Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1767/68
1968 m. lapkričio 6 d.
dėl pražydinti skirtų gumbasvogūnių, svogūnėlių ir gumbavaisių eksporto į trečiąsias šalis minimalių kainų sistemos
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1968 m. vasario 27 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 234/68 dėl bendro augančių medžių ir kitų augalų, svogūnėlių, šaknų ir kitų augalų dalių, skintų gėlių bei dekoratyvinių žalumynų rinkos organizavimo [1], ypač į jo 7 straipsnio 2 dalį,
kadangi minimalias eksporto kainas būtina nustatyti laiku, kad profesionalūs augintojai galėtų pasirengti; kadangi nustatant šias kainas, reikėtų atsižvelgti į ankstesniais metais valstybių narių patvirtintas eksporto skatinimo priemones; kadangi, be to, reikėtų atsižvelgti į kainas tarptautinėse rinkose;
kadangi siekdamos sudaryti sąlygas eksporto į trečiąsias šalis minimalioms kainoms nustatyti, valstybės narės turėtų pateikti reikiamus duomenis apie rūšis, veisles ir dydžius; kadangi reikėtų pagal eksportuojamus kiekius patikrinti, ar ši informacija yra tipinė;
kadangi siekiant, kad tinkamai veiktų minimalių kainų sistema, reikėtų nustatyti jos taikymo ir priežiūros taisykles;
kadangi, atsižvelgiant į eksperimentinį šio reglamento pobūdį, jį reikėtų taikyti tik iki 1971 m. gegužės 31 d., kad būtų galima pasinaudoti patirtimi, įgyta rengiant naują reglamentą;
kadangi šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Gyvų augalų vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Reglamento (EEB) Nr. 234/68 7 straipsnyje numatytos minimalios eksporto kainos nustatomos kasmet ne vėliau kaip iki spalio 31 d., išskyrus begonijų, gloksinijų, gladiolių, jurginų ir lelijų rūšis, kurioms kainos nustatomos ne vėliau kaip iki gruodžio 31 d. Šios kainos taikomos produktams, kurie nuimami kitais metais po kainų nustatymo metų. Įvairiose paskirties šalyse gali skirtis kiekvieno produkto kaina ir auginimo bei prekybos sąlygos arba produkto dydžiai ir kitos charakteristikos, kurie nustatomi pirmiausia atsižvelgiant į:
- minimalias eksporto kainas, kurias valstybės narės galėjo taikyti trejus metus iki kainų nustatymo metų,
- kainų tendencijas tarptautinėse rinkose trejus metus iki kainų nustatymo metų,
- būtinybę išlaikyti stabilias eksporto kainas ir vengti trikdymų pasaulio rinkoje.
2. Minimalios eksporto kainos nustatomos etape sandėlis-eksportuotojas. Į jas neįtraukiama pakavimo ir draudimo išlaidos bei kitos papildomos išlaidos.
3. Kasmet iki gruodžio 1 d. kiekviena valstybė narė Komisijai ir kitoms valstybėms narėms perduoda toliau nurodytą informaciją apie begonijų, gloksinijų, gladiolių, jurginų ir lelijų rūšis, o kasmet iki spalio 15 d. - kitus produktus, kuriems taikoma minimalių eksporto kainų sistema:
- visą informaciją, būtiną kainų tendencijoms tarptautinėse rinkose įvertinti ir minimalioms kainoms nustatyti,
- į trečiąsias šalis eksportuotus kiekius.
2 straipsnis
1. Pagal 4 dalies nuostatas draudžiama siūlyti pirkti, parduoti arba tiekti siekiant eksportuoti į trečiąsias šalis produktus, kuriems taikoma minimalių eksporto kainų sistema, kaina, kuri būtų mažesnė už minimalią šio produkto kainą.
2. Jei atitinkamo dydžio produkto minimali kaina nėra nustatyta, šiam dydžiui taikoma tam produktui nustatyta mažiausia minimali eksporto kaina.
3. Jei parduodama kaina, nustatyta vėlesniu etapu nei sandėlis-eksportuotojas, nustatoma tokia kaina, kad atėmus pakavimo, draudimo, transporto ir kitas papildomas išlaidas, pardavėjas gautų ne mažiau nei minimalią kainą.
4. Atsiskaitant grynaisiais, kiekvieno produkto minimali kaina gali būti sumažinama ne daugiau kaip 2 %.
5. Prie eksportuojamų produktų pridedamose faktūrose visų pirma nurodoma:
- produktų kaina ir dydis,
- pakavimo, draudimo ir kitos papildomos išlaidos.
3 straipsnis
Minimalios eksporto kainų sistemos taikymo priežiūrą vykdo kiekvienos valstybės narės paskirtos įstaigos. Ne vėliau kaip per mėnesį nuo šio reglamento įsigaliojimo kitoms valstybėms narėms ir Komisijai jos praneša už šią priežiūrą atsakingos įstaigos pavadinimą ir adresą.
4 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje. Ji taikomas iki 1971 m. gegužės 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1968 m. lapkričio 6 d.