KOMISIJOS SPRENDIMAS
2009 m. gruodžio 15 d.
dėl žemės ūkio sektoriaus rėmimo priemonių, Ispanijos taikomų išaugus degalų kainoms
(pranešta dokumentu Nr. C(2009) 9971)
(Tekstas autentiškas tik ispanų kalba)
(2010/473/ES)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Sutartį dėl Europos Sąjungos veikimo (SESV) (1), ypač į jos 108 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal minėtą straipsnį ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2000 m. rugsėjo 29 d. raštu Ispanijos valdžios institucijos pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį pranešė Europos Komisijai apie pagalbos žemės ūkio sektoriui priemones, Ispanijos taikomas išaugus degalų kainoms. 2000 m. lapkričio 20 d. faksograma Komisija paprašė pateikti papildomos informacijos. Ta informacija buvo gauta 2001 m. sausio 9 d. ir 2001 m. kovo 13 d. raštais.
(2)
Didžioji dalis pranešime nurodytų priemonių buvo perkelta į pagalbos, apie kurią nepranešta, registrą (pagalba NN 19/2001). Kita dalis buvo įrašyta į pagalbos, apie kurią pranešta, registrą (N 681/A/2000).
(3)
2001 m. balandžio 11 d. raštu, apie kurį pranešta 2001 m. balandžio 25 d., Komisija pranešė Ispanijai apie savo sprendimą pradėti SESV 108 straipsnio 2 dalyje numatytą procedūrą dėl tam tikrų priemonių, ir įvertino, kad tam tikros kitos priemonės neatitinka reikalavimų, kad būtų taikomos SESV 107 straipsnio nuostatos.
(4)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2). Komisija paragino suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas apie minėtas priemones.
(5)
2001 m. birželio 6 d. ir 2001 m. gruodžio 20 d. raštuose Ispanija išdėstė tam tikras pastabas. Komisija gavo pastabas ir iš suinteresuotųjų šalių. Šios pastabos buvo perduotos Ispanijai, ir ji turėjo galimybę jas pakomentuoti. Ispanijos komentarai Komisijai buvo pateikti 2001 m. spalio 1 d. ir 2001 m. spalio 30 d. raštuose.
(6)
2002 m. gruodžio 11 d. Komisija patvirtino iš dalies neigiamą galutinį Sprendimą 2003/293/EB (3).
(7)
2003 m. balandžio 15 d. Teisme buvo pareikštas Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad de Madrid ir Federación Catalana de Estaciones de Servicio ieškinys Europos Komisijai (4). Skundo pateikėjas prašė iš dalies panaikinti Komisijos sprendimą.
(8)
2006 m. gruodžio 12 d. sprendimu (5) Teismas panaikino Komisijos sprendimo 2003/293/EB 1 straipsnį, konstatuodamas, kad paramos žemės ūkio kooperatyvams priemonės, nustatytos 2000 m. spalio 6 d. Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 dėl skubios paramos žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto sektoriams (6), nėra pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(9)
Iš dalies panaikinus sprendimą, Komisija turi priimti naują sprendimą dėl priemonių, nustatytų Teismo panaikinto Komisijos sprendimo 2003/293/EB 1 straipsnyje, ir tai daro parengdama šį sprendimą.
(10)
Šis sprendimas netaikomas sprendimo 2003/293/EB 1 straipsnyje nustatytoms priemonėms, kurių Teismas nepanaikino (7) ir kurios lieka visateisiškai galioti. Todėl paskesniame tekste nebus jokių kitų nuorodų į šias priemones.
(11)
Priemonėms, nurodomoms Sprendimo 2003/293/EB 2 straipsnyje (8) ir su juo susijusiuose 3, 4 ir 5 straipsniuose, šis sprendimas taip pat netaikomas, nes šie straipsniai lieka visateisiškai galioti. Todėl paskesniame tekste nebus jokių nuorodų į šias priemones.
II. APRAŠYMAS
1. Paramos žemės ūkio kooperatyvams priemonės
(12)
Paramos žemės ūkio kooperatyvams priemonės numatytos Karališkojo įstatymo galią turinčiame dekreto Nr. 10/2000 dėl skubios paramos žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto sektoriams (9) 1 straipsnyje, kuriame pristatomi tam tikri 1999 m. liepos 16 d. Kooperatyvų įstatymo Nr. 27/1999 (10) bei 1990 m. gruodžio 19 d. Įstatymo Nr. 20/1990 dėl kooperatyvų apmokestinimo tvarkos (11) pakeitimai.
(13)
Didžiausia 50 % apyvartos riba, kooperatyvams, vykdantiems veiklą kartu su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, taikoma nepanaikinant mokestinių privilegijų, nustatyta Įstatyme Nr. 20/1990 (13.10 straipsnyje), žemės ūkio kooperatyvams nebegalioja, kai jie tiekia B klasės dyzeliną kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims.
(14)
1998 m. spalio 7 d. Įstatymas Nr. 34/1998 dėl angliavandenilių sektoriaus (12) iš dalies pakeistas panaikinant reikalavimą, kad B klasės dyzeliną tiekiantys ne kooperatyvo nariams žemės ūkio kooperatyvai įsteigtų juridinio asmens statusą turintį subjektą, kuris būtų apmokestinamas bendrąja tvarka.
