EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2009/43/EB
2009 m. gegužės 6 d.
dėl su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijoje sąlygų supaprastinimo
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (2),
kadangi:
(1)
Sutartyje numatyta sukurti vidaus rinką, įskaitant laisvam prekių bei paslaugų judėjimui trukdančių kliūčių tarp valstybių narių pašalinimą, ir sukurti sistemą, kuria būtų užtikrinta, kad konkurencija vidaus rinkoje nebūtų iškreipta.
(2)
Sutarties nuostatos, kuriomis sukuriama vidaus rinka, taikomos visoms už atlygį tiekiamoms prekėms ir teikiamoms paslaugoms, įskaitant su gynyba susijusius produktus, tačiau jomis valstybėms narėms nedraudžiama, susiklosčius tam tikroms sąlygoms, atskirais atvejais imtis kitų priemonių, jei, jų nuomone, tai yra būtina ginant savo esminius saugumo interesus.
(3)
Valstybių narių teisės aktuose, taisyklėse ir administracinėse nuostatose, susijusiuose su gynybos produktų siuntimu Bendrijoje, yra skirtumų, kurie gali kliudyti tokių produktų judėjimui ir gali iškraipyti konkurenciją vidaus rinkoje, ir taip stabdytų naujovių diegimą, bendradarbiavimą pramonės srityje ir gynybos pramonės konkurencingumą Europos Sąjungoje.
(4)
Valstybių narių teisės aktais bei taisyklėmis paprastai siekiama tokių tikslų, kaip antai, žmogaus teisių, taikos, saugumo ir stabilumo užtikrinimas, kurių siekiama pasitelkus griežtos kontrolės sistemas ir ribojant su gynyba susijusių produktų eksportą ir platinimą į trečiąsias šalis ir į kitas valstybes nares.
(5)
Tokių su gynyba susijusių produktų judėjimo Bendrijoje apribojimų paprastai negalima panaikinti tiesiogiai taikant Sutartyje nustatytus laisvo prekių ir paslaugų judėjimo principus, nes šiuos apribojimus galima pagrįsti atskirais atvejais, vadovaujantis Sutarties 30 arba 296 straipsniais, kurie ir toliau taikomi valstybėse narėse, jei įvykdomos jų taikymo sąlygos.
(6)
Todėl atitinkamus valstybių narių teisės aktus ir taisykles reikia suderinti taip, kad, siekiant užtikrinti tinkamą vidaus rinkos veikimą, būtų supaprastintas su gynyba susijusių produktų siuntimas Bendrijos teritorijoje. Šioje direktyvoje numatomos tik su gynyba susijusiems produktams taikomos taisyklės ir procedūros, taigi ji nedaro įtakos su gynyba susijusių produktų siuntimo politikai, kurią taiko valstybės narės.
(7)
Derinant atitinkamus valstybių narių teisės aktus ir taisykles neturėtų būti daromas poveikis valstybių narių tarptautinėms pareigoms ir įsipareigojimams nei jų laisvėms su gynyba susijusių produktų eksporto politikos srityje.
(8)
Valstybėms narėms turėtų būti palikta teisė toliau tęsti ir plėtoti tarpvyriausybinio lygio bendradarbiavimą, laikantis šios direktyvos nuostatų.
(9)
Ši direktyva neturėtų būti taikoma su gynyba susijusiems produktams, kurie tik vežami per Bendrijos teritoriją, t. y. tiems produktams, kuriems nėra įforminti muitinės sankcionuoti veiksmai, išskyrus išorinio tranzito procedūrą, ar yra tik paliekami laisvojoje zonoje arba laisvajame sandėlyje ir kurių neprivaloma apskaityti patvirtintame atsargų registre.
(10)
Ši direktyva turėtų būti taikoma visiems su gynyba susijusiems produktams, kurie atitinka Europos Sąjungos bendrajame karinės įrangos sąraše (3) išvardytus produktus, įskaitant jų komponentus ir technologijas.
(11)
Ši direktyva neturėtų pažeisti Tarybos 1997 m. lapkričio 28 d. pagal Europos Sąjungos sutarties J.3 straipsnį priimtų Bendrųjų veiksmų 97/817/BUSP dėl priešpėstinių minų (4) ir neturėtų apriboti 2008 m. gruodžio 3 d. Osle pasirašytos Konvencijos dėl kasetinių šaudmenų ratifikavimo ir įgyvendinimo valstybėse narėse.
(12)
Valstybių narių teisės aktais ir taisyklėmis, kuriais ribojamas su gynyba susijusių produktų siuntimas, siekiama žmogaus teisių, taikos, saugumo ir stabilumo užtikrinimo tikslų, todėl reikia, kad tuos produktus siunčiant Bendrijos teritorijoje būtų ir toliau taikomi kilmės valstybės narės leidimai ir garantijos gaunančiojoje valstybėje narėje.
(13)
Atsižvelgiant į šioje direktyvoje nustatytas apsaugos priemones, skirtas tų tikslų apsaugai, valstybėms narėms nebereikės nustatyti ar toliau taikyti papildomų tų tikslų įgyvendinimo apribojimų, jei įvykdomos Sutarties 30 ir 296 straipsniuose nustatytos sąlygos.
