Tarybos reglamentas (EB) Nr. 519/94
1994 m. kovo 7 d.
dėl bendrų importo iš tam tikrų trečiųjų šalių taisyklių ir Reglamentų (EEB) Nr. 1765/82, Nr. 1766/82 ir Nr. 3420/83 panaikinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį,
atsižvelgdama į bendrą žemės ūkio rinkų organizaciją nustatančius dokumentus ir perdirbtus žemės ūkio produktus reglamentuojančius dokumentus, priimtus laikantis Sutarties 235 straipsnio, o ypač į tų dokumentų nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo bendro principo, kad visi kiekybiniai apribojimai arba padariniais jiems lygiavertės priemonės gali būti pakeistos tik tuose pačiuose dokumentuose numatytomis priemonėmis,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
kadangi bendroji prekybos politika turėtų būti grindžiama vienodais principais; kadangi bendros taisyklės, taikomos importui iš tam tikrų trečiųjų šalių pagal 1982 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1765/82 dėl bendrų importo iš valstybinės prekybos šalių taisyklių [1], 1982 m. birželio 30 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1766/82 dėl bendrų importo iš Kinijos Liaudies Respublikos taisyklių [2] ir 1983 m. lapkričio 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3420/83 dėl importo dokumentų Bendrijos mastu neliberalizuotiems valstybinės prekybos šalių kilmės produktams [3], sudaro svarbų šios politikos aspektą; tačiau jose vis dėlto leidžiamos išimtys ir leidžiančios nukrypti nuostatos, įgalinančios valstybes nares ir toliau taikyti nacionalines priemones dėl minėtųjų trečiųjų šalių kilmės produktų importo, ir dėl to šią politiką reikia suderinti;
kadangi pagal Sutarties 7a straipsnį vidaus rinką nuo 1993 m. sausio 1 d. sudaro vidaus sienų neturinti erdvė, kurioje užtikrintas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;
kadangi bendros prekybos politikos, kiek ji susijusi su importo taisyklėmis, vientisumas yra būtinas vidaus rinkos vientisumo papildymas ir vienintelė priemonė, užtikrinanti, kad Bendrijos prekybai su trečiosiomis šalimis taikomos taisyklės deramai atspindėtų rinkų integraciją;
kadangi, siekiant labiau suvienodinti importo taisykles, reikia panaikinti išimtis ir leidžiančias nukrypti nuostatas, atsirandančias dėl išlikusių nacionalinių prekybos politikos priemonių, o ypač kiekybinius apribojimus, kuriuos valstybės narės išlaikė pagal Reglamentą (EEB) Nr. 3420/83; kadangi šio vienodumo reikia pasiekti kiek įmanoma atsižvelgiant į konkrečius aptariamųjų trečiųjų šalių ekonominės sistemos požymius ir nustatant nuostatas, panašias į tas, kurios pagal bendrąsias taisykles taikomos kitoms trečiosioms šalims;
kadangi dėl to Bendrijos taisyklės privalo būti grindžiamos importo liberalizavimu, t. y. kiekybinių apribojimų panaikinimu;
kadangi dėl tam tikrų Bendrijos pramonės sektorių jautrumo Bendrijos mastu taikomos kiekybinės kvotos ir priežiūros priemonės ribotam Kinijos Liaudies Respublikos kilmės produktų skaičiui vis dėlto turėtų būti įtrauktos į šį reglamentą; ir kadangi turėtų būti nustatyta tvarka šioms priemonėms peržiūrėti ir tikrinti, kad jas būtų galima derinti pagal situaciją;
kadangi kitų produktų atžvilgiu Komisija privalo išnagrinėti importo reikalavimus ir sąlygas, importo tendencijas, įvairius ekonomikos ir prekybos būklės aspektus ir prireikus taikytinas priemones;
kadangi dėl tų produktų gali paaiškėti, jog kai kuriems iš šių importuojamų produktų reikia įvesti Bendrijos priežiūrą;
kadangi Komisijos ir Tarybos pareiga yra įteisinti apsaugos priemones, kurių reikalauja Bendrijos interesai, deramai atsižvelgiant į esamus tarptautinius įsipareigojimus;