(15)
Pasak Ispanijos valdžios institucijų, pagrindinis šių priemonių tikslas buvo neutralizuoti degalų kainų kilimą, tuo metu, kai priemonės buvo patvirtintos, smarkiai sukrėtusį žemės ūkio sektorių. Todėl Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 motyvacinėje dalyje paaiškinama, kad „žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto srityje naudojamas dyzelinas, kaip ir kitiems tikslams skirti degalai, nukenčia dėl kainų augimo po to, kai pakilo naftos kainos, o dolerio vertė euro atžvilgiu gerokai padidėjo“. Ispanijos Vyriausybė, „jautriai reaguodama į šią realią krizę, sukeltą išorinių veiksnių, kartu su geriausiai sektoriui atstovaujančiomis organizacijomis išnagrinėjo jos ekonominį poveikį žemės ūkio ir žuvininkystės sritims, ir sulaukė plataus pritarimo, kad būtų priimtas priemonių paketas, kuriuo siekiama kompensuoti neigiamą naftos kainų kilimo poveikį bei dar labiau liberalizuoti sektorius“.
(16)
Būtina plačiau aprašyti pranešta priemone iš dalies pakeistų įstatymų taikymo mastą.
(17)
Kooperatyvų įstatymas Nr. 27/1999 yra priemonė, kuria reglamentuojama kooperatyvų veikla Ispanijoje. Jame apibrėžta kooperatinės bendrovės koncepcija, tokių bendrovių kategorijos, ir reglamentuojamas jų steigimas. Jame iškeltas tikslas remti ir plėtoti kooperatines bendroves, apibrėžiamos narių jungimosi formos, taip palengvinant tokių grupių kūrimą ir siekiant paskatinti kooperatinį judėjimą. Įstatymo 93 straipsnis skirtas žemės ūkio kooperatyvams, būtent jų veiklos objektui ir veiklai, kurią jie gali užsiimti.
(18)
Įstatymo Nr. 20/1990 16.5, 18.2, 33 ir 34 straipsniuose nustatytos Ispanijos kooperatyvų, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, bazinės apmokestinamosios pajamos ir apmokestinimo tvarka. Įstatyme išskiriami „kooperatyvai, kuriems taikoma apsauga“ ir „kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga“. „Kooperatyvai, kuriems taikoma apsauga“, yra kooperatyvai, atitinkantys bendrojo Kooperatyvų įstatymo ir autonominių bendrijų įstatymų principus bei nuostatas. „Kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga“, yra jungtinės veiklos kooperatyvai, žemės ūkio kooperatyvai, bendrijai priklausančios žemės eksploatavimo kooperatyvai, jūrų kooperatyvai ir vartotojų bei naudotojų kooperatyvai. Pagal įstatymą aukščiausias apsaugos lygis šiems kooperatyvams užtikrinamas atitinkamų sektorių pobūdžiu, kooperatyvų narių ekonomine galia ir kuo skrupulingesniu abipusiškumo principo taikymu.
(19)
Apskaičiuojant kooperatyvų bazines apmokestinamąsias pajamas, jų veiklos (vykdomos kartu su nariais) rezultatai ir veiklos, vykdomos už kooperatyvo ribų (kartu su kooperatyvui nepriklausančiais nariais) rezultatai vertinami atskirai ir apmokestinami nevienodai. Todėl kooperatyvas turi tvarkyti atskirą šios dvejopos veiklos apskaitą.
(20)
Žemės ūkio kooperatyvams, laikomiems „kooperatyvais, kuriems taikoma specialioji apsauga“, taikoma ta pati apmokestinimo tvarka kaip kooperatyvams, kuriems taikoma apsauga, išskyrus toliau išvardytus atvejus:
- pelno mokestis: šiuo mokesčiu apmokestinamas bendrovių ir kitų juridinių subjektų pelnas. Apmokestinamosios bazinės pajamos iš kooperatyvo veiklos (vykdomos kartu su kooperatyvo nariais) rezultatus, apmokestinamos lengvatiniu 20 % tarifu, o apmokestinamosios bazinės pajamos iš nekooperatinės veiklos (vykdomos kartu su kooperatyvui nepriklausančiais arba trečiaisiais asmenimis) apmokestinamos 35 % tarifu (33.2 straipsnis). Be to, išskaičiuojama 50 % asignavimų privalomojo rezervo fondui (16.5 straipsnis) (13), ir 100 % sumų, skirtų švietimo ir skatinimo fondui (18.2 straipsnis) (14). Tik kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga, moka 50 % mažesnę mokesčio sumą, kuri turi būti lygi aritmetinei sumai pinigų sumų, gautų teigiamus arba neigiamus iš kooperatinės ir ne kooperatinės veiklos gautus apmokestinamųjų bazinių pajamų dydžius apmokestinus nustatytu tarifu, jeigu veiklos rezultatas teigiamas (34.2 straipsnis). Galiausiai kooperatyvai gali išsimokamojo grąžinimo būdu amortizuoti tam tikras dalis naujo amortizuojamo ilgalaikio turto, įsigyto per trejus pirmuosius metus po įsiregistravimo kooperatyvų registre,
- turto perdavimo ir dokumentuotų teisės aktų mokestis: šiuo netiesioginiu mokesčiu siekiama apmokestinti įvairius teisės aktus, kaip antai turto perdavimą už atlyginimą, dokumentuotus teisės aktus arba tam tikras bendrovės vykdomas operacijas (pvz., tokius bendrovės finansavimo būdus kaip kapitalo didinimas). Numatytas atleidimas nuo mokesčio kapitalo formavimo, didinimo, susiliejimo ir skaidymo atvejais; teikiant ir anuliuojant paskolas, įskaitant sudarytąsias iš obligacijų; tada, kai turtas ir teisės perkami Švietimo ir skatinimo fondui, siekiant įgyvendinti švietimo ir skatinimo tikslus; tiktai kooperatyvuose, kuriems suteikiama specialioji apsauga, atleidimas nuo mokesčio taikomas turto įsigijimo operacijoms ir mokesčiams, tiesiogiai skirtiems jų bendros veiklos ir įstatuose nustatytiems tikslams įgyvendinti (33.1 ir 34.1 straipsniai),
- ekonominės veiklos mokestis: šiuo vietiniu mokesčiu siekiama tiesiogiai apmokestinti bet kokią fizinių ar juridinių asmenų verslo, profesinę ar meninę veiklą Ispanijos teritorijoje. Numatoma 95 % šio mokesčio lengvata (33.4.a straipsnis),
- nekilnojamojo turto mokestis: tai vietinis mokestis, kuriuo apmokestinamas naudojimasis nuosavybės teise ir kitomis su nekilnojamuoju turtu susijusiomis turtinėmis teisėmis. Numatoma 95 % šio vietinio mokesčio lengvata, taikoma žemės ūkio kooperatyvų turtui, kuris yra kaimiško pobūdžio, ir bendrijai priklausančios žemės eksploatavimui (33.4.b straipsnis).
