TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1216/2009
2009 m. lapkričio 30 d.
nustatantis prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms
(kodifikuota redakcija)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 37 ir 133 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
kadangi:
(1)
1993 m. gruodžio 6 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3448/93, nustatantis prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms (2), buvo keletą kartų iš esmės keičiamas (3). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėtas reglamentas turėtų būti kodifikuotas.
(2)
Sutartyje numatyta sukurti bendrąją žemės ūkio politiką, taikomą Sutarties I priede išvardytiems žemės ūkio produktams.
(3)
Į Sutarties I priedą neįtraukta nemažai prekių, kurioms gaminti naudojami tam tikri žemės ūkio produktai.
(4)
Būtina numatyti priemones, kurios bendrosios žemės ūkio politikos ir bendrosios prekybos politikos sąlygomis leistų įvertinti, kokią įtaką prekyba tokiomis prekėmis turi Sutarties 33 straipsnyje numatytiems tikslams ir kaip Sutarties 37 straipsniui įgyvendinti numatytos priemonės veikia tų prekių padėtį rinkoje, esant žemės ūkio produktų supirkimo kainų skirtumams Bendrijoje ir už jos ribų bei pačių žemės ūkio produktų kainų skirtumams.
(5)
Sutartyje nustatyta, kad žemės ūkio politika ir prekybos politika yra Bendrijos politikos sritys. Siekiant įgyvendinti Sutarties tikslus, reikia nustatyti visoje Bendrijoje taikomas bendras ir išsamias taisykles, reglamentuojančias prekybą tam tikromis prekėmis, pagamintomis perdirbant žemės ūkio produktus.
(6)
Turėtų būti atsižvelgta į apribojimus, nulemtus daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde priimto susitarimo dėl žemės ūkio (4).
(7)
Tam tikroms prekėms, įtrauktoms į sutarties I priedą ir nurodytoms šio reglamento II priede, gaminti naudojami žemės ūkio produktai, kuriems taikoma bendroji žemės ūkio politika. Šių prekių importui taikomi privalomieji mokėjimai turi išlyginti jų gamybai naudojamų žemės ūkio produktų kainų Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumus ir garantuoti su jomis susijusios perdirbamosios pramonės apsaugą. Dėl to būtina sujungti taisykles, taikomas visoms prekėms, kurių didelei daliai pagaminti naudojami žemės ūkio produktai.
(8)
Laikydamasi sudarytų susitarimų, Bendrija privalo apriboti šiuos privalomuosius mokėjimus sumomis, pakankamomis visiškai ar iš dalies išlyginti aptariamų prekių gamybai naudojamų žemės ūkio produktų kainų skirtumus.
(9)
Be to, būtina išlaikyti glaudų ryšį tarp prekėms taikomo privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponento apskaičiavimo ir importuojamiems neperdirbtiems baziniams produktams taikomo privalomojo mokėjimo komponento apskaičiavimo.
(10)
Siekiant išvengti nereikalingų administracinių formalumų, nedidelių sumų iš valstybių narių neturi būti reikalaujama ir valstybės narės turi būti atleidžiamos nuo su tam tikra operacija susijusių sumų tikslinimo, jeigu gautas skirtumas yra nedidelis.
(11)
Lengvatinių susitarimų vykdymas neturi apsunkinti prekybos su trečiosiomis valstybėmis tvarkos. Todėl vykdymo taisyklės turi garantuoti, kad eksportui lengvatinėmis sąlygomis deklaruotos prekės nebūtų faktiškai eksportuojamos bendrąja tvarka, ir atvirkščiai.
(12)
Pagal Bendrijos komercijos politiką tam tikruose lengvatiniuose susitarimuose yra suteikti sumažinimai žemės ūkio komponentams. Tokie sumažinimai yra nustatyti atsižvelgiant į žemės ūkio komponentus, taikomus nelengvatinei prekybai. Dėl šios priežasties tokias sumažintas sumas būtina perskaičiuoti į nacionalinę valiutą pagal tokį patį kursą, kuris taikomas nesumažintų sumų perskaičiavimui.
(13)
Tam tikruose lengvatiniuose susitarimuose yra numatytos lengvatos laikantis kvotų, susijusių tiek žemės ūkio, tiek ir ne su žemės ūkio garantijomis, arba ne žemės ūkio garantijos sumažinamos pagal tokius susitarimus. Svarbu, kad ne žemės ūkio garantijų valdymui būtų taikomos tokios pačios taisyklės kaip ir žemės ūkio garantijoms.