kadangi priežiūros arba apsaugos priemonės, taikomos tik vienam ar keliems Bendrijos regionams, gali vis dėlto pasirodyti tinkamesnės už visai Bendrijai taikomas priemones; kadangi vis dėlto tokios priemonės turėtų būti leidžiamos tik išimties tvarka ir tik tais atvejais, kai nėra jokios alternatyvos; kadangi reikia užtikrinti, kad tokios priemonės būtų laikinos ir kuo mažiau trikdytų vidaus rinkos veikimą;
kadangi, įvedus Bendrijos priežiūrą, atitinkamų produktų išleidimas į laisvą apyvartą turi būti siejamas su vienodus kriterijus atitinkančio importo dokumento pateikimu; kadangi tą dokumentą, importuotojui kreipusis, per tam tikrą laikotarpį turi patvirtinti valstybių narių valdžios institucijos, importuotojui dėl to neįgyjant teisės importuoti; kadangi dėl to tas dokumentas privalo galioti tik tol, kol importo taisyklės lieka nepakeistos;
kadangi Bendrijos interesai reikalauja, kad valstybės narės ir Komisija kuo didesniu mastu keistųsi Bendrijos priežiūros teikiama informacija;
kadangi patyrimas parodė, kad reikia nustatyti tikslesnius kriterijus galimai žalai įvertinti ir įvesti tyrimą, kartu leidžiant Komisijai imtis atitinkamų priemonių būtinais atvejais;
kadangi šiuo tikslu reikėtų numatyti išsamesnes nuostatas tyrimams inicijuoti, reikalingiems patikrinimams ir inspektavimui atlikti, suinteresuotosioms šalims išklausyti, gautai informacijai apdoroti ir žalos įvertinimo kriterijams nustatyti;
kadangi šiuo reglamentu įvedamų tyrimų nuostatos nepažeidžia profesinį slaptumą reglamentuojančių Bendrijos arba nacionalinių taisyklių;
kadangi taip pat reikia numatyti tyrimų inicijavimo ir nustatymo, ar priemonės yra deramos, ar ne, terminus, tikintis užtikrinti, kad nustatoma būtų greitai, siekiant padidinti teisinį atitinkamų ūkinių subjektų aiškumą;
kadangi, siekiant importo taisyklių vienodumo, importuotojų atliekami formalumai turėtų būti supaprastinti ir privalo būti vienodi, nepaisant to, kur atliekami muitinės formalumai; kadangi dėl to pageidautina nustatyti, kad bet kokie formalumai būtų atliekami naudojant prie šio reglamento pridedamo pavyzdžio formas;
kadangi importo dokumentai, išduoti dėl Bendrijos priežiūros priemonių, turėtų galioti visoje Bendrijoje, nepaisant to, kokia valstybė narė juos būtų išdavusi;
kadangi dėl taip nustatytų importo taisyklių rinkinio jau nepateisinamas tampa dviejų skirtingų Bendrijos taisyklių rinkinių valstybinės prekybos šalims ir Kinijos Liaudies Respublikai tolesnis taikymas;
kadangi konsultacijos, numatytos 1985 m. rugsėjo 16 d. Tarybos reglamentu (EEB) Nr. 2616/85 dėl Europos ekonominės bendrijos ir Kinijos Liaudies Respublikos prekybos ir ekonominio bendradarbiavimo sutarties sudarymo [4], jau buvo surengtos;
kadangi tekstilės gaminiams, patenkantiems į 1994 m. kovo 7 d. Reglamento (EB) Nr. 517/94 dėl tekstilės gaminių, kuriems netaikomos dvišalės sutartys, protokolai ar kiti susitarimai arba kitos konkrečios Bendrijos importo taisyklės, bendrųjų importo iš tam tikrų trečiųjų šalių taisyklių [5] taikymo sferą, Bendrijos ir tarptautiniu mastu yra taikomas specifinis režimas; kadangi dėl to jie turėtų visiškai nepatekti į šio reglamento taikymo sferą;
kadangi šio reglamento nuostatos yra taikomos nepažeidžiant Ispanijos ir Portugalijos stojimo akto 77, 81, 244, 249 ir 280 straipsnių;
kadangi dėl to Reglamentai (EEB) Nr. 1765/82, (EEB) Nr. 1766/82 ir (EEB) Nr. 3420/83 turėtų būti panaikinti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrieji principai
1 straipsnis
1. Šis reglamentas taikomas Sutartyje numatytų ir I priede nurodytų trečiųjų šalių kilmės prekių importui, išskyrus tekstilės gaminius, kuriems taikomas Reglamentas (EB) Nr. 517/94.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos prekės importuojamos į Bendriją laisvai, ir jiems netaikomi jokie kiekybiniai apribojimai, nepažeidžiant:
- priemonių, kurių gali būti imamasi pagal V antraštinę dalį,
- II priede nurodytų kiekybinių kvotų.