(21)
Galiausiai įstatymo 13 straipsnyje numatoma, kad nenorėdamas prarasti kooperatyvo, kuriam taikoma mokestinė apsauga, statuso, bet kokios kategorijos kooperatyvas negali daugiau kaip 50 % visos savo vykdomos veiklos atlikti kartu su jam nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis.
(22)
Žemės ūkio kooperatyvų naudai taikomų priemonių biudžetas lieka nežinomas dėl paties jų pobūdžio. Jų veiklos trukmė neribojama.
2. Komisijos argumentai, pateikti pradedant nagrinėjimo procedūrą
(23)
Sprendimą pradėti nagrinėjimo procedūrą Komisija pagrindė toliau išdėstytais argumentais.
(24)
Pradedant procedūrą, buvo manoma, kad priėmus Karališkąjį įstatymo galią turintį dekretą Nr. 10/2000, žemės ūkio kooperatyvams turi būti suteikiamos mokesčių lengvatos, kurių jie neturėjo iki to dekreto patvirtinimo.
(25)
Pirmasis pranašumas - panaikintas reikalavimas steigti juridinio asmens statusą turintį subjektą, kuriam tiekiant B klasės dyzeliną kooperatyvui nepriklausantiems tretiesiems asmenims, būtų taikoma bendroji apmokestinimo tvarka (t. y. lengvesnė mokesčių našta), ir dėl to kooperatyvai už šią operaciją mokėtų mažiau mokesčių negu anksčiau. Kitaip sakant, iki įstatymo pakeitimo, norėdami tiekti B klasės dyzeliną jiems nepriklausantiems tretiesiems asmenims, žemės ūkio kooperatyvai privalėjo įsteigti juridinio asmens statusą turinti subjektą. Po to, kai Įstatymas Nr. 27/1999 buvo iš dalies pakeistas, kooperatyvams ši prievolė nebetaikoma, o minėtos operacijos apmokestinamos lengvatine tvarka.
(26)
Antrasis pranašumas - panaikinta didžiausia 50 % viršutinė riba, žemės ūkio kooperatyvams taikyta tada, kai jie tiekdavo B klasės dyzeliną tretiesiems asmenims, kurie nėra tų kooperatyvų nariai, neprarasdami kooperatyvo, kuriems taikoma mokesčių apsauga, statuso. Kitaip tariant, iki Įstatymo Nr. 27/1999 pakeitimo, nenorėdami prarasti mokesčio lengvatos, žemės ūkio kooperatyvai turėjo riboti tiekimo tretiesiems asmenims, kurie nėra tų kooperatyvų nariai, operacijas, nes jos negalėjo viršyti 50 % jų apyvartos. Nuo tada, kai įstatymas yra pakeistas, kooperatyvai gali viršyti šią ribą, neatsisakydami kooperatyvų, kuriems taikoma mokestinė apsauga, statuso.
(27)
Tai speciali priemonė, taikytina tik žemės ūkio kooperatyvams, kurie naudojasi mokesčių lengvata, suteikta atsižvelgiant į degalų kainų kilimą, ir reiškiančia, kad mokamas mokestis mažesnis už įprastinį, galiojusį iki Įstatymo Nr. 27/1999 pakeitimo.
(28)
Remdamasi tuo metu turėta informacija, Komisija laikėsi nuomonės, kad šios priemonės suteikia žemės ūkio kooperatyvams pranašumą, palengvinantį įprastinę jų biudžetui tenkančią prievolių naštą. Mokestinių pajamų praradimas yra tolygus valstybės išteklių naudojimui mokesčių išlaidų forma (Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (15) 10 dalis). Todėl ši priemonė turėjo būti laikoma atrankine priemone, darančia poveikį valstybės ištekliams.
(29)
Pradėjus procedūrą, atsižvelgdama į tada turėtą informaciją, Komisija susidarė nuomonę, kad tos priemonės turėjo būti laikomos valstybei priskirtinomis mokestinėmis priemonėmis, susijusiomis su valstybės ištekliais, ir kad jų suteikiama atrankinė lengvata atrodė nepagrindžiama mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema, t. y. kad jos turėjo būti laikomos valstybės teikiama atrankine pagalba.
(30)
Ispanijos valdžios institucijų suteikta informacija, jog 1999-2000 m. degalų kainos buvo išaugusios 47 %, ir tai sutrikdė viešąją tvarką, sukėlė streikų bei energetinių ir maisto produktų tiekimo pertrūkių, tame procedūros etape neleido manyti, kad įvyko ypatingas įvykis pagal SESV 107 straipsnio 2 dalies b punktą.
