Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2814/2000
2000 m. gruodžio 21 d.
nustatantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 104/2000 dėl pagalbos už perkėlimus teikimo už tam tikrus žuvininkystės produktus išsamias taikymo taisykles
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1999 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 104/2000 dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo [1], ypač į jo 23 straipsnio 5 dalį,
kadangi:
(1) Reglamente (EB) Nr. 104/2000, kuris nuo 2001 m. sausio 1 d. panaikina Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3759/92 [2], nustatyta, kad tam tikromis sąlygomis galima skirti pagalbą už perkėlimus stabilumui užtikrinti arba Reglamento (EB) 104/2000 I priede išvardytiems produktams, kurie buvo pašalinti iš rinkos, perdirbti ar sandėliuoti. Pagalbos už perkėlimus mechanizmo paskirtis bendrai organizuojant rinką, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 3759/92 ir 1992 m. gruodžio 23 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 3901/92, nustatančiame išsamias pagalbos už perkėlimus tam tikriems žuvininkystės produktams skyrimo taisykles [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1337/95 [4], buvo įvertinta iš naujo. Atlikus tą naują įvertinimą, padidėjo kiekiai, už kuriuos galima skirti tą pagalbą. Dėl to tikslinga supaprastinti procedūras, kurių būtina laikytis pagal pagalbos už perkėlimus mechanizmą, ir Reglamentą (EEB) Nr. 3901/92 pakeisti šiuo reglamentu.
(2) 1996 m. lapkričio 26 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2406/96, nustatančio tam tikrų žuvininkystės produktų bendrus pardavimo standartus [5], 6 straipsnio 1 dalyje su pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 2578/2000 [6], nustatyta, kad tam tikriems B kategorijai priskiriamiems produktams negalima skirti finansinės paramos pagal bendro rinkos organizavimo intervencinius mechanizmus. Atsižvelgiant į tai, kad Reglamento (EB) 104/2000 23 straipsnyje nustatytą pagalbą už perkėlimus galima skirti tik aukščiausios kategorijos, "E" ir "A" kokybės kategorijos produktams, apskaičiuojant produktų, kuriems galima skirti tą pagalbą kiekius, turėtų būti remiamasi tik pirmiau minėtų kategorijų produktais.
(3) Siekiant, kad būtų kuo labiau skatinama imtis rinką stabilizuojančių veiksmų, gamintojų organizacijoms, kurios per visus žvejybos metus nesilaiko Bendrijos nustatytos iš rinkos pašalinamų produktų kainos, finansinė kompensacija neturėtų būti skiriama už pagalbos perkėlimus.
(4) Pagrindinis kainą nustatantis veiksnys ir svariausias rinkos stabilizavimo elementas - tai nuolatinis Reglamento (EB) Nr. 104/2000 2 straipsnyje nurodytų bendrų pardavimo standartų laikymasis. Dėl to turėtų būti nustatyta, kad kompensacija už pagalbos perkėlimus tiems kiekiams, kuriems ją galima skirti, būtų skiriama tik tada, jeigu visi per žvejybos metus gamintojų organizacijų arba jų narių parduoti pateikiami atitinkamo produkto kiekiai atitinka standartus.
(5) Pagalbos už perkėlimus ir finansinės kompensacijos už iš rinkos pašalinamą produktų kiekį mechanizmai veikia panašiai ir papildo vienas kitą bei abu padeda užtikrinti atitinkamų produktų rinkos stabilumą. Reikalavimai kiekiams, kuriems galima skirti pagalbą už perkėlimus, leistino nukrypimo dydžio taikymui ir patvirtinamųjų dokumentų naudojimui, jeigu produktai iš rinkos šalinami kitoje valstybėje narėje, turėtų būti tokie, kaip 2000 m. lapkričio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 2509/2000, nustatančiame Tarybos reglamento (EB) Nr. 104/2000 dėl finansinės kompensacijos suteikimo už tam tikrų žuvininkystės produktų pašalinamą iš rinkos išsamias taikymo taisykles [7].