(14)
Reikia nustatyti eksporto grąžinamųjų išmokų išmokėjimo tvarką tam tikriems žemės ūkio produktams, naudojamiems Sutarties I priede nenumatytoms prekėms gaminti, siekiant išvengti žalos minėtų prekių gamintojams, kurie turi pirkti žaliavas bendrosios žemės ūkio politikos pagrindu nustatytomis kainomis. Šių grąžinamųjų išmokų sumos gali būti ne didesnės kaip skirtumas tarp atitinkamo žemės ūkio produkto kainų Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje. Ši tvarka turi būti nustatyta kaip atitinkamų rinkų bendro organizavimo dalis.
(15)
Tokių grąžinamųjų išmokų išmokėjimas numatytas 2007 m. spalio 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1234/2007, nustatančio bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą ir konkrečias tam tikriems žemės ūkio produktams taikomas nuostatas (Bendras bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas) (5) 162, 163 ir 164 straipsniuose. Įgyvendinimo taisyklės turi būti patvirtintos Reglamento (EB) Nr. 1234/2007 195 straipsnyje 2 dalyje. Grąžinamųjų išmokų sumos turi būti nustatomos ta pačia tvarka, kaip ir grąžinamųjų išmokų už eksportuojamus neperdirbtus žemės ūkio produktus sumos. Minėtos tvarkos įgyvendinimo taisyklės turi būti nustatomos pirmiausia atsižvelgiant į atitinkamų prekių gamybą. Įgyvendinimo taisyklių pagrindas atitinkamai turi būti tas pats.
(16)
Pirmiausia turėtų būti tikrinamos išlaidos, susijusios su įsipareigojimais išduodant sertifikatus. Tačiau išlaidų, nepadengtų įsigyjant sertifikatą arba sertifikatus, apskaita bus tęsiama remiantis grąžinamosiomis išmokomis, prireikus avanso pavidalu.
(17)
Komisija atsižvelgia į žemės ūkio produktus gaminančias įmones kaip į visumą, ypač į mažų bei vidutinio dydžio įmonių padėtį ir atkreipia dėmesį į planuojamų priemonių poveikį taupant eksporto grąžinamąsias išmokas. Atsižvelgiant į specifinius smulkiųjų eksportuotojų interesus, iš jų nereikėtų reikalauti pateikti sertifikatus pagal eksporto grąžinamųjų išmokų taikymo tvarką.
(18)
Šiame reglamente numatytas žemės ūkio apsaugos mechanizmas tam tikromis ypatingomis aplinkybėmis gali pasirodyti netinkamas. Tokia rizika gali atsirasti ir dėl lengvatinių susitarimų. Siekiant šiais atvejais nepalikti Bendrijos rinkos neapsaugotos nuo su tuo susijusių sutrikimų, būtina numatyti visas skubiai taikytinas priemones.
(19)
Šiame reglamente minimai prekybai reikia taikyti 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitinės kodeksą (6).
(20)
Skirtumas tarp į Sutarties I priedą įtrauktų žemės ūkio produktų ir į jį neįtrauktų žemės ūkio produktų yra Bendrijai būdingas kriterijus, atspindintis Bendrijos žemės ūkio ir maisto pramonės situaciją. Tam tikrose trečiosiose valstybėse, su kuriomis Bendrija sudaro susitarimus, situacija gali būti kitokia. Dėl to tuose susitarimuose reikia numatyti galimybę Sutarties I priede neišvardytiems perdirbtiems žemės ūkio produktams taikomas bendrąsias taisykles mutatis mutandis taikyti ir tam tikriems Sutarties I priede išvardytiems žemės ūkio produktams.
(21)
Remiantis susitarimais, sudarytais remiantis Sutarties 300 straipsniu, įmanoma, kad perdirbimo pramonės įmonėms keliami reikalavimai dėl žemės ūkio žaliavų konkurencijos sąlygomis neapsiribotų tik Bendrijos žaliavomis. Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 117 straipsnio c dalyje leidžiama įvežti perdirbti, jei laikomasi 1993 m. birželio 2 d. Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančiame Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (7), apibūdintų ekonominių sąlygų. Atsižvelgiant į anksčiau minėtus susitarimus, taip pat reikėtų numatyti apsvarstyti ekonomines sąlygas, kurias būtina įvykdyti, kad būtų leidžiama įvežti perdirbti tam tikrą kai kurių žemės ūkio produktų kiekį.
