Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1490/2003
2003 m. rugpjūčio 25 d.
iš dalies pakeičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90, nustatančio veterinarinių vaistų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausių kiekių nustatymo tvarką Bendrijoje, I priedą
(tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1990 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2377/90, nustatantį veterinarinių vaistų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausių kiekių nustatymo tvarką Bendrijoje [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1029/2003 [2], ypač į jo 6, 7 ir 8 straipsnius,
kadangi:
(1) Pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2377/90 didžiausios leistinos likučių koncentracijos vertės palaipsniui turi būti nustatytos visoms farmakologinėms veikliosioms medžiagoms, Bendrijoje naudojamoms veterinariniuose vaistuose, skiriamuose maistui skirtiems gyvūnams.
(2) Didžiausios likučių koncentracijos vertės turėtų būti nustatomos tik po to, kai Veterinarijos vaistų komitetas patikrina visą atitinkamą informaciją apie konkrečios medžiagos likučių saugą gyvūninės kilmės maisto produktų vartotojui ir likučių poveikį pramoniniam maisto produktų perdirbimui.
(3) Nustatant veterinarinių vaistų likučių didžiausią leistiną koncentraciją gyvūninės kilmės maisto produktuose būtina apibrėžti gyvūnų, kuriuose gali būti likučių, rūšis, likučio koncentraciją kiekviename svarbiame gydyto gyvūno kūno audinyje (tiksliniame audinyje), ir likučio, tinkamo kontroliuoti likučių kiekį, (nustatomojo likučio) tipą.
(4) Atsižvelgiant į sumažėjusias galimybes gauti veterinarinius vaistus, skirtus kai kurioms maistui skirtų gyvūnų rūšims [3], didžiausios leistinos likučių koncentracijos vertės gali būti nustatytos taikant griežtai moksliškai pagrįstus didžiausios koncentracijos verčių, nustatytų kitoms rūšims, ekstrapoliavimo metodus.
(5) Siekiant kontroliuoti likučių kiekį, kaip numatyta atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose, didžiausia leistina likučių koncentracija paprastai turėtų būti nustatyta kepenų arba inkstų tiksliniuose audiniuose. Kadangi kepenys ir inkstai dažnai pašalinami iš skerdenos, skirtos tarptautinei prekybai, todėl visuomet didžiausia leistina likučių koncentracija dar turėtų būti nustatyta raumenų arba riebalų audiniuose.
(6) Tais atvejais, kai veterinariniai vaistai skirti kiaušinius dedantiems paukščiams, melžiamiems gyvūnams arba bitėms, didžiausia leistina likučių koncentracija taip pat turi būti nustatoma kiaušiniams, pienui arba medui.
(7) Cipermetrinas ir emamektinas turėtų būti įtraukti į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I priedą.
(8) Reglamentui įsigalioti turėtų būti numatytas pakankamos trukmės laikotarpis, kad valstybės narės, norėdamos atsižvelgti į šio reglamento nuostatas, galėtų, jei būtina, pataisyti leidimus pateikti atitinkamus veterinarijos vaistus į rinką, išduotus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/82/EB [4].
(9) Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Veterinarijos vaistų nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠI REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I priedas iš dalies keičiamas kaip nurodyta šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo šešiasdešimtos jo paskelbimo dienos.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2003 m. rugpjūčio 25 d.