(6) Siekiant, kad būtų užtikrinama produkto kokybė ir produktus rinkoje būtų galima realizuoti sparčiau, turėtų būti nustatyti minimalūs reikalavimai, kuriuos turėtų atitikti operacijos, kurioms galima skirti pagalbą, bei atitinkamų produktų sandėliavimo ir grąžinimo į rinką reikalavimai.
(7) Gamintojų organizacijos turėtų skirti lėšų pagalbos perkėlimų mechanizmams įgyvendinti, ir dėl to pagalbos dydis turėtų būti nustatytas paisant techninių ir finansinių stabilizavimo bei sandėliavimo operacijų faktinių išlaidų. Techninės išlaidos turėtų būti nustatomos atsižvelgiant į tiesiogines išlaidas, kurias tenka daryti taikant tą mechanizmą. Siekiant, kad sektoriui nebūtų nustatyti apsunkinantys reikalavimai dėl informacijos ir sudėtingi metiniai apskaičiavimai, finansinės išlaidos turėtų būti vienodo dydžio suma, kuri reguliuojama atsižvelgiant į pagal 1978 m. rugpjūčio 2 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1883/78, nustatančio bendras Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo, Garantijų skyriaus intervencijų finansavimo taisykles [8] 5 straipsnyje nustatytą palūkanų normą su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EB) Nr. 1259/96 [9].
(8) Pagalbos gavėjai turėtų būti įpareigojami tvarkyti išteklių dokumentus, kad būtų galima veiksmingiau atlikti patikrinimus, ir tą informaciją pagalbos gavėjai turi perduoti valstybei narei. Siekiant, kad mechanizmas būtų gerai tvarkomas, pakanka reikalauti, kad išteklių dokumentai būtų tvarkomi per minimalius sandėliavimo laikotarpius.
(9) Turėtų būti nustatyta paraiškų įteikimo, kad būtų išmokama pagalba už perkėlimus, avansinių išmokėjimų skyrimo ir atitinkamo užstato dydžio nustatymo tvarka.
(10) Šiame reglamente nustatytoms priemonėms pritaria Žvejybos produktų vadybos komitetas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Produktų, už kuriuos pagal Reglamento (EB) Nr. 104/2000 23 straipsnio 3 dalį galima skirti pagalbą už perkėlimus, kiekiai apskaičiuojami atsižvelgiant į kiekius, kurie pagal to reglamento 2 straipsnyje nustatytus pardavimo standartus buvo priskirti tik aukščiausios kategorijos, "E" ir "A" kokybės kategorijoms.
2 straipsnis
1. Pagalba už perkėlimus mokama tik Reglamento (EB) Nr. 104/2000 5 straipsnio 1 dalyje nurodytoms gamintojų organizacijoms.
2. Perkėlimų pagalbą už produktų, už kuriuos galima skirti tą pagalbą, kiekius galima išmokėti tik tada, jeigu visi atitinkami produktų ar produktų grupės kiekiai, kuriuos per žvejybos metus gamintojų organizacija arba jos nariai pateikia parduoti, iš anksto buvo suklasifikuoti pagal Reglamento (EB) Nr. 104/2000 2 straipsnyje nurodytus pardavimo standartus.
3. Reglamento (EB) Nr. 104/2000 23 straipsnio 2 dalies b punkte nurodytų reikalavimų yra laikomasi tada, jeigu produktai suklasifikuojami pagal to reglamento 2 straipsnio pardavimo standartus.
3 straipsnis
1. Siekiant, kad už produktus būtų galima skirti perkėlimų pagalbą, tie produktai per 48 valandas nuo jų pašalinimo iš rinkos turi būti perdirbti vienu arba daugiau Reglamento (EB) Nr. 104/2000 23 straipsnio 4 dalyje išvardijamų metodų. Tuos produktus gali perdirbti atitinkama gamintojų organizacija arba įmonė, kuriai ta organizacija nusiunčia produktus.
Prieš perdirbimą produktai turi būti sandėliuojami taip, kad būtų užtikrinta, jog išsaugota pradinė jų šviežumo kategorija.