(31)
Remiantis turima informacija, paramos žemės ūkio kooperatyvams priemones galima prilyginti valstybės pagalbai, kuria siekiama pagerinti jų finansinę padėtį, bet kuri niekaip neprisideda prie sektoriaus plėtros. Dėl to šią pagalbą reikėjo laikyti su vidaus rinka nesuderinama veiklos pagalba.
(32)
Atsižvelgdama į šiuos teiginius, Komisija nusprendė, kad aptariamoms priemonėms, tiek kiek jos buvo laikomos valstybės pagalba, neturėjo būti taikomos leidžiančios nukrypti nuostatos, išdėstytos SESV 107 straipsnio 2 ir 3 dalyse, todėl pradėjo procedūrą, numatytą SESV 108 straipsnio 2 dalyje.
III. SUINTERESUOTŲ TREČIŲJŲ ASMENŲ PATEIKTOS PASTABOS
1. Degalinių valdytojų asociacijos pastabos
(33)
Ši asociacija mano, kad Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 žemės ūkio kooperatyvams suteikiamos mokesčių lengvatos.
(34)
Visų pirma, reikalavimo įsteigti juridinio asmens statusą turintį subjektą, kurio vykdoma B klasės dyzelino tiekimo kooperatyvui nepriklausantiems tretiesiems asmenims veikla būtų apmokestinama bendrąja tvarka, panaikinimas reiškia, kad kooperatyvams bus suteikta mokesčių lengvata: jie mokės mažiau mokesčių už dyzelino pardavimą, nes šiai veiklai bus taikoma palankesnė apmokestinimo tvarka.
(35)
Antra, didžiausios 50 % viršutinės ribos, šiuo metu taikomos kooperatyvams, jei jie nori tiekti B klasės dyzeliną kooperatyvui nepriklausantiems tretiesiems asmenims neprarasdami mokesčių lengvatos, panaikinimas yra kita mokesčių lengvata.
(36)
Asociacijos nuomone, Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 skatinama rinkos užribyje kurti lygiagretų tinklą, palankų kooperatyvams, kaip subjektams, „padedamiems“ viešojo sektoriaus, kuris, be to, jiems leidžia nesilaikyti jų konkurentams taikomų teisinių reikalavimų. Visa tai daroma siekiant suteikti kainos nuolaidą, kuri yra įprastinių rinkos mechanizmų rezultatas, ir nenumatant nė menkiausios kompensacijos viešojo pardavimo (mažmeninės prekybos) įrenginių savininkams, kurių nemaža dalis būtų išstumta iš rinkos.
2. Madrido regiono degalinių savininkų asociacijos, Katalonijos degalinių federacijos ir Ispanijos degalinių konfederacijos pastabos
(37)
Šios asociacijos, atstovaujančios beveik visam Ispanijos degalinių sektoriui, mano, kad Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 nustatytomis priemonėmis siekiama atleisti žemės ūkio kooperatyvus nuo įvairių mokesčių, mokamų parduodant B klasės dyzeliną tretiesiems asmenims, kurie nėra kooperatyvo nariai, degalų pardavimo tretiesiems asmenims atveju šiai veiklai taikant ypač apsaugotą apmokestinimo tvarką.
(38)
Pasak šių asociacijų, nuo tada, kai įsigaliojo Karališkasis įstatymo galią turintis dekretas Nr. 10/2000, žemės ūkio kooperatyvai, parduodami B klasės dyzeliną tretiesiems asmenims, gauna toliau išvardytų lengvatų.
(39)
Mokestis, taikomas turto perleidimui ir dokumentuotiems teisės aktams: kooperatyvai nuo jo atleidžiami kapitalo formavimo, didinimo, susiliejimo ir skaidymo atvejais; teikiant ir anuliuojant paskolas, įskaitant sudarytąsias iš obligacijų; tada, kai turtas ir teisės perkami Švietimo ir skatinimo fondui, siekiant įgyvendinti švietimo ir skatinimo tikslus, ir tada, kai įsigyjamas turtas bei teisės tiesiogiai skiriami jų bendros veiklos bei įstatuose nustatytiems tikslams įgyvendinti.
(40)
Pelno mokestis: Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 B klasės dyzelino pardavimas kooperatyvui nepriklausantiems tretiesiems asmenims laikomas kooperatyvo veiklos ekonominiu rezultatu, tokia veikla apmokestinama 20 % pelno mokesčio tarifu, ir ją vykdantis kooperatyvas irgi turi visišką laisvę išsimokamojo grąžinimo būdu amortizuoti naują amortizuojamą ilgalaikį turtą, įsigytą per trejus metus po jų įregistravimo kooperatyvų registre datos; be to, kooperatyvams suteikiama 50 % mokesčio sumos lengvata.
(41)
Ekonominės veiklos mokestis: kooperatyvams suteikiama 95 % lengvata.
(42)
Nekilnojamojo turto mokestis: kooperatyvams suteikiama 95 % lengvata.
3. Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos pastabos
(43)
Šią konfederaciją sudaro dauguma Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų.
(44)
Žemės ūkio kooperatyvai naftos produktų platinimo veiklą pradėjo įsigaliojus 1986 m. liepos 31 d. Ekonomikos ir finansų ministerijos nutarimui (16), kuriuo iš dalies keičiamos degalų ir skystojo kuro tiekimo ir pardavimo, kuris yra naftos produktų monopolio objektas, taisyklės (17). 1992 m. gruodžio 22 d. Įstatymu Nr. 34/1992 dėl naftos sektoriaus reglamentavimo (18) įdiegiama nauja naftos produktų platinimo sistema.
