BRO numatyta cukraus kvotų sistema buvo tiesiogiai įtraukta į Reglamentą (EB) Nr. 318/2006, o atitinkama sistema pieno sektoriuje iki šiol buvo reglamentuojama atskiru teisės aktu, t. y. Reglamentu (EB) Nr. 1788/2003. Todėl atsižvelgiant į didžiulę šių schemų svarbą ir į šiuo reglamentu siekiamus tikslus, reikėtų atitinkamas nuostatas dėl abiejų sektorių įtraukti į šį reglamentą, iš esmės nekeičiant nei pačių schemų, nei jų veikimo būdų, palyginti su anksčiau buvusia teisine padėtimi.
(32)
Todėl cukraus kvotų schemoje pagal šį reglamentą turėtų būti atspindėta Reglamente (EB) Nr. 318/2006 nustatyta tvarka ir visų pirma išlaikytas teisinis kvotų statusas, kadangi, remiantis Teisingumo Teismo praktika, kvotų sistema yra cukraus sektoriaus rinkos reguliavimo mechanizmas, skirtas užtikrinti tai, kad būtų pasiekti visuomenės interesų tikslai.
(33)
Todėl šiame reglamente Komisijai taip pat turėtų būti suteikta teisė po restruktūrizavimo fondo, įsteigto 2006 m. vasario 20 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 320/2006, nustatančiu laikiną Bendrijos cukraus pramonės restruktūrizavimo schemą (33), uždarymo 2010 m. koreguoti kvotas iki tvaraus lygio.
(34)
Kadangi kvotų taikymo laikotarpiu perdirbimo pramonės ir runkelių bei cukranendrių auginimo struktūrinio koregavimo klausimais būtina numatyti tam tikrą lankstumą nacionaliniu lygiu, turėtų išlikti galimybė valstybėms narėms iki tam tikrų ribų keisti įmonių kvotas, neapribojant restruktūrizavimo fondo, kaip priemonės, veikimo.
(35)
Pagal cukraus BRO buvo numatyta, kad siekiant išvengti cukraus rinkos iškraipymo dėl cukraus pertekliaus, Komisijai turėtų būti suteikta teisė, vadovaujantis tam tikrais kriterijais, numatyti cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo pertekliaus perkėlimą į kitus metus, tokį perteklių traktuojant kaip kitų prekybos metų kvotinę produkciją. Be to, jeigu tam tikri kiekiai neatitinka taikomų sąlygų, taip pat buvo numatyta už perteklių imti mokestį, kad būtų išvengta tokių kiekių kaupimosi, keliančio pavojų rinkai. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(36)
Tebėra svarbus pagrindinis pieno kvotų schemos tikslas sumažinti atitinkamo sektoriaus pasiūlos ir paklausos neatitikimą ir dėl to atsirandantį struktūrinį perteklių, taip pasiekiant didesnę rinkos pusiausvyrą. Turėtų būti išlaikytas mokestis imamas už pieno kiekį, surinktą arba parduotą tiesiogiai vartoti viršijant tam tikrą garantuojamąją ribą. Atsižvelgiant į šio reglamento tikslą, tam tikru mastu reikia visų pirma suderinti cukraus ir pieno kvotų schemų terminiją, tuo pačiu visiškai išlaikant jų teisinį status quo. Todėl atrodo tikslinga suderinti pieno sektoriaus terminiją su cukraus sektoriaus terminija. Todėl Reglamente (EB) Nr. 1788/2003 apibrėžtos sąvokos „nacionalinis referencinis kiekis“ ir „individualus referencinis kiekis“ turėtų būtų pakeistos sąvokomis „nacionalinė kvota“ ir „individuali kvota“, nekeičiant apibrėžiamos teisinės prasmės.
(37)
Iš esmės, pieno kvotų schema pagal šį reglamentą turėtų būti nustatoma laikantis Reglamento (EB) Nr. 1788/2003. Visų pirma ir toliau turėtų būti skiriami pristatymas ir tiesioginis pardavimas, o schema turėtų būti taikoma remiantis individualiu orientaciniu riebalų kiekiu ir nacionaliniu nustatytuoju riebalų kiekiu. Ūkininkams turėtų būti suteikta teisė tam tikromis sąlygomis laikinai perleisti savo individualias kvotas. Be to, principą, pagal kurį ūkį pardavus, išnuomojus arba perleidus paveldėjimo teise atitinkama kvota perleidžiama pirkėjui, nuomininkui arba paveldėtojui kartu su atitinkama žeme, reikėtų taikyti ir toliau, tačiau siekiant tęsti pieno gamybos restruktūrizavimą ir gerinti aplinką, turėtų likti keletas išimčių principui, pagal kurį kvotos yra siejamos su ūkiais. Derinant įvairius kvotų perdavimo būdus ir taikant objektyvius kriterijus, taip pat turėtų išlikti nuostatos, pagal kurias valstybėms narėms leidžiama dalį perleistų kiekių perkelti į nacionalinį rezervą.
(38)
Pertekliaus mokestis turėtų būti atgrasančio dydžio, o valstybės narės jį turėtų sumokėti tuoj po to, kai viršijamas nacionalinė kvota. Po to mokėjimo naštą valstybės narės turėtų paskirstyti gamintojams, dėl kurių atsirado šis perviršis. Šie gamintojai turėtų turėti pareigą valstybei narei mokėti įnašą į mokestį dėl to, kad viršijo galimus kiekius. Valstybės narės į Europos žemės ūkio garantijų fondą (EŽŪGF) turėtų mokėti mokestį, atitinkantį jų nacionalinės kvotos perviršį, atėmus vienodo 1 % dydžio sumą siekiant atsižvelgti į bankroto atvejus arba į tai, kad tam tikri gamintojai tikrai nėra pajėgūs susimokėti įnašo į mokestį.
(39)
2005 m. birželio 21 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1290/2005 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo (34) nustatyta, kad pajamos, atsirandančios imant papildomą mokestį pieno sektoriuje, yra „asignuotosios įplaukos“, kurios turi būti sumokamos į Bendrijos biudžetą, o pakartotinio panaudojimo atveju, turi būti naudojamos tik EŽŪGF arba Europos žemės ūkio fondo kaimo plėtrai (EŽŪFKP) išlaidoms finansuoti. Todėl Reglamento (EB) Nr. 1788/2003 22 straipsnis, pagal kurį mokesčio pajamos laikomos intervencine žemės ūkio rinkų stabilizavimo priemone ir yra naudojamos išlaidoms pieno sektoriuje finansuoti, neteko prasmės ir neturėtų būti įtrauktas į šį reglamentą.
(40)
Pagal įvairius BRO nustatytos įvairios pagalbos schemų rūšys.
(41)
Pagal BRO sausųjų pašarų bei linų ir kanapių sektoriuose buvo nustatyta, kad šiems sektoriams bus skiriama perdirbimo pagalba, siekiant reguliuoti atitinkamų sektorių vidaus rinką. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(42)
Atsižvelgiant į ypatingą padėtį grūdų ir bulvių krakmolo rinkoje, reglamente dėl bendro grūdų rinkos organizavimo buvo numatytos nuostatos, pagal kurias prireikus buvo galima skirti gamybos grąžinamąją išmoką. Gamybos grąžinamoji išmoka turėtų būti tokia, kad atitinkamame sektoriuje naudojami pagrindiniai produktai tam sektoriui būtų tiekiami mažesne kaina nei taikant bendrąsias kainas gauta kaina. Reglamente dėl bendro cukraus rinkos organizavimo buvo numatyta galimybė skirti gamybos grąžinamąją išmoką, kai gaminant tam tikrus pramonės, chemijos ar farmacijos produktus atsiranda poreikis imtis priemonių, skirtų tiekti tam tikrus cukraus produktus. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(43)
Siekiant prisidėti prie pieno rinkos subalansavimo bei pieno ir pieno produktų rinkų kainų stabilizavimo, reikalingos priemonės, kuriomis būtų padidinta galimybė realizuoti pieno produktus. Todėl reglamente dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo buvo numatyta skirti pagalbą už tam tikrų pieno produktų pardavimą, atsižvelgiant į konkretų jų panaudojimą ir paskirtį. Be to, pagal tą BRO buvo nustatyta, kad norint paskatinti jaunimą vartoti daugiau pieno, Bendrija turėtų padengti dalį išlaidų, patiriamų skiriant pagalbą už moksleivių aprūpinimą pienu mokyklose. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(44)
Bendrijos finansavimas, kurį sudaro tiesioginės pagalbos procentinė dalis, kurią toms valstybėms narėms leidžiama išlaikyti pagal Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 110i straipsnio 4 dalį, turi paskatinti patvirtintas ūkio subjektų organizacijas parengti darbo programas, skirtas gerinti alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių produkcijos kokybę. Todėl reglamente dėl bendro alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių rinkos organizavimo buvo numatyta, kad Bendrijos parama turi būti skiriama pagal prioritetus, atsižvelgus į pagal konkrečias darbo programas vykdomą veiklą. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(45)
Siekiant tabako sektoriuje įgyvendinti įvairias priemones, Reglamentu (EEB) Nr. 2075/92 buvo įkurtas Bendrijos tabako fondas, finansuojamas iš įplaukų, gautų išskaitant tam tikrą sumą iš to sektoriaus pagalbos schemų. 2007 m. yra paskutinieji, kuriais Bendrijos tabako fondui bus skiriamos iš pagalbos schemos išskaičiuotos sumos, numatytos Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10c skyriuje. Nors fondo finansavimas bus nutrauktas prieš įsigaliojant šiam reglamentui, Reglamento (EEB) Nr. 2075/92 13 straipsnis turėtų būti išlaikytas, kaip daugiamečių programų, kurios galėtų būti finansuojamos iš Bendrijos tabako fondo, teisinis pagrindas.
(46)
Bitininkystė yra žemės ūkio sektorius, kuriam būdinga gamybos sąlygų ir produktyvumo įvairovė bei gamybos ir prekybos operacijas vykdančių ūkio subjektų išsisklaidymas ir įvairovė. Be to, dėl pastaraisiais metais keliose valstybėse narėse išplitusios varozės ir tos ligos poveikio medaus gamybai, Komisija vis dar turi imtis veiksmų, nes varozės negalima visiškai likviduoti, ir ji turi būti gydoma patvirtintais produktais. Atsižvelgiant į tokias aplinkybes bei siekiant pagerinti bitininkystės produktų gamybą ir prekybą jais Bendrijoje, kas trejus metus turėtų būti parengtos nacionalinės programos, apimančios techninę pagalbą, varozės kontrolę, sezoninio pervežimo į naujas vietas racionalizavimą, Bendrijos bičių atsargų papildymo valdymą bei bendradarbiavimą vykdant bitininkystei ir bitininkystės produktams skirtas mokslinių tyrimų programas, kurių tikslas - pagerinti bendras bitininkystės produktų gamybos ir prekybos jais sąlygas. Šias nacionalines programas iš dalies turėtų finansuoti Bendrija.
(47)
Reglamentu (EB) Nr. 1544/2006 visa nacionalinė šilkaverpių augintojams teikiama pagalba buvo pakeista Bendrijos pagalbos šilkaverpių auginimui schema, kurios forma yra fiksuota suma už dėžutę sunaudotų šilkaverpių kiaušinių.
(48)
Kadangi politikos klausimai, kuriuos sprendžiant buvo sukurtos pirmiau minėtos pagalbos schemos bitininkystei ir šilkaverpių augintojams, vis dar yra išlieka, minėtos pagalbos schemos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą.
(49)
Taikant standartus prekybai žemės ūkio produktais gali būti prisidedama prie gamybos ir prekybos ekonominių sąlygų bei tokių produktų kokybės gerinimo. Todėl tokių standartų taikymas yra naudingas gamintojams, prekybininkams ir vartotojams. Atitinkamai, pagal BRO bananų, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, gyvų augalų, kiaušinių ir paukštienos sektoriuose buvo nustatyti prekybos standartai, pirmiausia susiję su kokybe, klasifikavimu, svoriu, dydžiu, pakuote, įpakavimu, sandėliavimu, vežimu, pateikimu, kilme ir ženklinimu. Toks požiūris turėtų išlikti ir šiame reglamente.
(50)
Pagal BRO alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių bei bananų sektoriuose iki šiol Komisijai buvo suteikta teisė priimti prekybos standartų nuostatas. Dėl jų itin techninio pobūdžio ir todėl, kad reikia nuolat gerinti jų veiksmingumą ir jas suderinti su besikeičiančia prekybos praktika, šį principą tinka taikyti gyvų augalų sektoriuose, tiksliai nustatant kriterijus, į kuriuos turi atsižvelgti Komisija nustatydama atitinkamas taisykles. Be to, siekiant išvengti piktnaudžiavimo vartotojams pateikiamų produktų kokybe bei autentiškumu ir dėl to galinčių atsirasti svarbių rinkos sutrikimų, gali prireikti patvirtinti specialias priemones, visų pirma pažangiausius analizės metodus ir kitas priemones, skirtas nustatyti atitinkamų standartų charakteristikas.
(51)
Buvo patvirtinti keli teisiniai instrumentai, reglamentuojantys prekybą pienu, pieno produktais ir riebalais bei jų pavadinimus. Jomis siekiama tikslo pagerinti pieno ir pieno produktų padėtį rinkoje bei užtikrinti sąžiningą konkurenciją iš pieno ir ne iš pieno pagamintų tepiųjų riebalų srityje, naudingą gamintojams ir vartotojams. 1987 m. liepos 2 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1898/87 dėl pavadinimų, naudojamų prekiaujant pienu ir pieno produktais, apsaugos (35) nustatytomis taisyklėmis siekiama apsaugoti vartotoją ir nustatyti pieno produktų ir su jais konkuruojančių produktų konkurencijos sąlygas produktų pavadinimų, ženklinimo ir reklamos srityje, kad būtų išvengta bet kokio iškraipymo. 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2597/97, nustatančiame papildomas taisykles dėl bendro geriamam pienui skirto pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo (36), nustatytos taisyklės, kuriomis siekiama užtikrinti aukštą geriamojo pieno ir vartotojų poreikius bei pageidavimus tenkinančių produktų kokybę, taip stabilizuojant atitinkamą rinką ir tiekiant vartotojams aukštos kokybės geriamąjį pieną. 1994 m. gruodžio 5 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2991/94, nustatančiame tepiųjų riebalų standartus (37), nustatyti atitinkamų pieno ir ne iš pieno pagamintų produktų prekybos standartai kartu su aiškia ir tikslia jų klasifikacija bei pavadinimų nurodymo taisyklėmis. Atsižvelgiant į šio reglamento tikslus, šios taisyklės turėtų būti išlaikytos.
(52)
Kiaušinių ir paukštienos sektorių atžvilgiu esama nuostatų, susijusių su prekybos standartais ir kai kuriais atvejais su gamyba. Šiuos nuostatos įtraukos į 2006 m. birželio 19 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1028/2006 dėl prekybos kiaušiniais standartų (38), 1990 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų (39) ir 1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2782/75 dėl perinti skirtų kiaušinių ir viščiukų gamybos bei prekybos (40). Pagrindinės tuose reglamentuose pateiktos taisyklės turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą.
(53)
Reglamente (EB) Nr. 1028/2006 numatyta, kad prekybos kiaušiniais standartai iš principo būtų taikomi visiems Gallus gallus rūšies vištų kiaušiniams, kuriais prekiaujama Bendrijoje, ir paprastai taip pat kiaušiniams, skirtiems eksportui į trečiąsias šalis. Jame taip pat daroma perskyra tarp tiesiogiai vartoti žmonėms tinkamų ir netinkamų kiaušinių, skiriant dvi kiaušinių kokybės klases, ir nustatoma nuostata, skirta užtikrinti vartotojui tinkamą informaciją apie kokybės klases ir svorio kategorijas ir naudotą ūkininkavimo būdą. Be to, reglamente numatytos specialios taisyklės dėl iš trečiųjų šalių importuotų kiaušinių, pagal kurias tam tikromis trečiosiose šalyse galiojančiomis specialiosiomis nuostatomis gali būti pateisintos nuo prekybos standartų leidžiančios nukrypti nuostatos, jei užtikrinamas jų lygiavertiškumas Bendrijos teisės aktams.
(54)
Paukštienos atžvilgiu Reglamente (EEB) Nr. 1906/90 nustatyta, kad prekybos standartai iš principo turėtų būti taikomi tam tikroms žmonėms vartoti tinkamos paukštienos rūšims, kuriomis prekiaujama Bendrijoje, o paukštienai, skirtai eksportui į trečiąsias šalis, prekybos standartai neturėtų būti taikomi. Tame reglamente numatyta rūšiuoti paukštieną į dvi kategorijas pagal pavidalą ir išvaizdą ir pagal sąlygas, kuriomis mėsa turi būti pateikta pardavimui.
(55)
Pagal tuos reglamentus valstybės narės turėtų turėti galimybę šių prekybos standartų netaikyti kiaušiniams ir paukštienai, gamintojo parduodamiems galutiniam vartotojui tam tikrais tiesioginio pardavimo būdais, kai parduodami nedideli kiekiai.
(56)
Reglamente (EB) Nr. 2782/75 nustatytos specialios taisyklės dėl perinti skirtų kiaušinių ir viščiukų prekybos ir transportavimo, o taip pat dėl perinti skirtų kiaušinių inkubavimo. Tame reglamente visų pirma numatytas individualus perinti skirtų kiaušinių, naudojamų viščiukų gamybai, žymėjimas, pakavimo būdas ir transportavimui skirtos pakavimo medžiagos. Tačiau nedidelės veislininkystės įstaigos ir kitos veisimo įstaigos neprivalo taikyti ten nustatytų standartų.
(57)
Atsižvelgiant į šio reglamento tikslus, tos taisyklės turėtų būti išlaikytos nekeičiant jų esmės. Tačiau dėl šiuose reglamentuose pateikiamų tolesnių techninio pobūdžio nuostatų turėtų būti sprendžiama įgyvendinimo taisyklėse, kurias turi priimti Komisija.
(58)
Kai iki šiol buvo daroma pagal apynių sektoriaus BRO, Bendrijoje reikėtų toliau tęsti kokybės politiką įgyvendinant su sertifikatų išdavimu susijusias nuostatas, kurias papildo taisyklės, paprastai draudžiančios parduoti produktus, kuriems sertifikatas nebuvo išduotas, arba importuotų produktų atveju - produktus, kurie neatitinka lygiaverčių kokybės reikalavimų.
(59)
Alyvuogių aliejaus aprašai ir sąvokų apibrėžtys bei skirstymas į kategorijas yra svarbūs rinkos struktūros elementai, kuriais nustatomi kokybės standartai ir suteikiama vartotojams tinkama informacija apie produktą, ir jie turi išlikti šiame reglamente.
(60)
Viena iš pirmiau minėtų pagalbos schemų, prisidedančių prie pieno ir pieno produktų rinkos subalansavimo ir to sektoriaus rinkos kainų stabilizavimo, apima pagalbos už nugriebto pieno perdirbimą į kazeiną ir kazeinatus schemą, kuri nustatyta Reglamente (EB) Nr. 1255/1999. 1990 m. liepos 24 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2204/90, nustatančiame bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo papildomas bendrąsias taisykles, taikomas sūriui (41), buvo nustatytos kazeino ir kazeinatų naudojimo sūriui gaminti taisyklės, siekiant neutralizuoti neigiamą poveikį, kuris gali atsirasti dėl tos pagalbos schemos, atsižvelgiant į tai, kad sūrio savybės gali lengvai pakisti dėl keitimo operacijų naudojant kazeiną ir kazeinatus, ir taip prisidedant prie rinkos stabilizavimo. Šios nuostatos turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą.
(61)
Tam tikrų žemės ūkio žaliavų perdirbimas į etilo alkoholį yra glaudžiai susijęs su tų žaliavų ekonominiais aspektais. Tai gali žymiai padidinti žaliavų vertę ir turėti ypač didelės ekonominės ir socialinės reikšmės kai kurių Bendrijos regionų ekonomikai arba gali būti svarbus atitinkamų žaliavų gamintojų pajamų šaltinis. Jis taip pat leidžia realizuoti nepatenkinamos kokybės produktus ir trumpalaikį perteklių, dėl kurių tam tikruose sektoriuose laikinai gali kilti problemų.
(62)
Apynių, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, tabako ir šilkaverpių sektoriuose teisės aktų dalykas yra įvairios organizacijų rūšys, skirtos pasiekti politikos tikslus, visų pirma siekti atitinkamų produktų rinkų stabilizavimo ir tų produktų kokybės gerinimo bei jos užtikrinimo bendraisiais veiksmais. Iki šiol tą organizacijų sistemą reglamentuojančios nuostatos grindžiamos valstybių narių arba tam tikrais atvejais Komisijos pripažintomis organizacijų rūšimis, remiantis nuostatomis, kurias turi priimti Komisija. Ši sistema turėtų būti taikoma ir toliau, o iki šiol taikytos nuostatos turėtų būti suderintos.
(63)
Siekiant remti tam tikrą tarpšakinių organizacijų veiklą, kuri yra ypač svarbi atsižvelgiant į dabartines taisykles, susijusias su bendru rinkos organizavimu tabako sektoriuje, turėtų būti nustatyta, kad tarpšakinių organizacijų priimtos ir jų nariams skirtos taisyklės tam tikromis sąlygomis būtų pradėtos taikyti ir visiems vieno arba kelių regionų gamintojams ir grupėms, kurie nėra organizacijų nariai. Tas pats principas turėtų būti taikomas ir kitai tarpšakinių organizacijų veiklai, kuri tabako sektoriui yra svarbi bendrąja ekonomine arba technine prasme ir todėl naudinga visiems tose šakose veiklą vykdantiems asmenims. Valstybės narės ir Komisija turėtų glaudžiai bendradarbiauti. Komisijai turėtų būti suteikti įgaliojimai nuolat vykdyti stebėseną, visų pirma dėl tokių organizacijų priimtų susitarimų ir suderintų veiksmų.
(64)
Kai kuriuose sektoriuose, išskyrus tuos, kuriuose esamos taisyklės numato gamintojų ar tarpšakinių organizacijų pripažinimą, valstybės narės gali pageidauti pripažinti tokias organizacijas remiantis nacionalinės teisės aktais, kiek tai suderinama su Bendrijos teisės aktais. Todėl šią galimybę reikėtų apibrėžti aiškiau. Be to, taisykles reikėtų priimti nurodant, kad gamintojų ir tarpšakinių organizacijų pripažinimas pagal dabartinį reglamentą tebegalios priėmus šį reglamentą.
(65)
Viena bendra Bendrijos rinka apima prekybos prie Bendrijos išorės sienų sistemą. Pagal šią prekybos sistemą turėtų būti numatyti importo muitai ir eksporto grąžinamosios išmokos, o ji pati turėtų iš esmės stabilizuoti Bendrijos rinką. Prekybos sistema turėtų būti grindžiama įsipareigojimais, priimtais daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde.
(66)
Iki šiol prekybos žemės ūkio produktais su trečiosiomis šalimis apimtys pagal reglamentus dėl bendro grūdų, ryžių, cukraus, sėklos, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, linų ir kanapių, galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių, paukštienos, gyvų augalų bei žemės ūkio kilmės etilo alkoholio sektorių rinkų organizavimo, importuojant ir eksportuojant buvo stebimos taikant privalomų licencijų sistemą, arba sistemas, pagal kurias Komisijai buvo suteiktos teisės nustatyti licencijų reikalavimus.
(67)
Prekybos srautų stebėjimas yra pirmiausia administravimo klausimas, kuris turėtų būti sprendžiamas lanksčiai. Atsižvelgiant į šiuos faktus ir į patirtį, sukauptą bendrai organizuojant rinkas, kuriose licencijų administravimas jau perduotas Komisijai, reikėtų pradėti taikyti šį principą visuose tuose sektoriuose, kuriuose yra naudojamos importo ir eksporto licencijos. Sprendimą dėl licencijų reikalavimo įvedimo turėtų priimti Komisija, atsižvelgdama į tai, kad importo licencijų reikia siekiant administruoti atitinkamas rinkas ir visų pirma siekiant stebėti atitinkamų produktų importą.
(68)
Didžiąja dalimi pagal Pasaulio prekybos organizacijos (PPO) susitarimus žemės ūkio produktams taikomi muitai yra nustatyti Bendrajame muitų tarife. Tačiau įdiegus papildomus mechanizmus, būtina numatyti galimybę priimti leidžiančias nukrypti nuostatas dėl grūdų ir ryžių sektorių kai kurių produktų.
(69)
Siekiant užkirsti kelią neigiamam poveikiui Bendrijos rinkai, kurį gali sukelti tam tikrų žemės ūkio produktų importas, arba kovoti su tokiu poveikiu, tokių produktų importui turėtų būti taikomas papildomas muitas, jei tenkinamos tam tikros sąlygos.
(70)
Tam tikromis sąlygomis tikslinga Komisijai suteikti įgaliojimus nustatyti ir administruoti importo tarifines kvotas, numatytas pagal tarptautinius susitarimus, sudarytus pagal Sutartį, arba nustatytas pagal kitus Tarybos aktus.
(71)
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2729/75 dėl grūdų, ryžių ir skaldytų ryžių mišinių importo mokesčių (42) siekiama užtikrinti sklandų grūdų, ryžių ir skaldytų ryžių mišinių importo mokesčių sistemos veikimą. Šios taisyklės turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą.
(72)
Bendrija su trečiosiomis šalimis yra sudariusi keletą susitarimų dėl lengvatinių sąlygų patekti į rinką, pagal kuriuos šioms šalims leidžiama palankiomis sąlygomis eksportuoti į Bendriją cukranendrių cukrų. Pagal cukraus sektoriaus BRO buvo numatyta įvertinti rafinavimo įmonėms reikalingo rafinuoti skirto cukraus poreikį ir tam tikromis aplinkybėmis rezervuoti importo licencijas tik didelį importuoto žaliavinio cukranendrių cukraus kiekį naudojančioms specializuotoms įmonėms, kurios laikomos nuolatinėmis rafinavimo įmonėmis Bendrijoje. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(73)
Kad neteisėtai auginami pasėliai netrikdytų pluoštui auginamų kanapių sektoriaus BRO, atitinkamame reglamente buvo numatyta nuostata dėl kanapių ir kanapių sėklų importo patikrinimų, užtikrinančių, kad tokie produktai teiktų tam tikras garantijas dėl tetrahidrokanabinolio kiekio. Be to, ne sėjai skirtų kanapių sėklų importui buvo taikoma kontrolės sistema, kurioje numatyta atitinkamiems importuotojams išduodamų leidimų tvarka. Šios nuostatos turėtų būti išlaikytos.
(74)
Bendrijoje vykdoma apynių sektoriaus produktų kokybės politika. Dėl importuotų produktų, į šį reglamentą turėtų būti įtrauktos nuostatos užtikrinančios, kad būtų importuojami tik lygiaverčius minimalius kokybės reikalavimus atitinkantys produktai.
(75)
Muitų sistema sudaro galimybę atsisakyti visų kitų apsaugos priemonių prie Bendrijos išorės sienų. Vidaus rinka ir muitų mechanizmas išskirtinėmis aplinkybėms galėtų pasirodyti neadekvatūs. Tokiais atvejais tam, kad Bendrijos rinka neliktų be apsaugos nuo galimų sutrikimų, Bendrija turėtų turėti galimybę nedelsdama imtis visų būtinų priemonių. Tokios priemonės turėtų atitikti tarptautinius Bendrijos įsipareigojimus.
(76)
Siekiant užtikrinti tinkamą BRO veikimą ir visų pirma siekiant išvengti rinkos sutrikdymo, pagal daugelio produktų BRO paprastai buvo numatyta galimybė uždrausti taikyti laikinojo įvežimo ar išvežimo perdirbti tvarką. Ši galimybė turėtų būti išlaikyta. Be to, patirtis rodo, kad jei vadovaujantis šia tvarka rinkos yra sutrikdytos ar joms kyla toks pavojus, veiksmų reikia imtis ilgai nedelsiant. Todėl Komisijai turėtų būti suteikti atitinkami įgaliojimai. Todėl tikslinga suteikti Komisijai įgaliojimus sustabdyti įvežimo ar išvežimo perdirbti tvarkos naudojimą tokiose situacijose.
(77)
Nuostatos dėl eksporto į trečiąsias šalis grąžinamųjų išmokų, grindžiamų kainų Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumu ir neviršijančių Bendrijos įsipareigojimais PPO nustatytų ribų, suteikimo turėtų būti Bendrijos dalyvavimo tarptautinėje prekyboje tam tikrais produktais, kuriems taikomas šis reglamentas, apsaugos priemonė. Subsidijuojamam eksportui turėtų būti taikomi vertės ir kiekio apribojimai.
(78)
Vertės apribojimų laikymasis turėtų būti užtikrintas eksporto grąžinamųjų išmokų nustatymo metu stebint mokėjimus pagal taisykles, susijusias su EŽŪGF. Stebėseną galima palengvinti iš anksto privalomai nustatant eksporto grąžinamąsias išmokas, tuo pačiu metu sudarant galimybę diferencijuotų grąžinamųjų išmokų atveju pakeisti nurodytą paskirties vietą geografinėje teritorijoje, kuriai taikoma bendra eksporto grąžinamosios išmokos norma. Pakeitus paskirties vietą turėtų būti mokama faktinei paskirties vietai taikoma eksporto grąžinamoji išmoka neviršijant dydžio, taikomo iš anksto nustatytai paskirties vietai, viršutinės ribos.
(79)
Kiekio apribojimų laikymąsi turėtų užtikrinti patikima ir veiksminga stebėsenos sistema. Šiuo tikslu eksporto grąžinamosios išmokos turėtų būti skiriamos, jeigu yra išduota eksporto licencija. Eksporto grąžinamosios išmokos turėtų būti skiriamos laikantis esamų apribojimų, atsižvelgiant į atskirą kiekvieno atitinkamo produkto atvejį. Šios taisyklės išimtis leidžiama taikyti tik Sutarties I priede neišvardytiems perdirbtiems produktams, kuriems netaikomi kiekio apribojimai. Reikėtų numatyti nuo administravimo taisyklių griežto laikymosi leidžiančią nukrypti nuostatą tais atvejais, kai nėra tikėtina, jog eksportas, už kurį skiriamos eksporto grąžinamosios išmokos, viršys nustatytą kiekį.
(80)
Turėtų būti numatyta, kad eksporto grąžinamosios išmokos už gyvus galvijus skiriamos ir mokamos tik tada, jeigu laikomasi Bendrijos teisės aktų dėl gyvūnų gerovės ir ypač dėl gyvūnų apsaugos juos vežant.
(81)
Tam tikrais atvejais žemės ūkio produktams, kurie atitinka tam tikras specifikacijas ir (arba) kainų sąlygas, gali būti taikoma speciali importo tvarka trečiosiose šalyse. Siekiant užtikrinti teisingą tokios sistemos taikymą, būtina, kad importuojančios trečiosios šalies ir Bendrijos valdžios institucijos bendradarbiautų administravimo srityje. Todėl prie tokių produktų turėtų būti pridėtas Bendrijoje išduotas sertifikatas.
(82)
Žydinčių gėlių svogūnėlių eksportas į trečiąsias šalis yra labai svarbus Bendrijai ekonominiu požiūriu. Tokio eksporto tęsimą ir vystymą gali užtikrinti šios prekybos kainų stabilizavimas. Todėl reikėtų numatyti minimalias šių produktų eksporto kainas.
(83)
Pagal Sutarties 36 straipsnį konkurencijos taisyklėms skirto Sutarties skyriaus nuostatos taikomos žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais tik tokiu mastu, kurį nustato Taryba, laikydamasi Sutarties 37 straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatų bei jose nustatytos tvarkos. Reglamentuose dėl bendro įvairių rinkų organizavimo su valstybės pagalba susijusios nuostatos buvo plačiai pripažintos taikytinomis. Be to, 2006 m. liepos 24 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1184/2006 dėl tam tikrų konkurencijos taisyklių taikymo žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais (43) buvo išsamiai nustatytos įmonėms taikomos Sutarties taisyklės Remiantis siekiamu tikslu - nustatyti vieną išsamų rinkos politikos taisyklių rinkinį, atitinkamas nuostatas reikėtų įtraukti į šį reglamentą.
(84)
Konkurencijos taisyklės, susijusios su Sutarties 81 straipsnyje nurodytais susitarimais, sprendimais ir veikla bei su piktnaudžiavimu dominuojančia padėtimi, turėtų būti taikomos žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais, jeigu jų taikymas netrukdo funkcionuoti nacionalinėms žemės ūkio rinkoms arba nekelia pavojaus bendrosios žemės ūkio politikos tikslams.
