Tarybos Direktyva
1986 m. gruodžio 11 d.
dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris, kurie verčiasi savarankiška darbo veikla, įskaitant žemės ūkyje, principo taikymo ir dėl savarankiškai dirbančių moterų apsaugos nėštumo ir motinystės metu
(86/613/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 100 ir 235 straipsnius;
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi 1982 m. liepos 21 d. Taryba savo rezoliucijoje dėl vienodų galimybių moterims skatinimo [4] pritarė Komisijos pranešime apie naują Bendrijos socialinių veiksmų programą, skirtą vienodų galimybių moterims skatinti (1982-1985 m.), išdėstytiems bendriesiems tikslams ir pareiškė siekį įgyvendinti atitinkamas priemones šiems tikslams pasiekti;
kadangi minėtosios programos 5 punktas yra susijęs su vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančias moteris ir moteris, dirbančias žemės ūkyje, principo taikymu;
kadangi Sutarties 119 straipsnyje išdėstyto principo, nustatančio, jog už vienodą darbą vyrams ir moterims turi būti vienodai atlyginama, įgyvendinimas yra bendrosios rinkos sukūrimo ir veikimo neatskiriama dalis;
kadangi Taryba 1975 m. vasario 10 d. priėmė Direktyvą 75/117/EEB dėl valstybių narių įstatymų, skirtų vienodo vyrų ir moterų darbo užmokesčio principo taikymui, suderinimo [5];
kadangi, dėl kitų vienodo požiūrio į vyrus ir moteris aspektų, Taryba 1976 m. vasario 9 d. priėmė Direktyvą 76/207/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo taikymo įsidarbinimo, profesinio mokymo, pareigų paaukštinimo ir darbo sąlygų atžvilgiu [6], o 1978 m. gruodžio 19 d. Direktyvą 79/7/EEB dėl vienodo požiūrio į vyrus ir moteris principo nuoseklaus įgyvendinimo socialinės apsaugos srityje [7];
kadangi savarankiškai dirbančių asmenų veiklos, kuria verčiasi ir jų sutuoktiniai, atžvilgiu vienodo požiūrio principas turi būti įgyvendinamas nustatant detalias nuostatas, skirtas šių asmenų specifiniam statusui;
kadangi šioje srityje išlieka skirtumai tarp valstybių narių; kadangi dėl to būtina suderinti nacionalines nuostatas, susijusias su vienodo požiūrio principo taikymu;
kadangi kai kuriais atžvilgiais Sutartis nesuteikia reikiamų įgaliojimų imtis būtinų veiksmų;
kadangi vienodo požiūrio principo įgyvendinimas nepažeidžia su nėštumo ir motinystės apsauga susijusių moterų apsaugos priemonių,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKIRSNIS
Tikslai ir taikymo sritis
1 straipsnis
Šios direktyvos tikslas - pagal toliau nurodytas nuostatas užtikrinti, kad valstybėse narėse būtų taikomas vienodo požiūrio į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris arba į vyrus ir moteris, kurie padeda verstis šia veikla, principas tais aspektais, kurių neapima Direktyvos 76/207/EEB ir 79/7/EEB.
2 straipsnis
Ši direktyva taikoma:
a) savarankiškai dirbantiems darbuotojams, t. y. visiems asmenims, nacionalinių įstatymų nustatyta tvarka besiverčiantiems pelną duodančia veikla, įskaitant ūkininkus ir laisvųjų profesijų atstovus;
b) jų sutuoktiniams, kurie nėra jų darbuotojai arba partneriai ir kurie pagal nacionalinių įstatymų nustatytą tvarką nuolatiniu pagrindu prisideda prie savarankiškai dirbančio asmens veiklos ir vykdo tuos pačius arba pagalbinius darbus.
3 straipsnis
Šioje direktyvoje vienodo požiūrio principas reiškia, kad negali būti jokios lyčių diskriminacijos, tiesioginės arba netiesioginės, ypač dėl santuokinės arba šeimyninės padėties.