(45)
Žemės ūkio kooperatyvų reglamentavimas staiga iš dalies pasikeitė paskelbus Įstatymą Nr. 34/1998, o konkrečiau - jo papildomą penkioliktąją nuostatą, kuria kooperatyvams draudžiama platinti naftos produktus (ir dyzeliną, ir benziną) tretiesiems asmenims, jeigu jie tam tikslui neįsteigia juridinio asmens statusą turinčio subjekto, kuris būtų apmokestinamas bendrąja tvarka.
(46)
Pasak šios konfederacijos, Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 tik iš dalies panaikintas laisvos konkurencijos suvaržymas, Įstatyme Nr. 34/1998 įtvirtintas įtraukus penkioliktą papildomą nuostatą.
(47)
Mokesčių lengvatos, suteikiamos kooperatinėms bendrovėms, turi būti nagrinėjamos atsižvelgiant į techninio patikslinimo standartus ir iš jų kylančias kooperatyvų prievoles.
(48)
Apskaičiuodami bazines pajamas, apmokestinamas pelno mokesčiu, kooperatyvai turi aiškiai atskirti dvejopą veiklą: vykdomą kartu su kooperatyvo nariais ir vykdomą su kooperatyvui nepriklausančiais arba trečiaisiais asmenimis. Įstatymo Nr. 20/1990 16 straipsnyje nustatytas techninio patikslinimo standartas padeda atskirai nustatyti apmokestinamąsias bazines pajamas, gaunamas iš kooperatyvo veiklos, vykdomos kartu su nariais, rezultatų, ir apmokestinamąsias bazines pajamas, gaunamas iš nekooperatinės veiklos, vykdomos kartu su kooperatyvui nepriklausančiais arba trečiaisiais asmenimis, rezultatų.
(49)
Įstatymo Nr. 20/1990 33 straipsnyje patikslinama, kad kooperatyvams taikomas diferencijuotas pelno mokesčio tarifas - atitinkamai 20 % ir 35 % (bendrasis tarifas) apmokestinamųjų bazinių pajamų, taikomas kooperatinės ir nekooperatinės veiklos rezultatams, pastariesiems priskiriant ir žemės ūkio kooperatyvų veiklos rezultatus, gautus dirbant kartu su trečiaisiais asmenimis. Todėl pelnui, kurį žemės ūkio kooperatyvas gauna iš savo veiklos, vykdomos kartu su kooperatyvams nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, netaikomos jokios lengvatos.
(50)
Įstatymo Nr. 20/1990 23 straipsnyje kooperatyvų mokėtina pelno mokesčio suma apibrėžiama kaip lygi aritmetinei sumai pinigų sumų, gautų teigiamus arba neigiamus iš kooperatinės ir ne kooperatinės veiklos gautus apmokestinamųjų bazinių pajamų dydžius apmokestinus nustatytu tarifu, ir jeigu veiklos rezultatas teigiamas, ta suma laikoma pareikalautina suma (cuota íntegra). Pagal kooperatyvų, kuriems taikoma specialioji apsauga, - o žemės ūkio kooperatyvai iš principo yra tokie - atleidimo nuo mokesčio tvarką, nustatytą Įstatymo Nr. 20/1990 34 straipsnyje, leidžiama suteikti 50 % nuolaidą nuo pareikalautinos sumos, apibrėžtos jo 23 straipsnyje.
(51)
Ši nuolaida negali būti vertinama atskirai nuo kooperatyvo nariams paskirstomo grynojo pertekliaus apmokestinimo fizinių asmenų pajamų mokesčiu (toliau - FAPM). Kooperatyve įmonės pelnas dalininkams paskirstomas atsižvelgiant į kooperatyvo veiklą per atitinkamus ūkinius metus, o ne pagal kapitalo įnašą: tai vadinama grynuoju pertekliumi, o jam būdingos visiškai kitokios ypatybės negu kapitalo įmonėje gaunamo dividendo.
(52)
Atsižvelgiant į specifiką, 50 % atleidimas nuo mokesčio kooperatyvų, kuriuos apmokestinant pelno mokesčiu taikoma specialioji apsauga, turi būti vertinamas atsižvelgiant į dividendų ir pertekliaus dvigubą apmokestinimą pelno mokesčiu ir fizinių asmenų mokesčiu. Dvigubo apmokestinimo sumažinimas esant akcinės bendrovės ir akcininko (dividendas) santykiui neturi kooperatinės bendrovės ir kooperatyvo dalininko (kai paskirstomas grynasis biudžeto perteklius) santykio analogų, tad grynasis perteklius apmokestinamas didesniais mokesčiais, negu dividendai.
(53)
Ši skirtis atspindima 1998 m. gruodžio 9 d. Įstatymo Nr. 40/1998 23 straipsnyje dėl fizinių asmenų pajamų mokesčio ir kitų mokesčių standartų (19), kuriuo patvirtinamas diferencijuotas apmokestinimas, taikomas dividendams (būdingiems kapitalo įmonėms, apmokestinamoms bendrąja tvarka) ir grynajam pertekliui (būdingam kooperatiniams subjektams, kuriems taikoma specialioji apmokestinimo tvarka).
(54)
Be to, atleidimas nuo FAPM, numatytas Įstatymo Nr. 40/1998 66 straipsnyje, skirtingų tipų bendrovėms taikomas skirtingai: pagal minėtą straipsnį dividendams gali būti taikoma 40 % lengvata, o grynajam pertekliui taikomas Įstatymo Nr. 20/1990 dėl kooperatyvų apmokestinimo tvarkos 32 straipsnis, kuriame teigiama, kad kooperatyvai, kuriems taikoma apsauga, atleidžiami nuo 10 % dvigubo apmokestinimo, o kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga - nuo 5 % dvigubo apmokestinimo.