(22)
Siekiant apsaugoti žemės ūkio žaliavų gamintojų interesus, tolesniais finansiniais metais turėtų būti skirtos būtinos lėšos, kad Sutarties I priede nenurodytoms prekėms būtų visapusiškai naudingas didžiausias dabartinės PPO aukščiausios ribos panaudojimas. Be to, turėtų būti atliekami bendri patikrinimai, nors nustatyta procedūra turėtų būti lanksti, remiantis nuolat patikslinamais išankstiniais įvertinimais kiekių, įvežtų taikant laikinojo įvežimo perdirbti tvarką ir kuriems anksčiau nebuvo taikomi atskiri ekonominių sąlygų patikrinimai (išskyrus taikomas perdirbimui, įprastiniams tvarkymo būdams arba prekių gamybai, kuriai negali būti skiriamos grąžinamosios išmokos) ir laikantis kitų bendrųjų reikalavimų, susijusių su laikinojo įvežimo perdirbti tvarka. Pagaliau reikėtų atsižvelgti ir į šių prekių padėtį Bendrijos rinkoje, kad būtų galima užtikrinti racionalų minimų kiekių valdymą.
(23)
Turėtų būti patvirtintos priemonės, būtinos šiam reglamentui įgyvendinti laikantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (8),
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
DALYKAS, APIBRĖŽIMAI IR TAIKYMO SRITIS
1 straipsnis
Šis reglamentas nustato prekybos susitarimus, taikomus tam tikroms II priede nurodytoms prekėms.
2 straipsnis
1. Šiame reglamente:
a) „žemės ūkio produktai“- tai Sutarties I priede nurodyti produktai;
b) „prekės“- tai šio reglamento II priede nurodyti produktai, neįtraukti į Sutarties I priedą.
Tačiau III skyriuje ir 12 straipsnyje vartojama sąvoka „prekės“ - tai produktai, nenurodyti Sutarties I priede, bet įtraukti į bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamento XX priedą.
2. Taikant tam tikrus lengvatinius susitarimus:
a)
„žemės ūkio komponentas“ reiškia privalomojo mokėjimo, kuris atitinka Bendrijos muitų tarifo muitus, taikomus I priede išvardytiems žemės ūkio produktams, dalį arba prireikus konkrečiose šalyse kilusiems žemės ūkio produktams taikomus muitus už tuos žemės ūkio produktų kiekius, kurie laikomi panaudotais, kaip nurodyta 14 straipsnyje;
b)
„ne žemės ūkio komponentas“ reiškia privalomojo mokėjimo, kuris atitinka Bendrojo muitų tarifo muitus, dalį, kuri lieka atėmus a punkte apibrėžtą žemės ūkio komponentą;
c)
„baziniai produktai“ reiškia tam tikrus žemės ūkio produktus, nurodytus šio reglamento I priede, arba tų produktų gamybai panaudotus ar iš jų perdirbtus žemės ūkio produktus, kuriems pagal Bendrajame muitų tarife paskelbtus muitus yra nustatoma prekėms taikomas privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentas.
3 straipsnis
Šis reglamentas taip pat gali būti taikomas tam tikriems žemės ūkio produktams, kurie yra lengvatinės prekybos objektas.
Tokiu atveju reikia atitinkamu lengvatiniu susitarimu patvirtinti sąrašą produktų, kuriems taikomos prekybos prekėmis taisyklės.
II SKYRIUS
IMPORTAVIMAS
I SKIRSNIS
Prekyba su trečiosiomis šalimis
4 straipsnis
1. Išskyrus tuos atvejus, kai šiame reglamente numatyta kitaip, Bendrojo muitų tarifo muitai taikomi II priede išvardytoms prekėms.
Privalomasis mokėjimas už II priedo 1 lentelėje išvardytas prekes sudaro ad valorem muitas, vadinamas „nustatyto dydžio komponentu“ ir konkreti suma, išreikšta eurais, vadinama „žemės ūkio komponentu“.
II priedo 2 lentelėje išvardytų prekių atveju privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentas yra tokių prekių importui taikomo privalomojo mokėjimo dalis.