(14)
Ši direktyva neturėtų daryti poveikio nuostatų, būtinų dėl viešosios tvarkos ar visuomenės saugumo, taikymui. Atsižvelgiant į su gynyba susijusių produktų pobūdį ir savybes, tokie viešosios tvarkos aspektai, kaip transporto sauga, sandėliavimo sauga, neteisėto naudojimo rizika ir nusikaltimų prevencija, šios Direktyvos tikslais yra itin svarbūs.
(15)
Ši direktyva neturi įtakos 1991 m. birželio 18 d. Tarybos direktyvos 91/477/EEB dėl ginklų įsigijimo ir laikymo kontrolės (5), ypač ginklų judėjimo Bendrijoje formalumų, taikymui. Ši direktyva taip pat neturi įtakos 1993 m. balandžio 5 d. Tarybos direktyvos 93/15/EEB dėl civiliniam naudojimui skirtų sprogmenų pateikimo į rinką ir jos priežiūros nuostatų suderinimo (6), ypač jos nuostatų dėl šaudmenų perdavimo, taikymui.
(16)
Siunčiant su gynyba susijusius produktus Europos bendrijoje turėtų būti gautas išankstinis leidimas taikant bendrąsias, visuotines arba individualiąsias siuntimo licencijas, kurias suteikia arba skelbia valstybė narė, iš kurios teritorijos tiekėjas nori siųsti su gynyba susijusius produktus. Valstybės narės turėtų galėti specialiais šioje direktyvoje išvardytais atvejais su gynyba susijusių produktų siuntimui netaikyti reikalavimo gauti išankstinį leidimą.
(17)
Valstybės narės turėtų turėti laisvę suteikti išankstinį leidimą arba jo nesuteikti. Vadovaujantis vidaus rinkos principais, leidimas turėtų galioti visoje Bendrijoje ir neturėtų būti reikalaujama jokių papildomų leidimų pervežimui per kitos valstybės narės teritoriją arba įvežimui į kitos valstybės narės teritoriją.
(18)
Valstybės narės, atsižvelgdamos į siuntimo riziką, turėtų kiekvienai siuntimo rūšiai nustatyti tinkamas su gynyba susijusių produktų ar su gynyba susijusių produktų kategorijų siuntimo licencijų rūšis, ir prie kiekvienos siuntimo licencijos turėtų būti pridėtos naudojimo sąlygos.
(19)
Valstybės narės turėtų, kiek įmanoma, komponentų atžvilgiu vengti eksporto apribojimų taikymo, gaudamos gavėjų naudojimo deklaracijas ir atsižvelgdamos į tokių komponentų integravimo į gavėjų produktus mastą.
(20)
Valstybės narės turėtų nustatyti siuntimo licencijų gavėjus laikydamosi nediskriminavimo principo, išskyrus atvejus, kai būtina ginti esminius jų saugo interesus.
(21)
Siekiant palengvinti su gynyba susijusių produktų siuntimą, valstybės narės turėtų skelbti bendrąsias siuntimo licencijas, kuriomis būtų leidžiama siųsti su gynyba susijusius produktus bet kuriai įmonei, atitinkančiai kiekvienoje bendrojoje siuntimo licencijoje nustatytas sąlygas.
(22)
Bendroji siuntimo licencija turėtų būti skelbiama su gynyba susijusių produktų siuntimui ginkluotosioms pajėgoms, siekiant užtikrinti kuo didesnį tiekimo saugumą visoms valstybėms narėms, kurios nusprendžia įsigyti tokius produktus Bendrijoje.
(23)
Bendroji siuntimo licencija turėtų būti skelbiama siunčiant komponentus sertifikuotoms Europos gynybos įmonėms, siekiant skatinti šių įmonių bendradarbiavimą ir integraciją, visų pirma sudarant lengvesnes sąlygas tiekimo tinklų optimizavimui ir masto ekonomijoms.
(24)
Tarpvalstybinėje bendradarbiavimo programoje dalyvaujančios valstybės narės gali skelbti bendrąją siuntimo licenciją su gynyba susijusių produktų siuntimui gavėjams, esantiems kitose dalyvaujančiose valstybėse narėse, jei tai reikalinga bendradarbiavimo programai vykdyti. Taip būtų sukurtos geresnės sąlygos dalyvaujančiose valstybėse narėse įsikūrusioms įmonėms dalyvauti tarpvalstybinėse bendradarbiavimo programose.
(25)
Valstybės narės turėtų turėti galimybę skelbti kitas bendrąsias siuntimo licencijas, kad būtų apimti atvejai, kai, atsižvelgiant į produktus ir gavėjus, rizika, susijusi su žmogaus teisių, taikos, saugumo ir stabilumo užtikrinimu, yra labai nedidelė.
(26)
Tais atvejais, kai negalima skelbti bendrosios siuntimo licencijos, valstybės narės, esant prašymui, turėtų atskiroms įmonėms išduoti visuotines siuntimo licencijas, išskyrus šioje direktyvoje nurodytus atvejus. Valstybės narės turėtų galėti išduoti pratęsiamas bendrąsias siuntimo licencijas.
(27)
Įmonės turėtų pranešti kompetentingoms institucijoms apie bendrųjų siuntimo licencijų naudojimą, kad būtų išsaugotos žmogaus teisės, taika, saugumas ir stabilumas bei būtų sudarytos sąlygos skaidriai atskaitomybei apie su gynyba susijusių produktų siuntimą, siekiant vykdyti demokratinę kontrolę.