3. III priede nurodytų prekių importui į Bendriją taikoma Bendrijos priežiūra pagal 10 straipsnyje išdėstytas išsamias taisykles.
4. Valstybės narės prašymu arba Komisijos iniciatyva dėl II ir III priedų gali būti tariamasi 4 straipsnyje nurodytame komitete.
Pasibaigus šioms konsultacijoms, Komisija gali siūlyti Tarybai 16 straipsnyje numatyta tvarka priemones, reikalingas priimti II ir III priedams, kaip numatyta šio reglamento III antraštinėje dalyje ir prireikus IV ir V antraštinėse dalyse.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrijos informavimas ir konsultacijų tvarka
2 straipsnis
Paaiškėjus, kad importo tendencijos reikalauja imtis priežiūros ar apsaugos priemonių, valstybės narės apie tai informuoja Komisiją. Ši informacija turi apimti pagal 8 straipsnyje nustatytus kriterijus prieinamus įrodymus. Šią informaciją Komisija nedelsdama perduoda visoms valstybėms narėms.
3 straipsnis
Konsultacijos gali būti rengiamos valstybės narės prašymu arba Komisijos iniciatyva. Jos turi įvykti per aštuonias darbo dienas Komisijai gavus 2 straipsnyje nustatytą informaciją ir bet kokiu atveju prieš įvedant bet kurią Bendrijos priežiūros ar apsaugos priemonę.
4 straipsnis
1. Konsultuojamasi patariamajame komitete (toliau - Komitetas), kurį sudaro kiekvienos valstybės narės atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komitetas renkasi šaukiamas savo pirmininko. Jis kuo skubiausiai pateikia valstybėms narėms visą reikalingą informaciją.
3. Konsultacijose konkrečiai aptariama:
a) importo terminai ir sąlygos, importo tendencijos ir įvairūs ekonomikos ir prekybos būklės svarstomos prekės atžvilgiu aspektai, ypač nagrinėjant II ir III priedus;
b) klausimai, susiję su Bendrijos ir I priede nurodytų trečiųjų šalių prekybos susitarimų administravimu;
c) priemonės, kurių gali būti imamasi.
4. Prireikus gali būti konsultuojamasi raštu. Tokiu atveju Komisija informuoja valstybes nares, kurios gali pareikšti savo nuomonę arba reikalauti konsultacijų žodžiu per Komisijos nustatytą 5-8 darbo dienų laikotarpį.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrijos tyrimo tvarka
5 straipsnis
1. Tais atvejais, kai po konsultacijų Komisijai paaiškėja, kad yra pakankamai įrodymų tyrimui pagrįsti, Komisija:
a) per mėnesį nuo informacijos iš valstybės narės gavimo inicijuoja tyrimą ir paskelbia pranešimą Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje; tokiame pranešime pateikiama gautos informacijos santrauka ir nurodoma, kad visa reikalinga informacija būtų siunčiama Komisijai; jame nustatomas terminas, per kurį suinteresuotosios šalys gali raštu pareikšti savo požiūrius ir pateikti informaciją, jei į tokius požiūrius ar tą informaciją turi būti atsižvelgta tyrimo metu; jame taip pat nurodomas terminas, per kurį suinteresuotosios šalys gali kreiptis, kad Komisija pagal šio straipsnio 4 dalį jas išklausytų žodžiu;
b) pradeda tyrimą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis.
2. Komisija siekia gauti visą, jos manymu, reikalingą informaciją ir prireikus, konsultavusis Komitete, stengiasi šią informaciją patikrinti, pasitelkdama importuotojus, prekybininkus, agentus, gamintojus, prekybos asociacijas ir organizacijas.
Atlikti šią užduotį Komisijai gali padėti valstybės narės, kurios teritorijoje šie patikrinimai atliekami, darbuotojai su sąlyga, kad ši valstybė narė to pageidauja.