(85)
Užtikrinamas ypatingas požiūris į ūkininkų organizacijas, kurių pagrindinis tikslas - bendra žemės ūkio produktų gamyba ar prekyba jais arba bendros infrastruktūros naudojimas, jeigu tokia bendra veikla neužkerta kelio konkurencijai arba nekelia pavojaus Sutarties 33 straipsnyje numatytiems tikslams.
(86)
Tam, kad nenukentėtų BŽŪP plėtra, būtų užtikrintas teisinis tikrumas ir nebūtų diskriminuojamos atitinkamos įmonės, Komisijai turėtų būti suteikta išimtinė teisė - Teisingumo Teismui turint teisę peržiūrėti - nustatyti, ar Sutarties 81 straipsnyje nurodyti susitarimai, sprendimai ir praktika yra suderinami su BŽŪP tikslais.
(87)
Skiriant nacionalinę pagalbą kiltų pavojus tinkamam bendromis kainomis pagrįstos vienos bendros rinkos veikimui. Todėl Sutarties nuostatos dėl valstybės pagalbos paprastai turėtų būti taikomos produktams, kuriems taikomas šis reglamentas. Tam tikrais atvejais turėtų būti leidžiamos išimtys. Tačiau kai tokios išimtys taikomos, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė sudaryti esamų, naujų ar pasiūlytų valstybės pagalbos rūšių sąrašą, pateikti valstybėms narėms atitinkamas pastabas ir pasiūlyti joms tinkamas priemones.
(88)
Nuo įstojimo į ES Suomija ir Švedija gali skirti pagalbą už šiaurės elnių auginimą bei prekybą jais ir jų produktais, atsižvelgiant į ypatingą šios veiklos ekonominę padėtį. Be to, Suomija dėl specifinių savo klimato sąlygų gali skirti valstybės pagalbą už atitinkamai tam tikrus tik šioje valstybėje išaugintos sėklos ir javų sėklos kiekius, prieš tai gavusi Komisijos leidimą. Šias išimtis reikia taikyti ir toliau.
(89)
Valstybėse narėse, kuriose cukraus kvota ypač sumažinta, cukrinių runkelių augintojai susidurs su ypatingai didelėmis prisitaikymo problemomis. Tokiais atvejais pereinamojo laikotarpio Bendrijos pagalbos cukrinių runkelių augintojams, nustatytos Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10f skyriuje, nepakaks visiems runkelių augintojų patiriamiems sunkumams įveikti. Todėl valstybėms narėms, sumažinusioms kvotą daugiau kaip 50 % Reglamentu (EB) Nr. 318/2006 III priede 2006 m. vasario 20 d. nustatytos cukraus kvotos, turėtų būti leidžiama suteikti valstybės pagalbą cukrinių runkelių augintojams pereinamojo laikotarpio Bendrijos pagalbos taikymo metu. Siekiant užtikrinti, kad valstybės narės neteiktų valstybės pagalbos, viršijančios cukrinių runkelių augintojų poreikius, atitinkamos valstybės pagalbos bendro sumos nustatymas turėtų ir toliau būti tvirtinamas Komisijos, išskyrus Italijos atvejį, kur produktyviausių cukrinių runkelių augintojų numatytas maksimalus poreikis siekiant prisitaikyti prie rinkos sąlygų sudaro 11 EUR už toną išaugintų cukrinių runkelių. Be to, dėl konkrečių problemų, kurių tikimasi Italijoje, turėtų būti išlaikytos nuostatos, kurios leistų cukrinių runkelių augintojams tiesiogiai ar netiesiogiai pasinaudoti suteikta valstybės pagalba.
(90)
Suomijoje cukrinių runkelių auginimas priklauso nuo konkrečių geografinių ir klimato sąlygų, kurių neigiamas poveikis sektoriui prisidės prie cukraus reformos bendro poveikio. Dėl šios priežasties, pagal cukraus sektoriaus BRO turėtų būti nuostata, leidžianti tai valstybei narei nuolat teikti adekvataus dydžio valstybės pagalbą cukrinių runkelių augintojams.
(91)
Atsižvelgiant į ypatingą padėtį Vokietijoje, kur valstybės parama dabar yra teikiama pagal konkrečias Vokietijos alkoholio monopolio sąlygas daugeliui mažų alkoholio gamintojų, yra būtina ribotą laikotarpį leisti ir toliau teikti tokią paramą. Be to, taip pat svarbu nustatyti, kad pasibaigus tam laikotarpiui Komisija pateiktų ataskaitą apie tokios leidžiančios nukrypti nuostatos funkcionavimą, kartu su atitinkamais pasiūlymais.
(92)
Jeigu valstybė narė nori savo teritorijoje remti pieno ir pieno produktų suvartojimą skatinančias priemones Bendrijoje, turėtų būti nustatyta galimybė finansuoti tokias priemones nacionaliniu lygiu taikant pieno gamintojams skatinamąjį mokestį.
(93)
Siekiant atsižvelgti į galimus sausųjų pašarų gamybos pokyčius, Komisija iki 2008 m. rugsėjo 30 d., remdamasi bendro sausųjų pašarų rinkos organizavimo įvertinimu, turėtų pateikti Tarybai ataskaitą apie šį sektorių. Prireikus prie šios ataskaitos turėtų būti pridedami atitinkami pasiūlymai. Be to, Komisija turėtų reguliariai teikti pranešimus Europos Parlamentui ir Tarybai apie bitininkystės sektoriuje taikomą pagalbos schemą.
(94)
Būtina turėti pakankamai informacijos apie apynių rinkos padėtį Bendrijoje ir jos vystymosi perspektyvas. Todėl reikėtų numatyti Bendrijoje užaugintų apynių produktų visų tiekimo sutarčių registraciją.
(95)
Tam tikromis sąlygomis ir tam tikriems produktams reikėtų nustatyti priemones, kurių reikia imtis, kai atsiranda sutrikimų arba manoma, kad jų gali atsirasti dėl didelių vidaus rinkos kainų arba biržos ar pasaulinės rinkos kainų pokyčių.
(96)
Būtina nustatyti konkrečių žemės ūkio kilmės etilo alkoholiui skirtų priemonių sistemą, kad būtų galima rinkti ekonominius duomenis ir analizuoti statistinę informaciją siekiant stebėti rinką. Kadangi žemės ūkio kilmės etilo alkoholio rinka ir bendra etilo alkoholio rinka yra susijusios, turi būti teikiama ir informacija apie ne žemės ūkio kilmės etilo alkoholio rinką.
(97)
Išlaidas, kurias valstybės narės patiria vykdydamos pagal šį reglamentą prisiimtus įsipareigojimus, Bendrija turėtų finansuoti pagal Reglamentą (EB) Nr. 1290/2005.
(98)
Komisija turėtų būti įgaliota patvirtinti priemones, būtinas praktinėms specifinėms problemoms spręsti nepaprastosios padėties atvejais.
(99)
Kadangi bendra žemės ūkio produktų rinka nuolat vystosi, valstybės narės ir Komisija turėtų nuolat informuoti viena kitą apie svarbius įvykius.
(100)
Siekiant išvengti piktnaudžiavimo šiame reglamente nustatytomis lengvatomis, tokios lengvatos neturėtų būti suteikiamos arba turėtų būti panaikinamos tais atvejais, kai nustatoma, kad bet kurios iš jų gavimo sąlygos buvo sukurtos dirbtinai ir neatitinka šio reglamento tikslų.
(101)
Siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi šiame reglamente nustatytų pareigų, reikalingos kontrolės priemonės, o tais atvejais, kai tokių įpareigojimų nesilaikoma, reikia taikyti administracines priemones ir administracines sankcijas. Todėl Komisijai reikėtų suteikti įgaliojimus nustatyti atitinkamas taisykles, įskaitant ir nepagrįstų išmokų susigrąžinimo taisykles ir dėl šio reglamento taikymo kylančius valstybių narių įsipareigojimus teikti ataskaitas.
(102)
Šiam reglamentui įgyvendinti reikalingos priemonės paprastai turėtų būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (44). Tačiau jei tam tikrų pagal šį reglamentą numatytų priemonių, kurios susijusios su Komisijos kompetencija, atveju, reikia skubių veiksmų arba jos yra tik administracinio pobūdžio, tai Komisija turėtų būti įgaliota veikti viena pati.
(103)
Kadangi į šį reglamentą įtraukti šviežių ir perdirbtų vaisių bei daržovių ir vyno BRO aspektai, reikia numatyti tam tikrus BRO pakeitimus.
(104)
Į šį reglamentą įtraukiamos nuostatos, susijusios su Sutartyje nustatytų konkurencijos taisyklių taikymu. Iki šiol tos nuostatos buvo reglamentuojamos Reglamente (EB) Nr. 1184/2006. Šio reglamento taikymo sritį reikia iš dalies pakeisti, kad jo nuostatos būtų taikomos tik Sutarties I priede išvardytiems produktams, kurių neapima šis reglamentas.
(105)
Į šį reglamentą įtraukiamos 2 ir 3 konstatuojamosiose dalyse išvardytuose pagrindiniuose reglamentuose išdėstytos nuostatos, išskyrus išdėstytąsias Reglamentuose (EB) Nr. 2200/96, (EB) Nr. 2201/96 ir (EB) Nr. 1493/1999. Be to, į šį reglamentą įtraukiamos šių reglamentų nuostatos:
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2729/75 dėl grūdų, ryžių ir skaldytų ryžių mišinių importo mokesčių,
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos Reglamento (EEB) Nr. 2763/75, nustatančio bendrąsias pagalbos teikimo privačiam kiaulienos saugojimui taisykles (45),
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2782/75 dėl perinti skirtų kiaušinių ir viščiukų gamybos bei prekybos,
-
1976 m. kovo 25 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 707/76 dėl šilkaverpių augintojų gamintojų grupių pripažinimo (46),
-
1977 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1055/77 dėl intervencinės agentūros supirktų produktų saugojimo ir judėjimo (47),
-
1979 m. gruodžio 20 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2931/79 dėl paramos teikimo žemės ūkio produktų, kuriems gali būti taikomas specialus importo režimas trečiojoje šalyje, eksportui (48),
-
1984 m. lapkričio 13 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3220/84, nustatančio Bendrijos kiaulių skerdenų klasifikavimo skalę,
-
1987 m. liepos 2 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1898/87 dėl pavadinimų, naudojamų prekiaujant pienu ir pieno produktais, apsaugos,
-
1987 m. gruodžio 10 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3730/87, nustatančio bendrąsias maisto iš intervencinių atsargų tiekimo paskirtoms organizacijoms, jį skirstančioms labiausiai nepasiturintiems asmenims Bendrijoje, taisykles,
-
1990 m. vasario 12 d. Tarybos reglamento (EΕΒ) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos (49),
-
1990 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1186/90, išplečiančio Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalės taikymo mastą,
-
1990 m. birželio 26 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1906/90 dėl tam tikrų prekybos paukštiena standartų,
-
1990 m. liepos 24 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2204/90, nustatančio bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo papildomas bendrąsias taisykles, taikomas sūriui,
-
1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2077/92 dėl tarpšakinių organizacijų ir susitarimų tabako sektoriuje (50),
-
1992 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2137/92 dėl Bendrijos avienos skerdenų klasifikavimo skalės ir šviežių arba atšaldytų avienos skerdenų,
-
1994 m. gruodžio 5 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2991/94, nustatančio tepiųjų riebalų standartus,
-
1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2597/97, nustatančio papildomas taisykles dėl bendro geriamam pienui skirto pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo,
-
1999 m. spalio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2250/1999 dėl Naujosios Zelandijos kilmės sviesto tarifinės kvotos (51),
-
2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1788/2003, nustatančio mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje,
-
2006 m. birželio 19 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1028/2006 dėl prekybos kiaušiniais standartų,
-
2006 m. liepos 24 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1183/2006, nustatančio Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalę.
(106)
Todėl šie reglamentai turėtų būti panaikinti. Teisinio tikrumo tikslais ir atsižvelgiant į šiuo reglamentu panaikinamų aktų skaičių bei pagal tuos aktus priimtų ar iš dalies pakeistų aktų skaičių, tikslinga patikslinti, kad jų panaikinimas nedaro įtakos remiantis panaikintu aktu priimtų teisės aktų galiojimui ar jais padarytų kitų teisės aktų pakeitimų galiojimui.
(107)
Paprastai šis reglamentas turėtų būti pradėtas taikyti 2008 m. sausio 1 d. Tačiau tam, kad būtų užtikrinta, kad naujosios šio reglamento nuostatos netrikdytų einamųjų 2007-2008 prekybos metų, tų sektorių atžvelgiu, kuriems numatyti prekybos metai turėtų būti nustatyta vėlesnė taikymo data. Todėl šis reglamentas atitinkamiems sektoriams turėtų būti taikomas nuo 2008-2009 prekybos metų pradžios. Todėl atitinkami šiuos sektorius reglamentuojantys reglamentai turėtų būti taikomi toliau iki atitinkamų 2007-2008 prekybos metų pabaigos.
(108)
Be to, tam tikruose kituose sektoriuose, kuriuose nėra numatyta prekybos metų, norint sklandžiai pereiti nuo esamo BRO prie šio reglamento, taip pat reikalingas ilgesnis pereinamasis laikotarpis. Todėl atitinkami šių sektorių esamą BRO reglamentuojantys reglamentai turėtų būti taikomi toliau iki šiam reglamente numatytos vėlesnės datos.
(109)
Šiuo reglamentu Komisijai perduodama kompetencija priimti Reglamente (EB) Nr. 386/90 nagrinėtus klausimus. Be to, Reglamentai (EEB) Nr. 3220/84, (EEB) Nr. 1186/90, (EEB) Nr. 2137/92 ir (EB) Nr. 1183/2006 šiuo reglamentu panaikinami, nors į šį reglamentą įtraukiamos tik tam tikros jų dalys. Todėl kitos šiuose reglamentuose esančios nuostatos turės būti nagrinėjamos įgyvendinimo taisyklėse, kurias dar turi priimti Komisija. Komisijai turėtų būti skirta daugiau laiko nustatyti atitinkamas taisykles. Pirmiau minėti reglamentai turėtų būti toliau taikomi iki 2008 m. gruodžio 31 d.
(110)
Šie Tarybos aktai tapo nebereikalingi ir turėtų būti panaikinti:
-
1968 m. kovo 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 315/68, nustatantis skirtų pražydinti svogūnėlių, gumbasvogūnių ir gumbavaisių kokybės standartus (52),
-
1968 m. kovo 12 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 316/68, nustatantis ką tik nuskintų gėlių ir dekoratyvinių žalumynų kokybės standartus (53),
-
1969 m. gruodžio 9 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2517/69, nustatantis tam tikras vaisių auginimo Bendrijoje pertvarkymo priemones (54),
-
1975 m. spalio 29 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2728/75 dėl pagalbos bulvių krakmolo gamybai bei prekybai ir bulvių, iš kurių gaminamas krakmolas, auginimui bei prekybai (55),
-
1980 m. birželio 5 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1358/80, nustatantis suaugusių galvijų orientacinę ir intervencinę kainas 1980-1981 prekybos metams bei įvedantis Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalę (56),
-
1987 m. gruodžio 21 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 4088/87, nustatantis tam tikrų Kipro, Izraelio ir Jordanijos kilmės gėlių importo lengvatinių muitų taikymo sąlygas (57),
-
1974 m. lapkričio 20 d. Tarybos sprendimas 74/583/EEB dėl cukraus judėjimo monitoringo (58).
(111)
Pereiga nuo taisyklių, nustatytų šiuo reglamentu naikinamose nuostatose ir reglamentuose, gali sukelti sunkumų, kurie šiame reglamente nenagrinėjami. Siekiant tokius sunkumus išspręsti, Komisijai turėtų būti suteikta galimybė patvirtinti pereinamojo laikotarpio priemones,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
TURINYS
I DALIS
ĮVADINĖS NUOSTATOS
II DALIS
VIDAUS RINKA
I ANTRAŠTINĖ DALIS
RINKOS INTERVENCIJA
I SKYRIUS
Valstybės intervencija ir privatus sandėliavimas
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
II skirsnis
Valstybės intervencija
I poskirsnis
Bendrosios nuostatos
II poskirsnis
Supirkimo pradžia ir jo sustabdymas
III poskirsnis
Intervencinė kaina
IV poskirsnis
Taikant intervenciją supirktų produktų realizavimas
III skirsnis
Privatus sandėliavimas
I poskirsnis
Privaloma pagalba
II poskirsnis
Neprivaloma pagalba
IV skirsnis
Bendrosios nuostatos
II SKYRIUS
Specialios intervencinės priemonės
I skirsnis
Išskirtinės rinkos rėmimo priemonės
II skirsnis
Priemonės grūdų ir ryžių sektoriuose
III skirsnis
Priemonės cukraus sektoriuje
IV skirsnis
Pasiūlos pritaikymas
III SKYRIUS
Gamybos apribojimo sistemos
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
II skirsnis
Cukrus
I poskirsnis
Kvotų skyrimas ir administravimas
II poskirsnis
Kvotos perviršis
III skirsnis
Pienas
I poskirsnis
Bendrosios nuostatos
II poskirsnis
Kvotų skyrimas ir administravimas
III poskirsnis
Kvotos perviršis
IV skirsnis
Nuostatos dėl tvarkos
IV SKYRIUS
Pagalbos schemos
I skirsnis
Pagalba už perdirbimą
I poskirsnis
Sausieji pašarai
II poskirsnis
Pluoštiniai linai
II skirsnis
Gamybos grąžinamoji išmoka
III skirsnis
Pagalba pieno ir pieno produktų sektoriui
IV skirsnis
Pagalba alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriui
V skirsnis
Bendrijos tabako fondas
VI skirsnis
Specialios nuostatos bitininkystės sektoriui
VII skirsnis
Pagalba šilkaverpių sektoriui
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBOS IR GAMYBOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Prekybos standartai ir gamybos sąlygos
I skirsnis
Prekybos standartai
II skirsnis
Gamybos sąlygos
III skirsnis
Procedūrinės taisyklės
II SKYRIUS
Gamintojų organizacijos, tarpšakinės organizacijos, ūkio subjektų organizacijos
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
II skirsnis
Taisyklės dėl tarpšakinių organizacijų tabako sektoriuje
III skirsnis
Procedūrinės taisyklės
III DALIS
PREKYBA SU TREČIOSIOMIS ŠALIMIS
I SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
II SKYRIUS
Importas
I skirsnis
Importo licencijos
II skirsnis
Importo muitai ir rinkliavos
III skirsnis
Importo kvotos administravimas
IV skirsnis
Specialios nuostatos dėl tam tikrų produktų
I poskirsnis
Specialios nuostatos dėl grūdų ir ryžių sektorių produktų importo
II poskirsnis
Lengvatinė cukraus importo tvarka
III poskirsnis
Specialios nuostatos dėl kanapių importo
IV poskirsnis
Specialios nuostatos dėl apynių importo
V skirsnis
Apsaugos priemonės ir laikinasis įvežimas perdirbti
III SKYRIUS
Eksportas
I skirsnis
Eksporto licencijos
II skirsnis
Eksporto grąžinamosios išmokos
III skirsnis
Eksporto kvotos administravimas pieno ir pieno produktų sektoriuje
IV skirsnis
Speciali importo tvarka trečiosiose šalyse
V skirsnis
Specialios nuostatos dėl gyvų augalų
VI skirsnis
Laikinasis išvežimas perdirbti
IV DALIS
KONKURENCIJOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Įmonėms taikomos taisyklės
II SKYRIUS
Valstybės pagalbos taisyklės
V DALIS
KONKREČIOS NUOSTATOS DĖL ATSKIRŲ SEKTORIŲ
VI DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
VII DALIS
ĮGYVENDINIMO, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Įgyvendinimo nuostatos
II SKYRIUS
Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos
I PRIEDAS
1 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTŲ PRODUKTŲ SĄRAŠAS
I dalis.
Javai
II dalis.
Ryžiai
III dalis.
Cukrus
IV dalis.
Sausieji pašarai
V dalis.
Sėklos
VI dalis.
Apyniai
VII dalis.
Alyvuogių aliejus ir valgomosios alyvuogės
VIII dalis.
Pluoštiniai linai ir kanapės
IX dalis.
Vaisiai ir daržovės
X dalis.
Perdirbtų vaisių ir daržovių produktai
XI dalis.
Bananai
XII dalis.
Vynas
XIII dalis.
Augantys medžiai ir kiti augalai, svogūnėliai, šaknys ir kitos panašios augalų dalys, skintos gėlės ir dekoratyviniai žalumynai
XIV dalis.
Žaliavinis tabakas
XV dalis.
Galvijiena
XVI dalis.
Pienas ir pieno produktai
XVII dalis.
Kiauliena
XVIII dalis.
Aviena ir ožkiena
XIX dalis.
Kiaušiniai
XX dalis.
Paukštiena
XXI dalis.
Kiti produktai
II PRIEDAS
1 STRAIPSNIO 3 DALYJE NURODYTŲ PRODUKTŲ SĄRAŠAS
I dalis.
Žemės ūkio kilmės etilo alkoholis
II dalis.
Bitininkystės produktai
III dalis.
Šilkaverpiai
III PRIEDAS
2 STRAIPSNIO 1 DALYJE NURODYTOS SĄVOKŲ APIBRĖŽTYS
I dalis.
Ryžių sektoriui taikomos apibrėžtys
II dalis.
Cukraus sektoriui taikomos apibrėžtys
III dalis.
Apynių sektoriui taikomos apibrėžtys
IV dalis.
Galvijienos sektoriui taikomos apibrėžtys
V dalis.
Pieno ir pieno produktų sektoriui taikomos apibrėžtys
VI dalis.
Kiaušinių sektoriui taikomos apibrėžtys
VII dalis.
Paukštienos sektoriui taikomos apibrėžtys
VIII dalis.
Bitininkystės sektoriui taikomos apibrėžtys
IV PRIEDAS
RYŽIŲ IR CUKRAUS STANDARTINĖ KOKYBĖ
A.
Žaliavinių ryžių standartinė kokybė
B.
Cukraus standartinė kokybė
V PRIEDAS
BENDRIJOS SKERDENŲ KLASIFIKAVIMO SKALĖS, NURODYTOS 42 STRAIPSNYJE
A.
Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalė
B.
Bendrijos kiaulių skerdenų klasifikavimo skalė
C.
Bendrijos avių skerdenų klasifikavimo skalė
VI PRIEDAS
NACIONALINĖS IR REGIONŲ KVOTOS, NURODYTOS 56 IR 59 STRAIPSNIUOSE
VII PRIEDAS
PAPILDOMOS IZOGLIUKOZĖS KVOTOS, NURODYTOS 58 STRAIPSNIO 2 DALYJE
VIII PRIEDAS
IŠSAMIOS CUKRAUS AR IZOGLIUKOZĖS KVOTŲ PERDAVIMO TAISYKLĖS PAGAL 60 STRAIPSNĮ
IX PRIEDAS
NACIONALINĖS KVOTOS IR RESTRUKTŪRIZAVIMO REZERVO KIEKIAI, NURODYTI 66 STRAIPSNYJE
X PRIEDAS
NUSTATYTASIS RIEBALŲ KIEKIS, NURODYTAS 70 STRAIPSNYJE
XI PRIEDAS
A.
Didžiausio garantuoto kiekio paskirstymas valstybėms narėms, nurodytas 94 straipsnio 1 dalyje
B.
Didžiausio garantuoto kiekio paskirstymas valstybėms narėms, nurodytas 89 straipsnyje
XII PRIEDAS
PIENO IR PIENO PRODUKTŲ APIBRĖŽTYS IR PAVADINIMAI, NURODYTI 114 STRAIPSNIO 1 DALYJE
XIII PRIEDAS
PREKYBA ŽMONĖMS VARTOTI SKIRTU PIENU NURODYTU 114 STRAIPSNIO 2 DALYJE
XIV PRIEDAS
PREKYBOS KIAUŠINI IR PAUKŠTIENOS SEKTORI PRODUKTAIS STANDARTAI, NURODYTI 116 STRAIPSNYJE
A.
Prekybos Gallus gallus veislės vištų kiaušiniais standartai
B.
Prekybos paukštiena standartai
C.
Perinti skirtų kiaušinių ir viščiukų gamybos bei prekybos standartai
XV PRIEDAS
STANDARTAI, TAIKOMI TEPIESIEMS RIEBALAMS, NURODYTIEMS 115 STRAIPSNYJE
XV priedo priedėlis
XVI PRIEDAS
ALYVUOGIŲ ALIEJAUS IR ALYVUOGIŲ IŠSPAUDŲ ALIEJAUS, NURODYTŲ 118 STRAIPSNYJE, APRAŠAI IR APIBRĖŽTYS
XVII PRIEDAS
RYŽIŲ, NURODYTŲ 137 IR 139 STRAIPSNIUOSE, IMPORTO MUITAI
XVIII PRIEDAS
BASMATI RYŽIŲ, NURODYTŲ 138 STRAIPSNYJE, RŪŠYS
XIX PRIEDAS
153 STRAIPSNIO 3 DALYJE, 154 STRAIPSNIO 1 DALIES B PUNKTE IR III PRIEDO II DALIES 12 PUNKTE NURODYTOS VALSTYBĖS
XX PRIEDAS
GRŪDŲ, RYŽIŲ, CUKRAUS, PIENO IR KIAUŠINIŲ SEKTORIŲ PREKIŲ SĄRAŠAS, SKIRTAS TAIKYTI 26 STRAIPSNIO A PUNKTO II PAPUNKTĮ IR SKIRTI III DALIES III SKYRIAUS II SKIRSNYJE NURODYTAS EKSPORTO GRĄŽINAMĄSIAS IŠMOKAS
I dalis.
Javai
II dalis.
Ryžiai
III dalis.
Cukrus
IV dalis.
Pienas
V dalis.
Kiaušiniai
XXI PRIEDAS
TAM TIKRŲ PREKIŲ, KURIOSE YRA CUKRAUS, SĄRAŠAS, SIEKIANT SKIRTI III DALIES III SKYRIAUS II SKIRSNYJE NURODYTAS EKSPORTO GRĄŽINAMĄSIAS IŠMOKAS
XXII PRIEDAS
202 STRAIPSNYJE NURODYTOS KORELIACIJOS LENTELĖS
I DALIS
ĮVADINĖS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šiame reglamente nustatomas bendras šių sektorių produktų, toliau nurodytų I priede, rinkų organizavimas:
a)
grūdų, I priedo I dalis;
b)
ryžių, I priedo II dalis;
c)
cukraus, I priedo III dalis;
d)
sausųjų pašarų, I priedo IV dalis;
e)
sėklų, I priedo V dalis;
f)
apynių, I priedo VI dalis;
g)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, I priedo VII dalis;
h)
linų ir kanapių, I priedo VIII dalis;
i)
vaisių ir daržovių, I priedo IX dalis;
j)
perdirbtų vaisių ir daržovių, I priedo X dalis;
k)
bananų, I priedo XI dalis;
l)
vyno, I priedo XII dalis;
m)
gyvų augalų ir gėlininkystės produktų, I priedo XIII dalis (toliau - gyvų augalų sektorius);
n)
žaliavinio tabako, I priedo XIV dalis;
o)
galvijienos, I priedo XV dalis;
p)
pieno ir pieno produktų, I priedo XVI dalis;
q)
kiaulienos, I priedo XVII dalis;
r)
avienos ir ožkienos, I priedo XVIII dalis;
s)
kiaušinių, I priedo XIX dalis;
t)
paukštienos, I priedo XX dalis;
u)
kitų produktų, I priedo XXI dalis.
2. Vaisių ir daržovių, perdirbtų vaisių ir daržovių bei vyno sektoriuose taikomas tik šio reglamento 195 straipsnis.
3. Šiuo reglamentu nustatomos konkrečios priemonės, taikomos toliau išvardytuose sektoriuose ir, jeigu taikoma, išsamiau apibrėžtuose II priede:
a)
žemės ūkio kilmės etilo alkoholio, II priedo I dalis (toliau - žemės ūkio kilmės etilo alkoholio sektorius);
b)
bitininkystės produktų, II priedo II dalis (toliau - bitininkystės sektorius);
c)
šilkaverpių, II priedo III dalis.
2 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
1. Šiame reglamente taikomos su tam tikrais sektoriais susijusios apibrėžtys, išdėstytos III priede.
2. Šiame reglamente:
a)
„ūkininkas“ - ūkininkas, kaip apibrėžta Reglamente (EB) Nr. 1782/2003;
b)
„mokėjimo agentūra“ - įstaiga arba įstaigos, kurias valstybė narė paskiria remdamasi Reglamentu (EB) Nr. 1290/2005;
c)
„intervencinė kaina“ - kaina, kuria produktai superkami taikant valstybės intervenciją.
3 straipsnis
Prekybos metai
Nustatomi tokie prekybos metai:
a)
nuo atitinkamų metų sausio 1 d. iki gruodžio 31 d. bananų sektoriuje;
b)
nuo balandžio 1 d. iki kitų metų kovo 31 d.:
i)
sausųjų pašarų sektoriuje;
ii)
šilkaverpių sektoriuje;
c)
nuo liepos 1 d. iki kitų metų birželio 30 d.:
i)
grūdų sektoriuje;
ii)
sėklos sektoriuje;
iii)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriuje;
iv)
linų ir kanapių sektoriuje;
v)
pieno ir pieno produktų sektoriuje;
d)
nuo rugsėjo 1 d. iki kitų metų rugpjūčio 31 d. ryžių sektoriuje;
e)
nuo spalio 1 d. iki kitų metų rugsėjo 30 d. cukraus sektoriuje.
4 straipsnis
Komisijos kompetencija
Išskyrus tuos atvejus, kai šiame reglamente nurodyta kitaip, tai atvejais, kai Komisijai suteikiami įgaliojimai, ji veikia laikydamasi 195 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.
5 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija gali priimti išsamias 2 straipsnio įgyvendinimo taisykles.
Komisija gali iš dalies keisti III priedo I dalyje išdėstytas su ryžiais susijusias apibrėžtis ir to priedo II dalies 12 punkte išdėstytą „AKR ir (arba) Indijos kilmės cukraus“ apibrėžtį.
Komisija gali tai pat nustatyti perskaičiavimo kursus, taikomus įvairiais ryžių perdirbimo etapais, perdirbimo išlaidas ir šalutinių produktų vertę.
II DALIS
VIDAUS RINKA
I ANTRAŠTINĖ DALIS
RINKOS INTERVENCIJA
I SKYRIUS
Valstybės intervencija ir privatus sandėliavimas
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
6 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šiame skyriuje nustatomos taisyklės, susijusios su, jeigu taikoma, valstybės intervenciniu supirkimu ir pagalbos už privatų sandėliavimą skyrimu šiuose sektoriuose:
a)
grūdų;
b)
ryžių;
c)
cukraus;
d)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių;
e)
galvijienos;
f)
pieno ir pieno produktų;
g)
kiaulienos;
h)
avienos ir ožkienos.
2. Šiame skyriuje vartojamos šios apibrėžtys:
a)
„grūdai“ - Bendrijoje išauginti grūdai;
b)
„pienas“ - Bendrijoje pagamintas karvės pienas;
c)
„nugriebtas pienas“ - nugriebtas pienas, gautas tiesiogiai ir tik iš Bendrijoje pagaminto karvės pieno;
d)
„grietinėlė“ - tiesiogiai ir tik iš pieno gauta grietinėlė.
7 straipsnis
Bendrijos kilmė
Nepažeidžiant 6 straipsnio 2 dalies nuostatų taikant valstybės intervenciją galima supirkti tik Bendrijos kilmės produktus, o pagalbą galima skirti tik už Bendrijos kilmės produktų privatų sandėliavimą.
8 straipsnis
Referencinės kainos
1. 6 straipsnio 1 dalyje nurodytiems produktams, kuriems taikomos intervencinės priemonės, nustatomos šios referencinės kainos:
a)
grūdų sektoriuje:
101,31 EUR už toną; ši suma kas mėnesį didinama taip:
-
lapkričio mėn.: 0,46 EUR už toną,
-
gruodžio mėn.: 0,92 EUR už toną,
-
sausio mėn.: 1,38 EUR už toną,
-
vasario mėn.: 1,84 EUR už toną,
-
kovo mėn.: 2,30 EUR už toną,
-
balandžio mėn.: 2,76 EUR už toną,
-
gegužės mėn.: 3,22 EUR už toną,
-
birželio mėn.: 3,22 EUR už toną.
