Komisijos sprendimas
2001 m. balandžio 11 d.
nustatantis nykstančių rūšių gyvūnų snukio ir nagų ligos kontrolės ir likvidavimo sąlygas, taikant Direktyvos 85/511/EEB 13 straipsnį
(pranešta dokumentu C(2001) 1107)
(tekstas svarbus EEE)
(2001/303/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1990 m. birželio 26 d. Direktyvą 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekybos tam tikrais gyvūnais ir produktais veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, atliekamų siekiant sukurti vidaus rinką [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 92/118/EEB [2], ypač į jos 10 straipsnį,
atsižvelgdama į 1985 m. lapkričio 18 d. Direktyvą 85/511/EEB, dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Austrijos, Suomijos ir Švedijos stojimo aktu, ypač į jos 13 straipsnio 3 dalį,
kadangi:
(1) Tarybos direktyvos 85/511/EEB 13 straipsnio 3 dalies nuostatos yra skirtos priverstinei vakcinacijai,
(2) Minėtame straipsnyje numatyti principai reikalauja subalansuoti sprendimą dėl vakcinacijos taikymo ir pagrindinius Bendrijos interesus, kurie neturi būti statomi į pavojų.
(3) Gavusi ataskaitas apie snukio ir nagų ligos protrūkius Jungtinėje Karalystėje, Prancūzijoje, Nyderlanduose ir Airijoje, Komisija priėmė Sprendimus 2001/172/EB [4], 2001/208/EB [5], 2001/223/EB [6] ir 2001/234/EB [7] dėl konkrečių apsaugos priemonių nuo snukio ir nagų ligos atitinkamoje valstybėje narėje.
(4) 2001 m. kovo 27 d. Komisijos sprendimas 2001/246/EB, nustatantis snukio ir nagų ligos kontrolės ir likvidavimo sąlygas Nyderlanduose, taikant Direktyvos 85/511/EEB 13 straipsnį, taip pat buvo priimtas, kad Nyderlandai galėtų, kaip prevencinę priemonę, naudoti prevencinę vakcinaciją prieš nužudant įtartinus gyvūnus, esančius ūkyje, kuris yra labai arti nuo užkrėstų ūkių arba ūkių, kurie yra įtariami tokie esą, atsižvelgiant į epidemiologinę padėtį ir didelį įtariamų gyvūnų tankį tam tikrose teritorijos dalyse.
(5) Nykstančių rūšių gyvūnų, kurie gali sirgti snukio ir nagų liga, skerdimas - tai nepageidaujama genetinės medžiagos netektis, kuri gali būti net tam tikrų rūšių išnykimo priežastimi, todėl ši vertinga mūsų pasaulio paveldo dalis turėtų būti kiek įmanoma apsaugota.
(6) Zoologijos sodai ar kiti tinkamai patvirtinti ar užregistruoti objektai su gyvūnų rūšimis, kurioms gresia išnykimo pavojus, turi įgyvendinti gerą gyvulininkystės praktiką, įskaitant visas saugumo priemones, būtinas, kad snukio ir nagų virusas nepatektų į jų patalpas.
(7) Pagal Direktyvos 85/511/EEB 13 straipsnio 3 dalį, jeigu valstybės narės kompetentinga institucija mano, kad ši liga gali kelti pavojų nykstančioms rūšims ar kitiems gyvūnams, pavyzdžiui, labai retų veislių gyvūnai arba gyvūnai, naudojami nepakeičiamuose ir svarbiuose mokslo tiriamuosiuose darbuose, kurie taip pat gali būti įtraukiami konkrečiais atvejais, tikslinga numatyti, kad techninės galimybės juos skubiai vakcinuoti būtų apibrėžtos programoje, kurią valstybė narės gali pateikti Komisijai kaip papildomą jautrių gyvūnų rūšių apsaugos priemonę.
(8) Išsamiai apibūdintos priemonės, skirtos minėtų gyvūnų vakcinacijai, tapatybės nustatymui ir po to sekančiai kontrolei, turi būti įtrauktos į programą, kuri turi būti pateikta.
(9) Gyvūnų sveikatingumo ir gyvūnų gerovės mokslo komitetas 1999 m. kovo 10 d. ataskaitoje pateikė rekomendacijas dėl skubios vakcinacijos nuo snukio ir nagų ligos strategijos, į kurias turi būti atsižvelgta [8].
(10) Bet kurios rūšies vakcinacijos panaudojimas, net jeigu apsiribojama tik ypatingomis gyvūnų rūšimis, kurios visų pirma nėra susijusios su prekyba, gali prisidėti prie pavojaus, kurį kelia snukio ir nagų liga tarptautinei prekybai ne tik tos valstybės narės teritorijoje ar jos dalyje, kurioje atliekama vakcinacija.