(28)
Valstybėms narėms turėtų būti sudarytos pakankamai lanksčios galimybės nustatyti bendrųjų, visuotinių ir individualiųjų siuntimo licencijų sąlygas, kad būtų galima toliau bendradarbiauti pagal esamą tarptautinę eksporto kontrolės sistemą. Kadangi sprendimą leisti arba neleisti eksportuoti kiekviena valstybė narė gali priimti savo nuožiūra, ir taip turėtų likti ateityje, toks bendradarbiavimas turėtų būti grindžiamas tik savanorišku eksporto politikos koordinavimu.
(29)
Siekiant išlaikyti pusiausvyrą, kai individuali ex-ante kontrolė laipsniškai pakeičiama bendrąja ex-post kontrole su gynyba susijusių produktų kilmės valstybėje narėje, reikia sukurti abipusio pasitikėjimo sąlygas, numatant garantijas, kuriomis būtų užtikrinta, kad su gynyba susiję produktai nebus eksportuojami pažeidžiant eksporto į trečiąsias šalis apribojimus. Šio principo reikėtų laikytis ir tais atvejais, kai su gynyba susiję produktai, prieš tai, kai eksportuojami į trečiąją šalį, siunčiami kelis kartus tarp valstybių narių.
(30)
Valstybės narės bendradarbiauja vadovaudamosi 2008 m. gruodžio 8 d. Tarybos bendrąja pozicija 2008/944/BUSP, nustatančia bendrąsias taisykles, reglamentuojančias karinių technologijų ir įrangos kontrolę (7), taikydamos bendruosius kriterijus bei naudodamosi pranešimo apie atsisakymą išduoti siuntimo licenciją arba konsultavimo mechanizmais, siekdamos vienodžiau taikyti su gynyba susijusių produktų eksporto į trečiąsias šalis politikos principus. Ši direktyva neturėtų trukdyti valstybėms narėms nustatyti su gynyba susijusių produktų siuntimo licencijų nuostatų ir sąlygų, įskaitant ir galimus eksporto apribojimus, ypač kai tai būtina bendradarbiavimo tikslais vadovaujantis ta bendrąja pozicija.
(31)
Tiekėjai turėtų pranešti gavėjams apie bet kokius su siuntimo licencijomis susijusius apribojimus, kad būtų galima kurti abipusį pasitikėjimą, susijusį su gavėjų gebėjimu laikytis tokių apribojimų po siuntimo, ypač jei yra prašymas eksportuoti į trečiąsias šalis.
(32)
Įmonės turėtų nuspręsti, ar prašymas sertifikuoti yra pagrįstas nauda, kurią jos įgytų turėdamos galimybę gauti su gynyba susijusius produktus pagal bendrąją siuntimo licenciją. Bendroji siuntimo licencija turėtų būti naudinga atliekant siuntimą tarp įmonių grupės tais atvejais, kai grupės narės yra sertifikuotos atitinkamose jų įsisteigimo valstybėse narėse.
(33)
Reikia bendrų sertifikavimo kriterijų abipusiam pasitikėjimui kurti, ypač atsižvelgiant į gavėjų pajėgumą laikytis eksporto apribojimų, taikomų su gynyba susijusiems produktams, kuriuos jie gavo iš kitos valstybės narės pagal siuntimo licenciją.
(34)
Siekiant palengvinti abipusį pasitikėjimą, siunčiamų su gynyba susijusių produktų gavėjai turėtų susilaikyti nuo šių produktų eksportavimo, jei siuntimo licencijoje yra eksporto apribojimai.
(35)
Įmonės, teikdamos prašymą suteikti eksporto į trečiąsias šalis licenciją, turėtų deklaruoti savo šalių kompetentingoms institucijoms, ar jos laikėsi bet kokių eksporto apribojimų, kuriuos su gynyba susijusio produkto siuntimo licencijoje buvo nurodžiusi siuntimo licenciją išdavusi valstybė narė. Šiame kontekste prisimenama, kad itin tinka Bendrojoje pozicijoje 2008/944/BUSP numatytas valstybių narių konsultavimosi mechanizmas.
(36)
Pagal siuntimo licenciją gauto su gynyba susijusio produkto eksporto į trečiąją šalį momentu įmonės turėtų pateikti eksporto licencijos turėjimą įrodančius dokumentus kompetentingai muitinės įstaigai prie Bendrijos išorės sienos.
(37)
Priede esantis su gynyba susijusių produktų sąrašas turėtų būti atnaujinamas, kad griežtai atitiktų Europos Sąjungos bendrąjį karinės įrangos sąrašą.
(38)
Siekiant nuolat didinti abipusį pasitikėjimą, valstybės narės privalo nustatyti veiksmingas priemones, įskaitant sankcijas, kurių pakaktų, kad būtų užtikrintas šios direktyvos nuostatų įgyvendinimas, visų pirma tų, kuriomis numatoma, kad įmonės laikytųsi bendrų sertifikavimo kriterijų ir tolesnio siunčiamų su gynyba susijusių produktų naudojimo po siuntimo apribojimų.