Birželio mėn. galiojanti kukurūzų ir grūdinio sorgo referencinė kaina galioja ir tų pačių metų liepos, rugpjūčio ir rugsėjo mėn.;
b)
standartinės kokybės, kaip apibrėžta IV priedo A dalyje, žaliavinių ryžių kaina nustatoma 150 EUR už toną;
c)
cukraus:
i)
baltojo cukraus:
-
541,5 EUR už toną 2008-2009 prekybos metais,
-
404,4 EUR už toną nuo 2009-2010 prekybos metų;
ii)
žaliavinio cukraus:
-
448,8 EUR už toną 2008-2009 prekybos metais,
-
335,2 EUR už toną nuo 2009-2010 prekybos metų;
ir ii papunkčiuose nustatytos referencinės kainos taikomos standartinės kokybės, kaip apibrėžta IV priedo B dalyje, iš fabriko tiekiamam nefasuotam cukrui,
d)
galvijienos sektoriuje jaučių R3 klasės, kaip nustatyta Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalėje, numatytoje 42 straipsnio 1 dalies a punkte, skerdenų kaina nustatoma 2 224 EUR už toną;
e)
pieno ir pieno produktų sektoriuje:
i)
sviesto 246,39 EUR už 100 kg;
ii)
nugriebto pieno miltelių 174,69 EUR už 100 kg;
f)
kiaulienos sektoriuje kiaulių standartinės kokybės, apibrėžtos pagal masę ir raumeningumą, laikantis Bendrijos kiaulių skerdenų klasifikavimo skalės, numatytos 42 straipsnio 1 dalies b punkte, skerdenų kaina nustatoma 1 509,39 EUR už toną taip:
i)
nuo 60 kg iki mažesnės kaip 120 kg masės skerdenos: E klasė, kaip nustatyta V priedo B dalies II punkte;
ii)
120-180 kg masės skerdenos: R klasė, kaip nustatyta V priedo B dalies II punkte.
2. Grūdų ir ryžių referencinės kainos, nustatytos atitinkamai 1 dalies a ir b punktuose, yra susijusios su didmeninės prekybos etapu prieš iškraunant į sandėlį pristatytas prekes. Šios referencinės kainos galioja visuose Bendrijos intervenciniuose centruose, paskirtuose pagal 41 straipsnį.
3. Taryba, laikydamasi Sutarties 37 straipsnio 2 dalyje nustatytos tvarkos, gali keisti šio straipsnio 1 dalyje nustatytas referencines kainas, atsižvelgdama į gamybos ir rinkų pokyčius.
9 straipsnis
Pranešimas apie cukraus rinkos kainas
Komisija įkuria cukraus rinkos kainų informacinę sistemą, įskaitant kainos lygių cukraus rinkoje skelbimo sistemą.
Ši sistema grindžiama informacija, kurią pateikia baltąjį cukrų gaminančios įmonės ar kiti cukraus verslu užsiimantys ūkio subjektai. Ši informacija yra konfidenciali.
Komisija užtikrina, kad naudojant paskelbtą informaciją nebūtų įmanoma nustatyti atskirų įmonių ar ūkio subjektų kainas.
II skirsnis
Valstybės intervencija
I poskirsnis
Bendrosios nuostatos
10 straipsnis
Produktai, atitinkantys valstybės intervencijos reikalavimus
1. Valstybės intervencija taikoma šiems produktams, jeigu jie atitinka šiame skirsnyje nustatytas sąlygas ir kitus reikalavimus bei sąlygas, kuriuos turi nustatyti Komisija pagal 43 straipsnį:
a)
paprastiesiems kviečiams, kietiesiems kviečiams, miežiams, kukurūzams ir sorgui;
b)
žaliaviniams ryžiams;
c)
baltajam ar žaliaviniam cukrui, jeigu tas cukrus buvo gaminamas pagal kvotą ir yra pagamintas iš Bendrijoje išaugintų cukrinių runkelių arba cukranendrių;
d)
šviežiai arba atšaldytai galvijienai, klasifikuojamai 0201 10 00 ir 0201 20 20-0201 20 50 KN subpozicijose;
e)
sviestui, pagamintam patvirtintoje Bendrijos įmonėje tiesiogiai ir tik iš pasterizuotos grietinėlės, kurio pieno riebalų kiekis ne mažesnis kaip 82 % masės, o drėgmė - ne didesnė kaip 16 % masės;
f)
aukščiausios kokybės nugriebto pieno milteliams, gautiems purškimo būdu, tiesiogiai ir tik iš nugriebto pieno pagamintiems patvirtintoje Bendrijos įmonėje, kurių baltymų kiekis ne mažesnis kaip 35,6 % neriebalinės sausosios medžiagos masės.
2. Valstybės intervencija gali būti taikoma kiaulienos sektoriuje laikantis šiame skirsnyje nustatytų sąlygų ir kitų reikalavimų bei sąlygų, kuriuos turi nustatyti Komisija pagal 43 straipsnį dėl skerdenų arba skerdenų pusių, šviežių arba atšaldytų, klasifikuojamų 0203 11 10 KN subpozicijoje, papilvės su raumenų sluoksneliais, šviežios arba atšaldytos, klasifikuojamos ex 0203 19 15 subpozicijoje, ir nelydytų kiaulinių riebalų, šviežių arba atšaldytų, klasifikuojamų ex 0209 00 11 subpozicijoje.
II poskirsnis
Supirkimo pradžia ir jo sustabdymas
11 straipsnis
Grūdai
1. Valstybės intervencija grūdams taikoma:
a)
nuo rugpjūčio 1 d. iki balandžio 30 d. - Graikijai, Ispanijai, Italijai ir Portugalijai;
b)
nuo gruodžio 1 d. iki birželio 30 d - Švedijai;
c)
nuo lapkričio 1 d. iki gegužės 31 d. - kitoms valstybėms narėms.
Tačiau taikant valstybės intervenciją kukurūzams superkama ne daugiau kaip:
a)
700 000 tonų 2008-2009 prekybos metais;
b)
0 tonų nuo 2009-2010 prekybos metų.
2. Tuo atveju, kai dėl Švedijai nustatyto intervencinio laikotarpio tokie grūdai nukreipiami iš kitų valstybių narių į intervenciją Švedijoje, Komisija patvirtina priemones padėčiai ištaisyti.
12 straipsnis
Ryžiai
Valstybės intervencija žaliaviniams ryžiams taikoma nuo balandžio 1 d. iki liepos 31 d. Tačiau taikant valstybės intervenciją superkama ne daugiau kaip 75 000 tonų per kiekvieną laikotarpį.
13 straipsnis
Cukrus
1. Valstybės intervencija cukrui taikoma 2008-2009 ir 2009-2010 prekybos metais. Tačiau taikant valstybės intervenciją superkama ne daugiau kaip 600 000 baltuoju cukrumi išreikštų tonų per kiekvienus prekybos metus.
2. Cukrui, sandėliuojamam laikantis 1 dalies nuostatų, prekybos metais negali būti taikomos jokios kitos sandėliavimo priemonės numatytos 32, 52 arba 63 straipsniuose.
14 straipsnis
Galvijiena
1. Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, pradeda taikyti valstybės intervenciją galvijienai, jeigu dvi savaites iš eilės valstybėje narėje arba jos regione vidutinė rinkos kaina, užregistruota pagal 42 straipsnio 1 dalyje numatytą Bendrijos skerdenų klasifikavimo skalę, yra mažesnė kaip 1 560 EUR už toną.
2. Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, sustabdo valstybės intervenciją, jeigu ne mažiau kaip savaitę nebetenkinama 1 dalyje numatyta sąlyga.
15 straipsnis
Sviestas
1. Jeigu reprezentatyviuoju laikotarpiu sviesto rinkos kainos vienoje arba daugiau valstybių narių sudaro mažiau kaip 92 % referencinės kainos, Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, atitinkamoje (-ose) valstybėje (-ėse) narėje (-ėse) pradeda taikyti valstybės intervenciją sviestui nuo kovo 1 d. iki rugpjūčio 31 d.
2. Jeigu reprezentatyviuoju laikotarpiu sviesto rinkos kainos atitinkamoje (-ose) valstybėje (-ėse) narėje (-ėse) sudaro 92 % ar daugiau referencinės kainos, Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, sustabdo valstybės intervencinį supirkimą.
Be to, jeigu intervencijai pasiūlyti kiekiai pirmoje dalyje nustatytu laikotarpiu viršija 30 000 tonų, Komisija gali sustabdyti valstybės intervencinį supirkimą. Tokiu atveju supirkimas gali būti vykdomas konkurso tvarka pagal specifikacijas, kurias turi nustatyti Komisija.
3. Komisija nustato išsamias sviesto rinkos kainų nustatymo taisykles.
16 straipsnis
Nugriebto pieno milteliai
Valstybės intervencija nugriebto pieno milteliams taikoma nuo kovo 1 d. iki rugsėjo 31 d.
Tačiau Komisija gali sustabdyti valstybės intervenciją iškart, kai tuo laikotarpiu intervencijai pasiūlyti kiekiai viršija 109 000 tonų. Tokiu atveju supirkimas gali būti vykdomas konkurso tvarka pagal specifikacijas, kurias turi nustatyti Komisija.
17 straipsnis
Kiauliena
Komisija gali nuspręsti pradėti valstybės intervenciją kiaulienos sektoriuje, jeigu vidutinė kiaulių skerdenų kaina Bendrijos rinkoje, nustatyta pagal kainas, užregistruotas visose valstybėse narėse Bendrijos tipinėse rinkose ir apskaičiuota pagal koeficientus, rodančius santykinį kiaulių bandos dydį kiekvienoje valstybėje narėje, yra mažesnė nei 103 % referencinės kainos, ir tikėtina, kad ji tokia ir liks.
III poskirsnis
Intervencinė kaina
18 straipsnis
Grūdai
Grūdų intervencinė kaina yra lygi referencinei kainai, nedarant įtakos kainų padidinimui ar sumažinimui dėl su kokybe susijusių priežasčių.
19 straipsnis
Ryžiai
Ryžių intervencinė kaina yra lygi referencinei kainai.
Tačiau jeigu mokėjimo agentūrai pasiūlytų produktų kokybė skiriasi nuo standartinės kokybės, apibrėžtos IV priedo A dalyje, intervencinė kaina atitinkamai didinama arba mažinama.
Be to, intervencinės kainos didinimą ir mažinimą gali nustatyti Komisija, kad užtikrintų, jog gamyba būtų orientuojama į tam tikras jos rūšis.
20 straipsnis
Cukrus
Cukraus intervencinė kaina sudaro 80 % referencinės kainos, nustatytos prekybos metams, po prekybos metų, kuriais pateikiamas pasiūlymas.
Tačiau jeigu mokėjimo agentūrai pasiūlyto cukraus kokybė skiriasi nuo standartinės kokybės, apibrėžtos IV priedo B dalyje, kuriai yra nustatyta referencinė kaina, intervencinė kaina yra atitinkamai didinama arba mažinama.
21 straipsnis
Galvijiena
1. Galvijienos intervencines kainas ir intervenciniam supirkimui skirtus kiekius konkurso tvarka nustato Komisija. Esant ypatingoms aplinkybėms jos gali būti nustatomos kiekvienai valstybei narei arba jos regionui, remiantis užregistruotomis vidutinėmis rinkos kainomis.
2. Gali būti priimamos tik tokios siūlomos kainos, kurios yra lygios arba mažesnės už vidutinę rinkos kainą, užregistruotą valstybėje narėje arba jos regione, ir padidintos suma, kurią turi nustatyti Komisija, remdamasi objektyviais kriterijais.
22 straipsnis
Sviestas
Nepažeidžiant intervencinių kainų nustatymo konkurso tvarka 15 straipsnio 2 dalies antroje pastraipoje nurodytu atveju, sviesto intervencinė kaina sudaro 90 % referencinės kainos.
23 straipsnis
Nugriebto pieno milteliai
Neribojant intervencinių kainų nustatymo konkurso tvarka 16 straipsnio antroje pastraipoje nurodytu atveju taikymo, nugriebto pieno miltelių intervencinė kaina turi būti lygi referencinei kainai.
Tačiau jeigu faktinis baltymų kiekis yra mažesnis nei 10 straipsnio f punkte nustatytas minimalus baltymų kiekis, sudarantis 35,6 % neriebalinės sausosios medžiagos masės, bet ne mažesnis kaip 31,4 % neriebalinės sausosios medžiagos masės, intervencinė kaina yra lygi referencinei kainai atėmus 1,75 % už kiekvieną procentinį punktą, kuriuo baltymų kiekis yra mažesnis kaip 35,6 % svorio.
24 straipsnis
Kiauliena
1. Komisija nustato standartinės kokybės kiaulių skerdenų intervencinę kainą kiaulienos sektoriuje. Intervencinė kaina negali viršyti 92 % ir neturi būti mažesnė kaip 78 % referencinės kainos.
2. Kitų nei kiaulių skerdenos standartinės kokybės produktų intervencinė kaina apskaičiuojama pagal kiaulių skerdenų intervencines kainas remiantis šių produktų komercinės vertės ir kiaulių skerdenų komercinės vertės santykiu.
3. Kitų nei standartinės kokybės produktų intervencinė kaina apskaičiuojama pagal galiojančias atitinkamų standartų produktų intervencines kainas atsižvelgiant į kokybės skirtumus palyginti su standartine kokybe. Ši kaina taikoma apibrėžtos kokybės produktams.
IV poskirsnis
Taikant intervenciją supirktų produktų realizavimas
25 straipsnis
Bendrieji principai
Taikant valstybės intervenciją supirkti produktai realizuojami taip, kad būtų išvengta rinkos sutrikimo ir būtų užtikrintos vienodos galimybės įsigyti prekių ir lygios pirkėjų teisės bei laikantis įsipareigojimų pagal susitarimus, sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį.
26 straipsnis
Cukraus realizavimas
Taikant valstybės intervenciją supirktą cukrų mokėjimo agentūros gali parduoti tik kaina, kuri yra didesnė už referencinę kainą, nustatytą prekybos metams, kuriais atliekamas pardavimas.
Tačiau Komisija gali nuspręsti, kad mokėjimo agentūros:
a)
gali parduoti cukrų kaina, kuri yra lygi pirmoje pastraipoje nurodytai referencinei kainai arba už ją mažesnė, jei cukrus yra skirtas:
i)
naudoti pašarams arba
ii)
eksportuoti toliau jo neperdirbant arba perdirbus į Sutarties I priede išvardytus produktus arba šio reglamento XX priedo III dalyje nurodytas prekes.
b)
turi suteikti galimybę atitinkamos valstybės narės pripažintoms labdaros organizacijoms arba, jeigu valstybė narė jų nepripažįsta, Komisijos pripažintoms labdaros organizacijoms įsigyti mokėjimo agentūrų turimą neperdirbtą cukrų, skirtą žmonėms vartoti Bendrijos vidaus rinkoje, mažesne nei taikoma referencinė kaina arba nemokamai, kurį jos paskirstytų vykdydamos atskiras skubios pagalbos operacijas.
27 straipsnis
Paskirstymas labiausiai nepasiturintiems asmenims Bendrijoje
1. Produktai iš intervencinių atsargų tiekiami tam tikroms paskirtoms organizacijoms, kurios pagal metinį planą paskirstytų maistą labiausiai nepasiturintiems asmenims Bendrijoje.
Skirstoma:
a)
nemokamai arba
b)
kaina, kuri jokiu būdu negali viršyti tos, kuri pagrįsta paskirtų organizacijų įgyvendinant šią akciją patirtomis išlaidomis.
2. Produktas gali būti kaupiamas Bendrijos rinkoje, jeigu:
a)
įgyvendinant 1 dalyje minimą metinį planą šio produkto laikinai nėra Bendrijos intervencinėse atsargose tiek, kiek reikia, kad vienoje arba daugiau valstybių narių planas būtų įgyvendintas, ir jei išlaidos neviršija Bendrijos biudžete tuo tikslu numatytų išlaidų, arba
b)
įgyvendinant planą reikėtų valstybėms narėms keistis nedideliais intervencinių produktų kiekiais, kuriuos intervencinėse atsargose turi ne ta valstybė (-ės) narė (-ės), kuriai (-ioms) to produkto reikia.
3. Atitinkamos valstybės narės paskiria 1 dalyje minimas organizacijas ir kasmet laiku praneša Komisijai apie tai, kad nori taikyti šią schemą.
4. 1 ir 2 dalyse minimi produktai paskirtoms organizacijoms perduodami nemokamai. Apskaitinė tokių produktų vertė yra lygi intervencinei kainai, kuri prireikus koreguojama koeficientais atsižvelgiant į kokybės skirtumus.
5. Nedarant poveikio 190 straipsnio taikymui, pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis tiekiami produktai yra finansuojami iš Europos Bendrijų biudžeto atitinkamos EŽŪOGF išlaidų kategorijos asignavimų. Taip pat gali būti numatyta, kad šiuo finansavimu būtų dengiamos produktų iš intervencijos centrų išvežimo išlaidos ir paskirtų organizacijų administracinės išlaidos, patiriamos įgyvendinant šiame straipsnyje apibrėžtą schemą, išskyrus bet kurias išlaidas, kurias galėtų padengti naudos gavėjai taikant 1 ir 2 dalis.
III skirsnis
Privatus sandėliavimas
I poskirsnis
Privaloma pagalba
28 straipsnis
Pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkantys produktai
Pagalba skiriama už privatų šių produktų sandėliavimą, jeigu jie atitinka šiame skirsnyje nustatytas sąlygas ir kitus reikalavimus bei sąlygas, kuriuos turi nustatyti Komisija pagal 43 straipsnį:
a)
šių produktų:
i)
grietinėlės;
ii)
nesūdyto sviesto, pagaminto patvirtintoje Bendrijos įmonėje iš grietinėlės arba pieno, kurio pieno riebalų kiekis ne mažesnis kaip 82 % masės, o drėgmė ne didesnė kaip 16 % masės;
iii)
sūdyto sviesto, pagaminto patvirtintoje Bendrijos įmonėje iš grietinėlės arba pieno, kurio pieno riebalų kiekis ne mažesnis kaip 80 % masės, drėgmė ne didesnė kaip 16 % masės, o druskos kiekis ne didesnis kaip 2 % masės;
b)
sūrio:
i)
ne mažiau kaip devynių mėnesių sūrio Grana Padano;
ii)
ne mažiau kaip penkiolikos mėnesių sūrio Parmigiano Reggiano;
iii)
ne mažiau kaip trijų mėnesių sūrio Provolone.
29 straipsnis
Už grietinėlę ir sviestą skiriamos pagalbos sąlygos ir dydis
Komisija nustato, už kurias sviesto nacionalines kokybės klases skiriama pagalba. Sviestas atitinkamai paženklinamas.
Pagalbos už grietinėlę ir sviestą dydį nustato Komisija, atsižvelgdama į sandėliavimo išlaidas ir šviežio sviesto bei sviesto atsargų kainų tikėtinas tendencijas.
Jei išvežant sviestą iš sandėlių rinkoje atsirado neigiamų pokyčių, nenumatytų įvežant į sandėlius, pagalba gali būti padidinta.
30 straipsnis
Už sūrį skiriamos pagalbos sąlygos ir dydis
Už sūrį skiriamos pagalbos sąlygas ir dydį nustato Komisija. Pagalbos dydis nustatomas atsižvelgiant į sandėliavimo išlaidas ir rinkos kainų tikėtinas tendencijas.
Valstybės narės, kurioje atitinkami sūriai yra gaminami ir kurioje gali būti ženklinami kilmės nuoroda, paskirta mokėjimo agentūra įgyvendina priemones, kurių ėmėsi Komisija, vadovaudamasi pirma pastraipa.
II poskirsnis
Neprivaloma pagalba
31 straipsnis
Pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkantys produktai
1. Pagalba gali būti skiriama už privatų šių produktų sandėliavimą, jeigu jie atitinka šiame skirsnyje nustatytas sąlygas ir kitus reikalavimus bei sąlygas, kuriuos turi nustatyti Komisija pagal 43 straipsnį:
a)
baltojo cukraus;
b)
alyvuogių aliejaus;
c)
šviežios arba atšaldytos suaugusių galvijų mėsos skerdenų, skerdenų pusių, kompensuotų ketvirčių, priekinių ir užpakalinių ketvirčių pavidalu, klasifikuotų pagal Bendrijos sumitusių galvijų skerdenų klasifikavimo skalę, numatytą 42 straipsnio 1 dalyje;
d)
aukščiausios kokybės nugriebto pieno miltelių, tiesiogiai ir tik iš nugriebto pieno pagamintų patvirtintoje Bendrijos įmonėje;
e)
ilgo brandinimo sūrių bei iš avių ir (arba) ožkų pieno pagamintų sūrių, kurie turi būti brandinami ne mažiau kaip šešis mėnesius;
f)
kiaulienos;
g)
avienos ir ožkienos.
Komisija gali iš dalies keisti pirmos pastraipos c punkte nurodytų produktų sąrašą, jeigu tai yra būtina dėl rinkoje susidariusios padėties.
2. Pirmoje pastraipoje nurodytą pagalbą už privatų sandėliavimą Komisija nustato iš anksto arba konkurso tvarka.
1 dalies d bei e punktuose nurodytų produktų atveju pagalba nustatoma atsižvelgiant į sandėliavimo išlaidas ir atitinkamai į:
i)
nugriebto pieno miltelių kainų tikėtinas tendencijas;
ii)
poreikį išlaikyti pusiausvyrą tarp sūrių, kuriems teikiama pagalba, ir kitų į rinką pateikiamų sūrių.
32 straipsnis
Pagalbos už baltąjį cukrų skyrimo sąlygos
1. Jeigu užregistruota vidutinė baltojo cukraus kaina Bendrijoje yra mažesnė už referencinę kainą tipišku laikotarpiu ir, atsižvelgus į padėtį rinkoje, yra tikėtina, kad ji tokia liks, Komisija gali nuspręsti, kad įmonėms, kurioms yra paskirta cukraus kvota, gali būti suteikta pagalba už privatų baltojo cukraus sandėliavimą.
2. Cukrui, sandėliuojamam laikantis 1 dalies nuostatų, prekybos metais negali būti taikomos jokios kitos sandėliavimo priemonės, nurodytos 13, 52 arba 63 straipsniuose.
33 straipsnis
Pagalbos už alyvuogių aliejų skyrimas
Komisija gali nuspręsti įgalioti įstaigas, kurios suteikia pakankamas garantijas ir yra patvirtintos valstybių narių, sudaryti jų prekiaujamo alyvuogių aliejaus saugojimo sutartis, jeigu atsiranda rimtų rinkos sutrikimų tam tikruose Bendrijos regionuose, inter alia, jeigu tipišku laikotarpiu vidutinė rinkos kaina yra mažesnė nei:
a)
1 779 EUR už toną ypač gryno alyvuogių aliejaus, arba
b)
1 710 EUR už toną gryno alyvuogių aliejaus, arba
c)
1 524 EUR už toną paprasto alyvuogių (lampante) aliejaus, kuriame laisvųjų riebalų rūgščių kiekis, išreikštas oleino rūgštimi, yra 2 g/100 g, šią sumą už kiekvieną papildomą rūgštingumo laipsnį mažinant 36,70 EUR už toną.
34 straipsnis
Pagalbos už galvijienos sektoriaus produktus skyrimo sąlygos
Jeigu vidutinė kaina Bendrijos rinkoje, užregistruota remiantis Bendrijos suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skale, numatyta 42 straipsnio 1 dalyje, yra mažesnė kaip 103 % referencinės kainos ir tikėtina, kad ji tokia ir liks, Komisija gali nuspręsti skirti pagalbą už privatų sandėliavimą.
35 straipsnis
Pagalbos už nugriebto pieno miltelius skyrimo sąlygos
Komisija gali nuspręsti skirti pagalbą už privatų nugriebto pieno miltelių sandėliavimą, visų pirma jeigu kainų ir produktų atsargų tendencijos rodo, kad rinkos pusiausvyra yra labai sutrikusi, o šį sutrikimą galima būtų pašalinti arba sumažinti sezoniniu sandėliavimu.
36 straipsnis
Pagalbos už sūrį skyrimo sąlygos
1. Jeigu sūrio produktų, nurodytų 31 straipsnio 1 dalies e punkte, kainų raida ir atsargų kiekis rodo, kad rinkos pusiausvyra yra labai sutrikusi, o šį sutrikimą galima pašalinti arba sumažinti sezoniniu sandėliavimu, Komisija gali nuspręsti skirti pagalbą už privatų sandėliavimą.
2. Jei pasibaigus sandėliavimo sutarčiai sandėliuojamų sūrių rinkos kainos yra didesnės nei sutarties pasirašymo metu buvusios kainos, Komisija gali nuspręsti atitinkamai koreguoti pagalbos dydį.
37 straipsnis
Pagalbos už kiaulieną skyrimo sąlygos
Jeigu vidutinė kiaulių skerdenų kaina Bendrijos rinkoje, nustatyta pagal kainas, užregistruotas visose valstybėse narėse Bendrijos tipinėse rinkose ir apskaičiuotas pagal koeficientus, rodančius santykinį kiaulių bandos dydį kiekvienoje valstybėje narėje, yra mažesnė nei 103 % referencinės kainos, ir tikėtina, kad ji tokia ir liks, Komisija gali nuspręsti skirti pagalbą už privatų sandėliavimą.
38 straipsnis
Pagalbos už avieną ir ožkieną skyrimo sąlygos
Komisija gali nuspręsti skirti pagalbą už privatų sandėliavimą, jeigu avienos ir ožkienos rinkose susiklosto itin sunki padėtis vienoje ar keliose iš šių kainų teritorijų:
a)
Didžiojoje Britanijoje;
b)
Šiaurės Airijoje;
c)
kiekvienoje iš atskirų valstybių narių, išskyrus Jungtinę Karalystę.
IV skirsnis
Bendrosios nuostatos
39 straipsnis
Su sandėliavimu susijusios taisyklės
1. Mokėjimo agentūros negali sandėliuoti savo supirktų produktų už valstybės narės, kurios jurisdikcijai jos priklauso, teritorijos ribų, nebent Komisija joms yra davusi išankstinį leidimą.
Šiame straipsnyje Belgijos ir Liuksemburgo teritorijos laikomos viena valstybe nare.
2. Leidimas suteikiamas, jeigu sandėliavimas yra tikrai būtinas ir atsižvelgiant į šiuos veiksnius:
a)
produktų sandėliavimo galimybes ir reikalavimus valstybėje narėje, kurios jurisdikcijai mokėjimo agentūra priklauso, ir kitose valstybėse narėse;
b)
bet kokias papildomas sandėliavimo išlaidas valstybėje narėje, kurios jurisdikcijai mokėjimo agentūra priklauso, ir vežimo išlaidas.
3. Leidimas produktus sandėliuoti trečiojoje šalyje suteikiamas tik tuomet, jei remiantis 2 dalyje išdėstytais kriterijais produktų sandėliavimas kitoje valstybėje narėje keltų didelių sunkumų.
4. 2 dalies a punkte minima informacija rengiama pasikonsultavus su visomis valstybėmis narėmis.
5. Muitai ir kitos pagal bendrąją žemės ūkio politiką skirtinos ar mokėtinos sumos netaikomi produktams:
a)
vežamiems gavus leidimą, išduodamą pagal 1, 2 ir 3 dalis, arba
b)
perkeliamiems iš vienos mokėjimo agentūros į kitą.
6. Mokėjimo agentūros, veikiančios pagal 1, 2 ir 3 dalis, lieka atsakingos už produktus, sandėliuojamus už valstybės narės, kurios jurisdikcijai jos priklauso, teritorijos ribų.
7. Jei mokėjimo agentūros saugomi produktai už valstybės narės, kurios jurisdikcijai ji priklauso, teritorijos ribų nėra grąžinami į tą valstybę narę, jie realizuojami tokiomis kainomis ir tokiomis sąlygomis, kurios yra nustatytos ar turi būti nustatytos jų sandėliavimo vietoje.
40 straipsnis
Konkursų tvarkos taisyklės
Konkursų tvarka visiems suinteresuotiems asmenims užtikrinamos lygios teisės dalyvauti konkurse.
Atrenkant konkursui pateiktas paraiškas, pirmenybė teikiama toms, kurios yra naudingiausios Bendrijai. Tačiau įsipareigojimo sudaryti sutartį nėra.
41 straipsnis
Intervenciniai centrai
1. Komisija skiria intervencinius centrus grūdų ir ryžių sektoriuose bei nustato jiems taikomas sąlygas.
Grūdų sektoriaus produktų atžvilgiu Komisija gali skirti kiekvienos grūdų rūšies intervencinius centrus.
2. Sudarydama intervencinių centrų sąrašą Komisija visų pirma atsižvelgia į šiuos veiksnius:
a)
padėtį intervenciniuose centruose atitinkamų produktų perteklių turinčiose vietovėse;
b)
į tai, ar yra pakankamai patalpų ir techninių įrenginių;
c)
ar jų padėtis yra palanki transporto priemonių atžvilgiu.
42 straipsnis
Skerdenų klasifikavimas
1. Bendrijos skerdenų klasifikavimo skalės pagal V priede nustatytas taisykles taikomos šiuose sektoriuose:
a)
galvijienos - sumitusių galvijų skerdenos;
b)
kiaulienos - kiaulių, išskyrus veisimui naudotas kiaules, skerdenos.
Avienos ir ožkienos sektoriuje valstybės narės gali taikyti Bendrijos avių skerdenų klasifikavimo skalės pagal V priedo C punkte nustatytas taisykles.
2. Bendrijos tikrinimų komitetas, sudarytas iš Komisijos ekspertų ir valstybių narių paskirtų ekspertų, Bendrijos vardu vykdo patikrinimus vietoje, susijusius su sumitusių galvijų ir avių skerdenų klasifikavimu. Šis komitetas praneša Komisijai ir valstybėms narėms apie atliktus patikrinimus.
Bendrija padengia atliktų patikrinimų išlaidas.
43 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Nedarant poveikio jokiems konkretiems įgaliojimams, kurie Komisijai buvo suteikti šio skyriaus nuostatomis, Komisija priima išsamias jų įgyvendinimo taisykles, kurios visų pirma gali būti susijusios su:
a)
reikalavimais ir sąlygomis, kuriuos turi atitikti produktai, o kiaulienos atveju ir sąrašu, kad juos būtų galima supirkti taikant valstybės intervenciją, kaip nurodyta 10 straipsnyje, arba už kurių privatų sandėliavimą skiriama pagalba, kaip nurodyta 28 ir 31 straipsniuose, visų pirma atsižvelgiant į kokybę, kokybės grupes, kokybės klases, kategorijas, kiekius, pakuotes, įskaitant jų ženklinimą, maksimalų amžių, konservavimą, produktų, su kuriais susijusi intervencinė kaina, gamybos stadiją ir privataus sandėliavimo trukmę;
b)
IV priedo B dalies pakeitimais;
c)
jeigu taikoma, taikomo kainų padidinimo ir sumažinimo skale;
d)
mokėjimo agentūrų vykdomo perėmimo taikant valstybės intervenciją bei pagalbos už privatų sandėliavimą skyrimo tvarka ir sąlygomis, visų pirma:
i)
atsižvelgiant į sutarčių sudarymą ir jų turinį;
ii)
privataus sandėliavimo laikotarpio trukme ir sąlygomis, pagal kurias tokie sutartyse nustatyti laikotarpiai gali būti sutrumpinti arba pratęsti;
iii)
sąlygomis, pagal kurias gali būti nuspręsta, kad produktai, kuriems taikomos privataus sandėliavimo sutartys, gali būti pakartotinai parduodami arba kitaip realizuojami;
iv)
valstybe nare, kurioje gali būti pateikta privataus sandėliavimo paraiška;
e)
17 ir 37 straipsniuose minimo tipinio rinkų sąrašo patvirtinimu;
f)
taisyklėmis, susijusiomis su taikant valstybės intervenciją supirktų produktų realizavimo sąlygomis, visų pirma pardavimo kainomis, paėmimo iš sandėlių sąlygomis ir prireikus su vėlesniu šių iš sandėlių paimtų produktų naudojimu ar jų paskirtimi, vykdytinais patikrinimais arba taikytina užstatų sistema;
g)
27 straipsnio 1 dalyje nurodyto metinio plano rengimu;
h)
27 straipsnio 2 dalyje nurodyto kaupimo Bendrijos rinkoje sąlygomis;
i)
taisyklėmis dėl 39 straipsnyje nurodytų leidimų, įskaitant, jeigu tai yra tikrai būtina, leidžiančias nukrypti nuo prekybos taisyklių nuostatas;
j)
taisyklėmis, susijusiomis su tvarka, kurios reikia laikytis organizuojant konkursus;
k)
41 straipsnyje minimų intervencinių centrų skyrimo taisyklėmis;
l)
taisyklėmis, kurias turi atitikti sandėliai, kuriuose gali būti sandėliuojami produktai;
m)
42 straipsnio 1 dalyje numatytomis Bendrijos skerdenų klasifikavimo skalėmis, visų pirma dėl:
i)
sąvokų apibrėžčių;
ii)
skerdenų pateikimo pranešimo apie kainas tikslais, susijusiais su suaugusių galvijų skerdenų klasifikavimo skale;
iii)
dėl priemonių, kurių turi imtis skerdyklos, kaip numatyta V priedo A punkto III papunktyje:
-
bet kokių Direktyvos 88/409/EEB 5 straipsnyje nurodytų leidžiančių nukrypti nuostatų skerdykloms, pageidaujančioms apriboti savo gamybą vietine rinka,
-
bet kokių leidžiančių nukrypti nuostatų, kurios gali būti taikomos to prašančioms valstybėms narėms dėl skerdyklų, kuriose skerdžiama nedaug galvijų,
iv)
leidimo valstybėms narėms netaikyti kiaulių skerdenų klasifikavimo skalės arba naudoti įvertinimo kriterijus kartu su svorio ir apskaičiuoto raumeningumo kriterijais;
v)
valstybių narių pranešimų apie tam tikrų produktų kainas taisyklių.
