Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2201/96
1996 m. spalio 28 d.
dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 42 ir 43 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
(1) kadangi vaisių ir daržovių sektoriuje apskritai vyksta įvairūs pasikeitimai, į kuriuos Bendrija privalo atsižvelgti, perorientuodama pagrindines šio sektoriaus rinkos organizavimo taisykles; kadangi, kalbant apie tam tikrus perdirbtus produktus, reikėtų atsižvelgti ir į padėtį tarptautinėje rinkoje; kadangi dėl daugelio bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo pokyčių aiškumo dėlei turėtų būti priimtas naujas reglamentas;
(2) kadangi Bendrijai priklausančiuose Viduržemio jūros regionuose, kur gamybos kainos yra pastebimai aukštesnės nei trečiosiose šalyse, kai kurie perdirbti produktai yra ypač svarbūs; kadangi pagalbos gamybai sistema, pagrįsta pasirašymu sutarčių, garantuojančių nuolatinį pramonės aprūpinimą mainais į minimalią gamintojams mokamą kainą, kaip kad buvo taikoma praeityje, išlaikė laiko išbandymus ir turėtų būti taikoma ir toliau; kadangi vis dėlto, kaip ir šviežių produktų atveju, gamintojų organizacijos turėtų būti stiprinamos, kad tokiu būdu būtų užtikrintas didesnis tiekimo sutelkimas į vieną vietą, kad jį būtų galima racionaliau valdyti, ir pagaliau, kad palengvėtų reikalavimo mokėti gamintojams minimalią kainą laikymosi monitoringas;
(3) kadangi dėl ryšio, egzistuojančio tarp kainų tų produktų, kuriuos yra skirta vartoti šviežius, ir tų, kurie yra skirti perdirbti, turėtų būti įteisinta, kad gamintojui mokama minimali kaina privalo būti nustatoma atsižvelgiant į vaisių ir daržovių sektoriaus rinkos kainų svyravimus ir į būtinybę išlaikyti reikiamą pusiausvyrą tarp šviežių produktų įvairių pardavimo rinkų;
(4) kadangi pagalbos dydis privalo išlyginti skirtumus tarp kainų, mokamų Bendrijos gamintojams, ir kainų, mokamų trečiosiose šalyse; kadangi dėl šios priežasties turėtų būti nustatytas toks apskaičiavimo pagrindas, kurį taikant atsižvelgiama į minėtą skirtumą bei į minimalios kainos keitimosi poveikį nepažeidžiant tam tikrų techninių elementų taikymo;
(5) kadangi dėl žaliavų gausos bei apdorojimo galimybių lankstumo pagalbos gamybai suteikimas kai kuriais atvejais gali sudaryti sąlygas smarkiai išsiplėsti gamybai; kadangi, siekiant išvengti iš to kylančių realizacijos sunkumų, pagalbos skyrimas turėtų būti ribojamas atsižvelgiant į produktą: arba nustatant garantuojamąją ribą, arba įvedant kvotų sistemą;
(6) kadangi, remiantis ankstesne patirtimi perdirbant produktus iš pomidorų, turėtų būti sukurta lanksti sistema, kuri padidintų įmonių dinamiškumą bei Bendrijos pramonės konkurencingumą; kadangi produktų grupėms bei valstybėms narėms pirmuosius dvejus naujosios sistemos įgyvendinimo metus kvotos privalo būti nustatytos vienodo dydžio pagrindu; kadangi pagalbos dydis koncentratui ir gaminiams iš jo privalo būti sumažintas, kad būtų padengtos išlaidos, padidėjusios dėl kvotų pomidorų koncentratams ir kitiems produktams, palyginti su senąja sistema;
(7) kadangi džiovintų vynuogių sektoriaus specifika sąlygojo specializuotos akrinės pagalbos sistemos įdiegimą; kadangi ši sistema drauge su garantine maksimalaus ploto akrais sistema, kurios tikslas išvengti neproporcingo džiovinimui skirtų vynuogių auginimo išplėtimo, kaip ir anksčiau turi būti išlaikyta tame pačiame reglamente;
(8) kadangi atsodinimo projektai, skirti kovai su filoksera, ir toliau tęsiami; kadangi, siekiant, kad ši operacija nesibaigtų, kol dar dideli plotai lieka neatsodinti, turi būti numatyta pagalbos sistema gamintojams, kurie atsodina savo vynuogynus, taip kovodami su filoksera;
(9) kadangi, siekiant lengviau realizuoti perdirbtus produktus ir tinkamiau priderinti jų kokybę prie rinkos reikalavimų, reikėtų numatyti galimybę nustatyti standartus;
(10) kadangi, nepažeidžiant kai kurių pakeitimų, džiovintų vynuogių ir džiovintų figų sektoriams turi būti išlaikyta perkeliamoji saugojimo sistema, apribota tam tikrais džiovintų vynuogių kiekiais; kadangi, atsižvelgiant į specifinius šių dviejų produktų ypatumus, turėtų būti nustatyti jų supirkimo kainų lygiai;
(11) kadangi turėtų būti numatyta galimybė įgyvendinti specifines priemones kai kurių tarptautinę konkurenciją patiriančių sektorių naudai, kai jų produkcija vietoje arba regione yra didesnės svarbos; kadangi tokios priemonės turėtų apimti struktūrinius pagerinimus, kurių tikslas - didinti konkurenciją bei skatinti vartoti minimus produktus; kadangi pereinamuoju laikotarpiu turėtų būti numatyta vienkartinė pagalba plotams, kuriuose šiuo metu yra auginami perdirbimui skirti šparagai, atsižvelgiant į padėtį sektoriuje;
(12) kadangi Reglamente (EB) Nr. 3290/94 [4] Taryba priėmė pakeitimus bei pereinamojo laikotarpio priemones, reikalingus žemės ūkio sektoriuje, kad būtų įgyvendinti daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundo kontekste padaryti susitarimai, ypač naujieji prekybos susitarimai su trečiosiomis šalimis, susiję su perdirbtų vaisių bei daržovių produktų sektoriumi; kadangi Reglamento (EB) Nr. 3290/94 XIV priedo nuostatos turėtų būti įterptos į šį reglamentą; kadangi vis dėlto paprastumo dėlei galiausiai turėtų būti kreiptasi į Komisiją, kad ji pasinaudotų savo įgaliojimais, siekiant įgyvendinti tam tikras technines nuostatas, susijusias su galimu cukraus trūkumu;
(13) kadangi tam tikros pagalbos suteikimas statytų į pavojų vieną bendrą rinką; kadangi dėl šios priežasties Sutarties nuostatos, pagal kurias valstybių narių skiriama pagalba gali būti išnagrinėta, ir pagalba, nesiderinanti su bendrąja rinka, gali būti uždrausta, turėtų apimti ir šiame reglamente minimą sektorių;
(14) kadangi 1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2200/96 dėl bendro vaisių ir daržovių rinkos organizavimo [5] turėtų būti taikomas perdirbtų vaisių ir daržovių produktų sektoriui, kad būtų išvengta standartų ir monitoringo institucijų darbo dubliavimosi; kadangi, siekiant užtikrinti visoje Bendrijoje bendrą naujosios sistemos taikymą, dar būtina numatyti ir sankcijas;
(15) kadangi, taikant bendrą vaisių ir daržovių produktų rinkų organizavimą, privalu tuo pačiu metu tinkamai atsižvelgti į Sutarties 39 ir 110 straipsniuose nustatytus tikslus;
(16) kadangi, siekiant palengvinti šio reglamento nuostatų įgyvendinimą, turėtų būti nustatyta valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo per vadybos komitetą tvarka,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Šiuo reglamentu nustatomas bendras perdirbtų vaisių ir daržovių rinkų organizavimas.