(39)
Kai kilmės valstybė narė pagrįstai abejoja, ar sertifikuotas gavėjas laikysis bendrojoje siuntimo licencijoje nustatytos sąlygos, arba jei licenciją išdavusi valstybė narė mano, kad gali būti pakenkta viešajai tvarkai, visuomenės saugumui arba esminiams jos saugumo interesams, tai ji ne tik turėtų informuoti kitas valstybes nares bei Komisiją, bet ir, atsižvelgdama į savo atsakomybę užtikrinti žmogaus teises, taiką, saugumą ir stabilumą, laikinai sustabdyti siuntimo licencijų galiojimą tam gavėjui.
(40)
Siekiant abipusio pasitikėjimo, reikėtų atidėti įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų, priimtų šios direktyvos reikalavimų laikymuisi užtikrinti, taikymą. Tokiu būdu, prieš pradedant taikyti minėtas nuostatas, remiantis Komisijos ataskaita, grindžiama valstybių narių pateikta informacija apie priemones, kurių imtasi, būtų galima įvertinti pasiektą pažangą.
(41)
Komisija turėtų reguliariai skelbti šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitas, ir, prireikus, teikti teisėkūros pasiūlymus.
(42)
Ši direktyva nekliudo egzistuoti regioninėms sąjungoms tarp Belgijos ir Liuksemburgo ar tarp Belgijos, Liuksemburgo ir Nyderlandų arba jų kurti, kaip numatyta Sutarties 306 straipsnyje.
(43)
Kadangi šios direktyvos tikslo - supaprastinti su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijos viduje taisykles ir procedūras siekiant užtikrinti deramą vidaus rinkos veikimą - valstybės narės negali deramai pasiekti dėl skirtingų esamų licencijavimo procedūrų ir tarpvalstybinio siuntimo pobūdžio, ir todėl jo lengviau siekti Bendrijos lygiu, Bendrija gali priimti priemones pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytą subsidiarumo principą. Pagal minėtame straipsnyje išdėstytą proporcingumo principą šia direktyva nesiekiama daugiau nei būtina šiam tikslui pasiekti.
(44)
Šios direktyvos įgyvendinimo priemones reikėtų priimti pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (8).
(45)
Visų pirma Komisijai turi būti suteikti įgaliojimai keisti priedą. Kadangi minėtos priemonės yra bendro pobūdžio ir skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, jos turi būti priimamos laikantis Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje nustatytos reguliavimo procedūros su tikrinimu.
(46)
Pagal Tarpinstitucinio susitarimo dėl geresnės teisėkūros (9) 34 punktą valstybės narės raginamos savo ir Bendrijos interesų labui parengti lenteles, kurios kuo geriau iliustruotų šios direktyvos ir perkėlimo į nacionalinę teisę priemonių koreliaciją, ir viešai jas paskelbti,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 SKYRIUS
DALYKAS, TAIKYMO SRITIS IR SĄVOKOS
1 straipsnis
Dalykas
1. Šios direktyvos tikslas - supaprastinti su gynyba susijusių produktų siuntimo Bendrijos viduje taisykles ir procedūras siekiant užtikrinti deramą vidaus rinkos veikimą.
2. Direktyva neturi poveikio valstybių narių sprendimo laisvei vykdant su gynyba susijusių produktų eksporto politiką.
3. Ši direktyva taikoma laikantis EB sutarties 30 ir 296 straipsnių.
4. Ši direktyva neapriboja valstybių narių galimybių palaikyti ir toliau plėtoti tarpvyriausybinį bendradarbiavimą, laikantis šios direktyvos nuostatų.
2 straipsnis
Taikymo sritis
Ši direktyva taikoma su gynyba susijusiems produktams, įtrauktiems į priedą.
3 straipsnis
Sąvokos
Šios direktyvos tikslais taikomos šios sąvokos:
1.
su gynyba susijęs produktas - bet kuris produktas, nurodytas priede;
2.
siuntimas - bet koks su gynyba susijusio produkto perdavimas arba perkėlimas iš tiekėjo kitos valstybės narės gavėjui;
3.
tiekėjas - Bendrijoje įsisteigęs juridinis arba fizinis asmuo, kuris teisiškai atsakingas už siuntimą;
4.
gavėjas - Bendrijoje įsisteigęs juridinis arba fizinis asmuo, kuris teisiškai atsakingas už siunčiamų produktų gavimą;
5.
siuntimo licencija - valstybės narės nacionalinės institucijos leidimas tiekėjams siųsti su gynyba susijusius produktus kitoje valstybėje narėje esančiam gavėjui;
6.
eksporto licencija - leidimas tiekti su gynyba susijusius produktus bet kurioje trečiojoje šalyje esančiam fiziniam ar juridiniam asmeniui;
7.
pervežimas - su gynyba susijusio produkto gabenimas per vienos arba daugiau valstybių narių, išskyrus kilmės valstybę narę ir gaunančiąją valstybę narę, teritoriją.
II SKYRIUS
SIUNTIMO LICENCIJOS
4 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. Siunčiant su gynyba susijusius produktus iš vienos valstybės narės į kitą turi būti gautas išankstinis leidimas. Pervežant su gynyba susijusius produktus per valstybių narių teritorijas arba juos įvežant į valstybės narės, kurioje yra gavėjas, teritoriją, nereikia jokio papildomo kitų valstybių narių leidimo, tačiau tai neturi įtakos nuostatų, skirtų saugoti viešąją tvarką arba užtikrinti visuomenės saugumą, pvz., inter alia, transporto saugą, taikymui.