II SKYRIUS
Specialios intervencinės priemonės
I skirsnis
Išskirtinės rinkos rėmimo priemonės
44 straipsnis
Gyvūnų ligos
1. Komisija gali patvirtinti išskirtines paveiktos rinkos rėmimo priemones, siekdama atsižvelgti į prekybos Bendrijos viduje ir prekybos su trečiosiomis šalimis apribojimus, kurie gali atsirasti dėl kovos su gyvūnų ligų plitimu priemonių taikymo.
Pirmoje pastraipoje nurodytos priemonės taikomos šiuose sektoriuose:
a)
galvijienos;
b)
pieno ir pieno produktų;
c)
kiaulienos;
d)
avienos ir ožkienos;
e)
kiaušinių;
f)
paukštienos.
2. 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytų priemonių imamasi atitinkamos (-ų) valstybė (-ių) narės (-ių) prašymu.
Jų galima imtis tik tuo atveju, jei atitinkama (-os) valstybė (-ės) narė (-ės) ėmėsi veterinarijos ir sanitarijos priemonių, skirtų greitai likviduoti ligas, ir tik tokiu mastu ir per tokį laikotarpį, kurie yra būtini atitinkamai rinkai remti.
45 straipsnis
Vartotojų pasitikėjimo praradimas
Komisija gali patvirtinti išskirtines rinkos rėmimo priemones paukštienos ir kiaušinių sektoriuose, siekdama atsižvelgti į didelius rinkos sutrikimus, tiesiogiai susijusius su vartotojų pasitikėjimo praradimu, atsiradusiu dėl pavojaus visuomenės ar gyvūnų sveikatai.
Šių priemonių imamasi atitinkamos (-ų) valstybės (-ių) narės (-ių) prašymu.
46 straipsnis
Finansavimas
1. Bendrija iš dalies finansuoja 44 ir 45 straipsniuose nurodytas išskirtines priemones, t. y. 50 % valstybių narių patirtų išlaidų.
Tačiau galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos bei avienos ir ožkienos sektoriuose, kovojant su snukio ir nagų liga Bendrija iš dalies finansuoja 60 % tokių išlaidų.
2. Jeigu gamintojai prisideda prie valstybių narių patirtų išlaidų, pastarosios užtikrina, kad nebūtų iškraipoma konkurencija tarp skirtingų valstybių narių gamintojų.
3. Sutarties 87, 88 ir 89 straipsniai netaikomi valstybių narių teikiamai paramai, skirtai 44 ir 45 straipsniuose nurodytoms išskirtinėms priemonėms finansuoti.
II skirsnis
Priemonės grūdų ir ryžių sektoriuose
47 straipsnis
Specialios rinkos priemonės grūdų sektoriuje
1. Komisija gali imtis specialių intervencinių priemonių grūdų sektoriuje, jeigu tai reikalinga dėl rinkoje susidariusios padėties. Tokių intervencinių priemonių gali būti imamasi pirmiausia, jeigu viename ar keliuose Bendrijos regionuose dėl intervencinių kainų sumažėja rinkos kainos arba atsiranda grėsmė, kad jos gali sumažėti.
2. Specialių intervencinių priemonių pobūdį ir taikymą nustato bei produktų, kuriems taikomos šios priemonės, pardavimo ar kitokio realizavimo sąlygas ir tvarką priima Komisija.
48 straipsnis
Specialios rinkos priemonės ryžių sektoriuje
1. Komisija gali imtis specialių priemonių tam, kad:
a)
būtų išvengta didelio masto valstybės intervencijos taikymo, kaip numatyta šios dalies I skyriaus II skirsnyje, ryžių sektoriuje tam tikruose Bendrijos regionuose;
b)
būtų kompensuotas dėl stichinių nelaimių atsiradęs žaliavinių ryžių trūkumas.
2. Komisija priima išsamias šio straipsnio įgyvendinimo taisykles.
III skirsnis
Priemonės cukraus sektoriuje
49 straipsnis
Minimali runkelių kaina
1. Minimali kvotinių runkelių kaina yra:
a)
27,83 EUR už toną 2008-2009 prekybos metais;
b)
26,29 EUR už toną nuo 2009-2010 prekybos metų.
2. 1 dalyje nurodyta minimali kaina taikoma IV priedo B dalyje apibrėžtos standartinės kokybės cukriniams runkeliams.
3. Cukraus įmonės, perkančios į cukrų perdirbti tinkamus kvotinius runkelius, skirtus perdirbti į kvotinį cukrų, turi sumokėti bent minimalią kainą, padidintą ar sumažintą atsižvelgiant į nukrypimus nuo standartinės kokybės.
Pirmoje pastraipoje nurodytas padidinimas arba sumažinimas taikomas laikantis įgyvendinimo taisyklių, kurias turi nustatyti Komisija.
4. Cukrinių runkelių, kurių kiekis atitinka pramoninio cukraus arba perteklinio cukraus kiekį, kuriam taikomas 64 straipsnyje numatytas pertekliaus mokestis, supirkimo kainą atitinkama cukraus gamybos įmonė koreguoja taip, kad ji būtų bent jau lygi minimaliai kvotinių runkelių kainai.
50 straipsnis
Tarpšakiniai susitarimai
1. Tarpšakiniai prekybos susitarimai ir tiekimo sutartys turi atitikti 3 dalį ir pirkimo sąlygas, kurias turi nustatyti Komisija, visų pirma runkelių pirkimą, tiekimą, perėmimą ir atsiskaitymą už juos reglamentuojančias sąlygas.
2. Cukrinių runkelių ir cukranendrių pirkimo sąlygos reglamentuojamos šias žaliavas auginančių Bendrijos augintojų ir Bendrijos cukraus gamybos įmonių sudarytais tarpšakiniais prekybos susitarimais.
3. Tiekimo sutartyse nurodoma, ar iš cukrinių runkelių pagamintas cukraus kiekis bus:
a)
kvotinis cukrus;
b)
nekvotinis cukrus.
4. Kiekviena cukraus gamybos įmonė valstybei narei, kurioje ji gamina cukrų, pateikia šią informaciją:
a)
3 dalies a punkte nurodytų runkelių, dėl kurių jos prieš sėją sudarė tiekimo sutartis, kiekius ir cukraus kiekį, kuriuo remiantis tos sutartys sudarytos;
b)
atitinkamą numatomą išeigą.
Valstybės narės gali reikalauti papildomos informacijos.
5. Cukraus gamybos įmonės, prieš sėją nesudariusios kvotinių runkelių tiekimo minimalia kaina sutarčių dėl runkelių kiekio, lygiaverčio iš jų pagamintam kvotiniam cukrui, turės mokėti bent minimalią kvotinių runkelių kainą už visus cukrinius runkelius, kuriuos jos perdirba į cukrų.
6. Atitinkamai valstybei narei pritarus, tarpšakiniuose prekybos susitarimuose gali būti nukrypstama nuo 3 ir 4 dalių.
7. Jeigu nėra sudaryta tarpšakinių prekybos susitarimų, atitinkama valstybė narė pagal šį reglamentą imasi būtinų priemonių atitinkamų šalių interesams apginti.
51 straipsnis
Gamybos mokestis
1. 56 straipsnio 2 dalyje nurodytų cukrų, izogliukozę ar inulino sirupą gaminančių įmonių turimoms cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo kvotoms taikomas gamybos mokestis.
2. Nustatomas 12,00 EUR už kvotinio cukraus ir kvotinio inulino sirupo toną gamybos mokestis. Izogliukozei nustatomas 50 % cukrui taikomo mokesčio dydžio gamybos mokestis.
3. Visą gamybos mokesčio, mokamo pagal 1 dalį, sumą valstybė narė surenka iš jos teritorijoje esančių įmonių pagal atitinkamais prekybos metais turimą kvotą.
Mokestį įmonės sumoka ne vėliau kaip iki atitinkamų prekybos metų vasario mėn. pabaigos.
4. Bendrijos cukraus ir inulino sirupo gamybos įmonės gali reikalauti, kad cukrinių runkelių ar cukranendrių augintojai arba cikorijų tiekėjai padengtų iki 50 % atitinkamo gamybos mokesčio.
52 straipsnis
Cukraus atšaukimas iš rinkos
1. Siekiant išsaugoti struktūrinę rinkos pusiausvyrą išlaikant referencinei kainai artimą kainos lygį, atsižvelgiant į Bendrijos įsipareigojimus pagal susitarimus, sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį, vienoda visoms valstybėms narėms kvotinio cukraus, kvotinės izogliukozės ir kvotinio inulino sirupo procentinė dalis gali būti pašalinta iš rinkos iki kitų prekybos metų pradžios.
Tokiu atveju 153 straipsnyje nurodytas įprastinis rafinuoti skirto žaliavinio cukraus importo poreikis atitinkamais prekybos metais sumažinamas tokia pačia procentine dalimi.
2. 1 dalyje nurodyta pašalinamo cukraus procentinė dalis nustatoma ne vėliau kaip iki atitinkamų prekybos metų spalio 31 d. remiantis prognozuojamomis rinkos tendencijomis tais prekybos metais.
3. Kiekviena įmonė, kuriai suteikta kvota, pašalinimo laikotarpiu savo sąskaita saugo cukraus kiekį, atitinkantį jos produkcijai pagal kvotą atitinkamais prekybos metais taikant 1 dalyje nurodytą procentinę dalį.
Prekybos metais pašalintas cukraus kiekis laikomas pirmuoju kiekiu, pagamintu pagal kvotą kitais prekybos metais. Tačiau atsižvelgiant į prognozuojamas cukraus rinkos tendencijas, Komisija gali nuspręsti visą pašalintą cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo kiekį ar jo dalį laikyti einamųjų ir (arba) kitų prekybos metų:
a)
cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo pertekliumi, iš kurio gali būti gaminamas pramoninis cukrus, pramoninė izogliukozė ar pramoninis inulino sirupas arba
b)
produkcija pagal laikiną kvotą, kurios dalis gali būti skirta eksportui laikantis Bendrijos įsipareigojimų pagal susitarimus, sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį.
4. Jeigu cukraus pasiūla Bendrijoje nepakankama, Komisija gali nuspręsti, kad tam tikras iš rinkos pašalinto cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo kiekis gali būti parduotas Bendrijos rinkoje prieš baigiantis pašalinimo laikotarpiui.
5. Cukrui, sandėliuojamam laikantis šio straipsnio nuostatų, prekybos metais negali būti taikomos jokios kitos sandėliavimo priemonės, nurodytos 13, 32 arba 63 straipsniuose.
53 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija gali priimti išsamias šio skirsnio įgyvendinimo taisykles, kurios pirmiausia gali būti susijusios su:
a)
kriterijais, kuriuos cukraus gamybos įmonės turi taikyti runkelių pardavėjams paskirstydamos runkelių kiekius, kuriems turi būti taikomos 50 straipsnio 4 dalyje minėtos prieš sėją sudarytos tiekimo sutartys;
b)
52 straipsnio 1 dalyje nurodyta iš rinkos pašalinto kvotinio cukraus procentine dalimi;
c)
minimalios kainos mokėjimo sąlygomis tuo atveju, kai iš rinkos pašalintas cukrus parduodamas Bendrijos rinkoje pagal 52 straipsnio 4 dalį.
IV skirsnis
Pasiūlos pritaikymas
54 straipsnis
Priemonės, skirtos palengvinti pasiūlos pritaikymą prie rinkos reikalavimų
Siekdama paskatinti prekybos ir bendros prekybos organizacijas palengvinti pasiūlos pritaikymą prie rinkos reikalavimų, išskyrus veiksmus, susijusius su pašalinimu iš rinkos, Komisija gali imtis tokių priemonių gyvų augalų, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių bei paukštienos sektoriuose:
a)
priemonių kokybei gerinti;
b)
priemonių, kuriomis skatinamas geresnis gamybos, perdirbimo ir prekybos organizavimas;
c)
priemonių, skirtų palengvinti rinkos kainų tendencijų registravimą;
d)
priemonių, skirtų padėti nustatyti trumpalaikes ir ilgalaikes prognozes remiantis taikomomis gamybos priemonėmis.
III SKYRIUS
Gamybos apribojimo sistemos
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
55 straipsnis
Kvotų sistemos
1. Kvotų sistema taikoma šiems produktams:
a)
pienui ir kitiems pieno produktams, kaip nurodyta 65 straipsnio a ir b punktuose;
b)
cukrui, izogliukozei ir inulino sirupui.
2. Jei gamintojas viršija nustatytą kvotą ir cukraus atveju nepasinaudoja leistinais pertekliaus kiekiais, kaip numatyta 61 straipsnyje, tai už tokius kiekius mokamas pertekliaus mokestis, laikantis II ir III skirsniuose nustatytų sąlygų.
3. Šis reglamentas taikomas nedarant įtakos Tarybos reglamento (EB) Nr. 1868/94, nustatančio bulvių krakmolo gamybos kvotų sistemą, taikymui (59).
II skirsnis
Cukrus
I poskirsnis
Kvotų skyrimas ir administravimas
56 straipsnis
Kvotų skyrimas
1. Cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo gamybos nacionaliniu ar regioniniu lygiu kvotos nustatytos VI priede.
2. Valstybės narės skiria kvotą kiekvienai jos teritorijoje įsisteigusiai ir pagal 57 straipsnį patvirtintai įmonei, gaminančiai cukrų, izogliukozę ar inulino sirupą.
Kiekvienai įmonei skiriama kvota yra lygi įmonei 2007-2008 prekybos metais paskirtai kvotai pagal Reglamentą (EB) Nr. 318/2006.
3. Jeigu kvota skiriama cukraus gamybos įmonei, turinčiai daugiau nei vieną gamybos ūkinį vienetą, valstybės narės patvirtina priemones, kurias jos laiko būtinomis, kad būtų tinkamai atsižvelgta į cukrinių runkelių ir cukranendrių augintojų interesus.
57 straipsnis
Patvirtintos įmonės
1. Gavusi prašymą, valstybė narė patvirtina cukrų, izogliukozę ar inulino sirupą gaminančią įmonę ar įmonę, perdirbančią šiuos produktus į produktą, įtrauktą į 62 straipsnio 2 dalyje nurodytą sąrašą, jeigu ta įmonė:
a)
įrodo savo profesinius pajėgumus gamybos srityje;
b)
sutinka teikti informaciją ir sutinka, kad jai būtų taikoma šiame reglamente numatyta kontrolė;
c)
patvirtinimo galiojimas nėra sustabdytas ar patvirtinimas nėra atšauktas.
2. Patvirtintos įmonės valstybei narei, kurios teritorijoje nuimamas runkelių ar cukranendrių derlius arba vyksta rafinavimas, teikia šią informaciją apie:
a)
runkelių ar cukranendrių kiekį, dėl kurio sudaryta tiekimo sutartis, taip pat atitinkamą numatytą runkelių ar cukranendrių derlingumą ir cukraus išeigą iš hektaro;
b)
pirminius ir galutinius duomenis apie cukrinių runkelių, cukranendrių ir žaliavinio cukraus tiekimą, cukraus gamybą ir ataskaitas apie cukraus atsargas;
c)
parduotą baltojo cukraus kiekį ir atitinkamas kainas bei sąlygas.
58 straipsnis
Papildoma ir pridėtinė izogliukozės kvota
1. 2008-2009 prekybos metais praėjusių prekybos metų izogliukozės kvota padidinama papildoma 100 000 tonų izogliukozės kvota. Šis padidinimas netaikomas Bulgarijai ir Rumunijai.
2008-2009 prekybos metais praėjusių prekybos metų izogliukozės kvota padidinama papildoma 11 045 tonų izogliukozės kvota Bulgarijai ir 1 966 tonų - Rumunijai.
Valstybės narės papildomas kvotas įmonėms skiria proporcingai izogliukozės kvotoms, skirtoms pagal 56 straipsnio 2 dalį.
2. 2008-2009 ir 2009-2010 prekybos metais Italija, Lietuva ir Švedija, jų teritorijose įsisteigusiai įmonei pateikus prašymą, gali skirti pridėtinę izogliukozės kvotą. Maksimalios pridėtinės kvotos kiekvienai valstybei narei yra nustatytos VII priede.
3. Už kvotas, paskirtas įmonėms pagal 2 dalį, imamas vienkartinis 730 EUR mokestis. Jis renkamas už kiekvieną paskirtos pridėtinės kvotos toną.
59 straipsnis
Kvotų administravimas
1. Komisija ne vėliau kaip iki praėjusių prekybos metų vasario mėn. pabaigos patikslina IV priede nurodytas 2008-2009, 2009-2010 ir 2010-2011 prekybos metų kvotas. Atliekant patikslinimus atsižvelgiama į šio straipsnio 2 dalies, šio reglamento 58 straipsnio ir Reglamento (EB) Nr. 320/2006 3 straipsnio nuostatas.
2. Atsižvelgdama į Reglamente (EB) Nr. 320/2006 numatytos restruktūrizavimo schemos rezultatus, Komisija ne vėliau kaip iki 2010 m. vasario 28 d. nusprendžia, kokiu bendru procentiniu dydžiu kiekvienai valstybei narei ar regionui reikia sumažinti esamas cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo kvotas, siekiant išvengti rinkos pusiausvyros sutrikimo nuo 2010-2011 prekybos metų.
3. Valstybės narės atitinkamai patikslina kiekvienos įmonės kvotą.
60 straipsnis
Kvotų perskirstymas šalies viduje
1. Valstybė narė gali sumažinti cukraus ar izogliukozės kvotas, paskirtas jos teritorijoje įsisteigusiai įmonei iki 10 % už kiekvienus prekybos metus.
2. Valstybės narės pagal VIII priede nustatytas taisykles ir atsižvelgdamos į kiekvienos suinteresuotosios šalies, visų pirma cukrinių runkelių ir cukranendrių augintojų, interesus, gali perduoti vienos įmonės kvotas kitai įmonei.
3. Pagal 1 ir 2 dalis sumažintus kiekius atitinkama valstybė narė paskirsto vienai ar daugiau jos teritorijoje esančių įmonių, jau turinčių kvotą ar jos neturinčių.
II poskirsnis
Kvotos perviršis
61 straipsnis
Taikymo sritis
Prekybos metais viršijus 56 straipsnyje minėtą kvotą pagamintas cukrus, izogliukozė ar inulino sirupas gali būti:
a)
naudojamas gaminant tam tikrus produktus, kaip nurodyta 62 straipsnyje;
b)
perkeliamas į kitų prekybos metų kvotinę produkciją pagal 63 straipsnį;
c)
naudojamas specialiam tiekimo į atokiausius regionus režimui pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 247/2006 (60) II antraštinę dalį; arba
d)
eksportuojamas neviršijant Komisijos nustatytų kiekybinių apribojimų, laikantis pagal Sutarties 300 straipsnį sudarytų susitarimų įsipareigojimų.
Kitam kiekiui taikomas 64 straipsnyje nurodytas pertekliaus mokestis.
62 straipsnis
Pramoninis cukrus
1. Pramoninis cukrus, pramoninė izogliukozė ar pramoninis inulino sirupas skiriami vieno iš 2 dalyje nurodytų produktų gamybai, jeigu:
a)
jis pagamintas pagal tiekimo sutartį, kurią iki prekybos metų pabaigos sudarė gamintojas ir naudotojas, abu gavę patvirtinimą pagal 57 straipsnį; ir
b)
pristatytas naudotojui ne vėliau kaip iki kitų prekybos metų lapkričio 30 d.
2. Komisija sudaro produktų, kurių gamybai yra naudojamas pramoninis cukrus, pramoninė izogliukozė ar pramoninis inulino sirupas, sąrašą.
Šis sąrašas visų pirma apima:
a)
bioetanolį, spiritą, romą, gyvas mieles ir sirupus, skirtus tepti bei perdirbti į „Rinse appelstroop“;
b)
tam tikrus pramoninius produktus, kurių sudėtyje nėra cukraus, bet kurių gamyboje yra naudojamas cukrus, izogliukozė arba inulino sirupas;
c)
tam tikrus chemijos arba farmacijos pramonės produktus, kurių sudėtyje yra cukraus, izogliukozės arba inulino sirupo.
63 straipsnis
Cukraus pertekliaus perkėlimas į kitus metus
1. Kiekviena įmonė gali nuspręsti perkelti į kitus metus visą savo produkcijos perteklių ar jo dalį, viršijančią jos cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo kvotą, kad ji būtų laikoma kitų prekybos metų produkcijos dalimi. Nepažeidžiant 3 dalies, tas sprendimas yra neatšaukiamas.
2. 1 dalyje nurodytą sprendimą priėmusios įmonės:
a)
informuoja atitinkamą valstybę narę iki tos valstybės narės nustatytinos datos:
-
apie į kitus metus perkeliamą cukranendrių cukraus kiekį - nuo einamųjų prekybos metų vasario 1 d. iki birželio 30 d.,
-
apie į kitus metus perkeliamą cukraus arba inulino sirupo kitą kiekį - nuo einamųjų prekybos metų vasario 1 d. iki balandžio 15 d.;
b)
įsipareigoja šį kiekį saugoti savo lėšomis iki einamųjų prekybos metų pabaigos.
3. Jeigu atitinkamais prekybos metais galutinė įmonės produkcija buvo mažesnė nei numatyta priimant sprendimą pagal 1 dalį, perkeltą kiekį ne vėliau kaip iki kitų prekybos metų spalio 31 d. galima pakoreguoti atgaline data.
4. Į kitus metus perkeltas kiekis laikomas pirmuoju kiekiu, pagamintu pagal kitų prekybos metų kvotą.
5. Cukrui, sandėliuojamam laikantis šio straipsnio nuostatų, prekybos metais negali būti taikomos jokios kitos sandėliavimo priemonės, nurodytos 13, 32 arba 52 straipsniuose.
64 straipsnis
Pertekliaus mokestis
1. Pertekliaus mokestis imamas už:
a)
cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo perteklių, pagamintą bet kuriais prekybos metais, išskyrus į kitus metus perkeltus kiekius, priskirtus kitų prekybos metų kvotinei produkcijai ir sandėliuojamus pagal 63 straipsnį, arba 61 straipsnio c ir d punktuose nurodytus kiekius;
b)
pramoninio cukraus, pramoninės izogliukozės ir pramoninio inulino sirupo kiekį, dėl kurio iki datos, kurią turi nustatyti Komisija, nepateikta jokių įrodymų, kad jis buvo perdirbtas į vieną iš 62 straipsnio 2 dalyje nurodytų produktų;
c)
cukraus, izogliukozės ir inulino sirupo kiekį, pašalintą iš rinkos pagal 52 straipsnį, ir dėl kurio nėra įvykdyti 52 straipsnio 3 dalyje numatyti įsipareigojimai.
2. Siekdama išvengti 1 dalyje nurodytų kiekių kaupimosi, Komisija nustato pakankamai didelį pertekliaus mokestį.
3. 1 dalyje nurodytą pertekliaus mokestį valstybė narė renka iš jos teritorijoje esančių įmonių už 1 dalyje minėtos produkcijos kiekius, toms įmonėms nustatytus atitinkamais prekybos metais.
III skirsnis
Pienas
I poskirsnis
Bendrosios nuostatos
65 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šiame skirsnyje:
a)
„pienas“ - iš vienos ar keleto karvių primelžta produkcija;
b)
„kiti pieno produktai“ - bet kuris pieno produktas, išskyrus pieną, visų pirma nugriebtas pienas, grietinėlė, sviestas, jogurtas ir sūris; prireikus jie perskaičiuojami į „pieno ekvivalentus“, taikant koeficientus, kuriuos turi nustatyti Komisija;
c)
„gamintojas“ - ūkininkas, turintis ūkį geografinėje valstybės narės teritorijoje ir gaminantis pieną bei juo prekiaujantis arba ketinantis tai daryti artimiausiu metu;
d)
„ūkis“ - ūkis, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 2 straipsnyje;
e)
„supirkėjas“ - įmonės arba grupės, kurios superka pieną iš gamintojų, tam kad:
-
jis būtų surenkamas, pakuojamas, laikomas, atšaldomas ar perdirbamas, taip pat pateikiamas pagal sutartį,
-
jį parduotų vienai ar daugiau įmonių, apdorojančių arba perdirbančių pieną ar kitus pieno produktus.
Tačiau supirkėju laikoma ir bet kuri supirkėjų grupė toje pačioje geografinėje teritorijoje, kurioje vykdomos administravimo ir apskaitos operacijos, būtinos pertekliaus mokesčiui mokėti jų narių vardu. Taikant šios pastraipos pirmą sakinį, Graikija laikoma viena geografine teritorija ir oficialią įstaigą ji gali laikyti supirkėjų grupe;
f)
„pristatymas“ - pristatymas pieno, kurį be jokių kitų pieno produktų gamintojas pristato supirkėjui nepaisant, ar jį veža pats gamintojas, supirkėjas, tokius produktus gaminanti ar apdorojanti įmonė ar trečioji šalis;
g)
„tiesioginis pardavimas“ - bet koks pardavimas ar perdavimas, kai gamintojas pieną parduoda ar perduoda tiesiai vartotojui, taip pat bet kuris gamintojo vykdomas kitų pieno produktų pardavimas ar perdavimas. Komisija, nepažeisdama šio straipsnio f punkte pateiktos sąvokos „pristatymas“ apibrėžties, gali pakoreguoti sąvokos „tiesioginis pardavimas“ apibrėžtį, siekdama visų pirma užtikrinti, kad jokiam parduodamo pieno ar kitų parduodamų pieno produktų kiekiui nebūtų daroma išimtis iš kvotų tvarkos;
h)
„pardavimas“ - pieno pristatymas arba pieno ar kitų pieno produktų tiesioginis pardavimas;
i)
„individuali kvota“ - gamintojo kvota bet kurio dvylikos mėnesių laikotarpio balandžio 1 d.;
j)
„nacionalinė kvota“ - kiekvienai valstybei narei nustatyta ir 66 straipsnyje nurodyta kvota;
k)
„turima kvota“ - kvota, kurią gamintojas turi dvylikos mėnesių laikotarpio, už kurį skaičiuojamas pertekliaus mokestis, kovo 31 d., atsižvelgus į visą šiame reglamente numatytą perdavimą, pardavimą, perskaičiavimą ir laikinai pakeistą paskirstymą, kurie buvo vykdomi per tą dvylikos mėnesių laikotarpį.
II poskirsnis
Kvotų skyrimas ir administravimas
66 straipsnis
Nacionalinės kvotos
1. Nacionalinės pieno ir kitų pieno produktų, kuriais iš dvylikos mėnesių laikotarpių, skaičiuojant nuo 2008 m. balandžio 1 d. (toliau - dvylikos mėnesių laikotarpiai), prekiaujama septynis iš eilės, gamybos kvotos nustatomos IX priedo 1 punkte.
2. 1 dalyje nurodytos kvotos padalinamos gamintojams pagal 67 straipsnį, atskiriant pristatymą ir tiesioginį pardavimą. Bet koks nacionalinių kvotų perviršis nustatomas kiekvienoje valstybėje narėje nacionaliniu lygiu pagal šį skirsnį ir atskiriant pristatymą bei tiesioginį pardavimą.
3. IX priedo 1 punkte nurodytos nacionalinės kvotos nustatomos nepažeidžiant galimo jų peržiūrėjimo atsižvelgiant į bendrą padėtį rinkoje ir konkrečias sąlygas tam tikrose valstybėse narėse.
4. Bulgarijai ir Rumunijai sudaromas specialus restruktūrizavimo rezervas, kaip nustatyta IX priedo 2 punkte. Šiuo rezervu galima naudotis nuo 2009 m. balandžio 1 d. tiek, kiek nuo 2002 m. bus sumažėjęs pieno ir pieno produktų vartojimas kiekvienos iš tų šalių ūkiuose.
Sprendimą pradėti rezervo naudojimą ir sprendimą dėl jo paskirstymo į pristatymo ir tiesioginio pardavimo kvotas priima Komisija, remdamasi Bulgarijos ir Rumunijos iki 2008 m. gruodžio 31 d. Komisijai pateikta ataskaita. Šioje ataskaitoje išsamiai aprašomi kiekvienos šalies pieno sektoriaus realaus restruktūrizavimo proceso rezultatai ir kryptys, ypač perėjimas nuo vartojimui ūkio viduje skirtos gamybos prie rinkai skirtos gamybos.
5. Bulgarijai, Čekijos Respublikai, Estijai, Kiprui, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Maltai, Lenkijai, Rumunijai, Slovėnijai ir Slovakijai nustatytos nacionalinės kvotos apima visą supirkėjui pristatytą arba tiesiogiai vartotojams parduotą pieną ar pieno ekvivalentą nepriklausomai nuo to, ar jis pagamintas ar parduotas pagal šiose šalyse taikomą pereinamojo laikotarpio priemonę.
67 straipsnis
Individualios kvotos
1. Gamintojo individuali kvota arba kvotos 2008 m. balandžio 1 d. lygios jam skirtam individualiam nustatytajam kiekiui arba kiekiams 2008 m. kovo 31 d., nepažeidžiant kvotų perdavimo, pardavimo ir perskaičiavimo, kuris įsigalioja 2008 m. balandžio 1 d.
2. Gamintojai gali turėti vieną ar dvi individualias kvotas, vieną - pristatymui, kitą - tiesioginiam pardavimui. Gamintojo kiekius iš vieno kvotos rūšies į kitą gali perkelti tik valstybės narės kompetentinga institucija, gamintojui pateikus tinkamai pagrįstą prašymą.
3. Jei gamintojas turi dviejų rūšių kvotas, jo bet kurio mokėtino pertekliaus mokesčio dalis apskaičiuojama atskirai pagal kiekvieną kvotos rūšį.
4. Komisija, siekdama suteikti kompensaciją Suomijos SLOM gamintojams, gali padidinti Suomijai skirtą nacionalinę kvotą, paskirstytą 66 straipsnyje nurodytam pristatymui, iki 200 000 tonų. Šis rezervas, kuris turi būti paskirtas laikantis Bendrijos teisės aktų, turi būti naudojamas išskirtinai gamintojams, kurių teisė vėl imtis gamybos buvo paveikta šalies stojimo į ES.
5. Individualios kiekvieno atitinkamo dvylikos mėnesio laikotarpio kvotos prireikus gali būti keičiamos taip, kad kiekvienos valstybės narės individualių kvotų, skirtų pristatymui ir tiesioginiam pardavimui, suma neviršytų atitinkamos nacionalinės kvotos dalies, pakoreguotos pagal 69 straipsnį, atsižvelgiant į bet kurį sumažinimą, kuris buvo atliktas skiriant kvotą į nacionalinį rezervą, kaip numatyta 71 straipsnyje.
68 straipsnis
Kvotų iš nacionalinio rezervo paskirstymas
Valstybės narės priima taisykles, pagal kurias gamintojams būtų skiriama visa arba dalis kvotos iš nacionalinio rezervo, numatyto 71 straipsnyje, remiantis objektyviais kriterijais, apie kuriuos turi būti pranešta Komisijai.
69 straipsnis
Kvotų administravimas
1. Komisija pakoreguoja kiekvienos valstybės narės kiekvieno atitinkamo laikotarpio nacionalinių kvotų suskirstymą į „pristatymą“ ir „tiesioginį pardavimą“ prieš baigiantis tokiam laikotarpiui, atsižvelgdama į gamintojų pageidavimus dėl individualių kvotų pristatymui ir tiesioginiam pardavimui suskirstymo.
2. Valstybės narės kasmet, iki tam tikros datos ir laikydamosi taisyklių, kurias turi nustatyti Komisija pagal 192 straipsnio 2 dalį, pateikia informaciją, būtiną:
a)
šio straipsnio 1 dalyje nurodytam koregavimui atlikti;
b)
pertekliaus mokesčiui, kurį jos turi sumokėti, apskaičiuoti.
70 straipsnis
Riebumas
1. Kiekvienam gamintojui nustatomas nustatytasis pieno riebumas, taikytinas tam gamintojui paskirtai individualiai kvotai, skirtai pristatymui.
