Tarybos direktyva
1982 m. spalio 4 d.
nustatanti techninius reikalavimus vidaus vandenų kelių laivams
(82/714/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi bendros transporto politikos tikslai ir šios politikos įgyvendinimas, inter alia, vidaus navigacijos srityje reikalauja, kad laivų judėjimas Bendrijos vandenų kelių tinklu vyktų esant geriausioms sąlygoms, kiek tai susiję su saugumu ir konkurencija;
kadangi 1976 m. sausio 20 d. Tarybos direktyva dėl vidaus vandenų laivų tinkamumo plaukioti liudijimo abipusio pripažinimo [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 8/1016/EEB [4], numato, kad Taryba priima bendrąsias nuostatas, nustatančias techninius reikalavimus vidaus vandenų laivams; kadangi šios direktyvos tikslas yra nustatyti šiuos reikalavimus; kadangi tačiau tam tikroms laivų kategorijoms ši direktyva neturėtų būti taikoma;
kadangi Bendrijos vidaus vandenų keliai saugumo požiūriu yra nevienodi ir todėl turėtų būti suskirstyti į keletą zonų; kadangi pageidautina, kad nebūtų kolizijos su sistema, įsteigta pagal peržiūrėtą Konvenciją dėl laivybos Reino upe;
kadangi pageidautina laivybai Bendrijos vidaus vandenų keliais įvesti sertifikatą, galiojantį visuose Bendrijos vandenų keliuose, išskyrus tuos kelius, kuriems taikoma peržiūrėta Konvencija dėl laivybos Reino upe, ir liudijantį, kad laivas atitinka bendruosius techninius reikalavimus;
kadangi turi būti įmanoma naudotis tikrinimo sertifikatu, išduotu pagal peržiūrėtos Konvencijos dėl laivybos Reino upe 22 straipsnį, visuose Bendrijos vandenų keliuose, tam tikrais atvejais reikalaujant papildomo Bendrijos sertifikato;
kadangi, atsižvelgiant į jų vietinę svarbą ir specialius saugos reikalavimus, valstybėms narėms turėtų būti suteikta teisė netaikyti šios direktyvos arba jos dalies laivams, neplaukiojantiems kitų valstybių narių vidaus vandenų keliais;
kadangi turėtų būti nustatytos datos, reikalingos, kad būtų atliekami techniniai patikrinimai, įgalinantys išduoti sertifikatus naudojamiems laivams;
kadangi siekiant kaip galima greičiau suderinti šios direktyvos priedus su technikos pažanga, turėtų būti nustatyta pažangi procedūra papildymams pateikti;
kadangi pagal Direktyvos 76/135/EEB 7 straipsnį, toje direktyvoje numatytos priemonės galioja iki šios direktyvos įsigaliojimo; kadangi reikia, kad Direktyva 76/135/EEB ir toliau galiotų tiems laivams, kuriems ji taikoma ir kuriems ši direktyva netaikoma,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
Šioje direktyvoje Bendrijos vidaus vandenų keliai skirstomi taip:
- 1 ir 2 zonos: vandenų keliai, išvardyti I priedo 1 skyriuje,
- 3 zona: vandenų keliai, išvardyti I priedo 2 skyriuje,
- 4 zona: visi kiti Bendrijos vandenų keliai.
Zona R apima tuos pirmiau išvardytus vandenų kelius, kuriems patikrinimo sertifikatas turi būti išduotas laikantis peržiūrėtos Konvencijos dėl laivybos Reino upe 22 straipsnio kaip šis straipsnis yra suformuluotas, kai ši direktyva yra priimama.
2 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma:
- laivams, kurių visas dedveitas yra 15 tonų ar daugiau arba laivams, kurie neskirti krovinių vežimui ir kurių tūrio vandentalpa yra 15 m3 ar didesnė,
- vilkikams ir stūmikliams, įskaitant tuos, kurių tūrio vandentalpa mažesnė nei 15 m3, jeigu jie buvo statomi vilkti, stumti laivams arba plukdyti laivą bortas prie borto.