2. Nepaisant 1 dalies, valstybės narės gali su gynyba susijusių produktų siuntimui netaikyti reikalavimo gauti 1 dalyje nurodytą išankstinį leidimą, kai:
a)
tiekėjas arba gavėjas yra Vyriausybės įstaiga arba ginkluotojų pajėgų dalis;
b)
produktai tiekiami Europos Sąjungai, NATO, TATENA arba kitoms tarpvyriausybinėms organizacijoms jų užduočių vykdymui;
c)
siuntimas yra būtinas bendrai valstybių narių vykdomai ginklavimosi programai įgyvendinti;
d)
siuntimas yra susijęs su humanitarine pagalba ištikus nelaimei arba yra dovana nepaprastosios padėties atveju; arba
e)
siuntimas būtinas remonto, priežiūros, parodos arba demonstravimo tikslais arba po jų.
3. Valstybės narės prašymu arba jos iniciatyva Komisija gali iš dalies pakeisti 2 dalį ir įtraukti atvejus, kai:
a)
siuntimas vykdomas sąlygomis, kurios nekelia pavojaus viešajai tvarkai arba visuomenės saugumui;
b)
reikalavimas gauti išankstinį leidimą tampa nesuderinamas su valstybės narės tarptautiniais įsipareigojimais priėmus šią direktyvą; arba
c)
tai būtina tarpvyriausybinio bendradarbiavimo tikslais, kaip nurodyta 1 straipsnio 4 dalyje.
Tokios priemonės, skirtos neesminėms šios direktyvos nuostatoms iš dalies keisti ją papildant, priimamos laikantis 14 straipsnio 2 dalyje nurodytos reguliavimo procedūros su tikrinimu.
4. Valstybės narės užtikrina, kad tiekėjai, pageidaujantys siųsti su gynyba susijusius produktus iš jų teritorijos, galėtų naudotis bendrosiomis siuntimo licencijomis arba prašyti visuotinių arba individualių siuntimo licencijų pagal 5, 6 ir 7 straipsnius.
5. Su gynyba susijusiems produktams arba jų kategorijoms siuntimo licencijos rūšį valstybės narės nustato vadovaudamosi 5, 6 ir 7 straipsnių nuostatomis.
6. Valstybės narės, atsižvelgdamos, inter alia, į dėl siuntimo kylančią žmogaus teisių, taikos, saugumo ir stabilumo užtikrinimo riziką, nustato visas siuntimo licencijų sąlygas, įskaitant bet kokius apribojimus, taikomus eksportuojant su gynyba susijusius produktus trečiosiose šalyse esantiems juridiniams ar fiziniams asmenims. Valstybės narės, laikydamosi Bendrijos teisės, gali pasinaudoti galimybe prašyti galutiniam naudotojui teikiamų garantijų, įskaitant galutinio naudotojo pažymėjimus.
7. Valstybės narės nustato komponentų siuntimo licencijų sąlygas remdamosi siuntimo pavojingumo vertinimu pagal, inter alia, toliau išvardytus kriterijus:
a)
komponentų pobūdis atsižvelgiant į produktus, į kuriuos jie bus montuojami, ir atsižvelgiant į bet kokį gatavų produktų galutinį panaudojimą, galintį kelti susirūpinimą;
b)
komponentų svarba atsižvelgiant į produktus, į kuriuos jie montuojami.
8. Išskyrus atvejus, kai valstybės narės mano, kad komponentus siųsti gali būti pavojinga, valstybės narės neturėtų nustatyti tokių komponentų eksporto apribojimų, jei gavėjas pateikia naudojimo deklaraciją, kurioje jis patvirtina, kad pagal konkrečią siuntimo licenciją siunčiami komponentai integruoti ar bus integruoti į jo paties produktus ir todėl jie vėliau negali būti siunčiami ar eksportuoti, nebent tik priežiūros arba remonto tikslais.
9. Valstybės narės gali panaikinti, sustabdyti anksčiau išduotas siuntimo licencijas arba apriboti jų naudojimą dėl priežasčių, susijusių su jų esminiais saugumo interesais, viešosios tvarkos, visuomenės saugumo tikslais arba jei nesilaikoma prie siuntimo licencijos pridėtų sąlygų.
5 straipsnis
Bendrosios siuntimo licencijos
1. Valstybės narės turi paskelbti bendrąsias siuntimo licencijas, kuriomis tiesiogiai leidžiama jų atitinkamose teritorijose įsisteigusiems tiekėjams, atitinkantiems siuntimo licencijoje nurodytas sąlygas, siųsti siuntimo licencijoje nurodytus su gynyba susijusius produktus kitoje valstybėje narėje esantiems tam tikros kategorijos arba tam tikrų kategorijų gavėjams.
2. Nedarant įtakos 4 straipsnio 2 dalies taikymui, bendrosios siuntimo licencijos turi skelbiamos bent šiais atvejais:
a)
gavėjas priklauso valstybės narės ginkluotosioms pajėgoms arba gynybos srities perkančiajai organizacijai, kuri įsigyja produktus tik valstybės narės ginkluotųjų pajėgų naudojimui;
b)
gavėjas yra pagal 9 straipsnį sertifikuota įmonė;
c)
siuntimas atliekamas demonstravimo, vertinimo ir parodų tikslais;
d)
siuntimas atliekamas priežiūros ir remonto tikslais, jei gavėjas yra pirminis su gynyba susijusių produktų tiekėjas.