2. Kvotų, kurios gamintojams buvo paskirtos 2008 m. kovo 31 d. pagal 67 straipsnio 1 dalį, nustatytasis pieno riebumas, nurodytas 1 dalyje, yra su ta kvota susijęs nustatytasis pieno riebumas tą dieną.
3. Nustatytasis pieno riebumas keičiamas atliekant 67 straipsnio 2 dalyje nurodytus perskaičiavimus, arba įsigyjant, perduodant ar laikinai perduodant kvotas pagal taisykles, kurias turi nustatyti Komisija.
4. Naujiems gamintojams, kuriems individuali pristatymo kvota buvo skirta tik iš bendro nacionalinio rezervo, riebumas nustatomas pagal taisykles, kurias turi nustatyti Komisija.
5. Individualus nustatytasis pieno riebumas, nurodytas 1 dalyje, yra prireikus koreguojamas įsigaliojus šiam reglamentui ir, jei būtina, vėliau kiekvieno dvylikos mėnesių laikotarpio pradžioje, kad kiekvienos valstybės narės individualaus faktinio pieno riebumo svertinis vidurkis neviršytų daugiau kaip 0,1 g/kg nustatytojo pieno riebumo, nurodyto X priede.
Komisija, remdamasi visų 2004 m. skaičiais, peržiūri X priede nurodytą Rumunijai nustatytą nustatytąjį pieno riebumą ir prireikus jį koreguoja.
71 straipsnis
Nacionalinis rezervas
1. Kiekviena valstybė narė sudaro nacionalinį rezervą kaip nacionalinių kvotų, nustatytų IX priede, dalį, visų pirma kad galėtų vykdyti 68 straipsnyje numatytus paskirstymus. Nacionalinis rezervas prireikus papildomas atšaukiant tam tikrus kiekius, kaip numatyta 72 straipsnyje, išlaikant dalį perduotų kiekių, kaip numatyta 76 straipsnyje, arba tolygiai mažinant visas individualias kvotas. Tokių kvotų pirminė paskirtis lieka tokia pati, t. y. pristatymui arba tiesioginiam pardavimui.
2. Bet kuri valstybei narei paskirta papildoma kvota automatiškai patenka į nacionalinį rezervą ir priskiriama pristatymui bei tiesioginiam pardavimui, atsižvelgiant į iš anksto numatomus poreikius.
3. Į nacionalinį rezervą skiriamoms kvotoms taikomas nustatytasis pieno riebumas nenurodomas.
72 straipsnis
Veiklos nevykdymo atvejai
1. Jei individualias kvotas turintis fizinis ar juridinis asmuo dvylikos mėnesių laikotarpiu nebeatitinka 65 straipsnio c punkte nurodytų sąlygų, atitinkami kiekiai grąžinami į nacionalinį rezervą ne vėliau kaip iki kitų kalendorinių metų balandžio 1 d., išskyrus atvejus, kai toks asmuo iki tos datos dar kartą tampa gamintoju, kaip apibrėžta 65 straipsnio c punkte.
Jei tas asmuo ar ūkio subjektas iš naujo tampa gamintoju ne vėliau kaip iki antrojo dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigos, visa individuali kvota, paimta iš to asmens ar ūkio, ar jos dalis grąžinama tam asmeniui ne vėliau kaip iki balandžio 1 d. po atitinkamos paraiškos pateikimo datos.
2. Jei gamintojai neparduoda kiekio, kuris sudaro ne mažiau kaip 70 % jų individualios kvotos bent vienu dvylikos mėnesių laikotarpiu, valstybės narės gali priimti sprendimą dėl to, ar į nacionalinį rezervą turi būti grąžinta ir kokiomis sąlygomis turi būti grąžinta visa nepanaudota kvota ar jos dalis.
Valstybės narės gali nustatyti sąlygas, kuriomis kvota yra perskirstoma gamintojui, jei jis vėl pradeda prekiauti.
3. 1 ir 2 dalys netaikomos force majeure atvejais ir tinkamai pagrįstais atvejais, kurie laikinai turi įtakos atitinkamų gamintojų gamybos pajėgumui ir yra pripažinti kompetentingos institucijos.
73 straipsnis
Laikini perdavimai
1. Iki kiekvieno dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigos valstybės narės leidžia tą laikotarpį laikinai perduoti dalį individualių kvotų, kurių, nors ir turi tam teisę, gamintojai neketina išnaudoti.
Valstybės narės gali reguliuoti perdavimo operacijas pagal gamintojų kategorijas arba atitinkamas pieno gamybos struktūras, gali jas apriboti iki supirkėjo arba regionų lygmens, leisti užbaigti perdavimus 72 straipsnio 3 dalyje numatytais atvejais ir nustatyti, kokia apimtimi perdavėjas gali kartoti perdavimo operacijas.
2. Bet kuri valstybė narė gali priimti sprendimą neįgyvendinti 1 dalies, remdamasi vienu ar abiem iš šių kriterijų:
a)
būtinybe palengvinti struktūrinius pakeitimus ir pertvarkymus;
b)
svarbiais administraciniais poreikiais.
74 straipsnis
Kvotų perdavimas kartu su žeme
1. Individualios kvotos perduodamos kartu su parduodamu, išnuomojamu, perleidžiamu (pagal faktinį arba numatomą paveldėjimą) ūkiu jį perimantiems gamintojams, ar kitais, panašias teisines pasekmes gamintojams turinčiais būdais, laikantis išsamių taisyklių, kurias turi nustatyti valstybės narės, atsižvelgdamos į pieno produktų gamybai naudojamą plotą ar kitus objektyvius kriterijus ir prireikus į bet kurį šalių susitarimą. Kvotos dalis, kuri, jei tokia yra, nebuvo perduota kartu su ūkiu, patenka į nacionalinį rezervą.
2. Tais atvejais, jei kvotos buvo arba yra perduodamos pagal 1 dalį pagal žemės ūkio paskirties žemės nuomos sutartis arba kitas, panašias teisines pasekmes turinčias priemones, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir siekdamos užtikrinti, kad kvotos būtų paskirtos išimtinai gamintojams, kad kvota nebūtų perduodama kartu su ūkiu.
3. Tais atvejais, jei žemė perduodama valdžios institucijoms ir (arba) naudoti visuomenės interesams, arba jei perdavimas vykdomas ne žemės ūkio tikslais, valstybės narės užtikrina, kad būtų imamasi būtinų priemonių teisėtiems šalių interesams apsaugoti, ir visų pirma, kad žemės atsisakantys gamintojai turėtų galimybę tęsti pieno gamybą, jei to pageidautų.
4. Nesant šalių susitarimo, jei nuoma pasibaigia ir nėra jokios galimybės ją atnaujinti panašiomis sąlygomis, arba yra susiklosčiusios panašias teisines pasekmes turinčios situacijos, paskirtos individualios kvotos arba jų dalis yra perduodamos jas perimančiam gamintojui laikantis valstybės narės patvirtintų nuostatų, atsižvelgiant į teisėtus šalių interesus.
75 straipsnis
Specialios perdavimo priemonės
1. Siekdamos sėkmingai restruktūrizuoti pieno gamybą arba gerinti aplinkos apsaugą, valstybės narės, vadovaudamosi išsamiomis taisyklėmis, kurias jos nustato atsižvelgusios į teisėtus atitinkamų šalių interesus, gali:
a)
teikti vienkartinę ar dalimis per vienerius metus išmokamą kompensaciją gamintojams, kurie įsipareigoja visiškai ar iš dalies nevykdyti pieno gamybos ir atiduoti dėl to neišnaudotas individualias kvotas į nacionalinį rezervą;
b)
pagal objektyvius kriterijus nustatyti sąlygas, kuriomis gamintojai dvylikos mėnesių laikotarpio pradžioje mainais į išmoką gali gauti individualias kvotas, perskirstytas kompetentingos institucijos arba tos institucijos paskirtos įstaigos, kurių kiti gamintojai atsisakė praėjusio dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigoje mainais į vienkartinę ar dalimis per vienerius metus išmokamą kompensaciją, lygią pirmiau minimai išmokai;
c)
centralizuoti ir kontroliuoti be žemės perduotas kvotas;
d)
jei žemė perduodama siekiant gerinti aplinkos apsaugą, numatyti, kad atitinkamos individualios kvotos būtų skiriamos gamintojui, kuris atsisakė žemės, bet nori tęsti pieno gamybą;
e)
remiantis objektyviais kriterijais nustatyti regionus arba supirkimo zonas, kuriose, siekiant pagerinti pieno gamybos struktūrą, leidžiama nuolat perduoti kvotas neperduodant atitinkamos žemės;
f)
gamintojui pateikus paraišką kompetentingai institucijai arba tos institucijos paskirtai įstaigai, leisti galutinai perduoti kvotas neperduodant atitinkamos žemės arba atvirkščiai, siekiant pagerinti pieno gamybos struktūrą tame ūkyje arba sudaryti galimybes gamybai plėsti.
2. 1 dalis gali būti įgyvendinta nacionaliniu lygiu, atitinkamu teritoriniu lygiu arba nustatytose surinkimo zonose.
76 straipsnis
Kvotų išlaikymas
1. Perdavimų, nurodytų 74 ir 75 straipsniuose, atveju valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais, dalį individualių kvotų gali palikti savo nacionaliniame rezerve.
2. Tais atvejais, jei kvotos buvo arba yra perduodamos pagal 74 ir 75 straipsnius kartu su atitinkama žeme arba be jos pagal žemės ūkio paskirties žemės nuomos sutartis arba kitas, panašias teisines pasekmes turinčias priemones, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais ir siekdamos užtikrinti, kad kvotos būtų paskirtos išimtinai gamintojams, gali priimti sprendimą dėl to, ar į nacionalinį rezervą turi būti grąžinta ir kokiomis sąlygomis turi būti grąžinta visa perduota kvota ar jos dalis.
77 straipsnis
Pagalba kvotoms įsigyti
Jokia valdžios institucija negali skirti finansinės paramos, tiesiogiai susijusios su kvotų įsigijimu parduodant, perduodant arba paskirstant kvotas pagal šį skirsnį.
III poskirsnis
Kvotos perviršis
78 straipsnis
Pertekliaus mokestis
1. Pertekliaus mokestis mokamas už pieno ir kitus pieno produktus, parduotus viršijus pagal II poskirsnį nustatytą nacionalinę kvotą.
Nustatomas 27,83 EUR už 100 kg pieno mokestis.
2. Valstybės narės privalo Bendrijai mokėti pertekliaus mokestį už nacionalinės kvotos perviršį, kuris nustatomas nacionaliniu lygiu ir atskirai už pristatymą bei tiesioginį pardavimą, ir spalio 16 d.-lapkričio 30 d. laikotarpiu, einančiu po atitinkamo dvylikos mėnesio laikotarpio, įmoka į EŽŪGF 99 % mokėtinos sumos.
3. Jei 1 dalyje nurodytas pertekliaus mokestis nesumokamas iki nustatytos datos, Komisija, pasikonsultavusi su Žemės ūkio fondų komitetu, nesumokėtam pertekliaus mokesčiui lygią sumą išskaito iš mėnesinių išmokų, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1290/2005 14 straipsnyje ir 15 straipsnio 2 dalyje. Prieš priimdama tokį sprendimą, Komisija perspėja atitinkamą valstybę narę, kuri apie savo poziciją praneša per vieną savaitę. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2040/2000 (61) 14 straipsnis netaikomas.
4. Komisija nustato šio straipsnio įgyvendinimo tvarką.
79 straipsnis
Gamintojų įnašas į mokėtiną pertekliaus mokestį
Visas pertekliaus mokestis paskirstomas pagal 80 ir 83 straipsnių nuostatas gamintojams, kurie viršijo bet kuriuos nacionalinės kvotos tipus, nurodytus 66 straipsnio 2 dalyje.
Nepažeidžiant 80 straipsnio 3 dalies ir 83 straipsnio 1 dalies, gamintojai įsipareigoja valstybei narei mokėti įnašą į pertekliaus mokestį, apskaičiuotą pagal 69, 70 ir 80 straipsnius, vien dėl to, kad viršijo turimas kvotas.
80 straipsnis
Pertekliaus mokestis už pristatymą
1. Siekiant sudaryti galutinę pertekliaus mokesčio ataskaitą, kiekvieno gamintojo pristatyti kiekiai yra didinami arba mažinami, siekiant atspindėti skirtumą tarp realaus riebalų kiekio ir nustatytojo riebalų kiekio, pagal koeficientus ir sąlygas, kurias turi nustatyti Komisija.
2. Jei nacionaliniu lygiu pristatymo, pakoreguoto pagal 1 dalį, suma yra mažesnė nei faktinio pristatymo suma, pertekliaus mokestis skaičiuojamas pastarojo pagrindu. Tokiais atvejais kiekvienas koregavimas sumažinant yra proporcingai supaprastinamas, kad pakoreguoto pristatymo suma būtų suderinta su faktinio pristatymo suma.
Jei pristatymo, pakoreguoto pagal 1 dalį, suma yra didesnė nei faktinio pristatymo, pertekliaus mokestis skaičiuojamas pirmojo pagrindu.
3. Kiekvieno gamintojo įnašas į mokėtiną pertekliaus mokestį nustatomas valstybės narės sprendimu po to, kai visos nepanaudoto nacionalinės kvotos kiekio, skirto pristatymui, dalys perskirstomos arba neperskirstomos proporcingai individualioms kiekvieno gamintojo kvotoms arba pagal objektyvius kriterijus, kuriuos turi nustatyti valstybės narės:
a)
nacionaliniu lygiu - remiantis dydžiu, kuriuo buvo viršyta kiekvieno gamintojo kvota, arba
b)
pirmiausia supirkėjui, o vėliau prireikus nacionaliniu lygiu.
81 straipsnis
Supirkėjų vaidmuo
1. Supirkėjai atsako už įnašo iš gamintojų surinkimą, kuris iš pastarųjų renkamas kaip pertekliaus mokestis ir sumokamas valstybės narės kompetentingai institucijai iki tam tikros datos bei Komisijos nustatyta tvarka, šių įnašų sumą išskaitant iš pieno kainos, mokamos atsakingiems už perviršį gamintojams, arba, jei tai nepadaroma, ją surenkant kokiu kitu tinkamu būdu.
2. Tais atvejais, jei supirkėjas visiškai arba iš dalies pakeičia vieną ar daugiau kitų supirkėjų, į gamintojų turimas individualias kvotas sudaro likusi dar nepasibaigusio dvylikos mėnesių laikotarpio kvotos dalis, išskaičiavus jau pristatytus kiekius ir atsižvelgus į jų riebalų kiekį. Ši dalis taip pat taikoma tais atvejais, jei gamintojas pakeičia supirkėją.
3. Jei nustatytuoju laikotarpiu kiekiai, kuriuos pristatė gamintojas, viršija to gamintojo turimą kvotą, atitinkama valstybė narė gali priimti sprendimą, kad bet kurio tokio gamintojo vykdomo tiekimo atveju dalį kvotą viršijančio pieno kainos supirkėjas išskaitytų kaip gamintojo įnašo avansą, laikydamasis išsamių valstybės narės nustatytų taisyklių. Valstybė narė gali nustatyti konkrečias priemones, kad supirkėjai galėtų šį avansą išskaityti tais atvejais, jei gamintojai pieną pristato keletui supirkėjų.
82 straipsnis
Patvirtinimas
Supirkėjo statusą iš anksto patvirtina valstybė narė pagal kriterijus, kuriuos turi nustatyti Komisija.
Komisija nustato tiesioginio pardavimo atveju gamintojams taikomas sąlygas ir jų pateikiamą informaciją.
83 straipsnis
Pertekliaus mokestis už tiesioginį pardavimą
1. Tiesioginio pardavimo atveju kiekvieno gamintojo įnašas į mokamą pertekliaus mokestį nustatomas valstybės narės sprendimu po to, kai visa nepanaudota nacionalinės kvotos dalis, skirta tiesioginiam pardavimui perskirstoma arba neperskirstoma atitinkamu teritoriniu arba nacionaliniu lygiu.
2. Valstybės narės nustato gamintojo įnašo į pertekliaus mokestį apskaičiavimo pagrindą pagal visą parduoto, perduoto arba pieno produktams, kurie buvo parduoti arba perduoti, gaminti sunaudoto pieno kiekį, taikydamos Komisijos nustatytus kriterijus.
3. Sudarant galutinę pertekliaus mokesčio ataskaitą, neatsižvelgiama į jokius koregavimus, susijusius su riebalų kiekiu.
4. Komisija nustato, kaip ir kada pertekliaus mokestis turi būti sumokėtas valstybės narės kompetentingai institucijai.
84 straipsnis
Sumokėtas per didelis arba visai nesumokėtas pertekliaus mokestis
1. Jeigu pristatymo arba tiesioginio pardavimo atveju nustatoma, kad reikia mokėti pertekliaus mokestį ir iš gamintojų surinktas įnašas yra didesnis nei tas mokestis, valstybė narė gali:
a)
visą perviršį arba jo dalį panaudoti 75 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytoms priemonėms finansuoti ir (arba)
b)
visą arba jo dalį perskirstyti gamintojams:
-
kurie atitinka valstybių narių remiantis objektyviais kriterijais nustatytas prioritetines kategorijas per laikotarpį, kurį turi nustatyti Komisija, arba
-
kuriems poveikį daro išimtinės aplinkybės, atsiradusios dėl kurios nors nacionalinės taisyklės, nesusijusios su pieno ir kitų pieno produktų kvotų sistema, nustatyta šiame skyriuje.
2. Jei nustatoma, kad pertekliaus mokesčio mokėti nereikia, bet kuris supirkėjų ar valstybės narės surinktas avansas grąžinamas ne vėliau kaip iki kito dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigos.
3. Jei supirkėjas nevykdo įsipareigojimo surinkti gamintojų įnašą į mokestį pagal 81 straipsnį, valstybė narė gali surinkti nesumokėtas sumas tiesiai iš gamintojo, netaikant jokių apribojimų dėl sankcijų, kurias ji gali taikyti įsipareigojimų nevykdančiam supirkėjui.
4. Jei gamintojas ar supirkėjas nesilaiko mokėjimo termino, įsiskolinimo palūkanos, kurias turi nustatyti Komisija, mokamos valstybei narei.
IV skirsnis
Nuostatos dėl tvarkos
85 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skyriaus taikymo taisykles, kurios pirmiausia gali būti susijusios su:
a)
57 straipsnyje nurodytų patvirtintų įmonių pateiktina informacija bei su administracinių nuobaudų taikymo, įmonių patvirtinimo sustabdymo arba panaikinimo kriterijais;
b)
58 straipsnyje nurodytų dydžių ir 64 straipsnyje nurodyto pertekliaus mokesčio nustatymu ir pranešimu apie juos;
c)
leidžiančiomis nukrypti nuo 63 straipsnyje nustatytų datų nuostatomis.
IV SKYRIUS
Pagalbos schemos
I skirsnis
Pagalba už perdirbimą
I poskirsnis
Sausieji pašarai
86 straipsnis
Pagalbos skyrimo reikalavimus atitinkančios įmonės
1. Pagalba už sausųjų pašarų sektoriui priklausančių produktų perdirbimą išmokama tokius produktus perdirbančioms įmonėms, jei jos gali būti priskirtos bent vienai iš šių kategorijų:
a)
perdirbimo įmonės, sudariusios sutartis su džiovinti skirtų pašarų augintojais. Jei sudaroma specialaus užsakymo sutartis dėl augintojo pristatytų pašarų perdirbimo, joje turi būti įtraukta sąlyga, kad perdirbimo įmonės turi įsipareigoti sumokėti augintojui pagalbos išmoką, gautą už kiekį perdirbtą pagal sutartį;
b)
įmonės, kurios perdirbo nuosavas kultūras, arba, jeigu tai yra įmonių grupė - grupės narių kultūras;
c)
įmonės, gavusios žaliavas iš fizinių arba juridinių asmenų, kurie buvo sudarę sutartis su džiovinti skirtų pašarų augintojais.
2. 1 dalyje numatyta pagalba mokama už tuos sausuosius pašarus, kurie buvo išvežti iš perdirbimo įmonės ir kurie atitinka šiuos reikalavimus:
a)
didžiausias drėgnis yra 11-14 %, kuris, priklausomai nuo produkto pateikimo, gali skirtis;
b)
mažiausias bendras žalių baltymų kiekis sausojoje medžiagoje yra ne mažesnis nei:
i)
15 % produktų, nurodytų 1 priedo IV dalies a punkte ir b punkto antroje įtraukoje;
ii)
45 % produktų, nurodytų 1 priedo IV dalies b punkto pirmoje įtraukoje;
c)
jie yra geros ir tinkamos prekinės kokybės.
87 straipsnis
Išankstinis mokėjimas
1. Perdirbimo įmonės turi teisę gauti 19,80 EUR išankstinį mokėjimą už toną arba, pateikę 6,60 EUR už toną užstatą - 26,40 EUR už toną.
Valstybės narės atlieka reikiamus patikrinimus, kad patikrintų teisę gauti pagalbą. Išankstinis mokėjimas sumokamas nustačius, kad teisė į pagalbą priklauso.
Tačiau išankstinis mokėjimas gali būti mokamas dar nenustačius teisės į pagalbą, jeigu perdirbėjas pateikia užstatą, kuris yra lygus išankstinio mokėjimo sumai, prie jos pridėjus 10 %. Šis užstatas taip pat laikomas užstatu pagal pirmą pastraipą. Nustačius, kad teisė į pagalbą priklauso, užstatas sumažinamas iki pirmojoje pastraipoje nurodyto dydžio ir visiškai grąžinamas sumokėjus visą pagalbos likutį.
2. Išankstinis mokėjimas gali būti mokamas tik po to, kai sausieji pašarai bus išvežti iš perdirbimo įmonės.
3. Sumokėjus išankstinį mokėjimą, išankstinio mokėjimo ir visos perdirbimo įmonei mokėtinos pagalbos sumos skirtumas išmokamas atsižvelgiant į 88 straipsnio 2 dalies nuostatas.
4. Jeigu išankstinio mokėjimo suma yra didesnė nei visa suma, kurią perdirbimo įmonė turi teisę gauti pagal 88 straipsnio 2 dalies nuostatas, valstybės narės kompetentingos institucijos prašymu perdirbėjas jai grąžina permokėtą sumą.
88 straipsnis
Pagalbos dydis
1. 86 straipsniu nustatoma pagalba yra 33 EUR už toną.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, jei prekybos metais sausųjų pašarų, už kuriuos prašoma pagalbos, kiekis yra didesnis nei 89 straipsnyje nustatytas didžiausias garantuotas kiekis, pagalbos dydis valstybėms narėms, kuriose produkcijos kiekis viršija garantuotą nacionalinį kiekį, sumažinamas, sumažinant išlaidas proporcingai valstybės narės perviršio daliai, lyginant ją su visa perviršių suma.
Sumažinimo dydį nustato Komisija, užtikrindama, kad biudžeto išlaidos neviršytų tokio lygio, koks jis būtų buvęs, jei nebūtų buvęs viršytas didžiausias garantuotas kiekis.
89 straipsnis
Garantuotas kiekis
Prekybos metais nustatomas 4 960 723 tonų dehidruotų ir (arba) saulėje išdžiovintų pašarų didžiausias garantuotas kiekis (DGK), už kurį skiriama 86 straipsnyje numatyta pagalba. Šis kiekis proporcingai paskirstomas atitinkamoms valstybėms narėms, kaip nacionalinis garantuotas kiekis pagal XI priedo B punktą.
90 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio poskirsnio įgyvendinimo taisykles, kurios pirmiausia gali būti susijusios su:
a)
deklaracijomis, kurias turi pateikti įmonės, pateikdamos paraišką dėl pagalbos;
b)
sąlygomis, kurios turi būti įvykdytos, siekiant nustatyti, ar galima skirti pagalbą, pirmiausia atsižvelgiant į atsargų apskaitos dokumentus ir kitus patvirtinamuosius dokumentus;
c)
šiame poskirsnyje numatytos pagalbos skyrimu, išankstiniu mokėjimu bei 87 straipsnio 1 dalyje nurodyto užstato grąžinimu;
d)
sąlygomis ir kriterijais, kuriuos turi įvykdyti 86 straipsnyje nurodytos įmonės, ir tais atvejais, kai įmonėms žaliavas tiekia fiziniai ar juridiniai asmenys, - taisyklėmis dėl tokių asmenų pateikiamų garantijų;
e)
džiovinimui skirtų pašarų pirkėjų tvirtinimo sąlygomis, kurias turi taikyti valstybės narės;
f)
86 straipsnio 2 dalyje nurodytų reikalavimų nustatymo kriterijais;
g)
kriterijais, taikomais sutarčių sudarymui, ir tokiose sutartyse pateiktina informacija;
h)
89 straipsnyje nurodyto didžiausio garantuoto kiekio taikymu;
i)
kitais 86 straipsnį papildančiais reikalavimais, pirmiausiai dėl karotino ir skaidulų kiekio.
II poskirsnis
Pluoštiniai linai
91 straipsnis
Pagalbos skyrimo reikalavimai
1. Pagalba už pluoštinių linų šiaudelių perdirbimą skiriama leidimus turintiems pirminiams perdirbėjams remiantis iš šiaudelių, dėl kurių su ūkininku buvo sudaryta pardavimo sutartis, faktiškai gauto pluošto kiekiu.
Tačiau tais atvejais, kai ūkininkai išlaiko šiaudelių, kuriuos jiems pagal sutartį perdirbo leidimą turintis pirminis perdirbėjas, nuosavybės teisę ir įrodo, kad gautą pluoštą jie yra pateikę į rinką, pagalba skiriama ūkininkams.
Tais atvejais, kai leidimą turintis pirminis perdirbėjas ir ūkininkas yra tas pats asmuo, pardavimo sutartį pakeičia atitinkamos šalies įsipareigojimas perdirbimą atlikti pačiai.
2. Šiame poskirsnyje „leidimą turintis pirminis perdirbėjas“ - fizinis ar juridinis asmuo arba fizinių ar juridinių asmenų grupė, neatsižvelgiant į jos ar jos narių teisinį statusą pagal nacionalinę teisę, kuriems valstybės narės, kurios teritorijoje yra jų įrenginiai pluoštui gaminti, kompetentingos institucijos yra išdavusios leidimą.
92 straipsnis
Pagalbos dydis
1. 91 straipsniu nustatomas pagalbos dydis yra 200 EUR už perdirbto ilgo linų pluošto toną.
2. Pluošto kiekiai, už kuriuos galima gauti pagalbą, ribojami remiantis plotais, kurie yra vienos iš 91 straipsnyje paminėtų sutarčių arba įsipareigojimų objektas.
Pirmoje pastraipoje nurodytas ribas nustato valstybės narės, kad galėtų laikytis 94 straipsnyje nurodytų nacionalinių garantuotų kiekių.
93 straipsnis
Išankstinis mokėjimas
Leidimą turinčių pirminių perdirbėjų prašymu 91 straipsnyje nurodytos pagalbos išankstinis mokėjimas mokamas remiantis gauto pluošto kiekiu.
94 straipsnis
Garantuotas kiekis
1. Vieneriems prekybos metams ilgam linų pluoštui nustatomas 80 878 tonų didžiausias garantuotas kiekis, už kurį gali būti skiriama pagalba. Šis kiekis proporcingai paskirstomas konkrečioms valstybėms narėms kaip nacionalinis garantuotas kiekis pagal XI priedo A punktą.
2. Tais atvejais, kai vienoje valstybėje narėje gautas pluoštas yra kilęs iš kitoje valstybėje narėje užaugintų šiaudelių, atitinkami pluošto kiekiai įskaičiuojami į valstybės narės, kurioje tų šiaudelių derlius buvo nuimtas, nacionalinį garantuotą kiekį. Pagalbą moka valstybė narė, į kurios nacionalinį garantuotą kiekį atitinkamo pluošto kiekis buvo įskaičiuotas.
95 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio poskirsnio įgyvendinimo taisykles, kurios pirmiausia gali būti susijusios su:
a)
leidimų suteikimo 91 straipsnyje nurodytiems pirminiams perdirbėjams sąlygomis;
b)
91 straipsnio 1 dalyje minėtų pardavimo sutarčių ir įsipareigojimų sąlygomis, kurių turi laikytis patvirtinti pirminiai perdirbėjai;
c)
ūkininkams keliamais reikalavimais dėl 91 straipsnio 1 dalies antroje pastraipoje minėto atvejo;
d)
kriterijais, kuriuos turi atitikti ilgas linų pluoštas;
e)
pagalbos skyrimo ir išankstinio mokėjimo sąlygomis, ir visų pirma su įrodymu, kad šiaudeliai buvo perdirbti;
f)
sąlygomis, kurių reikia laikytis nustatant 92 straipsnio 2 dalyje minėtas ribas.
II skirsnis
Gamybos grąžinamoji išmoka
96 straipsnis
Krakmolo gamybos grąžinamoji išmoka
1. Gamybos grąžinamoji išmoka gali būti mokama:
a)
už kukurūzų, kviečių arba bulvių krakmolą ir už tam tikrų produktų gamyboje naudojamus išvestinius produktus, kurių sąrašą sudaro Komisija;
b)
jei krakmolo gamybai nepakanka kitų vietoje auginamų grūdų rūšių, už Suomijoje ir Švedijoje kiekvienais prekybos metais iš miežių ir avižų pagamintą krakmolą, jeigu neviršijami iš šių dviejų grūdų rūšių pagaminto krakmolo kiekiai:
i)
50 000 tonų Suomijoje;
ii)
10 000 tonų Švedijoje.
2. 1 dalyje nurodytą grąžinamąją išmoką periodiškai nustato Komisija.
97 straipsnis
Gamybos grąžinamoji išmoka cukraus sektoriuje
1. Už I priedo III dalies b-e punktuose išvardytus cukraus sektoriaus produktus gali būti skiriama gamybos grąžinamoji išmoka, jeigu cukraus, importuoto cukraus, izogliukozės ar inulino sirupo pertekliaus negalima įsigyti kaina, atitinkančia 62 straipsnio 2 dalies b ir c punktuose išvardytų produktų pasaulinę gamybos kainą.
2. 1 dalyje nurodyta gamybos grąžinamoji išmoka nustatoma visų pirma atsižvelgiant į importuoto cukraus naudojimo išlaidas, kurias pramonės įmonės būtų patyrusios, jeigu būtų pirkusios pasaulinėje rinkoje, Bendrijos rinkoje parduodamo cukraus pertekliaus kainą arba referencinę kainą, jei cukraus pertekliaus nėra.
98 straipsnis
Išmokos skyrimo sąlygos
Komisija patvirtina šiame skirsnyje nurodytų gamybos grąžinamųjų išmokų skyrimo sąlygas, tokių išmokų dydžius ir 97 straipsnyje nurodytos cukraus gamybos grąžinamosios išmokos atveju kiekius, už kuriuos išmokos gali būti skiriamos.
III skirsnis
Pagalba pieno ir pieno produktų sektoriui
99 straipsnis
Pagalba už nugriebtą pieną ir nugriebto pieno miltelius, naudojamus pašarams
1. Pagalba skiriama už nugriebtą pieną ir nugriebto pieno miltelius, skirtus naudoti pašarams, laikantis sąlygų ir produktų standartų, kuriuos turi nustatyti Komisija.
Šiame straipsnyje pasukos ir pasukų milteliai laikomi nugriebtu pienu ir nugriebto pieno milteliais.
2. Pagalbos dydžius nustato Komisija, atsižvelgdama į šiuos veiksnius:
a)
8 straipsnio 1 dalies e punkto ii papunktyje nustatytą nugriebto pieno miltelių referencinę kainą;
b)
nugriebto pieno ir nugriebto pieno miltelių tiekimo ir jų naudojimo pašaruose raidą;
c)
veršelių kainų tendencijas;
d)
konkuruojančių baltymų rinkos kainų tendencijas, lyginant su nugriebto pieno miltelių kainų tendencijomis.
100 straipsnis
Pagalba už nugriebtą pieną, perdirbtą į kazeiną ir kazeinatus
1. Pagalba skiriama už Bendrijoje pagamintą nugriebtą pieną, perdirbtą į kazeiną ir kazeinatus, laikantis tokiam pienui ir iš jo pagamintam kazeinui arba kazeinatams taikomų sąlygų ir produktų standartų, kuriuos turi nustatyti Komisija.
2. Pagalbos dydžius nustato Komisija, atsižvelgdama į šiuos veiksnius:
a)
nugriebto pieno miltelių referencinę kainą arba pirmos rūšies purškimo būdu pagamintų nugriebto pieno miltelių rinkos kainą, jei ta kaina yra didesnė už referencinę kainą;
b)
kazeino ir kazeinatų rinkos kainas Bendrijos ir pasaulio rinkose.
Pagalba gali skirtis atsižvelgiant į tai, ar nugriebtas pienas perdirbamas į kazeiną, ar į kazeinatus, ir atsižvelgiant į šių produktų kokybę.