2. Nepažeidžiant valstybėse narėse taikomų griežtesnių nacionalinių reikalavimų arba komercinių standartų, įvairūs perdirbimo metodai turi atitikti šias minimalias sąlygas:
a) turi būti šaldoma atitinkamuose įrenginiuose, kurie inter alia užtikrintų, kad centrinė produkto dalis būtų staigiai užšaldoma iki -18 °C temperatūros;
b) sūdymas turi būti toks apdirbimas, kuris užtikrintų, kad galutiniame produkte būtų ne mažiau kaip 16 % druskos;
c) vytinimas turi būti atliekamas taip, kad vandens kiekis apdirbtame produkte būtų ne didesnis kaip 50 %;
d) marinavimas turi būti toks procesas, kurio metu produktas be kaitinimo apdorojamas actu arba maistine rūgštimi ir kvapniaisiais prieskoniais taip, kad produkto pH būtų mažesnis kaip 4,8;
e) turi būti pasterizuojama taip, kad pagrindinėje produkto dalyje bent 75 °C temperatūra būtų išlaikoma ne trumpiau kaip 15 minučių.
3. Už gyvų valgomųjų krabų laikymą sandariose saugyklose arba narveliuose, į kuriuos tiekiamas jūros arba sūrus vanduo ir kuriuos tam tikslui yra patvirtinusios valstybės narės, galima skirti išmoką už perkėlimų pagalbą.
4 straipsnis
1. Už produktus tik tada galima skirti perkėlimų pagalbą, jeigu nepakeičiamai perdirbti tie produktai atitinka šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nustatytas minimalias sandėliavimo ir grąžinimo į rinką sąlygas.
2. Jei tai yra sušaldyti produktai, sandėliavimo trukmė neturi būti trumpesnė kaip penkios dienos nuo produktų apdirbimo pabaigos ir sandėliavimo temperatūra neturi būti aukštesnė kaip -18 ° laipsnių.
Jei tai yra sūdyti, marinuoti, virti arba pasterizuoti produktai, sandėliavimo trukmė neturi būti trumpesnė kaip penkios dienos nuo apdirbimo pabaigos.
Jei tai yra vytinti produktai, sandėliavimo trukmė neturi būti trumpesnė kaip penkios dienos nuo apdirbimo pabaigos, jeigu sandėliavimo temperatūra ne aukštesnė kaip 4 °C ir buvo sandėliuojama atitinkamo drėgnumo sąlygomis.
Jei tai yra visi saugyklose arba narveliuose laikomi produktai, laikymo trukmė neturi būti trumpesnė kaip penkios dienos.
3. Visi produktai į rinką grąžinami vienodos rūšies produktų siuntomis pagal valstybėje narėje, kurioje produktai parduodami, galiojančias žmonėms skirtų produktų pardavimo nuostatas.
Produktai, kurie gyvi laikomi saugyklose arba narveliuose, į rinką, kurioje bus parduodami, grąžinami taip, kad nebūtų kliudoma įprastu būdu parduoti atitinkamus produktus.
4. Jeigu produktai buvo sugrąžinti tam, kad būtų parduodami, po to jų negalima sandėliuoti, siekiant, kad būtų galima pateikti paraišką pagalbai gauti.
5 straipsnis
1. Pagalbos už perkėlimus lygis pagal Reglamento (EB) Nr. 104/2000 38 straipsnio 2 dalyje nurodytą tvarką nustatomas iki kiekvienų žvejybos metų pradžios.
Pagalba už perkėlimus nustatoma pagal svorio vienetą, kuriuo bus vertinamas Reglamento (EB) Nr. 104/2000 I priede išvardijamų produktų neto svoris.
2. Pagalbos dydis apskaičiuojamas atsižvelgiant į faktines atitinkamų produktų stabilizavimo ir sandėliavimo operacijų privalomas technines ir finansines išlaidas, užregistruotas Bendrijoje per ankstesnius žvejybos metus.
