Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/36/EB
1994 m. birželio 30 d.
dėl maisto produktuose naudojamų dažų
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,
atsižvelgdami į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo, [1] ypač į jos 3 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [2],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos procedūros [4],
kadangi skirtingi nacionaliniai įstatymai, susiję su dažų naudojimo maisto produktuose sąlygomis, trukdo laisvam maisto produktų judėjimui; kadangi tai gali sudaryti sąlygas nesąžiningai konkurencijai;
kadangi numatant visas šių maisto priedų naudojimo sąlygas ir taisykles, pirmiausia turėtų būti siekiama apsaugoti ir informuoti vartotoją;
kadangi maisto priedas gali būti naudojamas tik tada, kai įrodyta, kad tai technologiškai neišvengiama ir jeigu tai nekenkia vartotojo sveikatai;
kadangi dažai naudojami siekiant grąžinti natūralią išvaizdą maistui, kurio spalvą taip paveikė perdirbimas, laikymas, pakavimas ir paskirstymas, kad dėl to galėjo nukentėti jo išorinis patrauklumas;
kadangi dažai naudojami siekiant suteikti maistui patrauklesnę išvaizdą bei padėti pajusti aromatus, kurie paprastai siejami su konkrečiais maisto produktais, ir siekiant suteikti spalvą bespalviam maistui;
kadangi į šią direktyvą reikalinga įtraukti tam tikrus dažus, skirtus žymėti mėsos sveikumui, už ką atsako oficialusis veterinaras pagal Direktyvos 91/497/EEB [5] reikalavimus, ypač pagal jos I priedo XI skyrių;
kadangi kiaušiniams dažyti ar ženklinti pagal Reglamentą (EEB) Nr.1274/91 [6] turi būti naudojami tik šioje direktyvoje numatyti dažai;
kadangi dažai naudojami jau esantiems maiste dažams suintensyvinti;
kadangi visuotinai pripažįstama, kad neperdirbtuose maisto produktuose ir kai kuriuose kituose pagrindiniuose maisto produktuose neturi būti maisto priedų;
kadangi atsižvelgiant į naujausią mokslinę ir technologinę informaciją apie maisto priedus, kai kuriuos iš jų galima leisti naudoti tik tam tikruose maisto produktuose ir tik tam tikromis sąlygomis;
kadangi reikia numatyti griežtas priedų naudojimo kūdikių ir mažų vaikų maiste taisykles;
kadangi su Maisto produktų moksliniu komitetu buvo konsultuojamasi dėl tų medžiagų, kurioms dar netaikomos jokios Bendrijos nuostatos;
kadangi pageidautina, kad priimant sprendimą dėl konkretaus maisto produkto priklausymo tam tikrai maisto kategorijai, būtų laikomasi konsultacijų su Maisto produktų nuolatiniu komitetu tvarkos;
kadangi ši direktyva iš dalies pakeičia 1962 m. spalio 23 d. Tarybos direktyvą dėl valstybių narių taisyklių, susijusių su žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose leidžiamomis naudoti dažiosiomis medžiagomis, suderinimo [7];
kadangi pagal Direktyvos 89/107/EEB 11 straipsnyje numatytą tvarką bus siūloma modifikuoti esamus dažiųjų medžiagų grynumo kriterijus ir nustatyti naujas specifikacijas toms dažiosioms medžiagoms, kurioms grynumo kriterijai nėra nustatyti;
kadangi, norint apsaugoti vartotojus Bendrijoje, derėtų skatinti tyrimus, siekiant išsiaiškinti maisto produktuose naudojamų dažų galimą poveikį (taip pat dažų susikaupimo ir jų sąveikos su kitomis maisto produktų sudedamosiomis dalimis įtaką) žmonių sveikatai, ypatingą dėmesį skiriant tiems dažams, kurių nekenksmingumu abejojama,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Ši direktyva yra konkreti direktyva, esanti bendrosios direktyvos dalis, kaip tai apibrėžta Direktyvos 89/107/EEB 3 straipsnyje.
2. Šioje direktyvoje, "dažai" yra medžiagos, suteikiančios maistui spalvą arba ją atgaivinančios ir sudarytos iš natūralių maisto produktų sudedamųjų dalių bei natūralių medžiagų, paprastai nevartojamų kaip maisto produktai ir nenaudojamų kaip būdingi maisto ingredientai.
Šioje direktyvoje dažai yra preparatai, gauti iš maisto medžiagų ir kitų natūralių pagrindinių medžiagų fiziškai ir (arba) chemiškai jas ekstrahuojant, o to ekstrahavimo rezultatas - atrankinis maistinių ar aromatinių sudedamųjų dalių pigmentų išgavimas.
3. Tačiau šioje direktyvoje dažais nelaikomos toliau išvardytos medžiagos:
- koncentruoti ar sausi maisto produktai ir dėl savo aromatinių, skonio ar maistinių savybių sudėtinių maisto produktų gamybos metu į juos įdėti tokie skoniniai priedai, kaip paprika, kurkuma ir šafranas, kurie turi ir šalutinį spalvinantį poveikį,
- dažai, naudojami dažyti tokioms nevalgomoms maisto produktų dalims, kaip sūrių žievelė ir dešrų apvalkalas.
2 straipsnis
1. Tiktai I priede išvardytos medžiagos gali būti naudojamos maisto produktams dažyti.
2. Dažai gali būti naudojami tiktai III, IV ir V prieduose išvardytuose maisto produktuose ir tiktai tuose prieduose nustatytomis sąlygomis; dažai šiuose maisto produktuose gali būti naudojami tik konkrečiais tikslais, kurie numatyti Direktyvoje 89/398/EEB [8].
