Tarybos direktyva 92/6/EEB
1992 m. vasario 10 d.
dėl greičio ribotuvų įrengimo ir naudojimo kai kurių kategorijų transporto priemonėse Bendrijoje
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi vienas iš bendros transporto politikos tikslų yra nustatyti Bendrijoje bendras tarptautiniam transportui taikytinas taisykles ir sudaryti palankesnes transporto judėjimo sąlygas;
kadangi kelių eismo augimas ir dėl to didėjantis pavojus bei nelaimės visoms valstybėms narėms kelia rimtų kelių saugumo ir aplinkosaugos problemų;
kadangi pasiektas variklio galingumas, reikalingas sunkiasvorių krovinių transporto priemonėms ir autobusams įveikti įkalnes, dėl stabdžių ir padangų specifikacijos sudaro galimybę važiuoti lygiais keliais didesniu greičiu; kadangi dėl šios priežasties ir dėl aplinkosaugos kai kuriose valstybėse narėse tam tikroms transporto priemonių kategorijoms buvo nustatytas privalomas greičio ribotuvų naudojimas;
kadangi greičio ribotuvų naudingas poveikis aplinkosaugai, energijos imlumui, variklio bei padangų amortizacijai ir kelių saugumui padidės, jei tokie prietaisai bus visuotinai naudojami;
kadangi greičio ribotuvų naudojimas neturi prasmės, jeigu šie prietaisai nėra tiek techniškai tobuli, kad būtų neįmanomi jokie sukčiavimai;
kadangi pirmiausia reikalavimus reikėtų pradėti taikyti tiktai sunkiausių transporto priemonių kategorijoms, sudarančioms didžiausią tarptautinio transporto dalį, o paskui, atsižvelgiant į valstybių narių technines galimybes ir patirtį, šie reikalavimai galėtų būti taikomi ir lengvesnių transporto priemonių kategorijoms;
kadangi kai kuriose valstybėse narėse transporto priemonės, skirtos išskirtinai pavojingiems kroviniams vežti, turi būtinai turėti greičio ribotuvus, nustatančius maksimalų greitį, mažesnį, negu numato ši direktyva; kadangi šiuo konkrečiu atveju tokioms valstybėms narėms turėtų būti leidžiama išlaikyti tokius normatyvus transporto priemonėms, registruotoms jų teritorijoje, nes šie normatyvai didina kelių saugumą ir civilinę visuomenės apsaugą atsižvelgiant į šios direktyvos tikslus;
kadangi dėl šioje direktyvoje numatomo greičio ribotuvų įrengimo anksčiau registruotoms M3 ir N3 kategorijų transporto priemonėms, skirtoms išskirtinai nacionalinėms transporto operacijoms, tam tikros valstybės narės turėtų pernelyg didelių išlaidų; kadangi dėl to reikėtų sudaryti galimybę toms valstybėms narėms atidėti šios direktyvos 2 ir 3 straipsnių taikymą;
kadangi ši direktyva neturi poveikio valstybių narių prerogatyvoms dėl greičio apribojimo nuostatų kelių eismui,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Šioje direktyvoje motorinė transporto priemonė reiškia bet kurią variklio varomą transporto priemonę, skirtą naudoti kelyje ir turinčią bent keturis ratus bei maksimalų konstrukcinį greitį, viršijantį 25 km/h, ir kuri priklauso vienai iš šių kategorijų:
- M3 kategorijos transporto priemonės, turinčios maksimalų svorį, viršijantį 10 metrinių tonų,
- N3 kategorijos transporto priemonės,
M3 ir N3 kategorijos yra apibrėžtos Direktyvos 70/156/EEB I priede [4].
2 straipsnis
Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių užtikrinti, kad 1 straipsnyje nurodytos M3 kategorijos motorinės transporto priemonės būtų naudojamos kelyje tik su įrengtais greičio ribotuvais, nustatančiais maksimalų 100 km/h greitį.
3 straipsnis
1. Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių užtikrinti, kad N3 kategorijos transporto priemonės būtų naudojamos kelyje tik su įrengtais prietaisais, nustatančiais, kad transporto priemonių greitis neviršytų 90 km/h; turint omeny pagal dabartinę technologijos padėtį leistiną techninę reguliuojamojo parametro ir realaus eismo greičio toleranciją, nustatomas maksimalus 85 km/h šio prietaiso rodomas greitis.
2. Valstybėms narėms yra leidžiama nustatyti maksimaliai leistiną šio prietaiso rodomą greitį, mažesnį kaip 85 km/h, transporto priemonėms, naudojamoms išskirtinai pavojingiems kroviniams vežti ir registruotoms šių valstybių teritorijoje.
4 straipsnis
1. 2 ir 3 straipsniai yra taikytini transporto priemonėms, registruotoms nuo 1994 m. sausio 1 d.
2. 2 ir 3 straipsniai taip pat yra taikytini ne vėliau kaip nuo 1995 m. sausio 1 d. transporto priemonėms, registruotoms nuo 1988 m. sausio 1 d. iki 1994 m. sausio 1 d.
Tačiau ten, kur šios transporto priemonės yra naudojamos tiktai nacionalinėms transporto operacijoms, 2 ir 3 straipsniai gali būti taikomi vėliausiai nuo 1996 m. sausio 1 d.
5 straipsnis
1. Kol bus imta taikyti šiems reikalams Bendrijos nuostatas, 2 ir 3 straipsniuose nurodyti greičio ribotuvai turi atitikti kompetentingų nacionalinių institucijų nustatytus techninius reikalavimus.
2. Greičio ribotuvus įtaiso valstybių narių patvirtintos dirbtuvės ar organizacijos.
6 straipsnis
2 ir 3 straipsnių reikalavimai yra netaikomi transporto priemonėms, kurias naudoja karinės pajėgos, civilinė gynyba, priešgaisrinė ir kitos skubios pagalbos tarnybos bei padaliniai, atsakingi už viešosios tvarkos palaikymą.
Tas pats pasakytina ir apie transporto priemones, kurios:
- pagal savo konstrukciją negali važiuoti greičiau negu 2 ir 3 straipsniuose nustatytos ribos,
- yra naudojamos moksliniams tyrimams keliuose,
- yra naudojamos tik viešosioms paslaugoms miestuose.
7 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję iki 1993 m. spalio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų nuostatų tekstus.
8 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1992 m. vasario 10 d.