101 straipsnis
Pagalba perkant grietinėlę, sviestą ir koncentruotą sviestą sumažintomis kainomis
Kai atsiranda arba gali atsirasti pieno produktų perteklius, Komisija pagal sąlygas, kurias ji turi nustatyti, gali nuspręsti, jog pagalba būtų skiriama tam, kad grietinėlę, sviestą ir koncentruotą sviestą sumažintomis kainomis galėtų nusipirkti:
a)
pelno nesiekiančios institucijos ir organizacijos;
b)
valstybių narių karinės pajėgos ir panašų statusą turintys padaliniai;
c)
konditerijos gaminių ir ledų gamintojai;
d)
kitų maisto produktų, kuriuos turi nustatyti Komisija, gamintojai;
e)
tiesioginiam koncentruoto sviesto vartojimui.
102 straipsnis
Pagalba tiekiant pieno produktus moksleiviams
1. Laikantis sąlygų, kurias turi nustatyti Komisija, Bendrijos pagalba skiriama švietimo įstaigų moksleivių aprūpinimui tam tikrais perdirbtais pieno produktais, kuriuos turi nustatyti Komisija, klasifikuojamais 0401, 0403, 0404 90 ir 0406 KN pozicijose arba 2202 90 KN pozicijoje.
2. Nukrypstant nuo 180 straipsnio, be Bendrijos teikiamos pagalbos, valstybės narės gali skirti nacionalinę pagalbą švietimo įstaigų moksleivių aprūpinimui 1 dalyje nurodytais produktais. Valstybės narės gali finansuoti savo nacionalinę pagalbą taikydamos mokestį arba kitas įmokas pieno sektoriui.
3. Bendrijos pagalbos nenugriebtam pienui dydis yra 18,15 EUR už 100 kg.
Pagalbos už kitus pieno produktus dydžius nustato Komisija, atsižvelgdama į atitinkamų produktų pieno komponentus.
4. 1 dalyje nurodyta pagalba skiriama už maksimalų 0,25 litro pieno kiekio ekvivalentą vienam mokiniui per dieną.
IV skirsnis
Pagalba alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriui
103 straipsnis
Pagalba ūkio subjektų organizacijoms
1. Bendrija, pasinaudodama valstybių narių pagal Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 110i straipsnio 4 dalį išlaikytomis sumomis, finansuoja 125 straipsnyje nurodytų ūkio subjektų organizacijų sudarytinas trejų metų darbo programas vienoje ar daugiau iš šių sričių:
a)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriaus rinkos tyrimai ir administracinis valdymas;
b)
alyvmedžių auginimo poveikio aplinkai gerinimas;
c)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių produkcijos kokybės gerinimas;
d)
atsekamumo sistema, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių kokybės sertifikavimas ir apsauga, visų pirma galutiniams vartotojams parduodamo alyvuogių aliejaus kontrolė pagal nacionalinių administracijų įgaliojimus;
e)
informacijos platinimas apie ūkio subjektų organizacijų vykdomą veiklą siekiant pagerinti alyvuogių aliejaus kokybę.
2. Didžiausiasis 1 dalyje nurodytų darbo programoms skirtas Bendrijos finansavimas yra lygus valstybių narių išlaikytų sumų daliai. Toks finansavimas skiriamas reikalavimus atitinkančioms išlaidoms padengti, kurios yra ne didesnės kaip:
a)
100 % - 1 dalies a ir b punktuose nurodytų sričių veiklai;
b)
100 % - investicijoms į ilgalaikį turtą ir 75 % kitai 1 dalies c punkte nurodytai veiklai;
c)
75 % - darbo programoms, kurias ne mažiau kaip trijose trečiosiose šalyse arba negaminančiose valstybėse narėse 1 dalies d ir e punktuose nurodytose srityse vykdo patvirtintos ūkio subjektų organizacijos iš ne mažiau kaip dviejų gaminančių valstybių narių, ir 50 % - kitai šių sričių veiklai.
Valstybės narės užtikrina papildomą finansavimą, dengiantį iki 50 % Bendrijos nefinansuojamų išlaidų.
Komisija nustato išsamias šio straipsnio taikymo taisykles ir visų pirma valstybių narių darbo programų patvirtinimo tvarką bei pagal tokias programas galimos veiklos rūšis.
3. Nepažeidžiant jokių konkrečių nuostatų, kurias gali priimti Komisija pagal 194 straipsnį, valstybės narės tikrina, ar yra įvykdytos Bendrijos finansavimo skyrimo sąlygos. Tuo tikslu jos vykdo darbo programų auditą ir įgyvendina kontrolės planą, kuriame remiantis rizikos analize nustatytas mėginių ėmimas ir kuris per metus apima ne mažiau kaip 30 % gamintojų organizacijų ir visų kitų ūkio subjektų organizacijų, gaunančių Bendrijos finansavimą pagal šį straipsnį.
V skirsnis
Bendrijos tabako fondas
104 straipsnis
Tabako fondas
1. Sukuriamas Bendrijos tabako fondas (toliau - Fondas), skirtas finansuoti priemones šiose srityse:
a)
visuomenės informavimo apie visų formų tabako vartojimo žalą gerinimas, pirmiausia pasitelkiant informavimą ir švietimą, remiant duomenų rinkimą, kad būtų galima nustatyti tabako vartojimo modelius ir atlikti priklausomybės nuo tabako Bendrijoje epidemiologinius tyrimus ir priklausomybės nuo tabako prevencijos tyrimą;
b)
konkrečios priemonės, padedančios tabako augintojams persiorientuoti į kitų kultūrų auginimą arba kitą darbo vietas sukuriančią ekonominę veiklą, ir tabako augintojų galimybių taip persiorientuoti tyrimai.
2. Fondas finansuojamas:
a)
atskaitant iš Reglamento (EEB) Nr. 2075/92 I antraštinėje dalyje nurodytos priemokos, kaip tai taikytina iki 2005 metų derliaus imtinai, 2 % iš 2002 m. derliaus ir 3 % iš 2003, 2004 ir 2005 m. derliaus bet kurios iš 1 dalyje nurodytų priemonių finansavimui;
b)
2006 ir 2007 kalendoriniais metais pagal Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 110m straipsnį.
3. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles.
VI skirsnis
Specialios nuostatos bitininkystės sektoriui
105 straipsnis
Taikymo sritis
1. Siekdamos pagerinti bendrąsias bitininkystės produktų gamybos ir prekybos jais sąlygas, valstybės narės gali parengti trejų metų nacionalinę programą (toliau - bitininkystės programa).
2. Nukrypstant nuo 180 straipsnio, Sutarties 87, 88 ir 89 straipsniai netaikomi:
a)
valstybių narių finansiniam įnašui, skirtam pagal šį skirsnį Bendrijos remiamoms priemonėms;
b)
konkrečiai nacionalinei pagalbai, skirtai apsaugoti nepalankiomis struktūrinėmis ar gamtinėmis sąlygomis veikiančius bitynus arba teikiamai pagal ekonominės plėtros programas, išskyrus gamybai ar prekybai skirtą nacionalinę pagalbą.
Valstybės narės, informuodamos Komisiją apie bitininkystės programą pagal 109 straipsnį, praneša jai ir apie b punkte nurodytą paramą.
106 straipsnis
Priemonės, atitinkančios pagalbos skyrimo reikalavimus
Bitininkystės programoje gali būti numatytos šios priemonės:
a)
techninė pagalba bitininkams ir jų grupėms;
b)
varozės kontrolė;
c)
sezoninio pervežimo į naujas vietas racionalizavimas;
d)
fizines ir chemines medaus savybes tiriančių laboratorijų rėmimo priemonės;
e)
Bendrijos bičių atsargų papildymą remiančios priemonės;
f)
bendradarbiavimas su specializuotomis įstaigomis, vykdant bitininkystei ir bitininkystės produktams skirtų taikomųjų tyrimų programas.
Į bitininkystės programą neįtraukiamos iš EŽŪFKP pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1698/2005 (62) finansuojamos priemonės.
107 straipsnis
Gamybos ir prekybos struktūros bitininkystės sektoriuje tyrimas
Kad atitiktų 108 straipsnio 1 dalyje numatytos dalinės finansinės pagalbos skyrimo sąlygas, valstybės narės turi atlikti bitininkystės sektoriaus gamybos ir prekybos struktūros jų teritorijoje tyrimą.
108 straipsnis
Finansavimas
1. Bendrija teikia dalinį bitininkystės programų finansavimą, lygų 50 % valstybių narių išlaidų.
2. Su priemonėmis, kurių imtasi pagal bitininkystės programas, susijusios išlaidos valstybėse narėse turi būti patirtos iki kiekvienų metų spalio 15 d.
109 straipsnis
Konsultacijos
Bitininkystės programa sudaroma glaudžiai bendradarbiaujant su atstovaujančiomis organizacijomis ir bitininkystės kooperatyvais. Ji pateikiama Komisijai patvirtinti.
110 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skirsnio taikymo taisykles.
VII skirsnis
Pagalba šilkaverpių sektoriui
111 straipsnis
Šilkaverpių augintojams skirtina pagalba
1. Pagalba skiriama už Bendrijoje auginamus šilkaverpius, klasifikuojamus ex 0106 90 00 KN pozicijoje, ir šilkaverpių kiaušinius, klasifikuojamus ex 0511 99 85 KN subpozicijoje.
2. Pagalba šilkaverpių augintojams skiriama už kiekvieną sunaudotą šilkaverpių kiaušinių dėžutę, jei tose dėžutėse yra minimalus kiaušinių kiekis, kuris turi būti nustatytas, ir jei iš jų sėkmingai išauginami šilkaverpiai.
3. Pagalbos dydis - 133,26 EUR už dėžutę šilkaverpių kiaušinių.
112 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija nustato išsamias šio skirsnio taikymo taisykles, kurios pirmiausia turi reglamentuoti 111 straipsnio 2 dalyje nurodytą minimalų kiaušinių kiekį.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBOS IR GAMYBOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Prekybos standartai ir gamybos sąlygos
I skirsnis
Prekybos standartai
113 straipsnis
Prekybos standartai
1. Komisija gali priimti nuostatas dėl prekybos standartų, taikomų vienam ar daugiau produktų šiuose sektoriuose:
a)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriuje I priedo VII dalies a punkte nurodytiems produktams;
b)
bananų;
c)
gyvų augalų.
2. 1 dalyje nurodyti standartai:
a)
nustatomi atsižvelgiant visų pirma į:
i)
atitinkamų produktų ypatybes;
ii)
poreikį užtikrinti sklandaus tokių produktų realizavimo rinkoje sąlygas;
iii)
vartotojų norą gauti tinkamą ir skaidrią informaciją apie produktą;
iv)
I priedo VII dalies a punkte nurodyto alyvuogių aliejaus atveju jų fizinėms, cheminėms bei organoleptinėms savybėms nustatyti taikomos metodikos pasikeitimus;
b)
visų pirma gali būti susiję su kokybe, klasifikavimu, svoriu, dydžiu, pakuote, įpakavimu, sandėliavimu, vežimu, pateikimu, kilme ir ženklinimu.
3. Išskyrus atvejus, kai Komisija, remdamasi 2 dalies a punkte nurodytais kriterijais, nustato kitaip, produktai, kurių prekybos standartai buvo nustatyti, gali būti parduodami Bendrijoje tik laikantis tokių standartų.
Nepažeisdamos konkrečių nuostatų, kurias Komisija gali priimti pagal 194 straipsnį, valstybės narės tikrina, ar tie produktai atitinka nustatytus standartus, ir prireikus taiko sankcijas.
114 straipsnis
Prekybos pienu ir pieno produktais standartai
1. Žmonėms vartoti skirti maisto gaminiai gali būti parduodami kaip pienas ir pieno produktai tik jei jie atitinka XII priede nustatytas sąvokų apibrėžtis ir pavadinimus.
2. Nepažeidžiant Bendrijos teisės aktuose numatytų išimčių ir visuomenės sveikatos apsaugos priemonių, žmonėms vartoti skirtu pienu, klasifikuojamu 0401 KN pozicijoje, gali būti prekiaujama Bendrijoje tik laikantis XIII priedo ir visų pirma jo I punkte nustatytų sąvokų apibrėžčių.
115 straipsnis
Prekybos riebalais standartai
Nedarant poveikio 114 straipsnio 1 dalies ar veterinarijos bei maisto produktų sektoriuose priimtų nuostatų taikymui, siekiant užtikrinti, kad produktai atitiktų higienos ir sveikatos standartus, bei apsaugoti gyvūnų ir žmonių sveikatą, XV priede nustatyti standartai taikomi žmonėms vartoti skirtiems šiems produktams, kurių riebalų kiekis ne mažesnis kaip 10 %, bet ne didesnis kaip 90 % jų svorio:
a)
pieno riebalams, klasifikuojamiems 0405 ir ex 2106 KN subpozicijose;
b)
riebalams, klasifikuojamiems ex 1517 KN subpozicijoje;
c)
riebalams, į kurių sudėtį įeina augalinės ir (arba) gyvūninės kilmės produktai, klasifikuojamiems ex 1517irex 2106 KN subpozicijose.
Riebalų kiekis, turi būti lygus mažiausiai dviem trečdaliams sausųjų medžiagų, neįskaitant druskos.
Tačiau šie standartai taikomi tik produktams, kurie išlieka kieti 20 oC temperatūroje ir kurie yra tinkami tepimui.
116 straipsnis
Prekybos kiaušinių ir paukštienos sektoriaus produktais standartai
Kiaušinių ir paukštienos sektoriaus produktais prekiaujama laikantis XIV priede nustatytų nuostatų.
117 straipsnis
Apynių sertifikavimas
1. Apynių sektoriaus produktams, išaugintiems arba paruoštiems Bendrijoje, taikoma sertifikavimo tvarka.
2. Sertifikatas gali būti išduodamas tik produktams, turintiems tam tikram pardavimo etapui būdingas minimalios kokybės savybes. Apynių miltelių, didesnį lupulino kiekį turinčių apynių miltelių, apynių ekstrakto ir sumaišytų apynių produktų atveju sertifikatas gali būti išduodamas tik tuomet, jeigu šių produktų sudėtyje esančios alfa rūgšties kiekis ne mažesnis negu apyniuose, iš kurių jie paruošti.
3. Sertifikate nurodoma bent ši informacija:
a)
apynių išauginimo vieta (-os);
b)
derliaus metai;
c)
veislė ar veislės.
4. Apynių sektoriaus produktai gali būti parduodami arba eksportuojami tik tada, jei buvo išduotas jų sertifikatas, kaip nurodyta 1, 2 ir 3 dalyse.
Importuotų apynių sektoriaus produktų atveju 158 straipsnio 2 dalyje numatytas atestacijos dokumentas pripažįstamas lygiaverčiu sertifikatui.
5. Komisija gali priimti nuo 4 dalies leidžiančias nukrypti priemones:
a)
tam tikrų trečiųjų šalių prekybos reikalavimams patenkinti; arba
b)
specialios paskirties produktams.
Pirmoje pastraipoje nurodytos priemonės:
a)
neturi kenkti įprastai prekybai tais produktais, kuriems išduotas sertifikatas;
b)
taikomos kartu su papildomomis garantijomis, kuriomis siekiama išvengti su tokiais produktais susijusios painiavos.
118 straipsnis
Prekybos alyvuogių aliejumi ir alyvuogių išspaudų aliejumi standartai
1. XVI priede pateiktus alyvuogių aliejaus ir alyvuogių išspaudų aliejaus aprašymus ir sąvokų apibrėžtis privaloma naudoti prekiaujant šiais produktais Bendrijoje ir, jeigu jie suderinami su tarptautinėmis privalomomis taisyklėmis, prekiaujant su trečiosiomis šalimis.
2. Mažmeniniu būdu leidžiama prekiauti tik XVI priedo 1 punkto a bei b punktuose, 3 ir 6 punktuose nurodytu aliejumi.
II skirsnis
Gamybos sąlygos
119 straipsnis
Kazeino ir kazeinatų naudojimas sūrių gamyboje
Gaminant sūrį, kazeiną ir kazeinatus galima naudoti tik gavus išankstinį leidimą, kuris išduodamas tik tada, jei jų naudojimas gaminat šiuos produktus yra būtinas.
120 straipsnis
Žemės ūkio kilmės etilo alkoholio gamybos būdas
Komisija gali nustatyti žemės ūkio kilmės etilo alkoholio, gauto iš specifinių žemės ūkio produktų, išvardytų Sutarties I priede, gamybos būdą ir savybes.
III skirsnis
Procedūrinės taisyklės
121 straipsnis
Standartų, įgyvendinimo taisyklių ir leidžiančių nukrypti nuostatų priėmimas
Komisija priima išsamias šio skyriaus nuostatų taikymo taisykles, kurios pirmiausia gali būti susijusios su:
a)
113 straipsnyje nurodytais prekybos standartais, įskaitant taisykles dėl nuo standartų leidžiančių nukrypti nuostatų, dėl standartuose reikalaujamos informacijos pateikimo ir dėl standartų taikymo į Bendriją importuojamiems ir iš jos eksportuojamiems produktams;
b)
sąvokų apibrėžtimis ir pavadinimais, kurie gali būti vartojami parduodant pieną ir pieno produktus pagal 114 straipsnio 1 dalį:
i)
remdamasi valstybių narių jai pateiktais sąrašais, sudarydama XII priedo III punkto 1 dalies antroje pastraipoje nurodytų produktų sąrašą ir prireikus jį papildydama;
ii)
prireikus papildydama XII priedo II punkto 2 dalies antros pastraipos a punkte pateiktų pavadinimų sąrašą;
c)
standartais, taikomais 115 straipsnyje nurodytiems tepiesiems riebalams:
i)
remdamasi valstybių narių Komisijai pateiktais sąrašais, sudarydama XV priedo I punkto 2 dalies trečios pastraipos a punkte nurodytų produktų sąrašą;
ii)
pateikdama 115 straipsnyje nurodytų produktų sudėties ir gamybos charakteristikų analizės metodus;
iii)
nustatydama išsamias mėginių ėmimo taisykles;
iv)
nustatydama išsamias statistinės informacijos apie 115 straipsnyje nurodytų produktų rinkas rinkimo taisykles;
d)
nuostatomis, susijusiomis su prekyba kiaušiniais, išdėstytomis XIV priedo A dalyje dėl:
i)
sąvokų apibrėžčių;
ii)
kiaušinių surinkimo, pristatymo, konservavimo ir tvarkymo dažnumo;
iii)
kokybės kriterijų, visų pirma lukšto vaizdo, baltymo ir trynio konsistencijos ir oro tarpo dydžio;
iv)
svorio kategorijų, įskaitant išimtis;
v)
kiaušinių žymėjimo ir nuorodų ant pakuočių, įskaitant išimtis ir įskaitant taisykles, taikytinas pakavimo centrams;
vi)
prekybos su trečiosiomis šalimis;
vii)
ūkininkavimo būdų;
e)
nuostatomis, susijusiomis su prekyba paukštiena, išdėstytomis XIV priedo B dalyje dėl:
i)
sąvokų apibrėžčių;
ii)
naminių paukščių skerdenų sąrašo, tokių skerdenų dalių ir subproduktų, įskaitant foie gras, kuriems taikoma XIV priedo B dalis;
iii)
klasifikavimo kriterijų, kaip apibrėžta XIV priedo B dalies III punkto 1 dalyje;
iv)
taisyklių, susijusių su tolesnėmis nuorodomis kartu pateikiamuose prekybos dokumentuose, galutiniam vartotojui skirtos paukštienos ženklinimu, pateikimu bei reklamavimu ir pavadinimu, kuriuo produktas parduodamas, kaip apibrėžta Direktyvos 2000/13/EB 3 straipsnio 1 dalies 1 punkte;
v)
neprivalomų nuorodų apie naudotą atšaldymo būdą ir ūkininkavimo būdą;
vi)
leidžiančių nukrypti nuostatų, kurios gali būti taikomos, kai pristatoma pjaustymo ar perdirbimo įmonėms;
vii)
taisyklių, taikytinų vandens absorbcijos procentiniam dydžiui ruošiant šviežias, sušaldytas, greitai sušaldytas skerdenas ir jų dalis, bei šiuo atžvilgiu darytinų nuorodų;
f)
nuostatomis, susijusiomis su perinti skirtų kiaušinių ir viščiukų gamybos bei prekybos standartais, nustatytais XIV priedo C dalyje dėl:
i)
sąvokų apibrėžčių;
ii)
įmonių, gaminančių perinti skirtus kiaušinius ar viščiukus arba jais prekiaujančių, registracijos;
iii)
nuorodų, darytinų ant perinti skirtų kiaušinių, įskaitant importuotinus iš trečiųjų šalių ar iš jų eksportuotinus, ir ant pakuočių, bei taisyklių, taikytinų trečiųjų šalių kilmės viščiukams;
iv)
peryklų registrų;
v)
naudojimo būdų, išskyrus žmonėms vartoti, kuriems gali būti skirti iš inkubatoriaus išimti kiaušiniai;
vi)
peryklų ir kitų įstaigų pranešimai valstybių narių kompetentingomis valdžios institucijomis;
vii)
kartu pateikiamų dokumentų;
g)
117 straipsnyje nurodytų apynių sektoriaus produktų minimalios kokybės savybėmis;
h)
tam tikrais atvejais naudotinais analizės metodais;
i)
kazeino ir kazeinatų naudojimu, kaip nurodyta 119 straipsnyje:
i)
sąlygomis, kuriomis valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais, nustatytais atsižvelgiant į technologinius reikalavimus, suteikia leidimus ir nustato didžiausias dedamas procentines dalis;
ii)
įsipareigojimais, kurių turi laikyti įmonės, gavusios leidimus pagal i papunktį.
II SKYRIUS
Gamintojų organizacijos, tarpšakinės organizacijos, ūkio subjektų organizacijos
I skirsnis
Bendrosios nuostatos
122 straipsnis
Gamintojų organizacijos
Valstybės narės pripažįsta gamintojų organizacijas:
a)
kurias sudaro gamintojai iš vieno iš šių sektorių:
i)
apynių sektoriaus;
ii)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriaus;
iii)
šilkaverpių sektoriaus;
b)
kurios yra sudarytos pačių gamintojų iniciatyva;
c)
kurios siekia konkretaus tikslo, kuris pirmiausia gali būti susijęs su:
i)
organizacijos narių produktų pasiūlos sutelkimu ir prekyba jais;
ii)
kartu atliekamu gamybos pritaikymu prie rinkos reikalavimų ir produktų gerinimu;
iii)
gamybos racionalizavimo ir mechanizavimo skatinimu.
123 straipsnis
Tarpšakinės organizacijos
Valstybės narės pripažįsta tarpšakines organizacijas:
a)
kurias sudaro ekonominės veiklos, susijusios su produktų gamyba, prekyba jais ir (arba) jų perdirbimu toliau nurodytuose sektoriuose, atstovai:
i)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriuje,
ii)
tabako sektoriuje;
b)
kurios yra įsteigtos visų ar kai kurių jas sudarančių organizacijų ar asociacijų iniciatyva;
c)
kurios siekia konkretaus tikslo, kuris pirmiausia gali būti susijęs su:
i)
organizacijos narių produkcijos pasiūlos sutelkimu ir prekybos ja bei koordinavimu;
ii)
kartu atliekamu gamybos ir perdirbimo pritaikymu prie rinkos reikalavimų ir produktų gerinimu;
iii)
gamybos ir perdirbimo racionalizavimo bei gerinimo skatinimu;
iv)
tvarios gamybos metodų ir rinkos pokyčių tyrimų atlikimu.
Tais atvejais, kai tarpšakinės organizacijos vykdo veiklą kelių valstybių narių teritorijose, jų pripažinimą svarsto Komisija nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.
124 straipsnis
Bendrosios nuostatos dėl gamintojų ir tarpšakinių organizacijų
1. 122 straipsnis ir 123 straipsnio pirma pastraipa taikomi nepažeidžiant atitinkamai gamintojų organizacijų arba tarpšakinių organizacijų, veikiančių bet kuriame iš 1 straipsnyje nurodytų sektorių, išskyrus 122 straipsnyje ir 123 straipsnio pirmoje pastraipoje nurodytus sektorius, pripažinimo, dėl kurio sprendžia valstybės narės, remdamosi nacionaline teise ir Bendrijos teise.
2. Pagal Reglamentus (EB) Nr. 865/2004, (EB) Nr. 1952/2005 ir (EB) Nr. 1544/2006 pripažintos arba patvirtintos gamintojų organizacijos laikomos pagal šio reglamento 122 straipsnį pripažintomis gamintojų organizacijomis.
Pagal Reglamentus (EEB) Nr. 2077/92 ir (EB) Nr. 865/2004 pripažintos arba patvirtintos tarpšakinės organizacijos laikomos pagal šio reglamento 123 straipsnį pripažintomis tarpšakinėmis organizacijomis.
125 straipsnis
Ūkio subjektų organizacijos
Šiame reglamente ūkio subjektų organizacijas sudaro pripažintos gamintojų organizacijos, pripažintos tarpšakinės organizacijos arba pripažintos kitų ūkio subjektų, veikiančių alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių sektoriuje, organizacijos arba jų asociacijos.
II skirsnis
Taisyklės dėl tarpšakinių organizacijų tabako sektoriuje
126 straipsnis
Ne narių mokamas narystės mokestis
1. Jei pripažinta tabako sektoriaus tarpšakinė organizacija užsiima viena arba keliomis 2 dalyje nurodytomis veiklos rūšimis, kurios tarnauja bendriems ekonominiams interesams tų asmenų, kurių veikla yra susijusi su vienu arba keliais atitinkamais produktais, pripažinimą suteikusi valstybė narė arba, jei pripažinimą suteikė Komisija, Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, gali nuspręsti, kad pavieniai asmenys arba grupės, kurie nėra organizacijos nariai, bet turi iš šios veiklos naudos, mokėtų organizacijai visą arba dalį jos narių mokamo mokesčio, jei toks mokestis yra skirtas padengti išlaidas, tiesiogiai atsiradusias vykdant aptariamą veiklą, išskyrus bet kokias administracines išlaidas.
2. 1 dalyje nurodytos veiklos rūšys yra susijusios su vienu arba keliais iš toliau išvardytų tikslų:
a)
produktų vertės padidinimo moksliniais tyrimais, visų pirma taikant naujus, žmonių sveikatai nepavojingus naudojimo būdus;
b)
tabako lapų ir briketų kokybės pagerinimo moksliniais tyrimais;
c)
auginimo būdų, leidžiančių sunaudoti mažiau augalų apsaugos produktų ir užtikrinančių dirvos bei aplinkos išsaugojimą, moksliniais tyrimais.
3. Atitinkamos valstybės narės praneša Komisijai apie sprendimus, kuriuos jos ketina priimti pagal 1 dalį. Tokie sprendimai gali įsigalioti tik praėjus trims mėnesiams nuo tos dienos, kai buvo informuota Komisija. Per šį laikotarpį Komisija gali pareikalauti atmesti visą sprendimo projektą arba jo dalį, jei siūlomas bendras ekonominis interesas nėra tinkamai pagrįstas.
4. Jei pagal šį skyrių Komisijos pripažintos tarpšakinės organizacijos veikla atitinka bendrą ekonominį interesą, Komisija pateikia atitinkamoms valstybėms narėms savo sprendimo projektą, o šios per du mėnesius pateikia pastabas.
III skirsnis
Procedūrinės taisyklės
127 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skyriaus taikymo taisykles, visų pirma atskirų sektorių gamintojų, tarpšakinių ir ūkio subjektų organizacijų pripažinimo sąlygas ir procedūras, įskaitant:
a)
konkrečius tokių organizacijų siektinus tikslus;
b)
tokių organizacijų įstatus;
c)
tokių organizacijų veiklą;
d)
nuo 122, 123 ir 125 straipsniuose nustatytų reikalavimų leidžiančias nukrypti nuostatas;
e)
prireikus galimą tarpšakinės organizacijos statuso pripažinimo poveikį.
III DALIS
PREKYBA SU TREČIOSIOMIS ŠALIMIS
I SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
128 straipsnis
Bendrieji principai
Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente arba pagal jį priimtose nuostatose numatyta kitaip, prekiaujant su trečiosiomis šalimis draudžiama:
a)
apmokestinti mokesčiu, kuris yra muitui lygiaverčio poveikio;
b)
taikyti kiekybinį apribojimą ar lygiaverčio poveikio priemonę.
129 straipsnis
Kombinuotoji nomenklatūra
Produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, muitų tarifų klasifikacijai taikomos kombinuotosios nomenklatūros, numatytos 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (63) (toliau - kombinuotoji nomenklatūra) aiškinimo bendrosios taisyklės ir specialios jos taikymo taisyklės. Su šio reglamento taikymu susijusi tarifų nomenklatūra, įskaitant prireikus III priede pateiktas sąvokų apibrėžtis, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą.
II SKYRIUS
Importas
I skirsnis
Importo licencijos
130 straipsnis
Importo licencijos
1. Nepažeidžiant atvejų, kai importo licencijų reikalaujama pagal šį reglamentą, Komisija gali reikalauti importo licencijų į Bendriją importuojant vieną ar daugiau produktų iš šių sektorių:
a)
grūdų;
b)
ryžių;
c)
cukraus;
d)
sėklų;
e)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, kai importuojami produktai, klasifikuojami 1509, 1510 00, 0709 90 39, 0711 20 90, 2306 90 19, 1522 00 31 ir 1522 00 39 KN pozicijose ar subpozicijose;
f)
linų ir kanapių, tiek, kiek tai yra susiję su kanapėmis;
g)
bananų;
h)
gyvų augalų;
i)
galvijienos;
j)
pieno ir pieno produktų;
k)
kiaulienos;
l)
avienos ir ožkienos;
m)
kiaušinių;
n)
paukštienos;
o)
žemės ūkio kilmės etilo alkoholio.
2. Taikydama 1 dalį, Komisija atsižvelgia į importo licencijų poreikį siekiant administruoti atitinkamas rinkas ir visų pirma siekiant stebėti konkrečių produktų importą.
131 straipsnis
Licencijų išdavimas
Išskyrus atvejus, kai Tarybos reglamente arba kitame Tarybos teisės akte numatoma kitaip, importo licencijas visiems pareiškėjams, nepriklausomai nuo jų įsisteigimo vietos Bendrijoje, išduoda valstybės narės, nepažeisdamos priemonių, priimtų šio skyriaus nuostatoms taikyti.
132 straipsnis
Galiojimas
Importo licencijos galioja visoje Bendrijoje.
133 straipsnis
Užstatas
1. Išskyrus atvejus, kai Komisija nurodo kitaip, licencijos išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai bus importuojami licencijos galiojimo laikotarpiu.
2. Išskyrus force majeure atvejus, jeigu importo licencijos galiojimo laikotarpiu importas nėra įvykdomas arba įvykdomas tik iš dalies, užstatas negrąžinamas arba grąžinama tik dalis užstato.
134 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skirsnio taikymo taisykles, įskaitant licencijų galiojimo laikotarpius ir užstato dydį.
II skirsnis
Importo muitai ir rinkliavos
135 straipsnis
Importo muitai
Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente numatyta kitaip, 1 straipsnyje nurodytiems produktams taikomi Bendrajame muitų tarife nustatyti importo muitai.
136 straipsnis
Grūdų importo muitų apskaičiavimas
1. Nepaisant 135 straipsnio, produktams, klasifikuojamiems 1001 10 00, 1001 90 91, ex 1001 90 99 (aukštos kokybės paprastieji kviečiai), 1002 00 00, 1005 10 90, 1055 90 00 ir 1007 00 90 KN subpozicijose, išskyrus sėjai skirtus hibridus, nustatomas importo muitas yra lygus šių produktų importo metu taikomai intervencinei kainai, kuri padidinama 55 % ir iš kurios atimama konkrečiai siuntai taikoma CIF importo kaina. Tačiau tas muitas negali viršyti konvencinės muito normos, nustatytos remiantis kombinuotąja nomenklatūra.
2. Siekiant apskaičiuoti 1 dalyje nurodytą importo muitą, reguliariai nustatomos tipinės minėtoje dalyje nurodytų produktų CIF importo kainos.
137 straipsnis
Lukštentų ryžių importo muitų apskaičiavimas
1. Nepaisant 135 straipsnio, lukštentų ryžių, klasifikuojamų 1006 20 KN pozicijoje, importo muitą Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, nustato per dešimt dienų po kiekvieno atitinkamo referencinio laikotarpio pabaigos pagal XVII priedo 1 punktą.
Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, nustato naujai taikomą muitą tik tada, jeigu dėl paskaičiavimų, atliktų taikant minėto priedo nuostatas, reikia keisti muitą. Tol, kol nėra nustatytas naujas taikytinas muitas, taikomas anksčiau nustatytas muitas.