2. Tas bendras organizavimas apima šiuos produktus:
KN kodas | Aprašymas |
| Daržovės (nevirtos arba virtos garuose ar vandenyje), užšaldytos, išskyrus cukrinius kukurūzus, klasifikuojamus 07104000 subpozicijoje, alyvas, klasifikuojamas 07108010 subpozicijoje, ir paprikos (Capsicum genties) bei pimentos (Pimenta genties) vaisius, klasifikuojamus 07108059 subpozicijoje |
ex0711 | Konservuotos daržovės, netinkamos ilgai laikyti ir papildomai neapdorojus tiesiogiai vartoti maistui (pavyzdžiui, konservuotos dujiniu sieros dioksidu, sūrymu, sieros vandeniu arba kitais konservuojančiais tirpalais), išskyrus alyvas, klasifikuojamas 071120 subpozicijoje, paprikos (Capsicum genties) bei pimentos (Pimenta genties) vaisius, klasifikuojamus 07119010 subpozicijoje, ir cukrinius kukurūzus, klasifikuojamus 07119030 subpozicijoje |
ex0712 | Džiovintos daržovės, sveikos, supjaustytos stambiais gabalais, griežinėliais, susmulkintos arba sumaltos į miltelius, bet toliau neapdorotos, išskyrus bulves, dehidruotas dirbtinio džiovinimo būdu ir netinkamas vartoti maistui, klasifikuojamas ex07129005 subpozicijoje, cukrinius kukurūzus, klasifikuojamus ex07129011 ir 07129019 subpozicijose, ir alyvas, klasifikuojamas ex07129090 subpozicijoje |
08042090 | Džiovintos figos |
080620 | Džiovintos vynuogės |
ex0811 | Vaisiai ir riešutai, nevirti arba išvirti garuose ar vandenyje, sušaldyti, į kuriuos nepridėta cukraus ar kitų saldiklių, išskyrus sušaldytus bananus, klasifikuojamus ex08119095 subpozicijoje |
ex0812 | Konservuoti vaisiai ir riešutai, netinkami ilgai laikyti ir papildomai neapdorojus tiesiogiai vartoti maistui (pavyzdžiui, konservuoti dujiniu sieros dioksidu, sūrymu, sieros vandeniu arba kitais konservuojančiais tirpalais), išskyrus konservuotus bananus, klasifikuojamus ex08129095 subpozicijoje |
ex0813 | Džiovinti vaisiai, išskyrus klasifikuojamus 08010806 pozicijose; riešutų arba šiame skirsnyje klasifikuojamų džiovintų vaisių mišiniai, išskyrus vien tik 0801 ir 0802 pozicijose klasifikuojamų riešutų mišinius, klasifikuojamus 08135031 ir 08135039 subpozicijose |
08140000 | Citrusų vaisių žievelės arba melionų (įskaitant arbūzus) luobos, šviežios, sušaldytos, džiovintos arba konservuotos sūrymu, sieros vandeniu arba kitais konservuojamais tirpalais |
09042010 | Džiovintos saldžiosios paprikos, negrūstos ir nemaltos |
| Vaisiai ir riešutai, nevirti arba išvirti garuose ar vandenyje, sušaldyti, į kuriuos pridėta cukraus ar kitų saldiklių |
ex130220 | Pektino medžiagos ir pektinatai |
ex2001 | Daržovės, vaisiai, riešutai ir kitos valgomosios augalų dalys, paruoštos arba konservuotos actu arba acto rūgštimi, išskyrus Paprikas (Capsicum genties), išskyrus saldžiąsias paprikas arba pimentas, klasifikuojamas 20019020 subpozicijojeCukrinius kukurūzus (Zea mays var. saccharata), klasifikuojamus 20019030 subpozicijojeBatatus, saldžiąsias bulves ir panašias valgomąsias augalų dalis, kuriuose krakmolas sudaro 5 % masės arba daugiau, klasifikuojamus 20019040 subpozicijoje, irPalmių šerdis, klasifikuojamas 20019060 subpozicijojeAlyvas, klasifikuojamas 20019065 subpozicijojeVynmedžių lapus, apynių ūglius ir panašias valgomąsias augalų dalis, klasifikuojamas ex20019096 subpozicijoje |
2002 | Pomidorai, paruošti arba konservuoti be acto arba acto rūgšties |
2003 | Grybai ir trumai, paruošti arba konservuoti be acto arba acto rūgšties |
ex2004 | Kitos daržovės, paruoštos arba konservuotos be acto arba acto rūgšties, užšaldytos, išskyrus produktus, klasifikuojamus 2006 pozicijoje, išskyrus cukrinius kukurūzus (Zea mays var. saccharata), klasifikuojamus 20049010 subpozicijoje, alyvas, klasifikuojamas 20049030 subpozicijoje, ir bulves, paruoštas arba konservuotas miltų, rupinių arba dribsnių pavidalu, klasifikuojamas 20041091 subpozicijoje |
ex2005 | Kitos daržovės, paruoštos arba konservuotos be acto arba acto rūgšties, neužšaldytos, išskyrus produktus, klasifikuojamus 2006 pozicijoje, išskyrus alyvas, klasifikuojamas 200570 subpozicijoje, cukrinius kukurūzus (Zea mays var. saccharata), klasifikuojamus 20058000 subpozicijoje, ir paprikas (Capsicum genties), išskyrus saldžiąsias paprikas arba pimentas, klasifikuojamas 20059010 subpozicijoje, bei bulves, paruoštas arba konservuotas miltų, rupinių arba dribsnių pavidalu, klasifikuojamas 20052010 subpozicijoje |
ex200600 | Vaisiai, riešutai, vaisių žievelės, konservuotos cukruje (nusausintos, apcukruotos arba cukruotos), išskyrus bananus, konservuotus cukruje, klasifikuojamus ex20060038 ir ex20060099 pozicijose |
ex2007 | Džemai, vaisių drebučiai, marmeladai, vaisių arba riešutų tyrės ir pastos, gauti virimo būdu, į kuriuos pridėta arba nepridėta cukraus ar kitų saldiklių, išskyrus: Homogenizuotus produktus iš bananų, klasifikuojamus ex200710 subpozicijojeDžemus, drebučius, marmeladus, tyres arba pastas iš bananų, klasifikuojamas ex20079939, ex20079958 ir ex20079998 subpozicijose |
ex2008 | Vaisiai, riešutai ir kitos valgomosios augalų dalys, paruošti arba konservuoti kitais būdais, kurių sudėtyje yra pridėtojo cukraus ar kitų saldiklių arba alkoholio, nenurodyti kitoje vietoje, išskyrus: Žemės riešutų sviestą, klasifikuojamą 20081110 subpozicijojePalmių šerdis, klasifikuojamas 20089100 subpozicijojeKukurūzus, klasifikuojamus 20089985 subpozicijojeBatatus, saldžiąsias bulves ir panašias valgomąsias augalų dalis, kuriuose krakmolas sudaro 5 % masės arba daugiau, klasifikuojamus 20089991 subpozicijoje, irVynmedžių lapus, apynių ūglius ir panašias valgomąsias augalų dalis, klasifikuojamus ex20089999 subpozicijojeBananų mišinius, paruoštus arba konservuotus kitais būdais, klasifikuojamus ex20089259, ex20089278, ex20089293 ir ex20089298 subpozicijoseBananus, paruoštus arba konservuotus kitais būdais, klasifikuojamus ex20089949, ex20089968 ir ex20089999 subpozicijose |
ex2009 | Nefermentuotos vaisių sultys (išskyrus vynuogių sultis ir vynuogių misą, klasifikuojamus 200960 pozicijoje, ir bananų sultis, klasifikuojamas 200980 pozicijoje) ir daržovių sultys, į kurias nepridėta alkoholio, ir kurių sudėtyje yra pridėtojo cukraus ar kitų saldiklių. |
3. 2 dalyje nurodytiems produktams prekybos metai, jei reikia, nustatomi 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
I ANTRAŠTINĖ DALIS
Pagalbos sistema
2 straipsnis
1. Pagalbos gamybai sistema taikoma I priede išvardytiems produktams, gautiems iš Bendrijoje išaugintų vaisių ir daržovių.