2. Ši direktyva netaikoma:
- keleiviniams laivams,
- keltams,
- plūdriajai įrangai,
- plūdriosioms konstrukcijoms ir plūdriesiems įrenginiams, įskaitant ir tuos, kurie perkeliami iš vienos vietos į kitą,
- pramoginiams laivams,
- aptarnaujantiems laivams, kurie priklauso institucijoms, atliekančioms priežiūros funkciją, ir gaisriniams laivams,
- kariniams laivams,
- jūrų laivams, įskaitant jūrų vilkikus ir stūmikus, plaukiojančius ar besibazuojančius potvynių ir atoslūgių veikiamuose vandens plotuose arba laikinai vidaus vandenų keliuose, turintiems galiojantį laivybos leidimą,
- vilkikams ir stūmikams, kurių tūrio vandentalpa yra mažesnė nei 15 m3 ir kurie buvo statomi vilkti, stumti laivams ar plukdyti laivus bortas prie borto, kurių tūrio vandentalpa mažesnė nei 15 m3.
3 straipsnis
Laivai, plaukiojantys Bendrijos vandenų keliais, išvardytais 1 straipsnyje, privalo turėti:
- sertifikatą, išduotą pagal peržiūrėtos Konvencijos dėl laivybos Reino upe 22 straipsnį, kai laivas plaukioja vandenų keliu, esančiu zonoje R,
- Bendrijos sertifikatą laivybai vidaus vandenimis, išduotą laivams, atitinkantiems II priede išdėstytus reikalavimus, kai plaukiojama kitų zonų vandenų keliais.
Bendrijos sertifikatas parengiamas laikantis III priede pateikto pavyzdžio ir išduodamas pagal šią direktyvą.
4 straipsnis
1. Visi laivai, turintys galiojantį sertifikatą, išduotą pagal peržiūrėtos Konvencijos dėl laivybos Reino upe 22 straipsnį, gali plaukioti Bendrijos vandenų keliais, turėdami tik šį sertifikatą.
2. Tačiau visi laivai, turintys 1 dalyje nurodytą sertifikatą, taip pat turi turėti papildomą sertifikatą laivybai vidaus vandenimis (papildomas Bendrijos sertifikatas):
- kai laivai plaukioja vandenų keliais, esančiais 3 ir 4 zonoje, jeigu norima, kad laivams būtų taikomi ne tokie griežti tuose vandenų keliuose galiojantys techniniai reikalavimai,
- kai laivai plaukioja vandenų keliais, esančiais 1 ir 2 zonoje, jeigu valstybė narė pagal 5 straipsnį dėl šių vandenų kelių yra priėmusi papildomus techninius reikalavimus.
Papildomas Bendrijos sertifikatas parengiamas pagal IV priede nurodytą pavyzdį ir kompetentingų nacionalinės valdžios institucijų išduodamas pateikus 1 dalyje minimą sertifikatą ir pagal šių institucijų nustatytas sąlygas.
5 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė, atsižvelgdama į peržiūrėtos Konvencijos dėl laivybos Reino upe reikalavimus ir pasikonsultavusi su Komisija, laivams, plaukiojantiems 1 ir 2 zonos vandenų keliais, esančiais valstybės narės teritorijoje, gali nustatyti papildomus techninius reikalavimus be tų, kurie išvardyti II priede.
Apie šiuos papildomus reikalavimus pranešama kitoms valstybėms narėms ir Komisijai iki reikalavimų įsigaliojimo likus bent šešiems mėnesiams, jeigu jie nebuvo įsigalioję 1977 m. sausio 21 d.
2. 3 straipsnyje minimame Bendrijos sertifikate arba, jeigu taikoma 4 straipsnio 2 dalis, papildomame Bendrijos sertifikate pažymima apie laivų atitiktį šiems papildomiems reikalavimams.