2. Apskaičiuojant XVII priedo 1 punkte nurodytą importą, atsižvelgiama į lukštentų ryžių, klasifikuojamų 1006 20 KN pozicijoje, kiekį, dėl kurio buvo išduotos importo licencijos per atitinkamą referencinį laikotarpį, išskyrus 138 straipsnyje nurodytas Basmati ryžių importo licencijas.
3. Metinis referencinis kiekis yra 449 678 tonos. Dalinis referencinis kiekis kiekvieniems prekybos metams sudaro pusę metinio referencinio kiekio.
138 straipsnis
Lukštentų Basmati ryžių importo muitų apskaičiavimas
Nepaisant 135 straipsnio, Komisijos nustatytomis sąlygomis lukštentų Basmati ryžių veislėms, klasifikuojamoms 1006 20 17 ir 1006 20 98 KN subpozicijose, nurodytose XVIII priede, yra taikomas nulinis importo muitas.
139 straipsnis
Nulukštentų ryžių importo muitų apskaičiavimas
1. Nepaisant 135 straipsnio, iš dalies arba visiškai nulukštentų ryžių, klasifikuojamų 1006 30 KN subpozicijoje, importo muitą Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, nustato per dešimt dienų po kiekvieno atitinkamo referencinio laikotarpio pabaigos pagal XVII priedo 2 punktą.
Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, nustato naujai taikomą muitą tik tada, jeigu dėl paskaičiavimų, atliktų taikant minėto priedo nuostatas, reikia keisti muitą. Tol, kol nėra nustatytas naujas taikytinas muitas, taikomas anksčiau nustatytas muitas.
2. Apskaičiuojant XVII priedo 2 punkte nurodytą importą, atsižvelgiama į iš dalies nulukštentų ar visiškai nulukštentų ryžių, klasifikuojamų 1006 30 KN pozicijoje, kiekį, dėl kurio buvo išduotos importo licencijos per atitinkamą referencinį laikotarpį.
140 straipsnis
Skaldytų ryžių importo muitų apskaičiavimas
Nepaisant 135 straipsnio, skaldytiems ryžiams, klasifikuojamiems 1006 40 00 KN pozicijoje, nustatomas 65 EUR už toną importo muitas.
141 straipsnis
Papildomi importo muitai
1. Papildomas importo muitas taikomas laikantis 135-140 straipsniuose nustatytos muito normos grūdų, ryžių, cukraus, galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių, paukštienos ir bananų sektorių vieno ar daugiau produktų importui, siekiant užkirsti kelią neigiamam poveikiui Bendrijos rinkai, kurį gali sukelti toks importas, arba kovoti su juo, jei:
a)
importuojama žemesne kaina nei kaina, kurią Bendrija nurodė PPO („paleidžiamoji kaina“); arba
b)
importo apimtys bet kuriais metais viršija tam tikrą lygį („paleidžiamąjį kiekį“).
Paleidžiamasis kiekis nustatomas remiantis rinkos prieinamumo galimybėmis, prireikus apibrėžiamomis kaip atitinkamą vidaus suvartojimo procentą per trejus ankstesnius metus sudarantis importas.
2. Papildomi importo muitai netaikomi, kai nėra tikėtina, kad importas galėtų sutrikdyti Bendrijos rinką, arba jei pastangos būtų neproporcingos siekiamam tikslui.
3. Taikant 1 dalies a punktą importo kainos nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos CIF importo kainomis.
CIF importo kainos palyginamos su tipinėmis to produkto kainomis pasaulinėje rinkoje arba Bendrijos importo rinkoje.
142 straipsnis
Importo muitų taikymo sustabdymas cukraus sektoriuje
Siekdama užtikrinti 62 straipsnio 2 dalyje nurodytų produktų gamybai reikalingą tiekimą, Komisija gali iš dalies arba visiškai sustabdyti importo muitų taikymą tam tikriems šių produktų kiekiams:
a)
cukraus, klasifikuojamo 1701 KN pozicijoje;
b)
izogliukozės, klasifikuojamos 1702 30 10, 1702 40 10, 1702 60 10 ir 1702 90 30 KN pozicijose.
143 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skirsnio taikymo taisykles, kuriose visų pirma nurodoma:
a)
dėl 136 straipsnio:
i)
aukštos kokybės paprastiesiems kviečiams taikomi būtiniausi reikalavimai;
ii)
rinkos kainos, į kurias būtina atsižvelgti;
iii)
galimybė prireikus konkrečiais atvejais informuoti ūkio subjektus apie taikomą muitą iki konkrečios siuntos pristatymo.
b)
dėl 141 straipsnio produktai, kuriems taikomi papildomi importo muitai, ir kiti kriterijai, kurie yra būtini siekiant užtikrinti to straipsnio 1 dalies taikymą.
III skirsnis
Importo kvotos administravimas
144 straipsnis
Tarifinės kvotos
1. Komisija nustato ir administruoja 1 straipsnyje nurodytų produktų importo tarifines kvotas pagal susitarimus, sudarytus remiantis Sutarties 300 straipsniu arba pagal kitus Tarybos teisės aktus, laikydamasi savo priimtų išsamių taisyklių.
2. Tarifinės kvotos administruojamos vengiant atitinkamų ūkio subjektų diskriminacijos ir taikant vieną iš toliau pateiktų metodų arba jų derinį, arba kitą tinkamą metodą:
a)
metodą, paremtą chronologine paraiškų pateikimo tvarka (pagal principą „pirmas atėjęs - aptarnautas pirmas“);
b)
proporcingo paskirstymo pagal pateiktose paraiškose prašomą kiekį metodą (taikant „vienalaikio nagrinėjimo“ principą);
c)
metodą, grindžiamą tuo, kad atsižvelgiama į tradicinius prekybos modelius (taikant „tradicinių arba naujų importuotojų metodą“).
3. Taikant pasirinktą administravimo metodą, prireikus deramai atsižvelgiama į Bendrijos rinkos pasiūlos reikalavimus ir būtinybę išsaugoti tos rinkos pusiausvyrą.
145 straipsnis
Tarifinių kvotų nustatymas
Komisija nustato metines tarifines kvotas, kurios prireikus tinkamai paskirstomos metų laikotarpyje, ir taikytiną administravimo metodą.
146 straipsnis
Konkrečios taisyklės
1. Taryba Sutarties 37 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, taikydama perskaičiavimo kursą 4,375, gali nustatyti, kad visas šaldytos ir skirtos perdirbimui galvijienos, klasifikuojamos 0202 20 30, 0202 30 ir 0206 29 91 KN pozicijose, 54 703 tonų importo kvotos kiekis arba jo dalis atitinka lygiaverčius kokybiškos mėsos kiekius.
2. 2 000 000 tonų kukurūzų ir 300 000 tonų sorgo importo į Ispaniją bei 500 000 tonų kukurūzų importo į Portugaliją tarifinių kvotų atveju 148 straipsnyje nurodytos išsamios taisyklės taip pat apima nuostatas, būtinas importui pagal tarifines kvotas vykdyti ir, atitinkamais atvejais, nuostatas dėl atitinkamų valstybių narių mokėjimo agentūrų importuotų kiekių viešojo sandėliavimo bei jų realizavimo tų valstybių narių rinkose.
147 straipsnis
Bananams taikomos tarifinės kvotos
Šis skyrius taikomas nepažeidžiant Tarybos reglamento (EB) Nr. 1964/2005 (64).
148 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio skirsnio įgyvendinimo taisykles, kurios pirmiausia susijusios su:
a)
garantijomis dėl produkto pobūdžio, provenencijos ir kilmės;
b)
a punkte nurodytoms garantijoms patikrinti naudojamo dokumento pripažinimu;
c)
importo licencijų išdavimo sąlygomis bei licencijų galiojimo laikotarpiu.
IV skirsnis
Specialios nuostatos dėl tam tikrų produktų
I poskirsnis
Specialios nuostatos dėl grūdų ir ryžių sektorių produktų importo
149 straipsnis
Grūdų mišinių importas
Importo muitas, taikomas mišiniams, sudarytiems iš I priedo I dalies a ir b punktuose nurodytų grūdų, nustatomas:
a)
tais atvejais, kai mišinį sudaro dvi iš minėtuose punktuose nurodytų grūdų rūšių, importo muitas taikomas:
i)
didžiausią mišinio svorio dalį sudarančiam komponentui tada, kai jis sudaro ne mažiau kaip 90 % mišinio svorio;
ii)
didesniu importo muitu apmokestinamos rūšies grūdams, įeinantiems į mišinį, tais atvejais, jei nė viena iš dviejų rūšių nesudaro bent 90 % mišinio svorio;
b)
tais atvejais, kai mišinį sudaro daugiau kaip dvi iš minėtuose punktuose nurodytų grūdų rūšių ir kai kiekviena iš keleto mišinio grūdų rūšių sudaro daugiau kaip 10 % mišinio svorio, mišiniui taikomas didžiausias į mišinį įeinančių grūdų importo muitas, net tuo atveju, kai dviem ar daugiau į mišinį įeinančių grūdų rūšių taikomas toks pat importo muitas.
Jei mišinyje tik vienos rūšies grūdai sudaro daugiau kaip 10 % mišinio svorio, mišiniui taikomas toks pat importo muitas, kaip ir tos rūšies grūdams.
c)
visais kitais a ir b punktuose neaptartais atvejais taikomas importo muitas yra didžiausias į atitinkamą mišinį įeinančių grūdų importo muitas, net tuo atveju, kai dviem ar daugiau į mišinį įeinančių grūdų rūšių taikomas toks pat importo muitas.
150 straipsnis
Grūdų ir ryžių mišinių importas
Iš vienos ar daugiau grūdų rūšių, nurodytų I priedo I dalies a ir b punktuose, ir iš vieno ar daugiau I priedo II dalies a ir b punktuose nurodytų produktų sudarytiems mišiniams taikomas importo muitas yra į mišinį įeinančiai grūdų rūšiai arba produktui taikomas didžiausias importo muitas.
151 straipsnis
Ryžių mišinių importas
Mišiniams, sudarytiems iš ryžių, priskiriamų keletui skirtingų perdirbimo grupių ar etapų, arba ryžių, priskiriamų vienai ar keletui skirtingų perdirbimo grupių ar etapų, ir skaldytų ryžių, taikomas toks importo muitas, kuris:
a)
yra taikomas didžiausią mišinio svorio dalį sudarančiam komponentui tais atvejais, kai jis sudaro ne mažiau kaip 90 % mišinio svorio;
b)
yra taikomas didžiausiu importo muitu apmokestinamam komponentui tais atvejais, kai nė vienas komponentas nesudaro 90 % mišinio svorio.
152 straipsnis
Tarifinės klasifikacijos taikymas
Kai 149-151 straipsniuose nurodyto importo muito nustatymo metodo taikyti negalima, tuose straipsniuose nurodytiems mišiniams taikytinas muitas nustatomas pagal mišiniams taikomą tarifinę klasifikaciją.
II poskirsnis
Lengvatinė cukraus importo tvarka
153 straipsnis
Tradiciniai tiekimo rafinavimui poreikiai
1. Nepaisant 52 straipsnio 1 dalies, nustatytas tradicinis rafinuoti skirto cukraus tiekimo poreikis Bendrijoje yra 2 424 735 tonos per prekybos metus, išreiškus baltojo cukraus kiekiu.
2008-2009 prekybos metais tradicinis tiekimo poreikis paskirstomas taip:
a)
198 748 tonos Bulgarijai;
b)
296 627 tonos Prancūzijai;
c)
100 000 tonų Italijai;
d)
291 633 tonos Portugalijai;
e)
329 636 tonos Rumunijai;
f)
19 585 tonos Slovėnijai;
g)
59 925 tonos Suomijai;
h)
1 128 581 tona Jungtinei Karalystei.
2. 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytas tradicinis tiekimo poreikis padidinamas 65 000 tonų. Šis kiekis taikomas žaliaviniam cukranendrių cukrui ir 2008-2009 prekybos metais yra skiriamas vienintelei 2005 m. Portugalijoje veikusiai cukrinių runkelių perdirbimo įmonei. Ši perdirbimo įmonė laikoma nuolatine rafinavimo įmone.
3. Rafinuoti skirto cukraus importo licencijos išduodamos tik nuolatinėms rafinavimo įmonėms, jeigu atitinkami kiekiai neviršija kiekių, kuriuos galima importuoti pagal 1 dalyje nurodytą tradicinį tiekimo poreikį. Vienos nuolatinės rafinavimo įmonės licencijos gali būti perleidžiamos tik kitai nuolatinei rafinavimo įmonei, o licencijų galiojimo laikotarpis baigiasi prekybos metų, kuriems jos buvo išduotos, pabaigoje.
Ši dalis taikoma 2008-2009 prekybos metams bei pirmiesiems trims kiekvienų kitų prekybos metų mėnesiams.
4. Importo muitai laikinai netaikomi rafinuoti skirto cukranendrių cukraus, klasifikuojamo 1701 11 10 KN subpozicijoje, kurio kilmės šalis yra viena iš XIX priede nurodytų valstybių, papildomam kiekiui, kurio reikia užtikrinti tinkamą tiekimą nuolatinėms rafinavimo įmonėms 2008-2009 prekybos metais.
Papildomą kiekį nustato Komisija, remdamasi 1 dalyje nurodyto tradicinio tiekimo poreikio ir cukraus tiekimo rafinavimui prognozuojamo poreikio atitinkamais prekybos metais santykiu. Prekybos metais Komisija gali peržiūrėti tokį santykį, remdamasi ankstesniais vartoti skirto žaliavinio cukraus fiksuoto dydžio įvertinimais.
154 straipsnis
Garantuota kaina
1. AKR ir Indijos cukrui nustatytos garantuotos kainos taikomos standartinės kokybės žaliaviniam ir baltajam cukrui, importuojamam iš:
a)
mažiausiai išsivysčiusių šalių pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 980/2005 (65) 12 ir 13 straipsniuose nurodytus susitarimus;
b)
XIX priede nurodytų valstybių, kai importuojamas 153 straipsnio 4 dalyje nurodytas papildomas kiekis.
2. Paraiškos dėl cukraus garantuota kaina importo licencijų pateikiamos kartu su eksportuojančios šalies valdžios institucijų išduota eksporto licencija, patvirtinančia, kad cukrus atitinka atitinkamuose susitarimuose numatytas taisykles.
155 straipsnis
Įsipareigojimai pagal Protokolą dėl cukraus
Komisija gali patvirtinti priemones, užtikrinančias, kad AKR ir Indijos cukrus į Bendriją būtų importuojamas AKR-EB partnerystės susitarimo V priedo 3 protokole bei Europos bendrijos ir Indijos Respublikos susitarime dėl cukranendrių cukraus nustatytomis sąlygomis. Prireikus šiomis priemonėmis gali būti nukrypstama nuo šio reglamento 153 straipsnio.
156 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija priima išsamias šio poskirsnio taikymo taisykles, visų pirma siekiant laikytis tarptautinių susitarimų. Jos gali apimti XIX priedo pakeitimus.
III poskirsnis
Specialios nuostatos dėl kanapių importo
157 straipsnis
Kanapių importas
1. Šie produktai gali būti importuojami į Bendriją tik jei laikomasi nurodytų sąlygų:
a)
tikrųjų kanapių žaliava, klasifikuojama 5302 10 00 KN pozicijoje, privalo atitikti Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 52 straipsnyje nustatytas sąlygas;
b)
sėjai skirtos kanapių veislių sėklos, klasifikuojamos ex 1207 99 15 KN pozicijoje, jei pateikiamas įrodymas, kad tetrahidrokanabinolio kiekis neviršija kiekio, nustatyto pagal Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 52 straipsnį;
c)
ne sėjai skirtos kanapių sėklos, klasifikuojamos 1207 99 91 KN pozicijoje, kurias importuoja tik valstybių narių įgalioti importuotojai, kad būtų užtikrinta, jog tokios sėklos nėra skirtos sėjai.
2. Nepažeidžiant jokių konkrečių nuostatų, kurias gali priimti Komisija pagal 194 straipsnį, teisė importuoti į Bendriją šio straipsnio 1 dalies a ir b punktuose nurodytus produktus suteikiama tik atlikus patikrinimus, siekiant nustatyti, ar laikomasi šio straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų.
3. Šis straipsnis taikomas nepažeidžiant griežtesnių nuostatų, kurias valstybės narės yra priėmusios pagal Sutartį, ir įsipareigojimų, prisiimtų pagal PPO susitarimą dėl žemės.
IV poskirsnis
Specialios nuostatos dėl apynių importo
158 straipsnis
Apynių importas
1. Apynių sektoriaus produktus iš trečiųjų šalių galima importuoti tik tuomet, jeigu jų kokybės standartai yra bent lygiaverčiai Bendrijoje išaugintų tokių pačių produktų arba iš jų pagamintų produktų savybėms.
2. Produktai laikomi atitinkančiais 1 dalyje nurodytą standartą, jei kilmės šalies valdžios institucijos yra išdavusios atestacijos dokumentą, pripažintą lygiaverčiu 117 straipsnyje nurodytam sertifikatui.
Apynių miltelių, apynių miltelių, turinčių didesnį lupulino kiekį, apynių ekstrakto ir sumaišytų apynių produktų atveju atestacijos dokumentą galima pripažinti lygiaverčiu sertifikatui tuomet, jeigu šių produktų sudėtyje esančios alfa rūgšties kiekis nėra mažesnis negu apyniuose, iš kurių jie paruošti.
Tokių atestacijos dokumentų lygiavertiškumas tikrinamas remiantis išsamiomis Komisijos priimtomis taisyklėmis.
V skirsnis
Apsaugos priemonės ir laikinasis įvežimas perdirbti
159 straipsnis
Apsaugos priemonės
1. Komisija, remdamasi šio straipsnio 3 dalimi ir atsižvelgdama į Tarybos reglamentus (EB) Nr. 519/94 (66) ir (EB) Nr. 3285/94 (67), taiko importo į Bendriją apsaugos priemones.
2. Išskyrus atvejus, kai pagal kitus Tarybos teisės aktus numatyta kitaip, Komisija, remdamasi šio straipsnio 3 dalimi, taiko pagal Sutarties 300 straipsnį sudarytuose tarptautiniuose susitarimuose numatytas importo į Bendriją apsaugos priemones.
3. Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam Komitetui, gali taikyti 1 ir 2 dalyse nurodytas priemones. Gavusi valstybės narės prašymą, Komisija priima dėl jo sprendimą per penkias darbo dienas nuo prašymo gavimo dienos.
Valstybės narės yra informuojamos apie tokias priemones, ir šios priemonės yra taikomos nedelsiant.
Valstybė narė gali kreiptis į Tarybą dėl Komisijos pagal 1 ir 2 dalis priimtų sprendimų per penkias darbo dienas nuo pranešimo apie juos datos. Taryba nedelsdama sušaukia posėdį. Per mėnesį nuo tos dienos, kai Tarybai buvo perduotas sprendimas, kvalifikuota balsų dauguma ji gali iš dalies pakeisti arba panaikinti atitinkamą sprendimą.
4. Jei Komisija mano, kad reikia panaikinti arba iš dalies pakeisti pagal 1 arba 2 dalis priimtą apsaugos priemonę, ji:
a)
tuo atveju, jei priemonę patvirtino Taryba, pasiūlo Tarybai priemonę panaikinti arba iš dalies ją pakeisti. Taryba priima sprendimą kvalifikuota balsų dauguma;
b)
visais kitais atvejais Bendrijos apsaugos priemones panaikina arba iš dalies keičia Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui.
160 straipsnis
Laikinojo įvežimo perdirbti tvarkos taikymo sustabdymas
1. Tais atvejais, kai dėl laikinojo įvežimo perdirbti tvarkos trikdoma arba gali būti sutrikdyta Bendrijos rinka, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva Komisija gali visiškai arba iš dalies sustabdyti laikinojo įvežimo perdirbti tvarkos taikymą grūdų, ryžių, cukraus, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, galvijienos, pieno ir pieno produktų, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių, paukštienos ir žemės ūkio kilmės etilo alkoholio sektorių produktams. Gavusi valstybės narės prašymą, Komisija priima dėl jo sprendimą per penkias darbo dienas nuo prašymo gavimo dienos.
Valstybės narės yra informuojamos apie tokias priemones, ir šios priemonės yra taikomos nedelsiant.
Valstybė narė gali kreiptis į Tarybą dėl Komisijos sprendimu pagal pirmą pastraipą priimtų priemonių per penkias darbo dienas nuo pranešimo apie jas datos. Taryba nedelsdama sušaukia posėdį. Per mėnesį nuo tos dienos, kai Tarybai buvo pranešta apie priemones, kvalifikuota balsų dauguma ji gali iš dalies pakeisti arba panaikinti atitinkamas priemones.
2. Tiek, kiek būtina siekiant, kad tinkamai funkcionuotų BRO, Taryba Sutarties 37 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali visiškai arba iš dalies sustabdyti laikinojo įvežimo perdirbti tvarkos taikymą 1 dalyje nurodytiems produktams.
III SKYRIUS
Eksportas
I skirsnis
Eksporto licencijos
161 straipsnis
Eksporto licencijos
1. Nepažeidžiant atvejų, kai eksporto licencijų reikalaujama pagal šį reglamentą, Komisija gali reikalauti eksporto licencijų iš Bendrijos eksportuojant vieną ar daugiau produktų iš šių sektorių:
a)
grūdų;
b)
ryžių;
c)
cukraus;
d)
alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, kai eksportuojamas I priedo VII dalies a punkte nurodytas alyvuogių aliejus;
e)
galvijienos;
f)
pieno ir pieno produktų;
g)
kiaulienos;
h)
avienos ir ožkienos;
i)
kiaušinių;
j)
paukštienos;
k)
žemės ūkio kilmės etilo alkoholio.
Taikydama pirmą pastraipą, Komisija atsižvelgia į eksporto licencijų poreikį siekiant administruoti atitinkamas rinkas ir visų pirma siekiant stebėti konkrečių produktų eksportą.
2. 131-133 straipsniai taikomi mutatis mutandis.
3. Komisija priima išsamias 1 ir 2 dalių taikymo taisykles, įskaitant licencijų galiojimo laikotarpius ir užstato dydį.
II skirsnis
Eksporto grąžinamosios išmokos
162 straipsnis
Eksporto grąžinamųjų išmokų taikymo sritis
1. Tiek, kiek būtina siekiant sudaryti sąlygas eksportuoti toliau nurodytus produktus pagal pasaulinės rinkos įkainius ar kainas ir laikantis pagal Sutarties 300 straipsnį sudarytais susitarimais nustatytų kiekių, tokių produktų pasaulinės rinkos įkainių ar kainų ir kainų Bendrijoje skirtumas gali būti padengiamas eksporto grąžinamosiomis išmokomis:
a)
už eksportuotinus produktus, kurie nėra skirti tolesniam perdirbimui, kai jie priklauso toliau nurodytiems sektoriams:
i)
grūdų;
ii)
ryžių;
iii)
cukraus, kai eksportuojami I priedo III dalies b, c, d ir g punktuose nurodyti produktai;
iv)
galvijienos;
v)
pieno ir pieno produktų;
vi)
kiaulienos;
vii)
kiaušinių;
viii)
paukštienos;
b)
už a punkto i, ii, iii, v ir vii papunkčiuose nurodytus produktus, eksportuotinus XX ir XXI prieduose išvardytų prekių pavidalu.
Kai eksportuojami pieno ir pieno produktai XX priedo IV dalyje nurodytų produktų pavidalu, eksporto grąžinamosios išmokos gali būti skirtos tik už I priedo XVI dalies a-e ir g punktuose nurodytus produktus.
2. Eksporto grąžinamosios išmokos už XX ir XXI prieduose išvardytų perdirbtų produktų pavidalu eksportuojamus produktus negali būti didesnės nei tos, kurios taikomos tokiems patiems produktams, eksportuojamiems toliau jų neperdirbus.
3. Jeigu būtina atsižvelgti į tam tikrų iš grūdų gaunamų spiritinių gėrimų gamybos ypatumus, Komisija gali konkrečiai padėčiai pritaikyti 1 ir 2 dalyse nurodytų eksporto grąžinamųjų išmokų skyrimo kriterijus ir tikrinimo tvarką.
163 straipsnis
Eksporto grąžinamosios išmokos paskirstymas
Kiekiai, kurie gali būti eksportuoti gaunant už juos eksporto grąžinamąją išmoką, paskirstomi taikant metodą, kuris:
a)
geriausiai tinka atsižvelgiant į produkto savybes ir padėtį atitinkamoje rinkoje, o atsižvelgus į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą - leidžia veiksmingiausiai panaudoti turimus išteklius nediskriminuojant suinteresuotųjų ūkio subjektų, visų pirma smulkių ir stambių ūkio subjektų;
b)
administravimo atžvilgiu ūkio subjektams yra mažiausiai sudėtingas administruoti;
c)
nediskriminuoja atitinkamų ūkio subjektų.
164 straipsnis
Eksporto grąžinamųjų išmokų nustatymas
1. Eksporto grąžinamosios išmokos yra vienodos visoje Bendrijoje. Jos gali skirtis priklausomai nuo paskirties vietos, ypač jei to reikia dėl pasaulinėje rinkoje susidariusios padėties, tam tikrų rinkų konkrečių reikalavimų arba dėl susitarimais, sudarytais pagal Sutarties 300 straipsnį, prisiimtų įsipareigojimų.
2. Grąžinamųjų išmokų dydį nustato Komisija.
Grąžinamosios išmokos gali būti nustatomos:
a)
reguliariais laiko tarpais;
b)
skelbiant konkursą dėl produktų, kuriems tokia tvarka buvo nustatyta prieš pradedant taikyti šį reglamentą pagal 204 straipsnio 2 dalį.
Produktų, už kuriuos skiriama eksporto grąžinamoji išmoka, sąrašas ir šios išmokos dydis nustatomi ne rečiau kaip kartą per tris mėnesius, išskyrus atvejus, kai tai nustatoma konkurso tvarka. Tačiau grąžinamosios išmokos dydis gali išlikti toks pat daugiau nei tris mėnesius, o tam tikrais atvejais intervenciniu laikotarpiu Komisija valstybės narės prašymu ar savo iniciatyva, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, gali jį pakoreguoti.
3. Nustatant grąžinamąsias išmokas už tam tikrą produktą, atsižvelgiama į vieną ar daugiau iš šių aspektų:
a)
esamą padėtį ir ateities tendencijas, susijusias su:
-
to produkto kainomis ir jo įsigijimo galimybėmis Bendrijos rinkoje,
-
to produkto kainomis pasaulinėje rinkoje.
b)
bendro rinkos organizavimo tikslus, kuriais turi būti užtikrinta kainų pusiausvyra ir natūrali jų raida bei prekyba toje rinkoje;
c)
poreikį išvengti trikdymų, dėl kurių ilgesniam laikui būtų sutrikdyta pusiausvyra tarp pasiūlos ir paklausos Bendrijos rinkoje;
d)
siūlomo eksporto ekonominį aspektą;
e)
pagal Sutarties 300 straipsnį sudarytais susitarimais nustatytus kiekius;
f)
poreikį sudaryti Bendrijos pagrindinių produktų panaudojimo gaminant perdirbtas prekes eksportui į trečiąsias šalis ir trečiųjų šalių produktų, įvežtų laikinojo įvežimo perdirbti tvarka, panaudojimo pusiausvyrą;
g)
mažiausias pardavimo išlaidas ir transporto iš Bendrijos rinkų į Bendrijos uostus ar kitas eksportavimo vietas bei išsiuntimo į paskirties šalis išlaidas;
h)
paklausą Bendrijos rinkoje;
i)
kiaulienos, kiaušinių ir paukštienos sektorių atžvilgiu į Bendrijos kainų ir pasaulinės rinkos kainų už pašarinių grūdų, kurių reikia gaminant tų sektorių produktus Bendrijoje, kiekio skirtumą.
4. Komisija gali nustatyti eksporto grąžinamosioms išmokoms taikomą tikslinamąją sumą grūdų ir ryžių sektoriams. Tačiau prireikus Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, gali keisti tikslinamąsias sumas.
Pirma pastraipa taip pat gali būti taikoma XX priede išvardytų prekių pavidalu eksportuojamiems produktams.
165 straipsnis
Sandėliuojamo salyklo eksporto grąžinamoji išmoka
Per pirmus tris prekybos metų mėnesius, grąžinamoji išmoka, taikoma už ankstesnių prekybos metų pabaigoje sandėliuojamo salyklo arba iš tuo metu turimų miežių pagaminto salyklo eksportą, yra tokia, kokia būtų taikoma konkretaus eksporto licencijos atžvilgiu eksportui per paskutinį ankstesnių prekybos metų mėnesį.
166 straipsnis
Grūdų eksporto grąžinamosios išmokos koregavimas
Išskyrus atvejus, kai Komisija numato kitaip, Komisija koreguoja pagal 167 straipsnio 2 dalį nustatytą grąžinamąją išmoką už I priedo I dalies a ir b punktuose išvardytus produktus, atsižvelgdama į intervencinei kainai taikomus mėnesinius padidinimus ir, atitinkamais atvejais, minėtos kainos pakeitimus.
Pirmos pastraipos nuostatos gali būti taikomos visos arba iš dalies I priedo I dalies c ir d punktuose išvardytiems produktams bei I priedo I dalyje nurodytiems produktams, kurie buvo eksportuoti XX priedo I dalyje nurodytų prekių pavidalu. Tokiu atveju pirmoje pastraipoje nurodytas koregavimas tikslinamas mėnesiniam padidėjimui taikant koeficientą, išreiškiantį pagrindinio produkto kiekio ir jo kiekio eksportuojamame perdirbtame produkte arba naudojamo eksportuojamose prekėse santykį.
167 straipsnis
Eksporto grąžinamosios išmokos skyrimas
1. Grąžinamosios išmokos už 162 straipsnio 1 dalies a punkte išvardytus produktus, eksportuojamus toliau jų neperdirbus, suteikiamos tik pateikus paraišką ir eksporto licenciją.
2. Už 1 dalyje nurodytus produktus suteikiamos grąžinamosios išmokos dydis nustatomas pagal licencijos paraiškos pateikimo dieną taikomą grąžinamąją išmoką arba, jei tai taikoma, atitinkamo konkurso tvarka ir, jei taikoma diferencijuota grąžinamoji išmoka, pagal tą dieną taikomą grąžinamąją išmoką:
a)
licencijoje nurodytoje paskirties vietoje arba
b)
kai taikytina, faktinėje paskirties vietoje, jei pastaroji skiriasi nuo licencijoje nurodytos paskirties vietos - tokiu atveju taikoma suma neviršija sumos, taikomos licencijoje nurodytai paskirties vietai.
Komisija gali imtis atitinkamų priemonių, kad nebūtų piktnaudžiaujama šios dalies nuostatų suteikiamu lankstumu.
3. Nukrypdama nuo 1 dalies, Komisija gali nuspręsti, kad eksporto licencijos perinti skirtiems kiaušiniams ir vienos dienos amžiaus viščiukams gali būti suteikiamos ex post.
4. Remiantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 3448/93 (68) 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, gali būti nuspręsta šio reglamento 162 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytoms prekėms taikyti 1 ir 2 dalis.
5. Komisija gali leisti taikyti nuo 1 ir 2 dalių leidžiančias nukrypti nuostatas tais atvejais, kai eksporto grąžinamosios išmokos už produktus yra mokamos vykdant pagalbos maistu operacijas.
6. Grąžinamoji išmoka išmokama pateikus įrodymus, kad:
a)
produktai buvo eksportuoti iš Bendrijos;
b)
diferencijuotos grąžinamosios išmokos atveju - produktai pasiekė licencijoje nurodytą paskirties vietą arba kitą paskirties vietą, kuriai nustatyta grąžinamoji išmoka, nepažeidžiant 2 dalies b punkto.
Tačiau Komisija gali taikyti išimtis, jei yra nustatytos lygiavertes garantijas suteikiančios sąlygos.
7. Komisija gali vienam ar daugiau produktų nustatyti papildomas eksporto grąžinamųjų išmokų suteikimo sąlygas. Jose gali būti reikalaujama, kad:
a)
grąžinamosios išmokos būtų išmokamos tik už Bendrijos kilmės produktus;
b)
grąžinamosios išmokos už importuotus produktus dydis būtų lygus importo metu surinktiems muitams, kai pastarieji yra mažesni už taikomą grąžinamąją išmoką.
168 straipsnis
Eksporto grąžinamosios išmokos už gyvus galvijus galvijienos sektoriuje
Galvijienos sektoriaus produktų atveju grąžinamoji išmoka už gyvų galvijų eksportą suteikiama ir išmokama tik tada, jei laikomasi Bendrijos teisės aktų dėl gyvūnų gerovės ir visų pirma dėl gyvūnų apsaugos gabenimo metu nuostatų.