3. Valstybės narės, dalyvaujančios valstybių narių tarpvyriausybinėje bendradarbiavimo programoje dėl vieno ar daugiau su gynyba susijusių produktų kūrimo, gamybos ir naudojimo, gali skelbti bendrąją siuntimo licenciją produktams, kurie būtini programai vykdyti, siųsti į kitas toje programoje dalyvaujančias valstybes nares.
4. Valstybės narės, nepažeisdamos kitų šios direktyvos nuostatų, gali nustatyti registravimo sąlygas prieš panaudojant bendrąją siuntimo licenciją pirmą kartą.
6 straipsnis
Visuotinės siuntimo licencijos
1. Valstybės narės individualaus tiekėjo prašymu nusprendžia suteikti visuotines siuntimo licencijas, kuriomis leidžiama siųsti su gynyba susijusius produktus gavėjams vienoje arba keliose kitose valstybėse narėse.
2. Valstybės narės kiekvienoje visuotinėje siuntimo licencijoje nustato su gynyba susijusius produktus arba produktų, kuriems taikoma visuotinė siuntimo licencija, kategorijas, įgaliotuosius gavėjus arba gavėjų kategoriją.
Visuotinė siuntimo licencija suteikiama 3 metų laikotarpiui, kurį valstybės narės gali atnaujinti.
7 straipsnis
Individualiosios siuntimo licencijos
Valstybės narės nusprendžia individualaus tiekėjo prašymu suteikti individualiąsias siuntimo licencijas, kuriomis leidžiama vieną kartą siųsti nurodytų su gynyba susijusių produktų nurodytą kiekį, visą iš karto arba per kelis kartus, vienam gavėjui:
a)
kai prašoma siuntimo licencijos tik vienam siuntimui;
b)
kai tai būtina ginant savo esminius saugumo interesus arba saugant viešąją tvarką;
c)
kai tai būtina laikantis tarptautinių prievolių ir įsipareigojimų, kuriuos turi valstybės narės; arba
d)
kai valstybė narė turi svarių priežasčių manyti, kad tiekėjas negalės laikytis visų nuostatų ir sąlygų, būtinų visuotinei siuntimo licencijai suteikti.
III SKYRIUS
INFORMAVIMAS, SERTIFIKAVIMAS IR EKSPORTAS PO SIUNTIMO
8 straipsnis
Tiekėjų teikiama informacija
1. Valstybės narės užtikrina, kad su gynyba susijusių produktų tiekėjai praneštų gavėjams siuntimo licencijos naudojimo sąlygas, įskaitant apribojimus, dėl su gynyba susijusių produktų galutinio naudojimo arba eksporto.
2. Valstybės narės užtikrina, kad tiekėjai per deramą laikotarpį praneštų valstybės narės, iš kurios teritorijos pageidauja siųsti su gynyba susijusius produktus, kompetentingoms institucijoms apie savo ketinimą pirmą kartą naudoti bendrąją siuntimo licenciją. Valstybės narės gali nurodyti papildomą informaciją, kurios gali reikėti siunčiant su gynyba susijusius produktus pagal bendrąją siuntimo licenciją.
3. Valstybės narės užtikrina ir reguliariai tikrina, kad tiekėjai išsamiai registruotų visus siuntimo atvejus pagal atitinkamoje valstybėje narėje galiojančius įstatymus, ir nustato atskaitomybės reikalavimus, susijusius su bendrosios, visuotinės arba individualiosios siuntimo licencijos naudojimu. Tokiame registre turi būti komerciniai dokumentai, kuriuose nurodyta:
a)
su gynyba susijusio produkto aprašymas ir nuoroda priede;
b)
su gynyba susijusių produktų kiekis ir vertė;
c)
siuntimo datos;
d)
tiekėjo ir gavėjo pavadinimas ir adresas;
e)
jei žinoma, su gynyba susijusio produkto galutinis panaudojimas ir galutinis naudotojas; ir
f)
įrodymas, kad siuntimo licencijoje nurodyta eksporto apribojimo informacija buvo perduota su gynyba susijusių produktų gavėjui.
4. Valstybės narės užtikrina, kad tiekėjai laikytų 3 dalyje nurodytus registrus bent tokį laikotarpį, kuris yra lygus atitinkamos valstybės narės įstatymuose ūkinės veiklos vykdytojams taikomam duomenų laikymo laikotarpiui, ir bet kokiu atveju ne mažiau kaip trejus metus nuo kalendorinių metų, kuriais vyko siuntimas, pabaigos. Jie pateikiami valstybės narės, iš kurios teritorijos tiekėjas siunčia su gynyba susijusius produktus, kompetentingų institucijų prašymu.
9 straipsnis
Sertifikavimas
1. Valstybės narės skiria kompetentingas institucijas jų teritorijose įsisteigusiems su gynyba susijusių produktų pagal siuntimo licencijas, kitų valstybių narių paskelbtas pagal 5 straipsnio 2 dalies b punktą, gavėjams sertifikuoti..