6 straipsnis
Bet kuris laivas, turintis sertifikatą, išduotą pagal Reglamentą dėl pavojingų medžiagų vežimo Reino upe (ADNR), gali vežti pavojingus krovinius visoje Bendrijos teritorijoje tame sertifikate numatytomis sąlygomis.
Bet kuri valstybė narė gali reikalauti, kad laivams, neturintiems ADNR sertifikato, būtų suteikti įgaliojimai vežti pavojingus krovinius valstybės narės teritorijoje tik tuomet, jeigu laivai atitinka reikalavimus, papildomus reikalavimams, išdėstytiems šioje direktyvoje. Apie šiuos reikalavimus pranešama Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.
7 straipsnis
1. Valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos arba jos dalies:
a) laivams, plaukiojantiems laivybai tinkamais vandenų keliais, kurie vidaus vandenų keliu nesisieja su kitų valstybių narių vandenų keliais;
b) laivams, kurių dedveitas ne didesnis už 350 tonų ir kurie buvo pradėti statyti iki 1950 m. sausio 1 d. ir eksploatuojamiems tik nacionaliniuose vandenų keliuose.
2. Laivybos nacionaliniuose vandenų keliuose atžvilgiu valstybės narės gali netaikyti vienos ar kelių šios direktyvos nuostatų riboto atstumo vietinės svarbos reisams arba reisams uosto teritorijoje. Leidžiančios nukrypti nuostatos ir reisai ar plotai, kuriems joms taikomos, nurodomos laivo sertifikate.
3. Komisijai pranešama apie leidžiančias nukrypti nuostatas, priimtas pagal šį reglamentą.
4. Valstybė narė, kuri dėl leidžiančių nukrypti nuostatų, priimtų pagal 1 ir 2 dalis, neturi nei vieno laivo, kuriam turi būti taikomos šios direktyvos nuostatos ir kuris plaukioja valstybės narės vandenų keliais, neprivalo laikytis 9, 10 ir 12 straipsnių.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
Sertifikatų laivams, plaukiojantiems Bendrijos vidaus vandenų keliais, išdavimo sąlygos ir taisyklės
8 straipsnis
1. Bendrijos sertifikatas laivams, kurie pradėti statyti po 1985 m. sausio 1 d., išduodamas po techninio patikrinimo, atliekamo prieš pradedant eksploatuoti laivą, ir kuriuo privalo būti nustatyta, ar laivas atitinka II priede išvardytus techninius reikalavimus.
2. Bendrijos sertifikatas išduodamas laivams, eksploatuojamiems 1985 m. sausio 1 d., ir laivams, pradėtiems statyti iki minėtos datos, po techninio patikrinimo, atliktino nuo 1986 m. sausio 1 d. iki 1998 m. liepos 1 d. pagal tvarkaraštį, kurį nustato kiekviena valstybė narė, siekiant nustatyti, ar laivas atitinka II priede išvardytus techninius reikalavimus. Apie šį tvarkaraštį pranešama Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.
Tačiau laivams, plaukiojantiems tik nacionalinių vandenų kelių tinklu ir pradėtiems statyti iki 1970 m. sausio 1 d., laikotarpį, per kurį turi būti atliktas techninis patikrinimas, kiekviena valstybė narė gali nuspręsti pratęsti septyneriais metais.
3. Ar laivas atitinka 5 straipsnyje pateiktus papildomus reikalavimus, turi būti nustatoma atliekant pirmesnėse dalyse numatytus techninius patikrinimus arba atliekant techninį patikrinimą laivo savininko prašymu.
9 straipsnis
Bendrijos sertifikatą išduoda valstybės narės, kurioje laivas įregistruotas, kompetentinga nacionalinės valdžios institucija, arba, jeigu tai neįmanoma, tos valstybės narės, kurioje yra laivo prirašymo uostas, kompetentinga nacionalinės valdžios institucija, arba, jeigu tai neįmanoma, valstybės narės, kurioje laivo savininkas yra įsisteigęs, kompetentinga nacionalinės valdžios institucija.
