Tarybos Direktyva
1980 m. sausio 21 d.
dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su akušerių veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo
(80/155/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 49, 57 ir 66 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi pagal Sutarties 57 straipsnį turi būti suderintos įstatymų ar kitų teisės aktų nuostatos dėl akušerių veiklos pradėjimo ir vykdymo; kadangi būtina dėl visuomenės sveikatos priežasčių Bendrijoje pereiti prie bendro atitinkamų specialistų veiklos srities ir jų mokymo apibrėžimo; kadangi dėl to nebuvo pageidautina sudaryti visoms valstybėms narėms bendrą mokymo programą; kadangi, priešingai, joms turėtų būti suteikta kuo didesnė laisvė organizuojant mokymą; kadangi dėl to geriausias sprendimas - minimalių standartų nustatymas;
kadangi šios veiklos, kaip numatyta šioje direktyvoje, derinimas neužkerta kelio ir tolesniam derinimui;
kadangi mokymo aspektu dauguma valstybių narių šiuo metu neskiria pagal darbo sutartį dirbančių ir savarankiškai dirbančių akušerių; kadangi dėl šios priežasties būtina išplėsti šios direktyvos taikymą pagal darbo sutartį dirbantiems akušeriams,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Valstybės narės leidžia pradėti ir vykdyti akušerijos veiklą naudojantis Direktyvos 80/154/EEB [4] 1 straipsnyje minimais vardais tik turint akušerio diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialią kvalifikaciją patvirtinantį dokumentą, nurodytą minėtos direktyvos 3 straipsnyje, garantuojantį, kad atitinkamas asmuo per visą mokymosi laikotarpį įgijo:
a) pakankamai mokslo, kuriuo grindžiama akušerio veikla, ypač akušerijos ir ginekologijos, žinių;
b) pakankamai profesinės etikos ir profesinę veiklą reglamentuojančių teisės aktų žinių;
c) išsamių žinių apie naujagimių biologines funkcijas, anatomiją ir fiziologiją bei apie tokias funkcijas akušerijos srityje, taip pat žinių apie ryšį tarp sveikatos būklės ir fizinės bei socialinės žmogaus aplinkos ir jo elgesio;
d) atitinkamą klinikinę patirtį, įgytą patvirtintose įstaigose prižiūrint kvalifikuotam akušerijos ir ginekologijos personalui;
e) atitinkamai žinių apie sveikatos personalo mokymą ir darbo su tokiu personalu patirtį.
2. 1 dalyje minimą mokymą sudaro:
- dieninės akušerijos studijos, apimančios ne mažiau nei trejus metus praktinių ir teorinių studijų, į kurias priimama baigus ne mažiau nei 10 bendrojo lavinimo mokyklos klasių,
- dieninės akušerijos studijos, trunkančios ne trumpiau nei 18 mėnesių, į kurias priimama turint bendrosios praktikos slaugytojų diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialią kvalifikaciją patvirtinantį dokumentą, kaip nurodyta Direktyvos 77/452/EEB [5] 3 straipsnyje.
3. 2 dalies pirmojoje įtraukoje minimos akušerijos studijos apima bent jau priede išvardytus mokymo programos dalykus.
2 dalies antrojoje įtraukoje minimos studijos apima bent jau priede išvardytus mokymo programos dalykus, kurie nėra lygiaverčių slaugytojų mokymo studijų dalis.
4. Valstybės narės užtikrina, kad institucija, rengianti akušerius, būtų atsakinga už teorijos ir praktikos derinimą programos metu.
Priedo A dalyje nurodytas teorinis ir techninis mokymas gretinamas ir derinamas su klinikiniu akušerių mokymu, nurodytu to paties priedo B dalyje taip, kad tinkamu būdu būtų įgyjamos 1 dalyje minimos žinios ir patirtis.
Klinikinis mokymas - tai prižiūrima kvalifikacijos kėlimo praktika ligoninės skyriuose ir kitose sveikatos priežiūros įstaigose, patvirtintose kompetentingų institucijų ar įstaigų. Dalį šio mokymo sudaro akušerių-studentų dalyvavimas atitinkamoje ligoninių skyrių veikloje, jei tokia veikla prisideda prie jų mokymo. Jie mokomi su akušerių veikla susijusių pareigų.