2. Sertifikuojant visų pirma nustatoma įmonės gavėjos patikimumas, ypač jos kompetencija laikytis iš kitos valstybės narės pagal siuntimo licenciją gautų su gynyba susijusių produktų eksporto apribojimų. Patikimumas įvertinamas vadovaujantis šiais kriterijais:
a)
įrodyta įmonės patirtis vykdant gynybos veiklą, ypatingai atsižvelgiant į duomenis apie tą įmonę - eksporto apribojimų laikymąsi, teismo sprendimus šiuo klausimu, leidimą gaminti arba teikti į rinką su gynyba susijusius produktus ir samdant patyrusius vadovaujančiojo personalo narius;
b)
veikla su gynyba susijusių produktų pramonės sektoriuje Bendrijoje, visų pirma susijusi su sistemų ir (arba) posistemių integravimu;
c)
yra paskirtas vyresnysis vykdantysis darbuotojas, kuris yra asmeniškai atsakingas už siuntimą ir eksportą;
d)
yra rašytinis, c punkte nurodyto vyresniojo vykdančiojo darbuotojo pasirašytas, įmonės įsipareigojimas, kad ši įmonė imsis visų būtinų veiksmų, kad būtų laikomasi visų ypatingų susijusių su gautų specifinių komponentų arba produktų galutiniu panaudojimu bei eksportu sąlygų ir būtų užtikrintas jų vykdymas;
e)
yra rašytinis, c punkte nurodyto vyresniojo vykdančiojo darbuotojo pasirašytas, įmonės įsipareigojimas deramai teikti kompetentingoms institucijoms išsamią informaciją, jei gaunama prašymų bei klausimų dėl visų iš kitos valstybės narės pagal siuntimo licenciją eksportuotų, siųstų ar gautų produktų galutinių naudotojų ar galutinio panaudojimo; ir
f)
c punkte nurodyto vyresniojo vykdančiojo darbuotojo parašu patvirtintas vidaus kontrolės programos arba įmonėje įgyvendinamos siuntimo ir eksporto valdymo sistemos aprašymas. Šiame aprašyme pateikiami išsamūs duomenys apie organizacinius, žmogiškuosius ir techninius išteklius, skirtus siuntimo ir eksporto valdymui, atsakomybės grandinę bendrovės struktūroje, vidaus audito procedūras, informuotumo didinimą ir darbuotojų mokymą, fizinio ir techninio saugumo organizavimą, siunčiamų ir eksportuojamų produktų registravimą ir atsekamumą.
3. Sertifikatuose turi būti nurodoma ši informacija:
a)
kompetentinga institucija, išdavusi sertifikatą;
b)
gavėjo pavadinimas ir adresas;
c)
gavėjo atitikties 2 dalyje nurodytiems kriterijams pareiškimas; ir
d)
sertifikato išdavimo data ir galiojimo terminas.
Sertifikato, nurodyto d punkte, galiojimo laikotarpis jokiais atvejais negali būti ilgesnis nei penkeri metai.
4. Sertifikatuose gali būti nurodytos papildomos sąlygos, susijusios su:
a)
informacijos, reikalingos patikrinti atitiktį bendriems kriterijams, nurodytiems 2 dalyje, pateikimu;
b)
sertifikato galiojimo sustabdymu arba panaikinimu.
5. Kompetentingos institucijos ne rečiau kaip kas trejus metus kontroliuoja, ar gavėjas atitinka 2 dalyje nurodytus kriterijus ir ar laikosi 4 dalyje nurodytų papildomų sąlygų.
6. Valstybės narės pripažįsta visus kitoje valstybėje narėje pagal šią direktyvą išduotus sertifikatus.
7. Jei kompetentinga institucija nustato, kad atitinkamos valstybės narės teritorijoje įsisteigęs sertifikato turėtojas nebeatitinka 2 dalyje nustatytų kriterijų ir 4 dalyje nurodytų sąlygų, ji imasi tinkamų priemonių. Tokios priemonės gali apimti sertifikato atšaukimą. Kompetentinga institucija apie savo sprendimą informuoja Komisiją ir kitas valstybes nares.
8. Valstybės narės reguliariai skelbia ir atnaujina sertifikuotų gavėjų sąrašą ir apie tai praneša Komisijai, Europos Parlamentui ir kitoms valstybėms narėms.
Komisija centrinį valstybių narių patvirtintų gavėjų registrą viešai skelbia savo interneto svetainėje.
10 straipsnis
Eksporto apribojimai
Valstybės narės užtikrina, kad su gynyba susijusių produktų gavėjai teikdami prašymą išduoti eksporto licenciją, tais atvejais, kai pagal siuntimo licenciją iš kitos valstybės narės gautiems produktams siuntimo licencijoje yra nustatyti eksporto apribojimai, pareikštų jų kompetentingoms institucijoms, kad jie tų apribojimų laikėsi, ir, jei reikia, kad jie gavo sutikimą iš kilmės valstybės narės.
IV SKYRIUS
MUITINĖS PROCEDŪROS IR ADMINISTRACINIS BENDRADARBIAVIMAS
11 straipsnis
Muitinės procedūros
1. Valstybės narės užtikrina, kad atlikdamas su gynyba susijusių produktų eksporto formalumus muitinės įstaigoje, atsakingoje už eksporto deklaracijos tvarkymą, eksportuotojas pateiktų įrodymus, kad yra gautas reikalingas eksporto leidimas.