Pagal šio straipsnio 1 dalies a punktą suinteresuotumą parodžiusios šalys ir eksportuojančios šalies atstovai gali susipažinti su visa tyrimo metu Komisijos gauta informacija, išskyrus Bendrijos arba jos valstybių narių institucijų parengtus vidaus dokumentus, su sąlyga, kad ji yra svarbi ginant savo interesus ir nekonfidenciali, kaip nurodyta 7 straipsnyje, ir kad Komisija ja naudojasi tyrimo metu. Šiuo tikslu jos raštu pateikia prašymą Komisijai nurodydamos pageidaujamą informaciją.
3. Komisijos prašymu ir laikydamosi jos nustatytos tvarkos, valstybės narės turi pateikti jai apie svarstomos prekės rinkos pokyčius turimą informaciją.
4. Komisija gali suinteresuotąsias šalis išklausyti žodžiu. Tokios šalys turi būti išklausomos tais atvejais, kai Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje paskelbtame pranešime nustatytu terminu jos raštu kreipiasi ir parodo, kad jas tikrai galėtų paveikti tų tyrimų išvados ir kad yra ypatingų priežasčių, dėl kurių jos turi būti išklausytos žodžiu.
5. Kai šiame reglamente arba Komisijos pagal šį reglamentą nustatytais terminais informacija nepateikiama, arba kai tai ženkliai trukdo tyrimui, išvados gali būti daromos remiantis turimais faktais. Jei Komisija nustato, kad kuri nors suinteresuotoji šalis ar trečioji šalis pateikė melagingą arba klaidinančią informaciją, ji į šią informaciją neatsižvelgia ir gali remtis tik turimais faktais.
6. Jei po šio straipsnio 1 dalyje nurodytų konsultacijų Komisija mano, kad yra nepakankamai įrodymų tyrimui pagrįsti, ji apie savo sprendimą turi pranešti valstybėms narėms per vieną mėnesį nuo informacijos iš valstybių narių gavimo.
6 straipsnis
1. Tyrimo pabaigoje, Komisija turi pateikti Komitetui ataskaitą apie jo rezultatus.
2. Kai per devynis mėnesius nuo tyrimo inicijavimo Komisija nusprendžia, kad Bendrijos priežiūros arba apsaugos priemonių nereikia, tyrimas, pasikonsultavus Komitete, turi būti per vieną mėnesį baigtas. Sprendimas baigti tyrimą, pateikiant pagrindines tyrimo išvadas ir jo nutraukimo motyvų santrauką, skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
3. Jei Komisija nusprendžia, kad Bendrijos priežiūros arba apsaugos priemonių reikia, ji ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo tyrimo inicijavimo priima reikalingus sprendimus pagal IV ir V antraštines dalis. Išskirtinėmis aplinkybėms, šis terminas gali būti pratęstas daugiausia dar dviem mėnesiais; tada Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje Komisija skelbia pranešimą, kuriame nustatoma pratęsimo trukmė ir pateikiama jo motyvų santrauka.
4. Šios antraštinės dalies nuostatos neužkerta kelio bet kuriuo metu imtis priežiūros priemonių pagal 9-14 straipsnius arba, susidarius kritiškai padėčiai, kai delsimas padarytų sunkiai atitaisomą žalą ir reikia neatidėliotinų veiksmų taikyti apsaugos priemones pagal 15-17 straipsnius.
Komisija turi nedelsdama imtis tyrimo priemonių, jei, jos manymu, vis dar yra reikalingos. Tyrimo rezultatai naudojami priimtoms priemonėms peržiūrėti.
7 straipsnis
1. Pagal šį reglamentą gauta informacija naudojama tik tuo tikslu, kuriuo jos buvo prašoma.
2. a) Nei Taryba, nei Komisija, nei valstybės narės, nei bet kurios iš jų pareigūnai neatskleidžia jokios pagal šį reglamentą gautos konfidencialaus pobūdžio informacijos arba jokios konfidencialiai pateiktos informacijos be tokios informacijos pateikėjo specialaus leidimo.
b) Kiekviename prašyme išlaikyti konfidencialumą turi būti nurodytos priežastys, kodėl ta informacija yra konfidenciali.
Tačiau jei pasirodo, kad prašymas išlaikyti konfidencialumą yra nepateisinamas ir jei informacijos pateikėjas nenori jos viešinti ar leisti jos atskleisti bendro pobūdžio pasakymais arba santraukos forma, į šią informaciją gali būti neatsižvelgiama.
3. Informacija bet kokiu atveju bus laikoma konfidencialia, jei jos atskleidimas galėtų turėti didesnių neigiamų pasekmių tokios informacijos teikėjui arba šaltiniui.