169 straipsnis
Eksporto kiekiai
Atitinkamų produktų eksporto licencijomis, išduotomis referenciniams laikotarpiams, užtikrinama, kad būtų laikomasi įsipareigojimų dėl apimčių, nustatytų pagal Sutarties 300 straipsnį sudarytais susitarimais. Pagal PPO susitarimą dėl žemės ūkio kylančių pareigų laikymosi atžvilgiu referencinio laikotarpio pabaiga eksporto licencijų galiojimui įtakos neturi.
170 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Komisija nustato išsamias šio skirsnio taikymo taisykles, visų pirma:
a)
dėl eksportuotinų kiekių, kurie nebuvo paskirstyti ar panaudoti, perskirstymo;
b)
dėl kokybės ir kitus konkrečius reikalavimus bei sąlygas, taikomas produktams, už kuriuos gali būti suteikiama eksporto grąžinamoji išmoka;
c)
dėl stebėsenos, kurios metu tikrinama, ar veikla, suteikianti teisę gauti grąžinamąsias išmokas ir visas kitas sumas dėl eksporto sandorių, iš tikro buvo vykdoma ir vykdoma teisingai, įskaitant fizinius patikrinimus ir dokumentų patikrinimą.
Komisija atlieka visus būtinus XX priedo pakeitimus, atsižvelgdama į Reglamento (EB) Nr. 3448/93 8 straipsnio 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytus kriterijus.
Tačiau išsamios 167 straipsnio, taikomo 162 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytiems produktams, taikymo taisyklės priimamos Reglamento (EB) Nr. 3448/93 16 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
III skirsnis
Eksporto kvotos administravimas pieno ir pieno produktų sektoriuje
171 straipsnis
Trečiųjų šalių nustatomų tarifinių kvotų administravimas
1. Pieno ir pieno produktų atveju kai susitarime, sudarytame pagal Sutarties 300 straipsnį, numatoma visiškai arba iš dalies administruoti trečiosios šalies nustatomą tarifinę kvotą, Komisija nustato taikytiną administravimo metodą ir išsamias to metodo taikymo taisykles.
2. 1 dalyje nurodytos tarifinės kvotos administruojamos taip, kad būtų išvengta atitinkamų ūkio subjektų diskriminacijos ir kad būtų garantuojamas visapusiškas atitinkama kvota suteikiamų galimybių panaudojimas taikant vieną iš toliau pateiktų metodų arba jų derinį, arba kitą tinkamą metodą:
a)
metodą, paremtą chronologine paraiškų pateikimo tvarka (pagal principą „pirmas atėjęs - aptarnautas pirmas“);
b)
proporcingo paskirstymo pagal pateiktose paraiškose prašomą kiekį metodą (taikant „vienalaikio nagrinėjimo“ principą);
c)
metodą, grindžiamą tuo, kad atsižvelgiama į tradicinius prekybos modelius (taikant „tradicinių arba naujų ūkio subjektų metodą“).
IV skirsnis
Speciali importo tvarka trečiosiose šalyse
172 straipsnis
Produktų, kuriems taikoma speciali importo tvarka trečiojoje šalyje, sertifikatai
1. Kai eksportuojami produktai, kuriems pagal susitarimus, Bendrijos sudarytus pagal Sutarties 300 straipsnį, gali būti taikoma speciali importo į trečiąją šalį tvarka, jei laikomasi tam tikrų sąlygų, valstybių narių kompetentingos institucijos gavusios prašymą ir po atitinkamų patikrinimų išduoda dokumentą, patvirtinantį, kad sąlygos yra vykdomos.
2. Komisija priima išsamias šio straipsnio taikymo taisykles.
V skirsnis
Specialios nuostatos dėl gyvų augalų
173 straipsnis
Minimalios eksporto kainos
1. Komisija kiekvienais metais, gerokai prieš prekybos sezoną gali nustatyti kiekvieno gyvų augalų sektoriaus produkto, klasifikuojamo 0601 10 KN pozicijoje, vieną ar daugiau minimalių kainų eksportui į trečiąsias šalis.
Tokių produktų eksportas leidžiamas tik tokia kaina, kuri yra lygi atitinkamo produkto pirmiau minėtai nustatytai minimaliai kainai arba yra už ją didesnė.
2. Komisija priima išsamias 1 dalies taikymo taisykles, atsižvelgdama į įsipareigojimus, kylančius dėl susitarimų, sudarytų pagal Sutarties 300 straipsnio 2 dalį.
VI skirsnis
Laikinasis išvežimas perdirbti
174 straipsnis
Laikinojo išvežimo perdirbti tvarkos taikymo sustabdymas
1. Tais atvejais, kai dėl laikinojo išvežimo perdirbti tvarkos trikdoma arba gali būti sutrikdyta Bendrijos rinka, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva Komisija gali visiškai arba iš dalies sustabdyti laikinojo išvežimo perdirbti tvarkos taikymą grūdų, ryžių, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos bei paukštienos sektorių produktams. Gavusi valstybės narės prašymą, Komisija priima dėl jo sprendimą per penkias darbo dienas nuo prašymo gavimo dienos.
Valstybės narės yra informuojamos apie tokias priemones, ir šios priemonės yra taikomos nedelsiant.
Valstybė narė gali kreiptis į Tarybą dėl Komisijos sprendimu pagal pirmą pastraipą priimtų priemonių per penkias darbo dienas nuo pranešimo apie jas datos. Taryba nedelsdama sušaukia posėdį. Per mėnesį nuo tos dienos, kai Tarybai buvo pranešta apie priemones, kvalifikuota balsų dauguma ji gali iš dalies pakeisti arba panaikinti atitinkamas priemones.
2. Tiek, kiek būtina siekiant, kad tinkamai funkcionuotų BRO, Taryba Sutarties 37 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali visiškai arba iš dalies sustabdyti laikinojo išvežimo perdirbti tvarkos taikymą 1 dalyje nurodytiems produktams.
IV DALIS
KONKURENCIJOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Įmonėms taikomos taisyklės
175 straipsnis
Sutarties 81-86 straipsnių taikymas
Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente numatyta kitaip, Sutarties 81-86 straipsniai ir jų įgyvendinimo nuostatos, remiantis šio reglamento 176 straipsniu, taikomi visiems Sutarties 81 straipsnio 1 dalyje ir 82 straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir veiksmams, susijusiems su šio reglamento 1 straipsnio 1 dalies a-h punktuose, k punkte ir m-u punktuose bei 1 straipsnio 3 dalyje nurodytų produktų gamyba arba prekyba jais.
176 straipsnis
Išimtys
1. Sutarties 81 straipsnio 1 dalis netaikoma šio reglamento 175 straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir veiksmams, kurie yra nacionalinio rinkos organizavimo sudėtinė dalis arba yra būtini Sutarties 33 straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti.
Sutarties 81 straipsnio 1 dalis visų pirma netaikoma tokiems vienai valstybei narei priklausančių ūkininkų, ūkininkų asociacijų arba tokių asociacijų susivienijimų susitarimams, sprendimams ir veiksmams, kurie yra susiję su žemės ūkio produktų gamyba ir prekyba jais arba bendros infrastruktūros naudojimu žemės ūkio produktams sandėliuoti, apdoroti ar perdirbti, ir kuriais neįsipareigojama nustatyti vienodas kainas, nebent Komisija nustatytų, kad tuo pašalinama konkurencija arba kyla pavojus Sutarties 33 straipsnyje numatytų tikslų pasiekimui.
2. Pasikonsultavusi su valstybėmis narėmis ir išklausiusi atitinkamų įmonių arba įmonių asociacijų ar bet kurių kitų, jos manymu, reikalingą fizinių ar juridinių asmenų nuomonę, Komisija turi išimtinę teisę, Teisingumo Teismui turint teisę peržiūrėti, sprendimu, kuris bus paskelbtas viešai, nustatyti, kurie susitarimai, sprendimai ir veiksmai atitinka 1 dalyje nurodytas sąlygas.
Komisija priima tokį sprendimą savo iniciatyva arba valstybės narės kompetentingos institucijos arba suinteresuotosios įmonės ar įmonių asociacijos prašymu.
3. Skelbiant 2 dalies pirmoje pastraipoje nurodytą sprendimą, nurodomi šalių pavadinimai ir sprendimo esmė. Skelbiant sprendimą, atsižvelgiama į teisėtą įmonių interesą apsaugoti savo verslo paslaptis.
177 straipsnis
Susitarimai ir suderinta veikla tabako sektoriuje
1. Sutarties 81 straipsnio 1 dalis netaikoma pripažintų tabako sektoriaus tarpšakinių organizacijų susitarimams ir suderintai veiklai, kuria siekiama šio reglamento 123 straipsnio c punkte nurodytus tikslų, su sąlyga, kad:
a)
apie susitarimus ir suderintą veiklą buvo pranešta Komisijai;
b)
per tris mėnesius nuo visos reikiamos informacijos gavimo Komisija nenustatė, kad tie susitarimai ar suderinta veikla yra nesuderinami su Bendrijos konkurencijos taisyklėmis.
Nepasibaigus šiam trijų mėnesių laikotarpiui susitarimai ir suderinta veikla negali būti įgyvendinami.
2. Susitarimai ir suderinta veikla yra laikomi prieštaraujančiais Bendrijos konkurencijos taisyklėms, kai:
a)
jie gali sukelti bet kokios formos rinkų padalijimą Bendrijoje;
b)
jie gali paveikti tinkamą rinkos organizavimo veikimą;
c)
jie gali sukelti konkurencijos iškraipymus, kurie nėra esminiai siekiant bendros žemės ūkio politikos tikslų pasinaudojant tarpšakinių organizacijų veiksmais;
d)
jais nustatomos kainos ar kvotos, nepažeidžiant priemonių, kurių imasi tarpšakinės organizacijos, taikydamos Bendrijos taisyklių konkrečias nuostatas;
e)
jie gali sudaryti sąlygas diskriminacijai arba pašalinti konkurenciją svarbios atitinkamų produktų dalies atžvilgiu.
3. Jeigu praėjus 1 dalies b punkte nurodytam trijų mėnesių laikotarpiui Komisija nustato, kad nebuvo laikomasi šio skyriaus taikymo sąlygų, ji, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, priima sprendimą, kuriuo pareiškiama, kad atitinkamiems susitarimams ar suderintai veiklai taikoma Sutarties 81 straipsnio 1 dalis.
Tas Komisijos sprendimas taikomas ne anksčiau kaip nuo pranešimo atitinkamai tarpšakinei organizacijai datos, jeigu ta tarpšakinė organizacija nėra pateikusi neteisingos informacijos ar neteisingai naudojosi 1 dalyje numatyta išimtimi.
178 straipsnis
Susitarimų ir suderintos veiklos privalomas pobūdis ne nariams tabako sektoriuje
1. Tabako sektoriaus tarpšakinės organizacijos gali paprašyti, kad būtų nurodyta, jog tam tikri jų susitarimai ar suderinta veikla taptų ribotą laikotarpį privalomi atitinkamame ekonomikos sektoriuje dirbantiems asmenims ir grupėms, kurie nėra prekybos šakų, kurioms jie atstovauja, nariai tuose regionuose, kuriuose tos šakos veikia.
Kad galėtų išplėsti savo taisyklių taikymą, tarpšakinės organizacijos turi atstovauti ne mažiau kaip dviem trečdaliams atitinkamos gamybos ir (arba) prekybos. Kai siūloma išplėsti taisykles keliems regionams, tarpšakinės organizacijos turi įrodyti, kad jos turi minimalų kiekviename regione esančių šakų grupių atstovų skaičių.
2. Taisyklės, kurių taikymo sritį prašoma išplėsti, turi būti galiojusios mažiausiai vienerius metus ir yra susijusios su vienu iš šių tikslų:
a)
žiniomis apie gamybą ir rinką;
b)
būtiniausios kokybės nustatymu;
c)
su aplinkos apsauga suderinamų auginimo būdų taikymu;
d)
įpakavimui ir pateikimui taikomų būtiniausių standartų nustatymu;
e)
sertifikuotos sėklos naudojimu ir produkto kokybės stebėsena.
3. Sprendimą dėl taisyklių taikymo srities išplėtimo tvirtina Komisija.
179 straipsnis
Su susitarimais ir suderinta veikla tabako sektoriuje susijusios įgyvendinimo taisyklės
Komisija nustato išsamias 177 ir 178 straipsnių taikymo taisykles, įskaitant taisykles dėl pranešimo ir skelbimo.
II SKYRIUS
Valstybės pagalbos taisyklės
180 straipsnis
Sutarties 87, 88 ir 89 straipsnių taikymas
Išskyrus atvejus, kai šiame reglamente nurodyta kitaip, ir visų pirma išskyrus šio reglamento 182 straipsnyje nurodytą valstybės pagalbą, Sutarties 87, 88 ir 89 straipsniai taikomi šio reglamento 1 straipsnio 1 dalies a-h punktuose, k punkte ir m-u punktuose bei 1 straipsnio 3 dalyje nurodytų produktų gamybai ir prekybai jais.
181 straipsnis
Konkrečios nuostatos, taikomos pieno ir pieno produktų sektoriui
Laikantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies, draudžiama teikti pagalbą, kurios dydis nustatomas pagal šio reglamento I priedo XVI dalyje nurodytų produktų kainą arba kiekį.
Be to, draudžiamos nacionalinės priemonės, leidžiančios suvienodinti šio reglamento I priedo XVI dalyje nurodytų produktų kainas.
182 straipsnis
Specifinės nacionalinės nuostatos
1. Jei gaunamas Komisijos leidimas, Suomija ir Švedija gali skirti pagalbą už šiaurės elnių auginimą ir šiaurės elnių bei jų produktų (KN ex 0208 ir ex 0210) gamybą ir pardavimą, jei dėl tokios pagalbos nepadidėja tradicinis jų auginimas arba produktų iš jų gaminimas.
2. Jei gaunamas Komisijos leidimas, Suomija dėl specifinių savo klimato sąlygų gali skirti pagalbą už tam tikrus tik šioje valstybėje išaugintos sėklos ir javų sėklos kiekius.
3. Valstybės narės, sumažinusios cukraus kvotą daugiau kaip 50 % Reglamentu (EB) Nr. 318/2006 III priede 2006 m. vasario 20 d. nustatytos cukraus kvotos, gali skirti laikiną valstybės pagalbą laikotarpiu, per kurį runkelių augintojams pagal Reglamento (EB) Nr. 1782/2003 IV antraštinės dalies 10 skyrių mokama pereinamojo laikotarpio pagalba. Remdamasi atitinkamos valstybės narės paraiška Komisija nusprendžia, kokia yra valstybės pagalbos, kurią galima teikti pagal šią priemonę, bendra suma.
Italijos atveju pirmoje pastraipoje nurodyta laikina pagalba, teikiama cukrinių runkelių augintojams ir cukrinių runkelių transportavimui, neviršija 11 EUR už toną per prekybos metus.
Suomija cukrinių runkelių augintojams gali skirti pagalbą, sudarančią ne daugiau kaip 350 EUR už hektarą per prekybos metus.
Atitinkamos valstybės narės per 30 dienų nuo kiekvienų prekybos metų pabaigos informuoja Komisiją apie tais prekybos metais skiriant valstybės pagalbą realiai išmokėtą sumą.
4. Nepažeisdama Sutarties 88 straipsnio 1 dalies ir 88 straipsnio 3 dalies pirmo sakinio taikymo, iki 2010 m. gruodžio 31 d. Vokietija pagal Vokietijos alkoholio monopolio sistemą gali skirti pagalbą produktams, kurie po tolesnio perdirbimo monopolio parduodami kaip Sutarties I priede nurodytas žemės ūkio kilmės etilo alkoholis. Bendra tokios pagalbos suma privalo neviršyti 110 mln. EUR per metus.
Vokietija iki kiekvienų metų birželio 30 d. pateikia Komisijai ataskaitą apie sistemos funkcionavimą.
V DALIS
KONKREČIOS NUOSTATOS DĖL ATSKIRŲ SEKTORIŲ
183 straipsnis
Skatinamasis mokestis pieno ir pieno produktų sektoriuje
Nepažeisdama Sutarties 87, 88 ir 89 straipsnių taikymo, kaip nurodyta šio reglamento 180 straipsnyje, valstybė narė gali nustatyti, kad jos pieno gamintojai už realizuoto pieno arba pieno ekvivalento kiekį mokėtų skatinamąjį mokestį, skirtą finansuoti priemonėms, skatinančioms vartoti pieną Bendrijoje, plėsti pieno ir pieno produktų rinkas bei gerinti kokybę.
184 straipsnis
Pranešimai apie konkrečius sektorius
Komisija pateikia:
1)
Tarybai iki 2008 m. rugsėjo 30 d., remdamasi šio reglamento nuostatų įvertinimu, sausųjų pašarų sektoriaus ataskaitą, kurioje visų pirma aptariama ankštinių ir kitų žaliųjų pašarų sričių plėtra, sausųjų pašarų gamyba ir nurodomos lėšos, kurios buvo sutaupytos naudojant iškastinį kurą. Prireikus prie šios ataskaitos pridedami atitinkami pasiūlymai;
2)
kas trejus metus ir pirmą kartą iki 2010 m. gruodžio 31 d. Europos Parlamentui ir Tarybai priemonių, susijusių su II dalies I antraštinės dalies IV skyriaus VI skirsnyje apibūdintu bitininkystės sektoriumi, įgyvendinimo ataskaitą;
3)
iki 2009 m. gruodžio 31 d. Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą dėl leidžiančios nukrypti nuostatos, numatytos 182 straipsnio 4 dalyje ir susijusios su Vokietijos alkoholio monopolio sistema, taikymo, įskaitant pagalbos, skiriamos pagal tą monopolio sistemą, vertinimą kartu su atitinkamais pasiūlymais.
185 straipsnis
Apynių sektoriaus sutarčių registravimas
1. Visas gamintojo ar gamintojų organizacijos ir pirkėjo sudarytas Bendrijoje išaugintų apynių tiekimo sutartis registruoja tam tikslui kiekvienos atitinkamos valstybės narės paskirta įstaiga.
2. Sutartys dėl konkrečių kiekių sutartomis kainomis tiekimo laikotarpiu, apimančiu vieną ar daugiau derlių, ir sudarytos iki pirmojo atitinkamo derliaus metų rugpjūčio 1 d., vadinamos „iš anksto sudarytomis sutartimis“. Jos registruojamos atskirai.
3. Duomenys, kurie yra registracijos objektas, gali būti naudojami tik šio reglamento tikslais.
4. Komisija nustato išsamias apynių tiekimo sutarčių registravimo taisykles.
186 straipsnis
Vidaus rinkos kainų sutrikimai
Komisija gali imtis būtinų priemonių susidarius toliau nurodytoms situacijoms, kai panašu, kad jos nesikeis, ir todėl trikdomos arba gali būti trikdomos rinkos:
a)
dėl cukraus, apynių, galvijienos, avienos ir ožkienos sektorių produktų, jei bet kurio iš tų produktų kainos Bendrijos rinkoje žymiai išauga arba sumažėja;
b)
dėl kiaulienos, kiaušinių ir paukštienos sektorių produktų, alyvuogių aliejaus, jei bet kurio iš tų produktų kainos Bendrijos rinkoje žymiai išauga.
187 straipsnis
Sutrikimai, kuriuos lemia įkainiai arba kainos pasaulinėje rinkoje
Kai grūdų, ryžių, cukraus, pieno ir pieno produktų sektorių vieno ar daugiau produktų įkainiai arba kainos pasaulinėje rinkoje pasiekia tokį lygį, kuris trikdo arba gali trikdyti tiekimą Bendrijos rinkai, ir kai panašu, kad tokia situacija tęsis arba blogės, Komisija gali imtis būtinų priemonių dėl atitinkamo sektoriaus. Visų pirma ji gali sustabdyti importo muito taikymą visam tam tikram kiekiui arba jo daliai.
188 straipsnis
Sąlygos dėl priemonių, taikytinų sutrikimų atvejais, ir įgyvendinimo taisyklės
1. 186 ir 187 straipsniuose nurodytos priemonės gali būti patvirtintos:
a)
jeigu visų kitų šiame reglamente numatytų priemonių nepakanka;
b)
atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius dėl susitarimų, sudarytų pagal Sutarties 300 straipsnio 2 dalį.
2. Komisija gali priimti išsamias 186 ir 187 straipsnių taikymo taisykles.
189 straipsnis
Pranešimai etilo alkoholio sektoriuje
1. Etilo alkoholio sektoriaus produktų atveju valstybės narės pateikia Komisijai informaciją apie:
a)
žemės ūkio kilmės etilo alkoholio gamybą, išreikštą gryno alkoholio hektolitrais ir suskirstytą pagal alkoholio gamybai panaudotus produktus;
b)
realizuoto žemės ūkio kilmės etilo alkoholio kiekį, išreikštą gryno alkoholio hektolitrais ir suskirstytą pagal paskirties sektorius;
c)
žemės ūkio kilmės etilo alkoholio atsargas valstybėje narėje praėjusių metų pabaigoje;
d)
einamųjų metų gamybos prognozes.
Komisija priima šios informacijos pateikimo taisykles ir visų pirma pranešimų pateikimo dažnumą ir paskirties sektorių sąvokos apibrėžtį.
2. Remdamasi 1 dalyje nurodyta informacija ir kita turima informacija, Komisija, nepadedant 195 straipsnio 1 dalyje nurodytam komitetui, sudaro Bendrijos žemės ūkio kilmės etilo alkoholio rinkos praėjusių metų balansą ir prognozuojamą einamųjų metų balansą.
Bendrijos balanse pateikiama informacija ir apie ne žemės ūkio kilmės etilo alkoholį. Komisija nustato tikslų teiktinos informacijos turinį ir jos rinkimo būdus.
Šios dalies tikslais, „ne žemės ūkio kilmės etilo alkoholis“ reiškia produktus, klasifikuojamus 2207, 2208 90 91 ir 2208 90 99 KN pozicijose ir gautus ne iš Sutarties I priede išvardytų specifinių žemės ūkio produktų.
3. Komisija informuoja valstybes nares apie 2 dalyje nurodytus balansus.
VI DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
190 straipsnis
Finansinės nuostatos
Reglamentas (EB) Nr. 1290/2005 ir jam įgyvendinti priimtos nuostatos taikomos išlaidoms, kurias valstybės narės patiria vykdydamos savo įsipareigojimus pagal šį reglamentą.
191 straipsnis
Nepaprastoji padėtis
Komisija patvirtina priemones, kurios yra būtinos ir pateisinamos nepaprastosios padėties atvejais siekiant išspręsti konkrečias praktines problemas.
Tokiomis priemonėmis galima nukrypti nuo šio reglamento nuostatų, tačiau tik tokiu mastu ir tokiam laikui, kuris yra būtinas.
192 straipsnis
Valstybių narių ir Komisijos keitimasis informacija
1. Valstybės narės ir Komisija viena kitai teikia visą informaciją, reikalingą šiam reglamentui taikyti arba rinkos stebėsenai ir analizei atlikti bei siekiant laikytis tarptautinių įsipareigojimų, susijusių su 1 straipsnyje nurodytais produktais.
2. Komisija nustato išsamias taisykles, pagal kurias nustatoma, kokia informacija yra būtina taikant 1 dalį, kokia turi būti teikiamos informacijos forma, turinys, laikas ir terminai bei informacijos ir dokumentų perdavimo ar pateikimo tvarka.
193 straipsnis
Nuostata dėl pažeidimų
Nepažeidžiant jokių specifinių nuostatų, šiuo reglamentu suteikiamos lengvatos negali būti taikomos fiziniams arba juridiniams asmenims, jei yra nustatoma, kad buvo dirbtinai sukurtos sąlygos, reikalingos tokioms lengvatoms gauti, prieš šio reglamento tikslus.
194 straipsnis
Kontrolė ir administracinės priemonės ir sankcijos bei ataskaitos apie jas
Komisija nustato:
a)
valstybių narių atliktinos administracinės ir fizinės kontrolės, kurios metu tikrinamas taikant šį reglamentą prisiimtų įsipareigojimų vykdymas, taisykles;
b)
administracinių priemonių ir administracinių nuobaudų taikymo sistemą tais atvejais, kai nustatomas taikant šį reglamentą kylančių pareigų nevykdymas;
c)
dėl šio reglamento taikymo kylančių nepagrįstų išmokų susigrąžinimo taisykles;
d)
ataskaitų apie vykdytą kontrolę ir jos rezultatus pateikimo taisykles.
b punkte nurodytų administracinių sankcijų dydis priklauso nuo nustatyto pažeidimo sunkumo, masto, pastovumo bei pasikartojimo.
VII DALIS
ĮGYVENDINIMO, PEREINAMOJO LAIKOTARPIO IR BAIGIAMOSIOS TAISYKLĖS
I SKYRIUS
Įgyvendinimo nuostatos
195 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda Bendro žemės ūkio rinkų organizavimo vadybos komitetas (toliau - Komitetas).
2. Darant nuorodą į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas laikotarpis yra vienas mėnuo.
196 straipsnis
Komiteto darbo organizavimas
Rengiant 195 straipsnyje minimo Komiteto posėdžius pirmiausia atsižvelgiama į jo pareigų apimtį, nagrinėtino klausimo ypatumus ir poreikį pasinaudoti atitinkamomis ekspertų žiniomis.
II SKYRIUS
Pereinamojo laikotarpio ir baigiamosios nuostatos
197 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 1493/1999 74-76 straipsniai išbraukiami.
198 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 2200/96 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 2200/96 46 ir 47 straipsniai išbraukiami.
199 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 2201/96 pakeitimai
Reglamento (EB) Nr. 2201/96 29 ir 30 straipsniai išbraukiami.
200 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 1184/2006 pakeitimai
Reglamentas (EB) Nr. 1184/2006 iš dalies keičiamas taip:
1)
pavadinimas pakeičiamas taip:
„2006 m. liepos 24 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1184/2006 dėl tam tikrų konkurencijos taisyklių taikymo tam tikrų žemės ūkio produktų gamybai ir prekybai jais“;
2)
1 straipsnis pakeičiamas taip:
„1 straipsnis
Šiame reglamente nustatomos taikytinos taisyklės dėl Sutarties 81-86 straipsnių ir tam tikrų 88 straipsnio nuostatų, susijusių su Sutarties I priede išvardintų produktų, išskyrus Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007 (69) 1 straipsnio 1 dalies a-h punktuose, k punkte ir m-u punktuose ir 1 straipsnio 3 dalyje nurodytus produktus, gamyba ir prekyba jais, taikymo.
1a straipsnis
Laikantis šio reglamento 2 straipsnio, Sutarties 81-86 straipsniai ir jų įgyvendinimo nuostatos taikomi visiems Sutarties 81 straipsnio 1 dalyje ir 82 straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir veiksmams, susijusiems su 1 straipsnyje nurodytų produktų gamyba arba prekyba jais.
3)
2 straipsnio 1 dalies pirma pastraipa pakeičiama taip:
„1. Sutarties 81 straipsnio 1 dalis netaikoma tiems šio reglamento 1a straipsnyje nurodytiems susitarimams, sprendimams ir praktikai, kurie yra nacionalinio rinkos organizavimo sudėtinė dalis arba yra būtini Sutarties 33 straipsnyje nurodytiems tikslams pasiekti.“;
4)
3 straipsnis pakeičiamas taip:
„3 straipsnis
Sutarties 88 straipsnio 1 dalis ir 88 straipsnio 3 dalies pirmas sakinys taikomi pagalbai, kuri suteikiama 1 straipsnyje nurodytų produktų gamybai ar prekybai jais.“
201 straipsnis
Panaikinimas
1. Atsižvelgiant į 3 dalį panaikinami šie reglamentai:
a)
nuo 2008 m. sausio 1 d. - Reglamentai (EEB) Nr. 234/68, (EEB) Nr. 827/68, (EEB) Nr. 2517/69, (EEB) Nr. 2728/75, (EEB) Nr. 1055/77, (EEB) Nr. 2931/79, (EEB) Nr. 1358/80, (EEB) Nr. 3730/87, (EEB) Nr. 4088/87, (EEB) Nr. 404/93, (EB) Nr. 670/2003 ir (EB) Nr. 797/2004;
b)
nuo 2008 m. balandžio 1 d. - Reglamentai (EEB) Nr. 707/76, (EB) Nr. 1786/2003, (EB) Nr. 1788/2003 ir (EB) Nr. 1544/2006;
c)
nuo 2008 m. liepos 1 d. - Reglamentai (EEB) Nr. 315/68, (EEB) Nr. 316/68, (EEB) Nr. 2729/75, (EEB) Nr. 2759/75, (EEB) Nr. 2763/75, (EEB) Nr. 2771/75, (EEB) Nr. 2777/75, (EEB) Nr. 2782/75, (EEB) Nr. 1898/87, (EEB) Nr. 1906/90, (EEB) Nr. 2204/90, (EEB) Nr. 2075/92, (EEB) Nr. 2077/92, (EEB) Nr. 2991/94, (EB) Nr. 2597/97 (EB) Nr. 1254/1999, (EB) Nr. 1255/1999, (EB) Nr. 2250/1999, (EB) Nr. 1673/2000, (EB) Nr. 2529/2001, (EB) Nr. 1784/2003, (EB) Nr. 865/2004 ir (EB) Nr. 1947/2005 (EB) Nr. 1952/2005 bei (EB) Nr. 1028/2006;
d)
nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. - Reglamentas (EB) Nr. 1785/2003;
e)
nuo 2008 m. spalio 1 d. - Reglamentas (EB) Nr. 318/2006;
f)
nuo 2009 m. sausio 1 d. - Reglamentai (EEB) Nr. 3220/84, (EEB) Nr. 386/90, (EEB) Nr. 1186/90, (EEB) Nr. 2137/92 ir (EB) Nr. 1183/2006.
2. Nuo 2008 m. sausio 1 d. panaikinamas Sprendimas 74/583/EEB.
3. 1 dalyje minėtų reglamentų panaikinimas neturi įtakos:
a)
remiantis šiais reglamentais priimtų Bendrijos teisės aktų galiojimui; ir
b)
šiais reglamentais padarytų kitų Bendrijos teisės aktų, kurie nėra panaikinami šiuo reglamentu, pakeitimų tolesniam galiojimui.
202 straipsnis
Nuorodos
Nuorodos į nuostatas ir reglamentus, kurie buvo iš dalies pakeisti arba panaikinti 197-201 straipsniais, laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir taikomos naudojantis XXII priede pateiktomis koreliacijos lentelėmis.
203 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio taisyklės
Komisija gali patvirtinti priemones, reikalingas siekiant sudaryti palankesnes sąlygas perėjimui nuo reglamentais, kurie buvo iš dalies pakeisti arba panaikinti 197-201 straipsniais, numatytos tvarkos prie šiuo reglamentu nustatytos tvarkos.
204 straipsnis
Įsigaliojimas
1. Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Jis taikomas nuo 2008 m. sausio 1 d.
Tačiau jis taikomas:
a)
nuo 2008 m. liepos 1 d. - grūdų, sėklų, apynių, alyvuogių aliejaus ir valgomųjų alyvuogių, linų ir kanapių, žaliavinio tabako, galvijienos, kiaulienos, avienos ir ožkienos, kiaušinių ir paukštienos sektoriams;
b)
nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. - ryžių sektoriui;
c)
nuo 2008 m. spalio 1 d. - cukraus sektoriui, išskyrus 59 straipsnį, kuris taikomas nuo 2008 m. sausio 1 d.;
d)
nuo 2008 m. balandžio 1 d. - sausųjų pašarų ir šilkaverpių sektoriams;
e)
nuo 2008 m. rugpjūčio 1 d. - vyno sektoriui ir nuo tos dienos taikomas 197 straipsnis;
f)
nuo 2008 m. liepos 1 d. - pieno ir pieno produktų sektoriui, išskyrus II dalies I antraštinės dalies III skyriaus nuostatas;
g)
nuo 2008 m. balandžio 1 d. - II dalies I antraštinės dalies III skyriuje nustatytai pieno gamybos apribojimo sistemai;
h)
nuo 2009 m. sausio 1 d. - 42 straipsnio 1 dalyje nurodytoms Bendrijos skerdenų klasifikavimo skalėms.
Visiems atitinkamiems produktams 27, 39 ir 172 straipsniai taikomi nuo 2008 m. sausio 1 d., o 149-152 straipsniai - nuo 2008 m. liepos 1 d.
3. Cukraus sektoriui II dalies I antraštinės dalis taikoma iki 2014-2015 m. cukraus prekybos metų pabaigos.
4. Nuostatos, susijusios su II dalies I antraštinės dalies III skyriuje nustatyta pieno gamybos apribojimo sistema, taikomos pagal 66 straipsnį iki 2015 m. kovo 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge 2007 m. spalio 22 d.