2. Laikantis 10 ir 11 straipsnių apmokestinti kitais muitais arba lygiaverčio poveikio privalomaisiais mokėjimais, išskyrus šio straipsnio 1 dalyje nurodytą mokestį, draudžiama.
3. Kombinuotosios nomenklatūros interpretavimo bendrosios taisyklės ir specialiosios Kombinuotosios nomenklatūros taikymo taisyklės taikomos šiame reglamente nurodytiems produktams klasifikuoti; dėl šio reglamento taikymo atsiradusi tarifo nomenklatūra įraukiama į Bendrąjį muitų tarifą.
4. Išsamios šio reglamento taikymo taisyklės priimamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
5 straipsnis
1. Jeigu Bendrajame muitų tarife nurodomas didžiausias privalomasis mokėjimas, 4 straipsnyje nurodytas privalomasis mokėjimas negali jo viršyti.
Jeigu ankstesnėje pastraipoje nurodytą didžiausią privalomąjį mokėjimą galima taikyti tik esant tam tikroms sąlygoms, šios sąlygos nustatomos pagal 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo (9) 10 straipsnio 2 dalyje nurodytą tvarką.
2. Jeigu maksimalų privalomąjį mokėjimą sudaro ad valorem muitas ir papildomas muitas už įvairių rūšių cukrų, išreikštą cukroze (AD S/Z), arba miltus (AD F/M), toks papildomas muitas nurodomas Bendrajame muitų tarife.
II SKIRSNIS
Lengvatinė prekyba
6 straipsnis
1. Lengvatinės prekybos sistemoje taikomas žemės ūkio komponentas yra konkreti suma, nurodyta Bendrajame muitų tarife.
Tačiau jeigu suinteresuota šalis arba šalys įvykdo Bendrijos teisės aktuose keliamus reikalavimus perdirbtiems produktams, patvirtina tuos pačius bazinius produktus kaip Bendrija, numato tokias pačias prekes ir taiko tokius pačius koeficientus kaip Bendrija:
a)
žemės ūkio komponentas gali būti nustatomas remiantis faktiškai panaudotais bazinių produktų kiekiais, jeigu Bendrija yra sudariusi muitinių bendradarbiavimo susitarimą, numatantį tokių kiekių nustatymą;
b)
bazinio produkto importavimui taikomas muitas gali būti pakeistas suma, kuri nustatoma pagal žemės ūkio kainų Bendrijoje ir atitinkamoje šalyje arba regione skirtumą, arba kita suma, kuri prilygsta tam tikram regionui bendrai nustatytai kainai;
c)
jeigu dėl b punkto taikymo yra gaunamos sumos, darančios nedidelį poveikį nurodytoms prekėms, šis susitarimas gali būti pakeistas vienodų dydžių arba normų sistema.
2. Žemės ūkio komponentai kartu su sumažinimais, taikomais importui pagal lengvatinį susitarimą, yra perskaičiuojami į nacionalinę valiutą pagal tą patį keitimo kursą, kuris taikomas nelengvatinei prekybai.
3. Ad valorem muitai, atitinkantys II priedo 2 lentelėje nurodytoms prekėms taikomą žemės ūkio komponentą, gali būti pakeisti kitu žemės ūkio komponentu, jeigu jis numatytas lengvatiniame susitarime.
4. Šio straipsnio taikymui reikalingos išsamios taisyklės priimamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
Jeigu reikia, išsamiose taisyklėse konkrečiai nurodoma:
a)
šio straipsnio 1 ir 3 dalyse numatytoms lengvatinėms priemonėms priimti reikalingų dokumentų pildymas ir platinimas;
b)
priemonės reikalingos išvengti prekybos nukreipimo;
c)
bazinių produktų sąrašas.
5. Jeigu reikalingi panaudotų žemės ūkio produktų analizės metodai, eksporto grąžinamosioms išmokoms į trečiąsias šalis taikomi atitinkamiems žemės ūkio produktams nustatyti metodai.
6. Komisija skelbia privalomuosius mokėjimus, nustatytus pritaikius 2 ir 3 straipsnio dalyse nurodytus susitarimus.
7 straipsnis
1. Jeigu lengvatinis susitarimas numato privalomojo mokėjimo ne žemės ūkio komponento sumažinimą arba jo išnykimą, II priedo 1 lentelėje išvardytų prekių atveju tai yra nustatyto dydžio komponentas.