4. Ankstesnės šio straipsnio dalys neužkerta kelio Bendrijos institucijoms nurodyti bendro pobūdžio informaciją ir ypač motyvus, kuriais grindžiami pagal šį reglamentą priimami sprendimai. Tačiau šios institucijos privalo atsižvelgti į atitinkamų juridinių ir fizinių asmenų teisėtus interesus, kad nebūtų atskleistos jų verslo paslaptys.
8 straipsnis
1. Prekių importo tendencijų, sąlygų, kuriomis jos importuojamos, ir tokių importuojamų prekių daromos didelės žalos arba keliamos didelės žalos grėsmės Bendrijos gamintojams nagrinėjimas konkrečiai apima šiuos veiksnius:
a) importuojamų prekių apimtį, ypač tais atvejais, kai yra ženklus padidėjimas absoliučiais dydžiais ar palyginti su gamyba arba suvartojimu Bendrijoje;
b) importuojamų prekių kainą, ypač tais atvejais, kai yra ženklus kainų mažėjimas palyginti su panašios prekės kaina Bendrijoje;
c) iš to sekantį poveikį Bendrijos panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių gamintojams, pasireiškiantį pokyčiais tam tikrų ekonominių veiksnių, tokių kaip:
- gamybos kiekio,
- gamybos pajėgumų naudojimo,
- prekių atsargų lygio,
- pardavimų kiekio,
- rinkos dalies,
- kainų (t. y. kainų mažėjimas arba trukdymas tikėtinam kainų padidėjimui, kuris paprastai būtų įvykęs),
- pelno,
- investuoto kapitalo atsipirkimo,
- pinigų srautų,
- užimtumo.
2. Atlikdama tyrimą, Komisija turi atsižvelgti į I priede nurodytų šalių konkrečią ekonominę struktūrą.
3. Tais atvejais, kai iškyla tariama didelės žalos grėsmė, Komisija taip pat tiria, ar aiškiai galima numatyti, kad tam tikros būklės raida gali tikrai padaryti faktiškos žalos. Šiuo atveju gali būti atsižvelgiama į tokius veiksnius, kaip:
a) eksporto į Bendriją didėjimą;
b) prekės kilmės ar eksportuojančios šalies eksporto pajėgumą, arba į jau egzistuojantį ar artimiausioje ateityje galimą eksporto dydį ir tikėtinumą, kad tas pajėgumas bus naudojamas eksportui į Bendriją.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
Priežiūra
9 straipsnis
1. Atsižvelgdama į Bendrijos interesus, valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva Komisija gali:
a) nuspręsti įvesti tam tikrų importuojamų prekių retrospektyvų Bendrijos priežiūrą Komisijos nustatyta tvarka;
b) nuspręsti įvesti tam tikrų importuojamų prekių tendencijos priežiūros tikslais tokių importuojamų prekių išankstinę Bendrijos priežiūrą pagal 10 straipsnį.
2. Priežiūros priemonės galioja ribotą laikotarpį. Jeigu nenumatyta kitaip, jos nustoja galiojusios pasibaigus kitam šešių mėnesių laikotarpiui po šešių mėnesių, kai tos priemonės buvo pradėtos taikyti.
10 straipsnis
1. Prekės, kurioms taikoma išankstinė Bendrijos priežiūra, gali būti išleidžiamos į laisvą apyvartą tik pateikus importo dokumentą. Tokį dokumentą valstybių narių paskirta kompetentinga institucija patvirtina nemokamai bet kokiam prašomam kiekiui ir ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tos dienos, kai nacionalinė kompetentinga institucija gauna Bendrijos importuotojo deklaraciją, nepaisant jo verslo vietos Bendrijoje. Ši deklaracija yra laikoma nacionalinės kompetentingos institucijos gauta ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo pateikimo, jeigu neįrodoma kitaip.
2. Importo dokumentas ir importuotojo deklaracija turi būti parengti pagal formą, atitinkančią IV priede pateiktą pavyzdį.
Be minėtoje formoje numatytos informacijos gali būti reikalaujama papildomos informacijos. Tokia informacija turi būti nurodyta sprendime įvesti priežiūrą.