(55)
Be to, kooperatyvai turi specialiąsias pareigas, nuo kurių atleidžiamos įmonės, apmokestinamos bendrąja tvarka, būtent finansines prievoles, nustatytas Įstatymo Nr. 27/1999, kuriuo draudžiama ilgalaikiam turtui priskirti nepaskirstytinuosius rezervus, kaip ir privalomųjų socialinių fondų steigimo atveju.
(56)
Visų pirma, Privalomojo rezervo fondas, skirtas būtent kooperatyvams stiprinti, jų plėtrai ir garantijoms, negali būti paskirstytas dalininkams, kaip primenama Įstatymo Nr. 27/1999 55 straipsnyje. Jis yra bendrovės nepaskirstytinojo pelno dalis, ir kooperatyvo išardymo atveju būtų perduotas valstybės iždui, kuris jį skirtų Kooperatyvų judėjimo skatinimo fondui įsteigti. Pagal Įstatymą Nr. 27/1999 20 % minimalios minėto rezervo fondo dotacijos sudaryta iš kooperatyvo veiklos rezultatų, ir 50 % - iš nekooperatinės veiklos rezultatų (arba rezultatų, gautų iš kooperatyvų veiklos, vykdomos kartu su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis), prie kurių pridedamos dalininkų stojamosios įmokos bei sumos, kooperatyvo nariams išstojant išskaičiuotos iš jų privalomųjų įnašų į bendrovės kapitalą. Iš to darytina išvada, kad kooperatyvo narys niekuomet negali atgauti visų savo įnašų į įmonę, ir kad dalis įmonės biudžeto pertekliaus priskiriama ilgalaikiam turtui.
(57)
Antra, Švietimo ir skatinimo fondo, reglamentuojamo Įstatymo Nr. 27/1999 56 straipsnyje, tikslas - kooperatyvo dalininkų ir darbuotojų profesinis mokymas ir švietimas, kooperacijos principų platinimas, ryšių tarp kooperatyvų skatinimas, kultūrinis ir profesinis skatinimas bei pagalba vietos mastu arba visai bendrijai. Pagal Įstatymą Nr. 27/1999 minimalūs asignavimai į šį fondą lygūs 5 % kooperatyvo veiklos rezultatų. Kaip ir Privalomojo rezervo fondo, šio fondo lėšos negali būti paskirstytos dalininkams netgi kooperatyvo išardymo atveju.
(58)
Dėl to didžiausias paskirstytinas kooperatyvų biudžeto perteklius yra mažesnis už kapitalo bendrovių sukuriamą perteklių: jos pelną gali paskirstyti laisviau, nes neprivalo šiems fondams skirti dalies einamųjų ūkinių metų pelno.
(59)
Mokesčių lengvata, kurią kooperatyvas gali gauti būdamas iš dalies atleistas nuo pelno mokesčio, koreguojama kooperatyvo narį dvigubai apmokestinant FAPM ir taip padidinant jo mokesčių naštą.
(60)
Bendrąją kooperatyvų apmokestinimo tvarkos apžvalgą, kurioje atsižvelgiama ir į lengvatas, ir į prievoles, galima paaiškinti toliau pateikiamais pavyzdžiais.
(61)
Pirmajame pavyzdyje pateikiama lėšų prieinamumo kooperatyvo dalininkui analizė, palyginti su bendrovės, kuriai Ispanijoje taikoma bendroji apmokestinimo tvarka, akcininku, remiantis tais pačiais pradiniais rezultatais; 150 valiutos vienetų (toliau vadinamų v. v.).
Prielaida. Kooperatinės veiklos rezultatai (50 %) ir nekooperatinės veiklos rezultatai (50 %), remiantis Įstatymu Nr. 27/1999; viso dalininkui prieinamo pelno įmokėjimas. Ribinis FAPM tarifas - 48 %
Kooperatinė bendrovė
Kapitalo bendrovė
Rezultatai
Kooperatinės veiklos rezultatas (KVR): 75 (50 %)
Nekooperatinės veiklos rezultatas (NKVR): 75 (50 %)
Iš viso: 150
150
Asignavimai socialiniams fondams
Fondas: švietimas ir skatinimas: 5 % KVR = 3,75
Fondas: privalomojo rezervo: 20 % KVR = 15
50 % NKVR = 37,5
Iš viso: 56,25
0
Rezultatai atskaičiavus asignavimus fondams
KVR: 56,25
NKVR: 37,5
Iš viso: 93,75
150
Pelno mokestis
KVR: (75 - 11,25) × 20 % = 12,75
NKVR: (75 - 18,75) × 35 % = 19,687
Iš viso: 32,437
150 × 35 % = 52,5
Prieinamas pelnas
93,75-32,437 = 61,313
150-52,5 = 97,5
Fizinių asmenų pajamų mokestis (FAPM)
Apmokestinamosios bazinės pajamos: 61,313 × 100 % = 61,313
Mokėtina suma (visas tarifas):
61,313 × 48 % = 29,430
Lengvata: 61,313 × 10 % = 6,131
Mokėtina suma po lengvatos:
9,430 - 6,131 = 23,299
BI = 97,5 × 140 % = 136,5
Mokėtina suma (visas tarifas): 136,5 × 48 % = 65,52
Lengvata: 97,5 × 40 % = 39
Mokėtina suma po lengvatos: 65,52 - 39 = 26,52
Akcininko gautas grynasis pelnas
61,313 - 23,299 = 38,014
97,5 - 26,52 = 70,98
(62)
Atsižvelgiant į nustatytą ribinį apmokestinimo FAPM tarifą, būtų galima tvirtinti, kad turint tą patį pradinį 150 v. v. rezultatą, kooperatyvo nario gaunamos grynosios pajamos sudarytų 38 v. v., o bendrąja tvarka apmokestinamos bendrovės akcininko pajamos - 71 v. v. Be to, kaip paaiškinta pirmiau, dvigubas pelno mokesčių ir FAPM apmokestinimas panaikintų pradinį pelno mokesčio lengvatos poveikį.