3. Dažai negali būti naudojami II priede išvardytuose maisto produktuose, išskyrus III, IV ar V priede numatytus konkrečius atvejus.
4. Dažai, kuriuos galima naudoti tik konkrečiais tikslais, išvardyti IV priede.
5. Dažai, kuriuos paprastai leidžiama naudoti maisto produktuose, bei jų naudojimo sąlygos pateikiami V priede.
6. Didžiausi prieduose nurodyti kiekiai yra susiję su:
- pagal vartojimo instrukcijas paruoštais vartoti maisto produktais,
- pagrindinės dažančiosios medžiagos, esančios dažų preparate, kiekiais.
7. Šios direktyvos prieduose "quantum satis" reiškia, kad didžiausias dažų kiekis nėra nurodytas. Tačiau dažiosios medžiagos naudojamos laikantis geros gamybos praktikos, imant ne didesnį jų kiekį, negu reikia numatytam tikslui pasiekti ir neklaidinant vartotojo.
8. Žymint tinkamumą vartoti, kaip numatyta Direktyvoje 91/497/EEB, bei pagal kitus reikalavimus mėsos produktų žymėjimui galima naudoti tiktai E 155 rudąjį HT, E 133 briliantinį mėlynąjį FCF arba E 129 tamsiai raudoną AC, arba atitinkamą E 133 briliantinio mėlynojo FCF ir E 129 tamsiai raudono AC mišinį.
9. Tiktai I priede išvardyti dažai gali būti naudojami dažyti arba ženklinti kiaušinius, kaip numatyta Reglamente (EEB) Nr. 1274/91.
10. Tiktai I priede išvardyti dažai, išskyrus E 123, E 127, E 128, E 154, E 160b, E 161g, E 173 ir E 180, gali būti tiesiogiai parduodami vartotojams.
11. Pagal šią direktyvą "neperdirbtas" - tai neapdorotas tokiu būdu, kad iš esmės pasikeistų maisto produkto pradinė būsena. Tačiau maisto produktai gali būti, pavyzdžiui, padalyti, perskirti, suskirstyti porcijoms, iš jų išimti kaulai, sumalti, nulupti, nupjauti, nuskusti, sutrinti, supjaustyti, nuvalyti, apipjaustyti, užšaldyti, sušaldyti, atšaldyti, susmulkinti arba išlukštenti, supakuoti arba nesupakuoti.
3 straipsnis
Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, dažus leidžiama dėti:
- į visus sudėtinius maisto produktus, išskyrus tuos, kurie paminėti II priede, jeigu dažus leidžiama naudoti viename sudėtinio maisto produkto ingredientų,
arba
- jeigu maisto produktas skirtas tiktai sudėtiniams maisto produktams paruošti ir jei tie sudėtiniai maisto produktai atitinka šios direktyvos nuostatas.
4 straipsnis
Remiantis 5 straipsnyje numatyta tvarka, galima nuspręsti, ar konkretus maisto produktas priklauso prieduose išvardyto maisto kategorijoms ir ar tos ar kitos medžiagos yra dažai pagal 1 straipsnio nuostatas.
5 straipsnis
1. Pagal šiame straipsnyje numatytą tvarką Komisijai padeda Maisto produktų nuolatinis komitetas, įkurtas remiantis Sprendimu 69/414/EEB [9], toliau - Komitetas.
2. Komiteto pirmininkas pateikia svarstyti klausimus Komitetui savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu.
3. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
4. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka Komiteto nuomonę.
b) Jei numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba, per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
6 straipsnis
Per trejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą valstybės narės sukuria maisto dažų suvartojimo ir naudojimo stebėjimo sistemas ir praneša Komisijai apie savo darbo rezultatus.
Per penkerius metus nuo šios direktyvos priėmimo Komisija informuoja Europos Parlamentą apie pasikeitimus maisto dažų rinkoje, apie šių dažų naudojimo ir suvartojimo lygius.
Remiantis Direktyvos 89/107/EEB II priedo 4 punkte išdėstytais bendraisiais kriterijais, per penkerius metus nuo šios direktyvos priėmimo Komisija iš naujo svarsto šioje direktyvoje minėtas maisto dažų naudojimo sąlygas ir, jei reikia, pasiūlo pakeitimus.
7 straipsnis
Šia direktyva panaikinami 1962 m. spalio 23 d. Direktyvos dėl maisto produktuose naudojamų dažų 1-7 straipsniai, 8 straipsnio 1 dalies antra įtrauka ir 2 dalis bei 9-15 straipsniai.
Nuorodos į panaikintų straipsnių nuostatas laikomos nuorodomis į atitinkamas šios direktyvos nuostatas.
8 straipsnis
Šios direktyvos įsigaliojimo dieną Komisija kartu su Europos Parlamentu, nacionalinėmis ministerijomis, maisto ir mažmenų sektoriais bei vartotojų organizacijomis pradeda kampaniją, kurios tikslas - informuoti vartotojus apie leidžiamų naudoti maisto dažų vertinimo ir tvirtinimo tvarką bei "E" skaičių sistemos reikšmę.
9 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą ir:
- ne vėliau kaip 1995 m. gruodžio 31 d. leidžia prekiauti šios direktyvos nuostatas atitinkančiais produktais ir juos naudoti,
- ne vėliau kaip 1996 m. birželio 30 d. uždraudžia prekiauti šios direktyvos nuostatų neatitinkančiais produktais ir juos naudoti; tačiau šios direktyvos nuostatų neatitinkantys produktai, patekę į rinką arba paženklinti etiketėmis iki šios datos, gali būti parduodami, kol pasibaigs jų atsargos.
Jos apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.
2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
10 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1994 m. birželio 30 d.