2. Nedarant įtakos 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą (10), taikymui, valstybė narė taip pat gali ne ilgesniam kaip 30 darbo dienų laikotarpiui sustabdyti eksporto iš jos teritorijos procesą arba, prireikus, kitokiu būdu neleisti, kad pagal siuntimo licenciją iš kitos valstybės narės gauti su gynyba susiję produktai, inkorporuoti į kitą su gynybą susijusį produktą, iš Bendrijos būtų išvežti iš jos teritorijos, jei mano, kad:
a)
suteikiant eksporto licenciją nebuvo atsižvelgta į svarbią informaciją; arba
b)
po eksporto licencijos išdavimo dienos iš esmės pasikeitė aplinkybės.
3. Valstybės narės gali nustatyti, kad su gynyba susijusių produktų eksporto formalumus tvarkytų tik tam tikros muitinės įstaigos.
4. Valstybės narės, pasinaudojusios 3 dalyje nustatyta galimybe, praneša Komisijai apie atitinkamai įgaliotas muitinės įstaigas. Komisija šią informaciją paskelbia Europos Sąjungos oficialiojo leidinio C serijoje.
12 straipsnis
Keitimasis informacija
Veikdamos kartu su Komisija, valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių, kad užtikrintų nacionalinių kompetentingų institucijų tiesioginį bendradarbiavimą ir keitimąsi informacija.
V SKYRIUS
SU GYNYBA SUSIJUSIŲ PRODUKTŲ SĄRAŠO ATNAUJINIMAS
13 straipsnis
Priedo pritaikymas
1. Komisija atnaujina priede pateikiamą su gynyba susijusių produktų sąrašą, kad jis griežtai atitiktų Europos Sąjungos bendrąjį karinės įrangos sąrašą.
2. Priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šios direktyvos nuostatas, turi būti priimamos laikantis 14 straipsnio 2 dalyje nurodytos reguliavimo procedūros su tikrinimu.
14 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda komitetas.
2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1-4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į to sprendimo 8 straipsnio nuostatas.
VI SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
15 straipsnis
Apsaugos priemonės
1. Jei licenciją išduodanti valstybė narė mano, kad yra didelė rizika, jog gavėjas, sertifikuotas pagal 9 straipsnį, kitoje valstybėje narėje, į kurią siunčiami produktai, nesilaikys bendrojoje siuntimo licencijoje nurodytos sąlygos arba jei licenciją išduodanti valstybė narė mano, kad gali kilti pavojus viešajai tvarkai, visuomenės saugumui arba jos esminiams saugumo interesams, tai ji informuoja tą kitą valstybę narę ir prašo patikrinti padėtį.
2. Jei lieka 1 dalyje nurodytų abejonių, tokiems gavėjams licenciją teikianti valstybė narė gali laikinai sustabdyti išduotos bendrosios siuntimo licencijos galiojimą. Ji praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie tos apsaugos priemonės priežastis. Apsaugos priemonę taikanti valstybė narė gali nuspręsti apsaugos priemonę panaikinti, jei ji mano, kad ją taikyti nebetikslinga.
16 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato taisykles dėl sankcijų, taikomų už nuostatų, priimtų įgyvendinant šią direktyvą, pažeidimą, ypač kai pagal 8 straipsnio 1 dalies arba 10 straipsnio reikalavimus pateikiama klaidinga arba neišsami informacija apie siuntimo licencijoje numatytus eksporto apribojimus. Valstybės narės imasi visų reikiamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad šios taisyklės būtų įgyvendintos. Numatytos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios.
17 straipsnis
Peržiūra ir ataskaitų rengimas
1. Komisija ne vėliau kaip 2012 m. birželio 30 d. parengia ataskaitą apie tai, kokių priemonių valstybės narės ėmėsi perkeldamos į nacionalinę teisę šios direktyvos nuostatas, visų pirma jos 9-12 ir 15 straipsnius.
2. Komisija ne vėliau kaip 2016 m. birželio 30 d. peržiūri šios direktyvos įgyvendinimą ir praneša apie tai Europos Parlamentui ir Tarybai. Komisija visų pirma įvertina, ar pasiekti šioje direktyvoje nustatyti tikslai, susiję, inter alia, su vidaus rinkos veikimu, ir kokiu mastu jie pasiekti. Savo ataskaitoje Komisija apžvelgia, kaip taikomi šios direktyvos 9-12 ir 15 straipsniai, įvertina šios direktyvos poveikį Europos gynybos įrangos rinkos ir Europos gynybos technologinės ir pramoninės bazės raidai, atsižvelgdama, inter alia, į mažųjų ir vidutinių įmonių padėtį. Jei reikia, po ataskaitos pateikiamas teisėkūros pasiūlymas.
18 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės ne vėliau kaip 2011 m. birželio 30 d. priima ir paskelbia įstatymus, taisykles ir administracines nuostatas, kurios būtinos šiai direktyvai įgyvendinti. Jos nedelsdamos apie šias priemones informuoja Komisiją.
Jos taiko šias priemones nuo 2012 m. birželio 30 d.
Valstybės narės, priimdamos tas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Tokios nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės nuostatų tekstus.
19 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
20 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre 2009 m. gegužės 6 d.