(63)
Antrajame pavyzdyje, kai kooperatyvų veiklos, vykdomos su jų nariais ir su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, t. y. kooperatinės ir nekooperatinės veiklos, rezultatai apmokestinami skirtingais tarifais, reikėtų konstatuoti, kad kai specialioji nekooperatinės veiklos dalis tampa svaresnė už kooperatinės veiklos dalį, į privalomuosius fondus mokėtinos lėšos bei pajamų mokesčio suma proporcingai padidėja, o prieinamo pelno dalis sumažėja; iš to darytina išvada, kad kai didesni rezultatai gaunami iš nekooperatinės veiklos, kiekvieno dalininko grynosios pajamos būna mažesnės.
Įvairių kooperatinės ir nekooperatinės veiklos rezultatų pasiskirstymo prielaidų analizė
Kooperatinė bendrovė, kuriai taikoma apsauga
Kapitalo bendrovė
Prielaida
KVR: 75 %
NKVR: 25 %
KVR: 66,66
NKVR: 33,33 %
KVR: 50 %
NKVR: 50 %
KVR: 25 %
NKVR: 75 %
Rezultatai
150
150
150
150
150
Asignavimai socialiniams fondams
46,875
50
56,25
65,625
0
Rezultatai atskaičiavus asignavimus fondams
103,125
100
93,75
84,375
150
Pelno mokestis
28,97
30,125
32,437
35,906
52,5
Prieinamas pelnas
74,155
69,875
61,313
48,469
97,5
FAPM
28,179
26,55
23,299
18,418
26,52
Gautos grynosios pajamos
45,976
43,325
38,014
30,051
70,98
(64)
Galiausiai Žemės ūkio kooperatyvų konfederacija daro išvadą, kad turi būti išanalizuoti visi teisėkūros aktai, susiję su Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų mokesčių sistema. Joje nustatyti skirtumai ir lengvatos, susijusios su specialiomis prievolėmis (asignavimų į Privalomuosius fondus, kapitalo tvarkymo, dvigubo apmokestinimo).
IV. ISPANIJOS PATEIKTOS PASTABOS
(65)
2001 m. birželio 11 d. rašte Ispanija išdėstė tokius argumentus.
(66)
Pasak Ispanijos, paramos kooperatyvams sulyginimas su valstybės pagalba dėl tos priežasties, kad jie mokės mažesnius mokesčius negu mokėjo iki teisės akto pakeitimo, nėra pagrįsta dėl toliau išdėstytų priežasčių.
(67)
Priemonėmis, nustatytomis Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000, siekiama liberalizuoti dyzelino tiekimo sektorių, panaikinant žemės ūkio kooperatyvams nustatytus apribojimus platinti tuos degalus tretiesiems asmenims, ir dėl to tokie subjektai neatsiduria privilegijuotoje padėtyje apmokestinimo požiūriu.
(68)
Pagal Žemės ūkio kooperatyvų apmokestinimo tvarką jų veikla kartu su kooperatyvo nariais, atskirta nuo veiklos, vykdomos su kooperatyvui nepriklausančiais asmenimis, ir pastarosios rezultatai laikomi nekooperatinės veiklos rezultatais. Iš to darytina išvada, kad apmokestinimo pelno mokesčiu tvarka, taikoma šiems rezultatams, atitinka kokio kito tą pačią veiklą vykdančio subjekto apmokestinimo bendrąją tvarką.
(69)
Kooperatyvų apmokestinimo tvarka reglamentuojama Įstatymu Nr. 20/1990, kurio 21 straipsnyje nekooperatinės veiklos pajamomis laikomos pajamos, gautos per ūkinius metus iš kooperatyvo veiklos su asmenimis, kurie nėra kooperatyvo dalininkai, ir šie nekooperatinės veiklos rezultatai apmokestinami bendruoju pelno mokesčio tarifu, kaip nustatyta gruodžio 27 d. Pelno mokesčio įstatymo Nr. 43/1995 26 straipsnio 3 dalyje (20). Be to, 1999 m. liepos 16 d. Kooperatyvų įstatymo Nr. 27/1999 šeštojoje papildomojoje nuostatoje nurodoma šiems subjektams tvarkyti atskirą veiklos, vykdomos su kooperatyvui nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, buhalterinę apskaitą.
(70)
Priemonėmis, įdiegtomis Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, siekiama liberalizuoti B klasės dyzelino tiekimo sektorių, leidžiant žemės ūkio kooperatyvams tiekti tuos degalus, nepaisant to, kokią dalį visų kooperatyvo atliktų operacijų sudaro tokios tiekimo operacijos ir nekeičiant kooperatyvų veiklos apmokestinimo tvarkos. Tuo siekiama leisti kooperatyvui vykdyti šią veiklą nereikalaujant įsteigti atskiro subjekto, kadangi abiem atvejais bendrovės apmokestinamos vienodai, ir pajamos, gautos tiekiant B klasės dyzeliną tretiesiems asmenims, pelno mokesčiu apmokestinamos bendrąja tvarka.
(71)
Ispanija daro išvadą, kad priemonės, įdiegtos Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, nėra valstybės pagalba, nes neturi poveikio tą pačią veiklą vykdančioms (platinančioms B klasės dyzeliną) konkuruojančioms įmonėms, kadangi visos šio sektoriaus įmonės, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, pelno mokesčiu apmokestinamos ta pačia tvarka.