(11) Komisija, prieš priimdama sprendimą dėl skubios vakcinacijos, privalo užtikrinti, kad į priemones, kurių turi būti imtasi, įeis bent jau tos, kurios numatytos Direktyvos 85/511/EEB 13 straipsnio 3 dalies 1-6 įtraukose.
(12) Mokslo komitete kartu su "Office International des Epizooties" bus būtina iš naujo išnagrinėti esamus reikalavimus bei pavojus, kylančius prekiaujant vakcinuotais zoologijos sodų gyvūnais.
(13) Šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Veterinarijos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Šiame sprendime taikomi tokie apibrėžimai: "Nykstančių rūšių gyvūnai" - tai gyvūnų rūšys, išvardytos šiose kategorijose: nebegyvenantys laivėje, esantys ypatingam pavojuje, esantys pavojuje ir apsaugoti esama IUCN - Pasaulio apsaugos sąjungos nykstančių rūšių raudonuoju sąrašu.
2 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad zoologijos sodai ar kiti patvirtinti ar užregistruoti objektai su gyvūnų rūšimis, kurioms gresia pavojus išnykti, į kurias gali patekti snukio ir nagų ligos virusas, būtų vykdoma gera veterinarinė praktika ir imamasi visų būtinų priemonių apsisaugoti nuo snukio ir nagų ligos viruso patekimo. Jei reikia, įvedamos šios papildomos priemonės: neleidžiama jokia veikla jautrių rūšių patalpose, jautrių rūšių gyvūnai apgyvendinami uždarose patalpose, užtikrinant, kad įsigytas maistas ir kraikas nėra užteršti, neleidžiama visuomenei lankyti jautrių rūšių narvus, neleidžiama, kad visuomenė bendrautų su šiais gyvūnais bei juos maitintų, užtikrinama, kad darbuotojai neturės kontaktų su jautrių rūšių gyvūnais už zoologijos sodo ribų bei nepateks į snukio ir nagų apsaugines ir kontrolės zonas, įsteigiamos dezinfekcinės kontrolės priemonės prie įėjimo vartų bei tose vietose, per kurias patenkama į kiekvieną aptarnavimo zoną, laikinai uždaromas zoologijos sodas arba jo dalis. Šios priemonės galioja bent iki to laiko, kol valstybės narės įsitikina, kad nebeliko snukio ir nagų ligos viruso patekimo rizikos.
2. Nepažeisdamos Tarybos direktyvos 85/511/EEB, ypač jos 4, 5 ir 9 straipsnių, valstybės narės gali nuspręsti dėl jautrių gyvūnų rūšių, esančių zoologijos sodų nykstančių rūšių gyvūnų kolekcijose, skubios vakcinacijos nuo snukio ir nagų ligos, kai jie yra jautrūs snukio ir nagų ligai ir yra rizikos zonoje - 25 km spinduliu aplink patvirtintą snukio ir nagų ligos židinį, ir laikydamosi priede išvardytų sąlygų.
Konkrečios valstybės narės kiekvienu atskiru atveju gali nuspręsti taip pat vakcinuoti ir kitus gyvūnus, pavyzdžiui, ypač retas veisles bei gyvūnus, naudojamus nepakeičiamuose ir svarbiuose mokslo tiriamuosiuose darbuose, kai manoma, kad jiems gresia lygiavertis pavojus tokiomis pat sąlygomis, kaip nurodyta pirmiau.
3. Prieš pradėdamos taikyti šio straipsnio 2 dalyje nurodytas priemones, valstybės narės pateikia programą, užtikrindamos, kad kitoms valstybėms narėms ir Komisijai bus oficialiai pranešta išsami informacija, ypač susijusi su tiksliu gyvūnų surinkimo vietos, kur turės būti vykdoma vakcinacija, adresu ir buvimo vieta, įskaitant išsamų planą su teritorijos ribomis, gyvūnų aptvarais ir gardais, įskaitant specialų identifikavimą, gyvūnų, kurie turi būti vakcinuojami, skaičių pagal rūšis kartu su kiekvieno jų tapatybe bei buvimo vieta plane, vartotinos vakcinos tipą ir laiką, kada vakcinavimas bus pradėtas ir baigtas, bei apie aplinkybes, kuriomis pagrįstas sprendimas dėl šių priemonių įgyvendinimo.
4. Valstybės narės turi užtikrinti, kad šiais gyvūnais nebus prekiaujama ir jie nebus išvežti iš šalies ir iš jų gauti produktai nepateks į žmonių maisto grandinę.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 2001 m. balandžio 11 d.