2. Pagalba gamybai suteikiama perdirbėjams, kurie sumokėjo gamintojams už jų žaliavas kainą, ne mažesnę už minimalią, nurodytą sutartyse tarp gamintojų organizacijų, pripažintų arba laikinai gavusių teisę, nustatytą Reglamente (EB) Nr. 2200/96, iš vienos pusės, bei perdirbėjų, iš kitos pusės.
Tačiau pagal šį reglamentą penkerius prekybos metus nuo šio reglamento taikymo pradžios sutartis gali sudaryti perdirbėjai ir individualūs gamintojai kiekiams, kiekvienais metais neviršijantiems atitinkamai 75 %, 65 %, 55 %, 40 % ir 25 % kiekio, suteikiančio teisę į pagalbą gamybai.
Gamintojų organizacijos išplečia šio straipsnio nuostatų taikymą ūkio subjektams, nepriklausantiems jokioms kolektyvinėms struktūroms, numatytoms Reglamente (EB) Nr. 2200/96, kurie įsipareigoja per tokias struktūras parduoti visą savo produkciją, skirtą I priede nurodytų produktų gamybai, ir kurie moka įnašą už bendras šios sistemos valdymo išlaidas, kurias patiria organizacija.
Sutartis privaloma pasirašyti prieš prasidedant prekybos metams.
3 straipsnis
1. Minimali gamintojams mokama kaina apskaičiuojama remiantis:
a) minimalia kaina, taikyta praėjusiais prekybos metais;
b) rinkos kainų judėjimu vaisių ir daržovių sektoriuje;
c) poreikiu užtikrinti normalų pagrindinių įvairios paskirties šviežių produktų realizavimą rinkoje, įskaitant tiekimą perdirbimo pramonei.
2. Minimalios kainos nustatomos prieš prasidedant kiekvieniems prekybos metams.
3. Minimalios kainos bei išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
4 straipsnis
1. Pagalba gamybai negali viršyti skirtumo tarp Bendrijoje gamintojui mokamos minimalios kainos bei žaliavų kainos pagrindinėse gaminančiose bei eksportuojančiose trečiosiose šalyse.
2. Nustatomas toks pagalbos gamybai dydis, kuris leistų realizuoti Bendrijos produktą 1 dalyje nustatytose ribose. Nustatant pagalbos dydį, nepažeidžiant 5 straipsnio taikymo, ypač atsižvelgiama į:
a) skirtumą tarp žaliavų kainos Bendrijoje ir kainos pagrindinėse konkuruojančiose trečiosiose šalyse;
b) pagalbos dydį, nustatytą ar apskaičiuotą prieš sumažinimą, numatytą 10 dalyje, kai taikoma, už ankstesnius prekybos metus; ir
c) kai Bendrijoje pagamintas produktas sudaro didelę dalį rinkos, užsienio prekybos apimties ir tokios prekybos kainų tendencijų, jei pastarasis kriterijus sąlygoja pagalbos dydžio sumažinimą.
3. Pagalba gamybai nustatoma atsižvelgiant į perdirbto produkto neto svorį. Koeficientai, išreiškiantys santykį tarp suvartotos žaliavos svorio ir perdirbto produkto neto svorio, nustatomi standartizuotu pagrindu. Jie nuolat atnaujinami remiantis patyrimu.
4. Pagalba gamybai skiriama gamintojams tik už perdirbtus produktus, kurie:
a) yra pagaminti iš Bendrijoje išaugintų žaliavų, už kurias pareiškėjas sumokėjo bent minimalią 3 straipsnyje nurodytą kainą;
b) atitinka minimalius kokybės reikalavimus.
5. Žaliavų kaina pagrindinėse konkuruojančiose trečiosiose šalyse dažniausiai nustatoma remiantis kainomis, faktiškai taikomomis supirkimo etape palyginamos kokybės šviežiems produktams, skirtiems perdirbimui, apskaičiuotomis remiantis trečiųjų šalių eksportuojamais galutinio produkto kiekiais.
6. Kai Bendrijos produkcija sudaro ne mažiau kaip 50 % Bendrijos rinkoje suvartojamo produkto kiekio, kainų tendencijos bei importo ir eksporto kiekiai įvertinami lyginant duomenis kalendorinių metų, kurie eina prieš prekybos metų pradžią, su ankstesnių vienerių kalendorinių metų duomenimis.
7. Pagalba gamybai, skirta produktams, perdirbtiems iš pomidorų, apskaičiuojama:
a) pomidorų koncentratui, klasifikuojamam pagal KN 200290 kodą;
b) sveikiems, nuluptiems pomidorams, gaunamiems iš San Marzano veislės ar panašių veislių ir klasifikuojamiems pagal KN 200210 kodą;
c) sveikiems, nuluptiems pomidorams, gaunamiems iš Roma ar panašių veislių ir klasifikuojamiems pagal KN 200210 kodą;
d) pomidorų sultims, klasifikuojamoms pagal KN 200950 kodą.
8. Pagalba gamybai, skirta kitiems iš pomidorų perdirbtiems produktams, atitinkamai išvedama arba iš pagalbos, apskaičiuotos pomidorų koncentratui, ypač atsižvelgiant į sausojo ekstrakto kiekį produkte, arba iš pagalbos, apskaičiuotos sveikiems, nuluptiems pomidorams, gautiems iš Roma ar panašių veislių, ypač atsižvelgiant į produkto komercines savybes.
9. 29 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija nustato pagalbos gamybai dydį prieš prasidedant kiekvieniems prekybos metams. Koeficientai, nurodyti 3 dalyje, minimalūs kokybės reikalavimai ir kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos ta pačia tvarka.
10. Kiekvienais prekybos metais bendros išlaidos produktams, perdirbtiems iš pomidorų, neturi viršyti sumos, kuri susidarytų, jei 1997-1998 prekybos metams būtų nustatytos tokios Prancūzijos ir Portugalijos kvotos koncentratams:
Prancūzija : 224323 tonos
Portugalija : 670451 tona.
Tuo tikslu pagal 9 dalį nustatyta pagalba, skiriama už pomidorų koncentratą ir jo gaminius, sumažinama 5,37 %. Papildoma suma gali būti išmokama pasibaigus prekybos metams, jei padidintos Prancūzijos ir Portugalijos kvotos visiškai nesunaudojamos.
5 straipsnis
1. Visoje Bendrijoje įvedama garantuojamoji riba, kiekvienais prekybos metais nustatoma toliau nurodytiems produktams. Kai garantuojamoji riba viršijama, pagalba gamybai mažinama. Garantuojamoji riba yra tokia:
a) 582000 tonų neto svorio persikams sirupe ir (arba) savose sultyse;
b) 102805 tonos neto svorio - Williams ir Rocha kriaušėms sirupe ir (arba) savose sultyse.
2. Dydis, kuriuo viršijamos 1 dalyje minėtos ribos, apskaičiuojamas remiantis vidutiniais kiekiais, pagamintais per trejus prekybos metus iki tų prekybos metų, kuriems turi būti nustatoma pagalba gamybai. Kai garantuojamoji riba viršijama, pagalba kitiems prekybos metams mažinama proporcingai dydžiui, viršijančiam ribą.