Šios institucijos, prireikus, gali prašyti kitos valstybės narės kompetentingų valdžios institucijų išduoti sertifikatą.
Kiekviena valstybė narė parengia savo kompetentingų institucijų, galinčių išduoti sertifikatus, sąrašą ir apie jį praneša Komisijai bei kitoms valstybėms narėms.
Kiekviena valstybė narė, kuri dėl 7 straipsnio 4 dalies kompetentingos institucijos nepaskyrė, gali prašyti kitos valstybės narės ar valstybių narių, kad jos savo kompetentingoms institucijoms pavestų išduoti Bendrijos sertifikatus jų teritorijoje įregistruotiems laivams bei laivams, kurių prirašymo uostas arba kurių savininkų įsisteigimo vieta yra jų teritorijoje.
10 straipsnis
8 straipsnyje nurodytą techninį patikrinimą atlieka kompetentinga institucija, kuri gali atsisakyti visą laivą ar jo dalį teikti techniniam patikrinimui, jeigu iš galiojančio liudijimo, kurį išdavė klasifikacinė bendrovė, patvirtinta valstybės, kurioje sertifikatas yra išduotas, akivaizdu, kad visas laivas ar jo dalis atitinka II priede išdėstytus techninius reikalavimus.
Kiekviena valstybė narė parengia kompetentingų institucijų, galinčių atlikti techninius patikrinimus, sąrašą ir apie jį praneša Komisijai bei kitoms valstybėms narėms.
11 straipsnis
Bendrijos sertifikato galiojimo trukmę kiekvienu konkrečiu atveju nustato institucija, turinti įgaliojimus išduoti tokius sertifikatus. Tačiau šis laikotarpis negali būti ilgesnis nei 10 metų.
12 straipsnis
Kiekviena valstybė narė nustato sąlygas, kurių laikantis prarastas ar sugadintas sertifikatas gali būti pakeistas.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
Sertifikato pratęsimo arba jo dalinio pakeitimo sąlygos ir taisyklės
13 straipsnis
Bendrijos sertifikatas pratęsiamas pasibaigus jo galiojimo laikotarpiui pagal tokių sertifikatų išdavimo sąlygas ir taisykles.
14 straipsnis
Institucija, kuri išdavė ir pratęsė sertifikatą, jo galiojimo laikotarpį ypatingais atvejais gali pratęsti ne ilgesniam nei 12 mėnesių laikotarpiui.
Apie tokį pratęsimą pažymima Bendrijos sertifikate.
15 straipsnis
Jeigu atlikus esminius pertvarkymus ar remontą pakinta laivo struktūrinis patvarumas arba jo charakteristikos, prieš išplaukiant į bet kokį kitą reisą laivui atliekamas 8 straipsnyje numatytas techninis patikrinimas.
Atlikus minėtą patikrinimą, laivui išduodamas naujas sertifikatas, kuriame pateikiamos laivo techninės charakteristikos.
Jeigu šis sertifikatas yra išduodamas kitoje valstybėje narėje nei toji, kuri išdavė ar pratęsė pirminį sertifikatą, išdavusiai ar pratęsusiai sertifikatą kompetentingai institucijai atitinkamai pranešama per vieną mėnesį.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
Atsisakymas išduoti sertifikatą ar jo panaikinimas
16 straipsnis
Kiekviename sprendime neišduoti arba nepratęsti Bendrijos sertifikato privalu nurodyti priežastis, kuriomis toks sprendimas grindžiamas. Suinteresuotam asmeniui pranešama apie minėtas priežastis, apie apeliacinio apskundimo tvarką ir jos terminą susijusioje valstybėje narėje.
Sertifikatą išdavusi ar pratęsusi kompetentinga institucija gali panaikinti sertifikatą, jeigu laivas nebeatitinka sertifikate nurodytų techninių reikalavimų.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
Patikra
17 straipsnis
1. Valstybės narės kompetentingos institucijos bet kuriuo metu gali patikrinti, ar laivas turi pagal šios direktyvos sąlygas galiojantį sertifikatą ir ar laivas atitinka reikalavimus, išdėstytus tame sertifikate (-uose).