3. Importo dokumentas, nepaisant to, kuri valstybė narė jį išdavė, galioja visoje Bendrijoje.
4. Nustatymas, kad prekės vieneto kaina, pagal kurią sudarytas sandoris, viršija importo dokumente nurodytą kainą mažiau kaip 5 %, arba kad importui pateiktų prekių bendroji vertė arba bendrasis kiekis viršija importo dokumente pateiktą vertę arba kiekį mažiau kaip 5 %, neužkerta kelio tą prekę išleisti į laisvą apyvartą. Išklausiusi Komitete pareikštas nuomones ir atsižvelgdama į prekių pobūdį bei kitus ypatingus atitinkamų sandorių požymius, Komisija gali nustatyti kitokį procentinį dydį, tačiau apskritai jis neturėtų būti didesnis kaip 10 %.
5. Importo dokumentai gali būti naudojami tik tol, kol atitinkamų sandorių atžvilgiu galioja importo liberalizavimo tvarka. Minėtieji importo dokumentai jokiu būdu negali būti naudojami pasibaigus galiojimo terminui, kuris bus nustatomas tuo pačiu metu ir ta pačia tvarka kaip ir priežiūros įvedimas, ir kurį nustatant bus atsižvelgiama į prekių pobūdį bei kitus ypatingus sandorių požymius.
6. Tais atvejais, kai to reikalauja pagal 9 straipsnį priimtas sprendimas, prekės kilmė, įvedus Bendrijos priežiūrą, privalo būti įrodyta kilmės pažymėjimu. Ši straipsnio dalis neprieštarauja kitoms tokio pažymėjimo pateikimo nuostatoms.
7. Tais atvejais, kai prekei, kuriai įvesta Bendrijos priežiūra, taikomos regioninės apsaugos priemonės bet kurioje valstybėje narėje, tos valstybės narės išduotą importo leidimą gali pakeisti importo dokumentas.
11 straipsnis
Jei tikrai gali susidaryti 15 straipsnio 1 dalyje nurodytos aplinkybės, tais atvejais, kai to reikalauja Bendrijos interesai, valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva Komisija gali:
- apriboti bet kokio reikalaujamo importo dokumento galiojimo laiką,
- sieti šio dokumento išdavimą su tam tikromis sąlygomis ir, kaip išimtinę priemonę, su tuo, ar įterpiamas panaikinimo punktas, arba su 3 straipsnyje nurodyta išankstinio informavimo ir konsultacijų tvarka Komisijos nurodytu periodiškumu ir laikotarpiu.
12 straipsnis
Tais atvejais, kai per aštuonias darbo dienas nuo konsultacijų pabaigos dėl prekės importo neįvedama išankstinė Bendrijos priežiūra, Komisija pagal 17 straipsnį gali įvesti priežiūrą prekėms, importuojamoms į vieną ar kelis Bendrijos regionus.
13 straipsnis
1. Prekės, kurioms taikoma regioninė priežiūra, tame regione gali būti išleidžiamos į laisvą apyvartą tik pateikus importo dokumentą. Tokį dokumentą valstybės narės paskirta kompetentinga institucija patvirtina nemokamai bet kokiam prašomam kiekiui ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tos dienos, kai nacionalinė kompetentinga institucija gauna Bendrijos importuotojo deklaraciją, nepaisant jo verslo vietos Bendrijoje. Ši deklaracija yra laikoma nacionalinės kompetentingos institucijos gauta ne vėliau kaip per tris darbo dienas po pateikimo, jeigu neįrodoma kitaip. Importo dokumentai gali būti naudojami tik tol, kol atitinkamų sandorių atžvilgiu galioja importo liberalizavimo tvarka.
2. Importo dokumentas ir importuotojo deklaracija turi būti parengti pagal formą, atitinkančią IV priede pateiktą pavyzdį.
Be minėtoje formoje numatytos informacijos gali būti reikalaujama papildomos informacijos. Tokia informacija turi būti nurodyta sprendime įvesti priežiūrą.
14 straipsnis
1. Bendrijos arba regioninės priežiūros atveju per pirmas 10 kiekvieno mėnesio dienų valstybės narės turi pranešti Komisijai:
a) išankstinės priežiūros atveju - duomenis apie pinigų sumas (apskaičiuotas pagal CIF kainas) ir prekių kiekius, dėl kurių ankstesniu laikotarpiu buvo išduoti arba patvirtinti importo dokumentai;
b) visais atvejais - duomenis apie prekes, importuotas dar anksčiau negu nurodyta a punkte.
Valstybių narių pateikta informacija turi būti suskirstyta pagal prekes ir šalis.