6 straipsnis
1. Suteikiant gamybos pagalbą produktams, perdirbtiems iš pomidorų, įvedama kvotų sistema. Pagalba gamybai apribojama tokiu kiekiu perdirbtų produktų, kuris atitinka 6836262 tonas šviežių pomidorų.
2. 1 dalyje minėtas perdirbtų produktų kiekis kas penkerius metus proporcingai paskirstomas trims atskiroms produktų grupėms, būtent: pomidorų koncentratui, konservuotiems sveikiems, nuluptiems pomidorams ir kitiems produktams, remiantis vidutiniais kiekvienos grupės produktų kiekiais, pagamintais laikantis minimalių kainų per penkerius prekybos metus iki tų prekybos metų, kuriems yra proporcingai skirstoma.
Tačiau pirmasis proporcingas paskirstymas 1997-1998 prekybos metams ir vėlesniems ketveriems prekybos metams yra toks:
- pomidorų koncentratas - 4585253 tonos,
- konservuoti sveiki, nulupti pomidorai - 1336119 tonų,
- kiti produktai - 914890 tonų.
3. Šviežių pomidorų kiekis, nustatytas kiekvienai produktų grupei remiantis 2 dalimi, kiekvienais metais padalijamas tarp valstybių narių, atsižvelgiant į vidutinius pagamintus kiekius ir laikantis minimalių kainų per trejus prekybos metus iki tų prekybos metų, kuriems paskirstoma.
Tačiau 1997-1998 ir 1998-1999 prekybos metams proporcingas paskirstymas yra toks, koks nurodytas šio reglamento III priede.
1999-2000 prekybos metams proporcingas paskirstymas grindžiamas vidutiniais pagamintų produktų kiekiais laikantis minimalių 1997-1998 ir 1998-1999 prekybos metų kainų.
Pradedant 1999-2000 prekybos metais šioje dalyje minimas proporcingas paskirstymas kiekvienais prekybos metais negali skirtis daugiau nei 10 % tiek valstybei narei, tiek produktų grupei. Kai skirstoma remiantis 2 dalimi, tas procentas skaičiuojamas remiantis kiekiais, ankstesniais prekybos metais pakoreguotais svyravimo koeficientais, kuriuos kiekvienai produktų grupei sąlygojo minėtas padalijimas.
4. Valstybės narės padalija joms paskirtus kiekius jų teritorijoje įsisteigusioms perdirbimo įmonėms, atsižvelgdamos į vidutinius kiekius, pagaminamus laikantis minimalių kainų, per trejus prekybos metus iki tų prekybos metų, kuriems paskiriama, išskyrus 1996-1997 prekybos metus, į kuriuos neatsižvelgiama.
Tačiau kalbant apie pirmuosius tris proporcingus paskirstymus 1997-1998, 1998-1999 ir 1999-2000 prekybos metams, kiekiai, į kuriuos atsižvelgiama dėl 1993-1994, 1994-1995 ir 1995-1996 prekybos metų, yra faktiškai pagaminti kiekiai.
5. Pradedant 1999-2000 prekybos metais, 2 ir 3 dalyse minėti proporcingi paskirstymai vykdomi 29 straipsnyje nustatyta tvarka. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos ta pačia tvarka. Jos apima pirmiausia taisykles, taikomas įmonėms, kurios užsiima veikla mažiau nei trejus metus, naujoms įmonėms ir susijungusioms ar perduotoms įmonėms.
7 straipsnis
1. Pagalba skiriama auginti vynuogėms, skirtoms Sultana ir Moscatel veislių džiovintų vynuogių bei Currants veislės razinų gamybai.
Pagalbos dydis nustatomas vienam hektarui auginamo specializuoto ploto, remiantis derliaus vidurkiu, išaugintu minėto ploto hektare. Be to, nustatant pagalbos dydį, dar atsižvelgiama į:
a) būtinybę užtikrinti, kad plotai, kuriuose tradiciškai auginami minėti pasėliai, būtų išlaikyti;
b) esančias šių džiovintų vynuogių pardavimo rinkas.
Pagalbos dydis gali būti diferencijuojamas atsižvelgiant į vynuogių veisles ir kitus veiksnius, galinčius turėti įtakos derliui.
2. Įvedami maksimalūs garantuojami Bendrijos plotai kiekvieniems prekybos metams, lygūs vidurkiui Bendrijos plotų, naudojamų 1 dalyje minėtiems pasėliams auginti 1987-1988, 1988-1989 ir 1989-1990 prekybos metais. Jei specializuoti plotai, skirti džiovintų vynuogių gamybai, viršija maksimalų garantuojamą Bendrijos plotą, pagalbos dydis kitiems prekybos metams sumažinamas atsižvelgiant į ploto viršijimo apimtį.
3. Pagalba suteikiama plotuose nuėmus derlių ir išdžiovinus produktus perdirbimui.
4. Gamintojai, kurie atsodina savo vynuogynus, kovodami su filoksera, ir negauna pagalbos, numatytos taikant struktūrines priemones prieš šią ligą, kurią turi mokėti EŽŪOGF Orientavimo skyrius, trejų prekybos metų laikotarpiui gauna teisę į pagalbą, kurios dydis nustatomas atsižvelgiant į 1 dalyje minėtos pagalbos dydį ir į dydį tos pagalbos, kuri skiriama taikant minėtas struktūrines priemones. Šiuo atveju 3 dalis netaikoma.
5. Prieš prasidedant kiekvieniems prekybos metams, Komisija 29 straipsnyje nustatyta tvarka nustato pagalbos dydį. Ta pačia tvarka ji nustato išsamias šio straipsnio taikymo taisykles ir prireikus nustato maksimalaus garantuojamo ploto viršijimo apimtį bei šio viršijimo sąlygojamą pagalbos dydžio sumažinimą.
8 straipsnis
29 straipsnyje nustatyta tvarka 7 straipsnio 1 dalyje ir I priede išvardytiems produktams, skirtiems suvartoti Bendrijoje arba eksportuoti į trečiąsias šalis, gali būti įvesti bendri standartai.
9 straipsnis
1. Per paskutiniuosius du prekybos metų mėnesius suinteresuotų valstybių narių patvirtintos agentūros, toliau vadinamos "saugojimo agentūromis", gali supirkti Sultana veislės razinas, Currants veislės razinas ir džiovintas figas, pagamintas Bendrijoje einamaisiais prekybos metais, su sąlyga, kad produktai atitinka nustatytinus kokybės standartus.
Pagal 2 dalį superkami Sultana veislės razinų ir Currants veislės razinų kiekiai negali viršyti 27370 tonų.
2. Supirkimo kainos, kuriomis saugojimo agentūros superka 1 dalyje nurodytus produktus, yra tokios:
a) džiovintų figų minimali žemiausios kokybės klasės kaina, sumažinta 5 %;
b) Sultana veislės razinų ir Currants veislės razinų supirkimo kaina, galiojanti 1994-1995 prekybos metais, kiekvienais metais koreguojama, atsižvelgiant į minimalios importo kainos, nurodytos 13 straipsnyje, pakitimus arba nuo 2000 metų į pasaulines kainas.
3. Saugojimo agentūrų supirkti produktai realizuojami sąlygomis, kurios nesutrikdo rinkos pusiausvyros ir kurios užtikrina vienodą galimybę įsigyti parduodamus produktus bei vienodą elgesį su pirkėjais.