2 straipsnis
Periodiškai patikrinusi 1 straipsnio 2 dalyje numatytų įvairių mokymo kursų rezultatus, praėjus šešeriems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą Komisija pateikia Tarybai pirmąją ataskaitą. Minėtą patikrinimą vykdyti padeda Akušerių mokymo patariamasis komitetas.
Atsižvelgdama į patikrinimo rezultatus, Komisija pateikia pasiūlymus dėl pakeitimų, skirtų būtiniausiems minėtų mokymo kursų kriterijams suderinti Direktyvos 80/154/EEB 2 straipsnio 1 dalies pirmosios įtraukos pirmojoje pastraipoje ir antrojoje įtraukoje nustatytomis sąlygomis. Taryba nedelsdama sprendžia dėl šių pasiūlymų.
3 straipsnis
Nepaisydamos 1 straipsnio, valstybės narės gali leisti studijuoti neakivaizdžiai (vakare) kompetentingų nacionalinių institucijų patvirtintomis sąlygomis.
Visas neakivaizdinių (vakarinių) studijų laikotarpis negali būti trumpesnis už visą dieninių studijų laikotarpį. Šio mokymo standartas negali būti blogesnis dėl tokio mokymo pobūdžio.
4 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad akušeriams būtų leidžiama pradėti ir vykdyti bent jau šią veiklą:
1) teikti informaciją ir patarimus apie sveiką šeimos planavimą;
2) diagnozuoti nėštumą ir stebėti normalius nėštumo atvejus; vykdyti patikrinimus, būtinus normalaus nėštumo vystymuisi stebėti;
3) nurodyti ar duoti patarimus dėl patikrinimų, būtinų kuo ankstesnei rizikingo nėštumo diagnozei nustatyti;
4) sudaryti pasirengimo tėvystei (motinystei) programą ir padėti visapusiškai pasirengti vaiko gimimui, įskaitant patarimus dėl higienos ir maitinimo;
5) rūpintis ir padėti motinai gimdymo metu ir stebėti vaisiaus būklę gimdoje tinkamomis klinikinėmis ir techninėmis priemonėmis;
6) priimti savaiminį gimdymą, prireikus įskaitant epiziotomiją, o ypatingais atvejais - gimdymą kūdikio kojomis į priekį;
7) pažinti įspėjamuosius motinos ar kūdikio išsigimimo požymius, dėl kurių reikia kreiptis į gydytoją, ir prireikus jam padėti; imtis būtinų priemonių kritiniu atveju, kai nėra gydytojo, ypač pašalinant placentą rankomis po gimdos patikrinimo rankomis;
8) apžiūrėti naujagimį ir juo rūpintis; prireikus imtis visų priemonių, kurių gali prireikti ir, jei būtina - atlikti neatidėliotiną gaivinimą;
9) rūpintis ir stebėti motinos būklę pogimdyminiu laikotarpiu ir duoti visus reikiamus patarimus motinai dėl kūdikio priežiūros, kad ji galėtų užtikrinti optimalų kūdikio būklės vystymąsi;
10) atlikti gydytojo nustatytą gydymą;
11) tvarkyti visus reikiamus įrašus.
5 straipsnis
Ši direktyva taip pat taikoma valstybių narių piliečiams, kurie pagal 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje [6], vykdo ar vykdys bet kurią Direktyvos 80/154/EEB 1 straipsnyje minimą veiklą kaip pagal darbo sutartį dirbantys asmenys.
6 straipsnis
1. Valstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios per trejus metus nuo pranešimo apie šią direktyvą, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės pagrindinių nuostatų tekstus.
7 straipsnis
Jei valstybė narė, taikydama šią direktyvą, tam tikrose srityse patiria didelių sunkumų, Komisija išnagrinėja šiuos sunkumus kartu su ta valstybe ir paprašo Sprendimu 75/365/EEB [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 80/157/EEB [8], įsteigto Vyresniųjų visuomenės sveikatos pareigūnų komiteto nuomonės.
Prireikus Komisija pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus.
8 straipsnis
Ne vėliau nei praėjus šešeriems metams nuo pranešimo apie šią direktyvą Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir gavusi Patariamojo komiteto nuomonę, priima sprendimą, ar reikėtų panaikinti priedo B dalies trečiajame punkte numatytą leidžiančią nukrypti nuostatą, ar susiaurinti jos taikymo sritį.
9 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1980 m. sausio 21 d.