2. Jeigu lengvatinis susitarimas numato žemės ūkio komponento sumažinimą pagal tarifinės kvotos ribas arba jas peržengiant, išsamios tokių sumažintų žemės ūkio komponentų nustatymo ir valdymo taisyklės priimamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, jeigu susitarime nurodomi:
a)
produktai, kuriems gali būti taikomi tokie sumažinimai;
b)
prekių kiekiai arba kvotų vertė, kuriems taikomi tokie sumažinimai, arba šių kiekių ar verčių apskaičiavimo metodas;
c)
žemės ūkio komponento sumažinimą lemiantys veiksniai.
3. Išsamios taisyklės, reikalingos ne žemės ūkio komponentų sumažinimo inicijavimui bei valdymui, priimamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
4. Komisija skelbia privalomuosius mokėjimus, nustatytus pritaikius 1 ir 2 straipsnio dalyse nurodytus lengvatinius susitarimus.
III SKYRIUS
EKSPORTAS
8 straipsnis
1. Eksportuojant prekes, už joms gaminti panaudotus žemės ūkio produktus, atitinkančius Sutarties 23 straipsnio 2 dalyje nurodytas sąlygas, gali būti mokamos grąžinamosios išmokos, nustatytos pagal bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentą.
Eksporto grąžinamosios išmokos nemokamos už žemės ūkio produktus, panaudotus gaminti prekėms, kurios neminimos bendro rinkos organizavimo potvarkiuose ir kurioms nenumatytos eksporto grąžinamosios išmokos už tokių prekių forma eksportuojamus produktus.
2. Sudarant prekių, už kurias gali būti mokamos eksporto grąžinamosios išmokos, sąrašus atsižvelgiama į:
a)
toms prekėms gaminti panaudotų žemės ūkio produktų kainų skirtumų Bendrijos ir pasaulinėje rinkoje poveikį;
b)
būtinybę visiškai arba iš dalies išlyginti šį skirtumą, sudarant sąlygas toms prekėms gaminti panaudotiems žemės ūkio produktams eksportuoti.
Sąrašas sudaromas laikantis bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamentas.
3. Šiame straipsnyje minimų grąžinamųjų išmokų mokėjimo bendrosios taisyklės tvirtinamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
Grąžinamųjų išmokų dydžiai nustatomi ta pačia tvarka, kaip ir grąžinamųjų išmokų už eksportuojamus atitinkamus neperdirbtus žemės ūkio produktus dydžiai.
4. Jei 6 straipsnio 1 dalies b punkte minimos tiesioginio išlyginimo priemonės yra numatytos lengvatiniame susitarime, tai laikantis susitarimo sąlygų, už eksportą į atitinkamame susitarime numatytą šalį arba šalis mokėtinos sumos apskaičiuojamos kartu ir tuo pačiu pagrindu, kaip ir privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentas.
Šios sumos apskaičiuojamos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Ta pačia tvarka priimamos įgyvendinimo taisyklės, kurios gali būti reikalingos pagal šią dalį, bei priemonės, garantuojančios, kad eksportui lengvatinėmis sąlygomis deklaruotos prekės nebūtų faktiškai eksportuojamos nelengvatinėmis sąlygomis, ir atvirkščiai.
Jeigu reikia, panaudotų žemės ūkio produktų analizei naudojami tie metodai, kurie yra nustatyti skaičiuoti grąžinamąsias išmokas už aptariamus žemės ūkio produktus, eksportuojamus į trečiąsias valstybes.
5. Ribų, kurias nulemia daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde pagal Sutarties 300 straipsnį sudaryti susitarimai, laikymąsi garantuoja nustatytiems referenciniams laikotarpiams išduodami sertifikatai, papildyti smulkiesiems eksportuotojams numatyta suma.
6. Aukščiausia riba, kurios neviršijus gali būti nereikalaujama, kad smulkieji eksportuotojai pateiktų sertifikatus taikant eksporto grąžinamųjų išmokų tvarką, yra 50 000 EUR metams. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka ši riba gali būti tikslinama.