Jei produktų negalima realizuoti normaliomis sąlygomis, galima imtis ypatingų priemonių. Tokiu atveju iš įmonių gali būti pareikalauta specialaus užstato, užtikrinančio, kad prisiimti įsipareigojimai bus įvykdyti, ypač dėl produkto paskirties vietos, visas užstatas arba jo dalis negrąžinama, jei įsipareigojimai nevykdomi arba vykdomi tik iš dalies.
4. Pagalba saugojimui suteikiama saugojimo agentūroms už tuos kiekius, kuriuos jos supirko, ir už faktinį saugojimo laiką. Tačiau pagalba nutraukiama baigiantis aštuonioliktam mėnesiui nuo prekybos metų, kuriais produktas buvo supirktas, pabaigos.
5. Saugojimo agentūroms suteikiama finansinė kompensacija, lygi skirtumui tarp saugojimo agentūrų mokamos supirkimo kainos ir pardavimo kainos. Ši kompensacija sumažinama tokiu dydžiu, kurį sudaro pelnas, gaunamas iš skirtumo tarp supirkimo ir pardavimo kainos.
6. Taikydamos 1 dalį, valstybės narės patvirtina saugojimo agentūras, kurios suteikia atitinkamas garantijas tiek dėl produktų saugojimo patenkinamomis techninėmis sąlygomis, tiek dėl patenkinamo supirktų produktų valdymo.
Iš šių agentūrų ypač reikalaujama saugoti supirktus produktus atskirose patalpose ir vesti atskirą jų apskaitą.
7. Pagal 1 dalies reikalavimus supirktų produktų pardavimas organizuojamas konkurso tvarka arba jie parduodami iš anksto nustatyta kaina.
Į pateiktus pasiūlymus atsižvelgiama tik tuo atveju, jei pateikiamas užstatas.
8. 2 dalyje minėta supirkimo kaina bei išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, ypač priemonės, susijusios su pagalba saugojimui, finansine kompensacija ir saugojimo agentūrų vykdomu produktų supirkimu ir pardavimu, priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
10 straipsnis
1. 29 straipsnyje nustatyta tvarka dėl 1 straipsnio 2 dalyje nurodytų produktų, kurie yra didesnės ekonominės ar ekologinės svarbos vietiniu ar regioniniu mastu ir ypač stipriai patiria tarptautinę konkurenciją, gali būti imtasi ypatingų priemonių, skatinančių juos pirkti bei didinančių jų konkurencingumą.
Tokios priemonės pirmiausia apima:
a) veiksmus, kurie pagerintų išaugintų produktų tinkamumą perdirbimui bei pritaikytų jų savybes perdirbimo pramonės reikmėms;
b) veiksmus, tobulinančius naujų veiklos būdų ir procedūrų mokslinius bei techninius aspektus, siekiant pagerinti kokybę ir (arba) sumažinti perdirbamų produktų gamybos sąnaudas;
c) veiksmus, susijusius su naujų produktų kūrimu ir (arba) nauju perdirbtų produktų panaudojimu;
d) ekonominių ir rinkos tyrimų atlikimą;
e) veiksmus, skatinančius aptariamų produktų vartojimą ir panaudojimą.
2. 1 dalyje numatytas priemones vykdo gamintojų organizacijos arba jų asociacijos, pripažintos pagal Reglamentą (EB) Nr. 2200/96, kartu su organizacijomis, atstovaujančiomis ūkio subjektams, kurie minėtame sektoriuje perdirba ir (arba) parduoda produktą (-us).
3. Siekiant palengvinti ypatingų priemonių, kurių tikslas padidinti 1 dalyje minėtą konkurencingumą, taikymą šparagams, remiantis šiuo straipsniu, pirmuosius trejus metus po šių priemonių įdiegimo suteikiama 500 ekiu už hektarą vienodo dydžio pagalba daugiausia 9000 hektarų.
4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, ypač tos, kurios užtikrintų, kad šiame straipsnyje numatytos priemonės būtų suderintos bei papildytų, pirma, Reglamento (EB) Nr. 2200/96 17 straipsnyje priimtas priemones, antra, priemones, kurių finansavimas reglamentuojamas Reglamento (EEB) Nr. 4256/88 [6] 2, 5 ir 8 straipsniais, priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
Prekyba su trečiosiomis šalimis
11 straipsnis
1. Importuojant į Bendriją ar eksportuojant iš jos visus 1 straipsnio 2 dalyje išvardytus produktus gali būti reikalaujama pateikti importo ar eksporto licenciją.
Licencijas išduoda valstybės narės bet kuriam pareiškėjui, nepaisydamos jo įsisteigimo Bendrijoje vietos ir nepažeisdamos priemonių, kurių buvo imtasi taikant 15, 16, 17 ir 18 straipsnius.
Licencijos galioja visoje Bendrijoje. Tokios licencijos gali būti išduodamos pateikus užstatą, garantuojantį, kad produktai importuojami ir eksportuojami licencijos galiojimo laikotarpiu; išskyrus force majeure atvejus, užstatas negrąžinamas visas ar iš dalies, jei per tą laikotarpį importas ar eksportas nebuvo vykdomas arba buvo vykdomas tik iš dalies.
2. Importo ir eksporto licencijų galiojimo laikas ir kitos išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
12 straipsnis
1. Jei šiame reglamente nenustatyta kitaip, 1 straipsnio 2 dalyje išvardytiems produktams taikomos Bendrojo muito tarifo muitų normos.
2. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
13 straipsnis
1. II priede išvardytiems produktams nustatoma minimali importo kaina 1997-1998, 1998-1999 ir 1999-2000 prekybos metams. Minimali importo kaina nustatoma ypač atsižvelgiant į:
- kainą franko pasienyje importui į Bendriją,
- pasaulinės rinkos kainas,
- padėtį Bendrijos vidaus rinkoje,
- prekybos su trečiosiomis šalimis tendencijas.
Jei minimalios importo kainos nesilaikoma, be muito taikomi išlyginamieji privalomieji mokėjimai, grindžiami pagrindinių tiekiančių trečiųjų šalių kainomis.
2. Minimali džiovintų vynuogių importo kaina nustatoma prieš prasidedant prekybos metams.
Minimali importo kaina nustatoma Currants veislės razinoms ir kitoms džiovintoms vynuogėms. Kiekvienai iš šių dviejų produktų grupių minimali importo kaina gali būti nustatoma produktams, tiesiogiai išfasuotiems į pakuotes, kurių neto svoris turi būti nustatytas, ir tiesiogiai išfasuotiems į pakuotes, kurių neto svoris yra už jį didesnis.
3. Perdirbtų vyšnių minimali importo kaina nustatoma prieš prasidedant prekybos metams. Kaina gali būti nustatoma tiesiogiai išfasuotiems į pakuotes produktams, kurių neto svoris yra apibrėžtas.
4. Džiovintų vynuogių minimali importo kaina, kurios reikia laikytis tai importo dienai taikoma kaina. Išlyginamieji privalomieji mokėjimai, kurie prireikus įvedami, yra tie, kurie taikomi tą pačią dieną.
5. Minimali perdirbtų vyšnių importo kaina, kurios reikia laikytis - tai kaina, taikoma tą dieną, kai jos patvirtinamos išleidimui į laisvą apyvartą.
6. Išlyginamieji privalomieji mokėjimai džiovintoms vynuogėms nustatomi atsižvelgiant į importo kainų skalę. Skirtumas tarp minimalios importo kainos ir kiekvienos skalės padalos sudaro:
- 1 % nuo minimalios kainos pirmai padalai,
- atitinkamai 3, 6 ir 9 % minimalios kainos antrai, trečiai ir ketvirtai padaloms.
Penktoji skalės padala apima visus atvejus, kai importo kaina yra žemesnė už tą, kuri taikoma ketvirtai padalai.