Tuo pačiu metu ir ta pačia tvarka kaip ir priežiūrai gali būti nustatomos ir kitokios nuostatos.
2. Jei to reikalauja prekės pobūdis arba ypatingos aplinkybės, valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva Komisija gali pakeisti šios informacijos pateikimo tvarkaraštį.
3. Komisija atitinkamai informuoja valstybes nares.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
Apsaugos priemonės
15 straipsnis
1. Kai prekė į Bendriją importuojama tokiais padidėjusiais kiekiais arba tokiomis sąlygomis, kad daro ar grasina padaryti didelę žalą panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių Bendrijos gamintojams, Komisija, kad apsaugotų Bendrijos interesus, gali, veikdama valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva, pakeisti tos prekės importo taisykles taip, kad ji būtų išleidžiama į laisvą apyvartą tik pateikus importo leidimą, kurio išdavimas bus reglamentuojamas ir apribojamas Komisijos numatytomis sąlygomis.
2. Apie priimtas priemones tuoj pat turi būti pranešta Tarybai ir valstybėms narėms, ir jos įsigalioja nedelsiant.
3. a) Šiame straipsnyje nurodytos priemonės, joms įsigaliojus, taikomos kiekvienai į laisvą apyvartą išleistai prekei. Vadovaujantis 17 straipsniu jos gali būti taikomos vienam arba keliems Bendrijos regionams.
b) Tačiau tokios priemonės neužkerta kelio išleisti į laisvą apyvartą jau pakeliui į Bendriją esančių prekių su sąlyga, kad tokių prekių paskirties vietos negalima pakeisti ir kad tos prekės, kurios pagal 10 ir 13 straipsnius gali būti išleistos į laisvą apyvartą tik pateikus importo dokumentą, yra faktiškai gabenamos su tokiu dokumentu.
4. Valstybei narei paprašius, kad Komisija įsikištų, Komisija priima sprendimą ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tokio prašymo gavimo.
5. Apie bet kokį pagal šį straipsnį Komisijos priimtą sprendimą turi būti pranešta Tarybai ir valstybėms narėms. Per vieną mėnesį nuo tokio pranešimo gavimo bet kuri valstybė narė gali perduoti tokį sprendimą svarstyti Tarybai.
6. Jei valstybė narė perduoda Komisijos priimtą sprendimą svarstyti Tarybai, ši, spręsdama kvalifikuotąja balsų dauguma, gali tą sprendimą patvirtinti, iš dalies pakeisti arba panaikinti.
Jei per tris mėnesius nuo minėto sprendimo perdavimo Tarybai, Taryba nėra priėmusi sprendimo, Komisijos priimtas sprendimas laikomas panaikintu.
16 straipsnis
1. Atitinkamas priemones, ypač 15 straipsnio 1 dalyje nurodytomis aplinkybėmis, gali įteisinti Taryba. Ji sprendžia kvalifikuotąja balsų dauguma remdamasi Komisijos siūlymu.
2. Taikoma 15 straipsnio 3 dalis.
17 straipsnis
Kai remiantis ypač 8 straipsnyje nurodytais veiksniais, paaiškėja, kad viename arba keliuose Bendrijos regionuose susiklosto aplinkybės, reikalaujančios imtis priemonių pagal IV antraštinę dalį ir 15 straipsnį, Komisija, išnagrinėjusi alternatyvius sprendimus, gali išimties tvarka leisti priežiūros arba apsaugos priemones taikyti tik tame ar tuose regionuose, jei ji mano, kad tokios tuo lygiu taikomos priemonės yra tinkamesnės už taikomas visoje Bendrijoje.
Šios priemonės privalo būti laikinos ir kiek įmanoma mažiau trikdyti vidaus rinkos veikimą.
Šios priemonės įteisinamos 9 ir 15 straipsniuose atitinkamai nustatyta tvarka.
18 straipsnis
1. Kol galioja pagal IV ir V antraštines dalis taikoma priežiūros ar apsaugos priemonė, valstybės narės prašymu arba Komisijos iniciatyva 4 straipsnyje nurodytame Komitete rengiamos konsultacijos. Tokių konsultacijų tikslas yra:
a) ištirti priemonių poveikį;
b) įsitikinti, ar ją taikyti vis dar reikalinga.