II SKIRSNIS
Vienodas požiūris į savarankiškai dirbančius vyrus ir moteris; sutuoktinių, neturinčių savarankiškai dirbančių asmenų statuso, padėtis; savarankiškai dirbančių asmenų arba jų žmonų apsauga nėštumo ir motinystės metu
4 straipsnis
Dėl savarankiškai dirbančių asmenų valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų panaikintos visos nuostatos, pažeidžiančios Direktyvoje 76/207/EEB apibrėžtą vienodo požiūrio principą, o ypač steigiant, įrengiant arba plečiant verslą arba pradedant arba plečiant bet kokią kitą savarankišką veiklą, įskaitant finansines paslaugas.
5 straipsnis
Nepažeisdamos tam tikrų sąlygų, vienodai taikomų vyrams ir moterims, ketinantiems verstis tam tikra veikla, valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bendrovėms, kurias steigia sutuoktiniai, nebūtų taikomos labiau varžančios sąlygos nei tos, kurios taikomos bendrovėms, steigiamoms nesusituokusių asmenų.
6 straipsnis
Jeigu valstybėje narėje veikia įmokomis pagrįsta socialinės apsaugos sistema, skirta savarankiškai dirbantiems asmenims, ši valstybė narė imasi būtinų priemonių suteikti galimybę 2 straipsnio b punkte nurodytiems sutuoktiniams, kurie nėra apsaugoti pagal savarankiškai dirbančių asmenų socialines apsaugos sistemą, savanoriškai dalyvauti įmokomis pagrįstoje socialinės apsaugos sistemoje.
7 straipsnis
Valstybės narės įsipareigoja išnagrinėti, kokioms sąlygoms esant galima būtų skatinti 2 straipsnio b punkte nurodytų sutuoktinių darbo pripažinimą, ir, atsižvelgiant į šio nagrinėjimo rezultatus, apsvarstyti visas tinkamas priemones skatinti tokį pripažinimą.
8 straipsnis
Valstybės narės įsipareigoja išnagrinėti, ar gali, ir kokiomis sąlygomis, savarankiškai dirbančios moterys ir savarankiškai dirbančių vyrų žmonos, dėl nėštumo arba motinystės pertraukę savo profesinę veiklą:
- naudotis paslaugomis, susijusiomis su laikinu pavadavimu, arba valstybinėmis socialinėmis paslaugomis, arba
- turėti teisę į pinigines išmokas, mokamas pagal socialinę apsaugos sistemą arba pagal kokią nors kitą viešąją socialinės apsaugos sistemą.
III SKIRSNIS
Bendrosios ir baigiamosios nuostatos
9 straipsnis
Valstybės narės savo nacionalinėse teisinėse sistemose numato priemones, sudarančias sąlygas visiems asmenims, manantiems, kad jų teisės buvo pažeistos dėl vienodo požiūrio principo netaikymo, pateikti reikalavimus teismine tvarka, prieš tai pasinaudojus galimybe kreiptis į kitas kompetentingas institucijas.
10 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad su priemonėmis, priimtomis remiantis šia direktyva, taip pat jau galiojusiomis iki jos priėmimo, susipažintų savarankiškai dirbantiems asmenims atstovaujančios institucijos ir profesinio rengimo centrai.
11 straipsnis
Komisijos pasiūlymu Taryba iki 1993 m. liepos 1 d. peržiūri šią direktyvą.
12 straipsnis
1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1989 m. birželio 30 d. priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos.
Tačiau jeigu vykdant šios direktyvos 5 straipsnio nuostatas valstybė narė turi pataisyti savo įstatymus dėl santuokinių teisių ir pareigų, ji turi įvykdyti 5 straipsnio sąlygas iki 1991 m. birželio 30 d.
2. Valstybės narės nedelsdamos informuoja Komisiją apie priemones, kurių jos ėmėsi vykdydamos šią direktyvą.
13 straipsnis
Iki 1991 m. birželio 30 d. valstybės narės pateikia Komisijai visą reikalingą informaciją, kad ji galėtų parengti Tarybai ataskaitą apie šios direktyvos taikymą.
14 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1986 m. gruodžio 11 d.