Maksimalūs džiovintoms vynuogėms nustatytini išlyginamieji privalomieji mokėjimai negali būti didesni už skirtumą tarp minimalios kainos ir dydžio, nustatomo remiantis palankiausiomis kainomis, kurias reprezentatyviausios Bendrijai nepriklausančios šalys taiko pasaulinėje rinkoje dideliems kiekiams.
7. Kai perdirbtų vyšnių importo kaina yra mažesnė už minimalią šių produktų kainą, įvedami išlyginamieji privalomieji mokėjimai, lygūs šių kainų skirtumui.
8. Minimali importo kaina ir išlyginamųjų privalomųjų mokėjimų dydis nustatomi, ir kitos šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
14 straipsnis
1. Siekiant užkirsti kelią arba neutralizuoti neigimą poveikį Bendrijos rinkai, kuris gali kilti dėl tam tikrų 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų importo, vienas ar keletas tokių produktų, remiantis bendrojo muitų tarifo muito norma, apmokestinami papildomu importo muitu, jei laikomasi sąlygų, nustatytų Susitarimo dėl žemės ūkio [7], kuris buvo priimtas daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raunde, 5 straipsnyje, nebent nepanašu, kad importas pakenktų Bendrijos rinkai arba jei tas poveikis būtų neproporcingas numatytam tikslui.
2. Orientacinės kainos, už kurias žemesnėms kainoms gali būti įvestas papildomas importo muitas, yra tokios, apie kurias Bendrija praneša Pasaulio prekybos organizacijai, atsižvelgdama į jos pasiūlymą, pateiktą svarstyti daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raunde.
Orientaciniai kiekiai, kuriuos būtina viršyti, kad būtų įvestas papildomas importo muitas, nustatomi visų pirma remiantis importu į Bendriją per trejus metus iki tų metų, kuriais rinka patyrė arba panašu, jog gali patirti 1 dalyje minėtą žalingą poveikį.
3. Importo kainos, į kurias būtina atsižvelgti įvedant papildomą importo muitą, nustatomos remiantis konkrečios prekių siuntos CIF importo kainomis.
CIF importo kainos tuo tikslu tikrinamos remiantis konkretaus produkto tipinėmis kainomis pasaulinėje rinkoje arba to produkto tipine kaina Bendrijos importo rinkoje.
4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka. Tokiose taisyklėse pirmiausia nurodomi:
a) produktai, kuriems pagal Susitarimo dėl žemės ūkio 5 straipsnį, minėtą 1 dalyje, gali būti taikomi papildomi muitai;
b) kiti kriterijai, būtini taikant 1 dalį pagal Susitarimo dėl žemės ūkio 5 straipsnio reikalavimus.
15 straipsnis
1. 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų tarifinės kvotos, kylančios iš susitarimų, sudarytų pagal daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundo susitarimus, yra atidaromos ir administruojamos vadovaujantis išsamiomis taisyklėmis, priimtomis 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
2. Kvotos gali būti administruojamos taikant iš karto kelis arba vieną iš toliau išvardytų būdų:
a) būdą, paremtą chronologine paraiškų pateikimo tvarka (pagal principą "pirmas atėjai, pirmas gavai");
b) būdą, pagal kurį kvotos skirstomos proporcingai kiekiams, kurių prašoma pateiktose paraiškose ("vienalaikio nagrinėjimo" būdas);
c) būdą, pagrįstą atsižvelgimu į tradicinius prekybos srautus (naudojant "tradicinių importuotojų ir naujokų" būdą).
Gali būti priimti ir kiti tinkami būdai. Juos taikant turi būti išvengta suinteresuotų ūkio subjektų diskriminavimo.
3. Nustatant administravimo būdą, prireikus atsižvelgiama į Bendrijos rinkos aprūpinimo poreikius bei būtinybę išsaugoti tos rinkos pusiausvyrą, tuo pat metu remiantis būdais, praeityje taikytais kvotoms, minėtoms 1 dalyje, nepažeidžiant teisių, kylančių iš daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raundo metu sudarytų susitarimų.
4. 1 dalyje minėtos išsamios taisyklės numato metines kvotas, tinkamai paskirstytas visiems metams, nustato taikytiną administravimo būdą, o prireikus ir:
a) garantijas, susijusias su produkto pobūdžiu, provenencija ir kilme;
b) dokumento, naudojamo patikrinti a punkte nurodytas garantijas, pripažinimą; ir
c) sąlygas, kuriomis išduodamos importo licencijos, bei jų galiojimo laiką.
16 straipsnis
1. Tiek, kiek reikia, kad būtų eksportuojami:
a) 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų, į kuriuos nėra pridėta cukraus, ekonomiškai reikšmingi kiekiai;
b) - baltasis ir žaliavinis cukrus, klasifikuojamas pagal KN 1701 kodą,
- gliukozė ir gliukozės sirupas, klasifikuojami pagal KN 17023051, 17023059, 17023091, 17023099 ir 17024090 kodus,
- izogliukozė, klasifikuojama pagal KN 17023010, 17024010, 17026010 ir 17029030 kodus,
- cukrinių runkelių ir cukranendrių sirupas, klasifikuojamas pagal KN 17029099 kodą,
naudojami 1 straipsnio 2 dalies b punkte išvardytuose produktuose,
remiantis tų produktų kainomis tarptautinėje prekyboje ir neperžengiant tų ribų, kurias sąlygoja susitarimai, sudaryti pagal Sutarties 228 straipsnį, skirtumas tarp tų kainų ir kainų, taikomų Bendrijoje, gali būti padengtas eksporto grąžinamosiomis išmokomis.
2. Eksportuotiniems kiekiams, kuriems gali būti taikoma grąžinamoji išmoka, paskirstyti nustatomas būdas, kuris:
a) geriausiai atitiktų produkto pobūdį ir padėtį konkrečioje rinkoje, o tai leistų veiksmingiausiai panaudoti turimus resursus, ir atsižvelgtų į Bendrijos eksporto efektyvumą ir struktūrą, tačiau nesukurtų diskriminavimo tarp mažų ir didelių ūkio subjektų;
b) administraciškai mažiausiai apsunkintų suinteresuotus ūkio subjektus, atsižvelgiant į administravimo reikalavimus;
c) vengtų diskriminavimo tarp suinteresuotų ūkio subjektų.
3. Grąžinamosios išmokos yra vienodos visai Bendrijai.
Grąžinamoji išmoka konkrečiam produktui gali skirtis atsižvelgiant į produkto paskirties vietą, jei to reikalauja padėtis tarptautinėje rinkoje arba konkretūs tam tikrų rinkų reikalavimai.
Grąžinamosios išmokos nustatomos 29 straipsnyje nustatyta tvarka. Grąžinamosios išmokos nustatomos reguliariais laiko tarpais.
Komisija, remdamasi valstybės narės prašymu ar savo iniciatyva, prireikus gali koreguoti reguliariais laiko tarpais nustatytą grąžinamąją išmoką.
4. Grąžinamosios išmokos suteikiamos tik pateikus pasiūlymą ir reikiamą eksporto licenciją.
5. Taikoma tokia grąžinamoji išmoka, kuri taikoma pasiūlymo dėl licencijos padavimo dieną, o diferencijuotos grąžinamosios išmokos atveju galiojanti tą pačią dieną:
a) licencijoje nurodytai paskirties vietai; arba
b) faktinei paskirties vietai, jei ji nesutampa su nurodytąja licencijoje. Tuo atveju taikytina suma neturi būti didesnė už tą, kuri taikoma licencijoje pažymėtai paskirties vietai.
Kad šioje dalyje nustatytu lankstumu nebūtų piktnaudžiaujama, gali būti imamasi atitinkamų priemonių.