2. Jei po šio straipsnio 1 dalyje minėtų konsultacijų Komisija mano, kad IV ir V antraštinėse dalyse minima priežiūros ar apsaugos priemonė turėtų būti panaikinta arba pakeista, ji turi imtis tokių veiksmų:
a) jei Taryba nėra priėmusi sprendimo dėl Komisijos priimtos priemonės, Komisija turi nedelsdama tokią priemonę iš dalies pakeisti arba panaikinti ir nedelsiant pateikti pranešimą Tarybai;
b) visais kitais atvejais Komisija siūlo Tarybai, kad Tarybos įteisintos priemonės būtų panaikintos arba pakeistos. Taryba sprendžia kvalifikuotąja balsų dauguma.
Kai šis sprendimas yra susijęs su regioninėmis priežiūros priemonėmis, jis turi būti taikomas nuo šeštos dienos po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
Baigiamosios nuostatos
19 straipsnis
1. Šis reglamentas neužkerta kelio vykdyti įsipareigojimus, kylančius iš Bendrijos ir trečiųjų šalių susitarimų specialių taisyklių.
2. a) Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, šis reglamentas neužkerta valstybėms narėms kelio priėmimui arba taikymui:
i) draudimų, kiekybinių apribojimų ar priežiūros priemonių, grindžiamų viešosios moralės, visuomenės interesų ar viešojo saugumo, žmonių, gyvulių sveikatos ar augalų sveikumo ir gyvybės apsaugos, meninę, istorinę ar archeologinę vertę turinčių nacionalinių vertybių apsaugos arba pramoninės ir komercinės nuosavybės apsaugos motyvais;
ii) specialių užsienio valiutos keitimo formalumų;
iii) formalumų, nustatytų sutinkamai su tarptautiniais susitarimais pagal Sutartį.
b) Valstybės narės turi informuoti Komisiją apie priemones arba formalumus, įvedamus arba iš dalies keičiamus pagal šią straipsnio dalį. Ekstremalių aplinkybių atveju pritaikius nacionalines priemones arba formalumus Komisijai turi būti pranešta nedelsiant jas nustačius.
20 straipsnis
1. Šis reglamentas nepažeidžia bendrą žemės ūkio rinkų organizaciją nustatančių dokumentų ar iš jų atsirandančių Bendrijos arba nacionalinių administracinių nuostatų, ar pagal Sutarties 235 straipsnį priimtų specialių dokumentų, taikomų žemės ūkio produktų perdirbimo pramonės gaminamoms prekėms, galiojimo; jis galioja kaip šių dokumentų papildymas.
2. Produktams, kuriems taikomi šio straipsnio 1 dalyje nurodyti dokumentai, 9-14 ir 18 straipsnių nuostatos netaikomos tiems iš jų, kurių atžvilgiu Bendrijos prekybos su trečiosiomis šalimis taisyklės reikalauja licencijos arba kitokio importo dokumento pateikimo.
15, 17 ir 18 straipsniai netaikomi toms prekėms, kurių atžvilgiu tokios taisyklės numato importo kiekybinių apribojimų taikymą.
21 straipsnis
Iki 1995 m. gruodžio 31 d. Ispanija ir Portugalija gali išlaikyti kiekybinius apribojimus žemės ūkio produktams, numatytus Stojimo akto 77, 81, 244, 249 ir 280 straipsniuose.
22 straipsnis
1994 metams 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų kvotų lygis sumažinamas proporcingai taikymo laikotarpiui, kaip nurodyta II priede.
Šios kvotos netaikomos ir į laisvą apyvartą Bendrijoje gali būti išleidžiamos šios prekės:
- prekės, kurios šio reglamento paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną yra pakeliui į Bendriją, nustatant, kad tokių prekių paskirties vieta negali būti pakeista,
- prekės, kurioms nacionalinės kompetentingos institucijos yra išdavusios importo licencijas pagal Reglamento (EEB) Nr. 3420/83 IV antraštinės dalies nuostatas ir kurios faktiškai gabenamos su tokia licencija.
1994 m. kovo 7 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 520/94, nustatančio Bendrijos kiekybinių kvotų administravimo tvarką [6], nuostatos taikomos II priede nurodytoms kvotoms.
23 straipsnis
Šiuo reglamentu Reglamentai (EEB) Nr. 1765/82, (EEB) Nr. 1766/82 ir (EEB) Nr. 3420/83 panaikinami. Nuorodos į panaikintus reglamentus suprantamos kaip nuorodos į šį reglamentą.
24 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 1994 m. kovo 15 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1994 m. kovo 7 d.