3. Toliau išvardytosios laikomos techninėmis išlaidomis:
a) energijos išlaidos;
b) su sandėliavimu ir iškrovimu iš sandėlio susijusios darbo užmokesčio išlaidos;
c) išlaidos medžiagoms, kurios naudojamos tiesioginiam pakavimui;
d) perdirbimo išlaidos (sudedamosios dalys);
e) transportavimo iš iškrovimo vietos į perdirbimo vietą išlaidos.
4. Finansinės išlaidos 2001 m. - vienoda 10 eurų suma už toną. Nuo to laiko ta vienoda suma kiekvienais metais patikslinama taikant pagal Reglamento (EEB) Nr. 1883/78 5 straipsnį kasmet nustatomą palūkanų normą.
5. Atitinkamiems žvejybos metams už perkėlimus nustatytos pagalbos lygis taikomas tiems produktams, kurie pradedami sandėliuoti per tuos metus, neatsižvelgiant į sandėliavimo laikotarpio pabaigą.
6. Reglamento (EB) Nr. 104/2000 23 straipsnio 1 dalyje nustatytos pagalbos už perkėlimus priemonėms Reglamento (EB) Nr. 2509/2000 2 straipsnio 1, 2 ir 3 dalys, 3 straipsnis ir 4 straipsnio 1 dalies c punktas taikomi mutatis mutandis.
6 straipsnis
1. V alstybės narės nustato tokią kontrolės sistemą, kuri užtikrintų, kad produktams, dėl kurių buvo pateikta paraiška skirti pagalbą už perkėlimus, buvo galima skirti tokią pagalbą
2. Jei tai yra 4 straipsnio 2 dalyje nurodytas minimalus sandėliavimo laikotarpis, gamintojų organizacijos užtikrina, kad pagalbos gavėjai tvarkytų kiekvienos sandėliuojamų produktų kategorijos išteklių dokumentus.
3. Gamintojų organizacija atitinkamai valstybei narei kiekvieną mėnesį perduoda duomenis apie pradėtų sandėliuoti produktų rūšis, kategoriją ir kiekį.
7 straipsnis
1. Pagalba už perkėlimus atitinkamai gamintojų organizacijai išmokama tik tada, kai atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos įsitikina, kad kiekiai, dėl kurių prašoma skirti pagalbą, nėra didesni už Reglamento (EB) Nr. 104/2000 23 straipsnio 3 dalyje nustatytą apribojimą ir jie buvo perdirbami, sandėliuojami bei vėliau sugrąžinami į rinką pagal šį reglamentą.
2. Atitinkamos gamintojų organizacijos per keturis mėnesius nuo atitinkamų žvejybos metų pabaigos valstybės narės kompetentingoms institucijoms įteikia paraiškas dėl pagalbos už perkėlimus skyrimo. Valstybės narės nurodo paraiškose pateiktiną išsamią informaciją.
3. Nacionalinės institucijos, iš atitinkamos gamintojų organizacijos gavusios nustatytus reikalavimus atitinkančią paraišką, pagalbą už perkėlimus išmoka per tris mėnesius.
8 straipsnis
Atitinkamai gamintojų organizacijai pateikus prašymą, valstybė narė iš pagalbos už perkėlimus skiria mėnesio avansą už kiekius, už kuriuos tą mėnesį prašoma pagalbos, jeigu gamintojų organizacija yra įteikusi užstatą, kurio dydis atitinka 105 % avanso dydžio.
Avansas apskaičiuojamas pagal priede nustatytą metodą.
9 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai institucijos, kuri paskiriama išmokėti pagalbą už perkėlimus, pavadinimą ir adresą.
2. Kiekviena valstybė narė ne vėliau kaip 2001 m. sausio 31 d. praneša Komisijai apie priemones, kurių buvo imtasi, siekiant, kad būtų įgyvendinama 6 straipsnio 1 dalis ir 7 straipsnio 2 dalis, ir tų priemonių pakeitimus.
10 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 3901/92 panaikinamas.
11 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2001 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2000 m. gruodžio 21 d.