6. 4 ir 5 dalių galima atsisakyti, jei už produktus grąžinamosios išmokos yra mokamos pagal pagalbos maisto produktais teikimo operacijas 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
7. Kiekių apribojimų, atsirandančių iš susitarimų, sudarytų pagal Sutarties 228 straipsnį, laikymąsi garantuoja eksporto sertifikatai, kurie išduodami juose numatytiems referenciniams laikotarpiams ir yra taikytini aptariamiems produktams. Kai kalbama apie įsipareigojimų, kylančių iš susitarimų, sudarytų pagal daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundo susitarimus, laikymąsi, referencinio laikotarpio pabaiga neturi įtakos eksporto licencijų galiojimui.
8. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, apimančios ir nuostatas dėl nepaskirstytų bei nepanaudotų eksportuotinų kiekių perskirstymo, priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
17 straipsnis
1. Šis straipsnis taikomas grąžinamajai išmokai, nurodytai 16 straipsnio 1 dalies a punkte.
2. Nustatant grąžinamąją išmoką, atsižvelgiama į:
a) esamą padėtį ir ateities tendencijas, susijusias su:
- produktų, gautų perdirbus vaisius ir daržoves, kainomis ir jų įsigijimo Bendrijos rinkoje galimybėmis,
- tarptautinėje prekyboje vyraujančiomis kainomis;
b) minimalias pardavimo ir transporto išlaidas, pervežant iš Bendrijos rinkų į uostus ar kitas Bendrijoje esančias eksporto vietas bei vežimo į paskirties šalis išlaidas;
c) siūlomo eksporto ekonominį aspektą;
d) apribojimus, kylančius iš susitarimų, sudarytų pagal Sutarties 228 straipsnį.
3. Kai 16 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytiems produktams nustatomos Bendrijos rinkos kainos, atsižvelgiama į vyraujančias kainas, kurios eksporto požiūriu yra pačios palankiausios.
Nustatant tarptautinės prekybos kainas, atsižvelgiama į:
a) trečiųjų šalių rinkose vyraujančias kainas;
b) palankiausias kainas tose trečiosiose šalyse, į kurias importuoja trečiosios šalys;
c) gamintojo kainas, užregistruotas eksportuojančiose trečiosiose šalyse;
d) siūlomas kainas Bendrijos pasienyje.
4. Grąžinamoji išmoka išmokama įsitikinus, kad:
- produktai yra eksportuoti iš Bendrijos,
- produktai yra Bendrijos kilmės ir
- diferencijuotos grąžinamosios išmokos atveju produktai pasiekė licencijoje nurodytą paskirties vietą arba kitą paskirties vietą, kuriai buvo nustatyta grąžinamoji išmoka, nepažeidžiant 16 straipsnio 5 dalies b punkto nuostatų. Tačiau 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti daromos šios taisyklės išimtys, jei yra nustatytos sąlygos, užtikrinančios lygiavertes garantijas.
5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
18 straipsnis
1. Šis straipsnis taikomas grąžinamosioms išmokoms, nurodytoms 16 straipsnio 1 dalies b punkte.
2. Grąžinamosios išmokos dydis yra lygus:
- žaliaviniam cukrui, baltajam cukrui, cukrinių runkelių bei cukranendrių sirupui - eksporto grąžinamosios išmokos dydžiui, nustatytam tokiems produktams, kai jie neperdirbti, pagal 1981 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1785/81 dėl bendro cukraus sektoriaus rinkų organizavimo [8] 17 straipsnį ir jo įgyvendinimo nuostatas,
- izogliukozei - eksporto grąžinamosios išmokos dydžiui, nustatytam šiam neperdirbtam produktui pagal Reglamento (EEB) Nr. 1785/81 17 straipsnį ir jo įgyvendinimo nuostatas,
- gliukozei ir gliukozės sirupui - eksporto grąžinamosios išmokos dydžiui, nustatytam kiekvienam tokiam neperdirbam produktui atskirai pagal 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1766/92 dėl bendro grūdų rinkos organizavimo [9] 13 straipsnį ir jo įgyvendinimo nuostatas.
3. Siekiant pasinaudoti grąžinamąja išmoka, eksporto metu perdirbtus produktus privalo lydėti pareiškėjo pateikta deklaracija, kurioje nurodomi gamybai panaudoti žaliavinio ir baltojo cukraus, cukrinių runkelių ir cukranendrių sirupo, izogliukozės, gliukozės ir gliukozės sirupo kiekiai.
Pirmojoje pastraipoje nurodytos deklaracijos tikslumą patikrina suinteresuotų valstybių narių kompetentingos institucijos.
4. Jei grąžinamoji išmoka yra per maža, kad 1 straipsnio 2 dalies b punkte išvardytus produktus būtų galima eksportuoti, vietoj 16 straipsnio 1 dalies b punkte išdėstytų nuostatų dėl grąžinamosios išmokos tiems produktams taikomos 16 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatos.
5. Grąžinamoji išmoka suteikiama eksportuojamiems produktams, kurie:
a) yra Bendrijos kilmės;
b) buvo įvežti iš trečiųjų šalių ir už juos buvo sumokėtas 12 straipsnyje nurodytas importo muitas, jei eksportuotojas įrodo, kad:
- eksportuotinas produktas - tai tas pats produktas, kuris prieš tai buvo importuotas, ir
- importo muitai įvežant buvo sumokėti.
b punkte aprašytu atveju grąžinamoji išmoka kiekvienam produktui yra lygi importo metu surinktiems muitams, kai pastarieji yra mažesni už taikomą grąžinamąją išmoką; jei importuojant surinkti muitai yra didesni už grąžinamąją išmoką, taikoma pastaroji.
6. Grąžinamoji išmoka išmokama įsitikinus, kad:
- produktai atitinka bent vieną iš dviejų 5 dalyje nustatytų reikalavimų,
- produktai buvo eksportuoti iš Bendrijos,
- diferencijuotos grąžinamosios išmokos atveju - produktai pasiekė licencijoje nurodytą ar kurią nors kitą paskirties vietą, kuriai buvo nustatyta grąžinamoji išmoka, nepažeidžiant 16 straipsnio 5 dalies b punkto. Tačiau 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti daromos šios taisyklės išimtys, jei yra nustatytos sąlygos, suteikiančios lygiavertes garantijas.
7. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
19 straipsnis
1. Tiek, kiek yra reikalinga, kad bendros grūdų, cukraus ir vaisių bei daržovių rinkų organizacijos tinkamai funkcionuotų, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir laikydamasi Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatytos balsavimo tvarkos, konkrečiais atvejais gali visai ar iš dalies uždrausti naudoti įvežimo perdirbti tvarką, taikomą:
- 16 straipsnio 1 dalies b punkte nurodytiems produktams ir
- vaisiams bei daržovėms, skirtiems 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų gamybai.
2. Jei 1 dalyje nurodyta padėtis yra ypatingos skubos ir Bendrijos rinka yra sutrikdyta ar jai gresia pavojus būti sutrikdytai dėl įvežimo perdirbti tvarkos, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva, nukrypdama nuo 1 dalies, nusprendžia dėl reikiamų priemonių; Tarybai ir valstybėms narėms pranešama apie tas priemones, kurios galios ne ilgiau kaip šešis mėnesius ir bus taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna valstybės narės prašymą, per savaitę nuo jo gavimo ji priima sprendimą.
3. Kiekviena valstybė narė Komisijos sprendimą per savaitę nuo tos dienos, kai jai apie jį buvo pranešta, gali perduoti Tarybai. Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti, iš dalies pakeisti arba panaikinti Komisijos sprendimą. Jeigu Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, laikoma, kad Komisijos sprendimas yra panaikintas.