9 straipsnis
Jeigu pagal kurią nors bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamento nuostatą I priede išvardytų žemės ūkio produktų eksportui taikomos kitokie mokesčiai, privalomieji mokėjimai ar kitos priemonės, gali būti nuspręsta tam tikroms prekėms, kurių eksportas dėl didelės atitinkamo žemės ūkio produkto dalies tose prekėse arba dėl tų prekių panaudojimo būdų gali sukliudyti siekti atitinkamam žemės ūkio sektoriui nustatytų tikslų, taikyti specifines priemones, nustatytas 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, atkreipiant reikiamą dėmesį į specifinius perdirbamosios pramonės interesus.
IV SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
10 straipsnis
Gresiant pavojui, kad lengvatinio susitarimo pagrindu importuojamoms prekėms taikant sumažintą žemės ūkio komponentą gali būti sutrikdytos žemės ūkio rinkos arba atitinkamų prekių rinkos, aptariamų žemės ūkio produktų importui taikomas apsaugos priemones reglamentuojantys straipsniai taip pat taikomi ir II priede išvardytoms prekėms.
Įvertinant minėtus sutrikimus, atsižvelgiama į pagal lengvatinius susitarimus faktiškai importuojamų prekių charakteristikas, lyginant jas su įprastai iki lengvatinių sąlygų įvedimo importuotų prekių charakteristikomis.
11 straipsnis
1. Kad būtų išvengta žalingų padarinių, kurie Bendrijos rinkoje gali atsirasti importuojant iš III priede išvardytų žemės ūkio produktų perdirbtas prekes, arba norint tokiems padariniams pasipriešinti, už vienos arba daugiau minėtų prekių importą pagal Bendrajame muitų tarife nurodytą muito tarifo normą mokamas papildomas importo muitas, jeigu buvo įvykdytos Žemės ūkio susitarimo 5 straipsnyje išdėstytos sąlygos, išskyrus tuos atvejus, kai importas negalėtų sutrikdyti Bendrijos rinkos arba jei minėti padariniai būtų neproporcingi siekiamam tikslui.
2. Orientacinės kainos, žemiau kurių galima taikyti papildomą importo muitą, yra tos kainos, kurias Pasaulio prekybos organizacijai perduoda Bendrija.
Orientaciniai kiekiai, kuriuos reikia viršyti, norint taikyti papildomą importo muitą, nustatomi, inter alia, remiantis praėjusių trejų metų importu į Bendriją iki 1 dalyje nurodytų žalingų padarinių pasireiškimo arba jų pasireiškimo galimybių atsiradimo.
3. Importo kainos, į kurias turi būti atsižvelgta apmokestinant papildomu importo muitu, nustatomos pagal atitinkamos siuntos CIF importo kainas.
4. Išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės priimamos vadovaujantis 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
Šiose taisyklės būtinai turi būti nurodyta:
a)
prekės, kurioms taikomi papildomi importo muitai pagal Žemės ūkio susitarimo 5 straipsnį;
b)
kiti kriterijai, būtini 1 dalies taikymui pagal Žemės ūkio susitarimo 5 straipsnį.
12 straipsnis
1. Įsivežant žemės ūkio produktus perdirbti prieš tai tikrinama, ar laikomasi Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 117 straipsnio c dalyje nurodytų ekonominių sąlygų. Jos laikomos įvykdytomis remiantis Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 552 straipsniu.
Be to, remiantis Reglamentu (EEB) Nr. 2454/93, Reglamento (EEB) Nr. 2913/92 117 straipsnio c dalyje nurodytos ekonominės sąlygos dar laikomos įvykdytomis prekėms gaminti skirtų bazinių produktų tam tikrų kiekių atžvilgiu. Šie kiekiai nustatomi remiantis Komisijos sudarytu balansu, paremtu reikalingų turimų lėšų ir numatomų grąžinamųjų išmokų palyginimu, ypač atsižvelgiant į apskaičiuotą minimų prekių eksportuojamą kiekį ir atitinkamų bazinių produktų vidaus bei išorės rinkų padėtį. Šis balansas, taigi ir šie kiekiai yra periodiškai apsvarstomi iš naujo atsižvelgiant į ekonominių ir reguliavimo veiksnių raidą.
Išsamios antros pastraipos taikymo taisyklės, leidžiančios nustatyti bazinius produktus, leistinus įsivežti perdirbimui, tikrinti bei planuoti jų kiekius, užtikrina operatoriams didesnį aiškumą prieš tai paskelbus kiekvienam atskiram bendro rinkos organizavimo atvejui taikomus indikacinius importo kiekius. Jie skelbiami periodiškai, atsižvelgiant į minėtų kiekių panaudojimą. 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka patvirtinamos išsamios taikymo taisyklės.