2. Jeigu atlikusios patikrinimą institucijos nustato, kad sertifikatas yra negaliojantis arba kad laivas neatitinka sertifikate išvardytų reikalavimų, tačiau tai nekelia akivaizdaus pavojaus, laivo savininkas arba jo atstovas imasi visų reikalingų priemonių atitaisyti susidariusią padėtį. Apie tai informuojama sertifikatą išdavusi arba paskutinioji jį pratęsusi institucija.
3. Jeigu atlikusios 1 dalyje nurodytą patikrinimą institucijos nustato, kad laivas sertifikato neturi arba kad laivas kelia akivaizdų pavojų, jos gali užkirsti kelią laivo išplaukimui, kol nebus imtasi reikalingų priemonių atitaisyti susidariusią padėtį.
Jos taip pat gali nustatyti priemones, įgalinančias laivą saugiai nuplaukti, tam tikrais atvejai nutraukus pervežimo operacijas, į vietą, kur laivas bus arba tikrinimas, arba remontuojamas. Apie tai informuojama sertifikatą išdavusi arba paskutinioji jį pratęsusi institucija.
4. Valstybė narė, užkirtusi kelią laivo išplaukimui ar laivo savininkui pranešusi apie savo ketinimą tai padaryti, jeigu laive aptikti trūkumai nebus pašalinti, informuoja valstybės narės instituciją, kuri išdavė ar paskutinioji pratęsė sertifikatą, apie sprendimą, kurį ji priėmė ar ketina priimti.
5. Pagal šios direktyvos priemones, patvirtintas įgyvendinant šią direktyvą, priimtame sprendime sutrukdyti laivo reisui nurodomos išsamios priežastys, kuriomis toks sprendimas grindžiamas. Tai pranešama suinteresuotai šaliai, kuri tuo pat metu informuojama apie pagal valstybėje narėje galiojančius įstatymus jai prieinamą apeliacinio apskundimo tvarką ir jos terminus.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
Trečiųjų šalių laivams taikytinos nuostatos
18 straipsnis
Tol, kol nėra priimti susitarimai dėl tinkamumo plaukioti sertifikatų abipusio pripažinimo tarp Bendrijos ir valstybių narių, valstybės narės gali pripažinti trečiųjų šalių laivų tinkamumo plaukioti sertifikatus ir tam tikrais atvejais išduoti Bendrijos sertifikatus ar papildomus Bendrijos sertifikatus trečiųjų šalių laivams pagal šią direktyvą.
VII ANTRAŠTINĖ DALIS
Direktyvos priedų priderinimas prie technikos pažangos
19 straipsnis
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma priima šios direktyvos priedams priderinti prie technikos pažangos būtinus pakeitimus.
VIII ANTRAŠTINĖ DALIS
Baigiamosios nuostatos
20 straipsnis
Direktyva 76/135/EEB ir toliau taikoma:
- 8 straipsnio 2 dalyje nurodytiems eksploatuojamiems laivams, tol, kol jiems bus atliktas tame straipsnyje numatytas patikrinimas,
- keleiviniams laivams,
- laivams, turintiems Bendrijos sertifikatą, tačiau kol kas neatitinkantiems II priedo reikalavimų pagal 13 skyriaus 13.01 punkto a papunktyje išdėstytas taisykles.
21 straipsnis
Ši direktyva neturi poveikio valstybėse narėse galiojančioms nuostatoms dėl įgulų sudėties ir kvalifikacijos bei dėl būtinų pažymėjimų.
22 straipsnis
Valstybės narės, pasikonsultavusios su Komisija, priima nuostatas, kurios, įsigaliojusios ne vėliau kaip iki 1985 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą.
23 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1982 m. spalio 4 d.