20 straipsnis
1. Tais atvejai, kai pagal Reglamento (EEB) Nr. 1785/81 20 straipsnį eksportuojamam baltajam cukrui yra nustatomas mokestis, didesnis negu 5 ekiu už 100 kilogramų, 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta taikyti eksportui tam tikrą privalomąjį mokėjimą 1 straipsnio 2 dalyje išvardytiems produktams, kurių sudėtyje yra ne mažiau kaip 35 % cukraus.
2. Eksporto privalomojo mokėjimo dydis nustatomas atsižvelgiant į:
- produkto, gauto perdirbus vaisius ar daržoves ir pridėjus cukraus, pobūdį,
- pridėto cukraus kiekį minėtame produkte,
- baltojo cukraus kainas Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje,
- baltajam cukrui taikomą eksporto mokestį,
- minėto privalomojo mokėjimo taikymo ekonomines pasekmes.
3. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
21 straipsnis
1. Produktų, kuriems taikomas šis reglamentas, tarifinei klasifikacijai taikomos bendrosios Kombinuotosios nomenklatūros aiškinimo ir specialios jos taikymo taisyklės; tarifų nomenklatūra, atsirandanti taikant šį reglamentą, įtraukiama į Bendrąjį muitų tarifą.
2. Jei šiame reglamente ar pagal jį priimtose nuostatose nenurodyta kitaip, prekyboje su trečiosiomis šalimis draudžiami:
- apmokestinimas bet kokiu privalomuoju mokėjimu, kuris yra lygiavertis muitui,
- bet kokio kiekybinio apribojimo ar lygiaverčio poveikio priemonės taikymas.
22 straipsnis
1. Jei dėl vieno ar kelių 1 straipsnio 2 dalyje išvardytų produktų importo ar eksporto Bendrijos rinka yra sutrikdoma arba jai gresia rimti sutrikimai, galintys sutrukdyti Sutarties 39 straipsnyje nustatytų tikslų pasiekimą, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės, kol tokie sutrikimai ar jų grėsmė išnyks.
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsavimo tvarka priima bendrąsias šios dalies taikymo taisykles bei nustato atvejus, kai ir ribas, kurių neperžengdamos valstybės narės gali imtis apsaugos priemonių.
2. Jei iškyla 1 dalyje nurodyta situacija, Komisija valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva nusprendžia dėl būtinų priemonių; valstybės narės informuojamos apie tas priemones, kurios turi būti taikomos nedelsiant. Jei Komisija gauna valstybės narės prašymą, ji turi priimti sprendimą per tris darbo dienas nuo jo gavimo.
3. Komisijos nustatytas priemones kiekviena valstybė narė per tris darbo dienas nuo tos dienos, kai jai apie jas buvo pranešta, gali perduoti Tarybai. Taryba susirenka nedelsdama. Kvalifikuota balsų dauguma ji gali patvirtinti, iš dalies pakeisti arba panaikinti aptariamą priemonę.
4. Šis straipsnis taikomas atsižvelgiant į įsipareigojimus, kylančius iš tarptautinių susitarimų, sudarytų pagal Sutarties 228 straipsnio 2 dalį.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrosios nuostatos
23 straipsnis
1 straipsnio 2 dalyje nurodytų produktų gamybai bei prekybai jais taikomi Sutarties 92, 93 ir 94 straipsniai.
24 straipsnis
Patikrinimams, kaip laikomasi perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkai taikomų Bendrijos taisyklių, taikoma Reglamento (EB) Nr. 2200/96 VI antraštinė dalis (nacionaliniai ir Bendrijos patikrinimai).
25 straipsnis
Finansinės ir kitos administracinės nuobaudos kur tinkama nustatomos atsižvelgiant į konkrečius sektoriaus poreikius 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
26 straipsnis
Jei reikia imtis priemonių, lengvinančių perėjimą nuo ankstesnės tvarkos prie šio reglamento nustatytos tvarkos, jos priimamos 29 straipsnyje nustatyta tvarka.
27 straipsnis
1. Valstybės narės ir Komisija perduoda viena kitai informaciją, reikalingą taikant šį reglamentą. Perduotini duomenys nustatomi 29 straipsnyje nustatyta tvarka. Išsamios tokios informacijos perdavimo ir skleidimo taisyklės priimamos ta pačia tvarka.
2. Apie įstatymus ir kitus teisės aktus, taip pat jų pakeitimus, kuriuos valstybės narės priėmė taikydamos šį reglamentą, Komisijai pranešama ne vėliau kaip po mėnesio nuo jų priėmimo.
3. Valstybės narės imasi visų tinkamų priemonių, kad už šio reglamento nuostatų pažeidimus būtų baudžiama ir būtų užkirstas kelias bet kokiam sukčiavimui.
28 straipsnis
Įsteigiamas Perdirbtų vaisių ir daržovių vadybos komitetas, toliau - Komitetas, kurį sudaro valstybių narių atstovai, o jam pirmininkauja Komisijos atstovas.
29 straipsnis
1. Tais atvejais, kai daroma nuoroda į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu perduoda klausimą svarstyti Komitetui.
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per laikotarpį, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama balsų dauguma, kuri yra nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje tiems atvejams, kai Taryba turi priimti sprendimus remdamasi Komisijos pasiūlymu. Komitetą sudarančių valstybių narių atstovų balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina priemones, kurios taikomos nedelsiant.
b) Tačiau jei šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama pateikia jas Tarybai. Tokiu atveju Komisija gali atidėti jos pačios nuspręstų priemonių taikymą ne ilgiau kaip mėnesiui nuo pateikimo dienos.
Kvalifikuota balsų dauguma Taryba per mėnesį gali priimti kitokį sprendimą.
30 straipsnis
Komitetas gali svarstyti bet kurį kitą klausimą, kurį jam perdavė pirmininkas (-ė) savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu.
31 straipsnis
Išlaidos, patirtos taikant 2, 7 straipsnius, 9 straipsnio 4 ir 5 dalis bei 10 straipsnio 3 dalį, laikomos intervencine priemone žemės ūkio rinkoms stabilizuoti tokia prasme kaip vartojama 1970 m. balandžio 21 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 729/70 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo [10] 1 straipsnio 2 dalyje.
32 straipsnis
Šis reglamentas taikomas taip, kad tuo pačiu metu būtų tinkamai atsižvelgiama į Sutarties 39 ir 110 straipsniuose išdėstytus tikslus.
33 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 1997 m. sausio 1 d. Tačiau I antraštinė dalis netaikoma nė vienam iš konkrečių produktų iki 1997-1998 prekybos metų pradžios.
2. Nuo šio reglamento atitinkamų nuostatų taikymo datos panaikinami šie reglamentai:
- 1986 m. vasario 24 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 426/86 dėl bendro perdirbtų vaisių ir daržovių produktų rinkos organizavimo [11],
- 1988 m. liepos 19 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2245/88, nustatantis garantuojamosios ribos sistemas persikams ir kriaušėms sirupe ir (arba) natūraliose vaisių sultyse [12],
- 1990 m. gegužės 7 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 1206/90, nustatantis pagalbos už perdirbtų vaisių bei daržovių gamybą sistemos bendrąsias taisykles [13],
- 1993 m. kovo 17 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 668/93 dėl pagalbos už perdirbtų pomidorų produktų gamybą skyrimo ribos nustatymo [14].
Nuorodos į panaikintą reglamentą suprantamos kaip nuorodos į šį reglamentą ir skaitomos pagal IV priede pateiktą koreliacijos lentelę.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge, 1996 m. spalio 28 d.