Šiame straipsnyje vartojama sąvoka „bazinis produktas“ yra siejama su I priede pateiktoje lentelėje išvardytais KN kodais pažymėtais produktais, įskaitant tik javams skirtą 1 išnašą.
2. Perdirbti įvežtų prekių, išskyrus nurodytas 1 dalies antroje pastraipoje, ir todėl neapmokestinamų 4 straipsnyje nurodytu mokesčiu dėl kitų prekių eksportavimo kiekis yra tas, kuris buvo faktiškai panaudotas prekėms pagaminti.
13 straipsnis
1. Norint II priedo 2 lentelę suderinti su Bendrijos sudarytais susitarimais, galima ją taisyti ir papildyti 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
2. Komisija pritaiko šį reglamentą arba pagal jį priimtus reglamentus, atsižvelgdama į Kombinuotosios nomenklatūros dalinius pakeitimus.
14 straipsnis
Šis straipsnis taikomas visai lengvatinei prekybai, kuriai privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentas, kuris gali būti sumažintas pagal 7 straipsnio sąlygas, nustatomas ne pagal 6 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytą faktinį kiekį ir (arba) kuriam pagrindinės sumos nustatomos ne pagal 6 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytus kainų skirtumus.
Bazinių produktų charakteristikos ir kiekiai, į kuriuos reikia atsižvelgti, yra numatyti 1996 m. liepos 25 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1460/96, nustatančiame Tarybos reglamento (EB) Nr. 3448/93 7 straipsnyje numatytos lengvatinės prekybos tvarkos, taikytinos tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms, išsamias įgyvendinimo taisykles (10).
Daliniai pakeitimai, kurie turi būti padaryti šiame reglamente, priimami 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
15 straipsnis
1. Riba arba ribos, kurių neviršijant nustatomas nulinis žemės ūkio komponentas pagal 6 ir 7 straipsnius, gali būti numatytos vadovaujantis 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Tokių žemės ūkio komponentų galima netaikyti vadovaujantis ta pačia tvarka, esant specialioms sąlygoms, siekiant išvengti dirbtinių prekybos srautų sukūrimo.
2. Riba, kurios neviršijant valstybės narės gali netaikyti pagal šį reglamentą suteiktinų arba mokėtinų sumų tam tikriems ekonominiams sandoriams, gali būti nustatoma 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka, jeigu skirtumas tarp šių sumų yra mažesnis nei nustatyta riba.
16 straipsnis
1. Komisijai padeda horizontaliems klausimams, susijusiems su prekyba perdirbtais žemės ūkio produktais, neišvardytais I priede, spręsti įkurtas komitetas (toliau - komitetas).
2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas laikotarpis - vienas mėnuo.
3. Komitetas gali apsvarstyti bet kokį kitą pirmininko savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu jam pavestą klausimą.
17 straipsnis
Priemonės, būtinos, kad šis reglamentas būtų pritaikytas prie bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reglamento dalinių pakeitimų, siekiant išlaikyti egzistuojančias priemones, priimamos laikantis 16 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.
18 straipsnis
Kiekybinės ir kokybinės prekių analizės metodai ir kitos jų identifikavimo ar jų sudėties nustatymo techninės priemonės tvirtinamos Reglamento (EEB) Nr. 2658/87 10 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
19 straipsnis
Valstybės narės Komisijai teikia visą šiam reglamentui vykdyti reikalingą informaciją apie importą, eksportą arba, prireikus, net apie prekių gamybą, taip pat apie priimtas administracines įgyvendinimo priemones. Išsamios šios informacijos pranešimo taisyklės nustatomos 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
20 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 3448/93 panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą reglamentą laikomos nuorodomis į šį reglamentą ir skaitomos pagal V priede pateiktą atitikmenų lentelę.
21 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
2. Šio reglamento taikymas kazeinams, kurių KN kodas 3501 10, bei kazeinatams ir kitiems kazeino dariniams, kurių KN kodas 3501 90 90, atidedamas, kol bus priimtas tolesnis Tarybos sprendimas.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje 2009 m. lapkričio 30 d.