(72)
Savo pastabas apie šią priemonę, pateiktas 2001 m. birželio 6 d. raštu, Ispanija papildė komentarais apie suinteresuotųjų asmenų pastabas, atsiųstais 2001 m. spalio 1 d. ir 2001 m. spalio 30 d. raštais. 2001 m. spalio 1 d. rašte Ispanija išdėstė toliau pateikiamas pastabas.
(73)
Ir žalios naftos kainų kilimas, ir euro nuvertėjimas dolerio atžvilgiu buvo įvykiai, iš esmės pakeitę įprastines žemės ūkio veiklos sąlygas ir sukėlę sektoriaus krizę, kuri paveikė žemės ūkio kooperatyvus, pablogindama jų ekonominius rezultatus; jei tokia tendencija būtų užsitęsusi, būtų kilusi grėsmė daugelio jų išlikimui.
(74)
Susidūrusi su tokia padėtimi, Ispanijos Vyriausybė nusprendė imtis konjunktūrinių ir struktūrinių priemonių, tokių kaip degalų pardavimo sektoriaus liberalizavimas, siekdama leisti žemdirbystės ir gyvulininkystės ūkiams tęsti savo veiklą ir išsaugoti reikiamą konkurencingumo lygį.
(75)
Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 įsteigtos priemonės yra degalų sektoriaus liberalizavimo politikos dalis. Konkrečiai jos panaikino tam tikrus apribojimus, Ispanijos įstatymuose nustatytus žemės ūkio kooperatyvams, o tai neabejotinai reiškia Ispanijos B klasės dyzelino pardavimo rinkos atvėrimą.
(76)
Tuo paaiškinamas kooperatyvų atleidimas nuo prievolės riboti B klasės dyzelino tiekimą kooperatyvams nepriklausantiems asmenims, kad tokių operacijų dalis neviršytų 50 % veiklos, vykdomos kartu su kooperatyvo nariais, ir naftos produktų mažmeninio platinimo kooperatyvams nepriklausantiems asmenims subordinaciją atskiro nuo kooperatyvo juridinio asmens statusą turinčio subjekto steigimui. Pastarasis reikalavimas ribojo žemės ūkio kooperatyvų veiklos sritį ir iš dalies prieštaravo Įstatymui Nr. 27/1999, pagal kurį šio įstatymo pagrindu įsteigtos bendrovės galėjo organizuoti ir vykdyti bet kokią ekonominę veiklą.
(77)
Pakeitimas, kuriuo siekiama, kad tiekdami B klasės dyzeliną kooperatyvams nepriklausantiems asmenims, kooperatyvai išsaugotų subjektų, kuriems taikoma specialioji apsauga, statusą, turi būti aiškinamas kaip sankcijas panaikinanti priemonė, nelydima specialios palankesnės žemės ūkyje naudojamų degalų tiekimo tretiesiems asmenims apmokestinimo tvarkos.
(78)
Anot Ispanijos, degalinių asociacijų teigimas, jog liberalizavus kooperatyvų vykdomą dyzelino tiekimo kooperatyvams nepriklausantiems asmenims veiklą, šios operacijos apmokestinamos 20 % pelno mokesčio tarifu, yra netikslus. Visa veikla, kooperatyvų vykdoma kartu su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, apmokestinama bendruoju 35 % tarifu.
(79)
2001 m. spalio 30 d. rašte, kuriuo papildomi Ispanijos komentarai apie suinteresuotųjų trečiųjų asmenų pastabas, išdėstyti 2001 m. spalio 1 d. rašte, Ispanija pateikė tokias Finansų ministerijos pastabas.
(80)
Degalinių asociacijos savo pastabas grindžia klaidingu Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 dėl kooperatyvų, kuriems taikoma apsauga, apmokestinimo tvarkos, aiškinimu. Nekooperatinės veiklos rezultatai, įskaitant pelną, sukuriamą parduodant B klasės dyzeliną kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims, apmokestinami bendruoju 35 % tarifu.
(81)
Priemonėmis, įdiegtomis Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, tik siekiama liberalizuoti B klasės dyzelino tiekimo sektorių, leidžiant žemės ūkio kooperatyvams tiekti tokius degalus, nepaisant to, kokia yra tokio tiekimo operacijų dalis pagal bendrą kooperatyvų atliktų operacijų mastą, išlaikant kooperatyvų veiklai taikomą mokesčių tvarką.
(82)
Bet kokiu atveju, kooperatyvų vykdomų B klasės dyzelino tiekimo operacijų apmokestinimo tvarka nebuvo niekaip pakeista, ir reikia daryti išvadą, kad priemonė, kuri gali būti laikoma valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnį, neįgyvendinta.
(83)
Iš degalinių asociacijų pastabų paaiškėja, kad turto perdavimo ir dokumentuotų teisės aktų mokesčio lengvatos pradėtos taikyti anksčiau, negu priimtas Karališkasis įstatymo galią turintis dekretas Nr. 10/2000, tad kooperatyvai ja naudojasi ne nuo to dekreto įsigaliojimo dienos. Šiomis lengvatomis siekiama remti tokio tipo bendroves bei kooperatinį judėjimą Ispanijoje.
(84)
Galų gale, vertinant vietos mokesčius, degalinių asociacijų kritika skiriama ne tiek mokesčių lengvatoms, galiojančioms kooperatyvams, kuriems taikoma specialioji apsauga, kiek pakeitimui, padarytam Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, kuriuo siekta pakeisti reikalavimus, taikomus žemės ūkio kooperatyvams, norintiems turėti kooperatyvų, kuriems taikoma specialioji apsauga, statusą, būtent leisti kooperatyvams be apribojimų pardavinėti dyzeliną B jiems nepriklausantiems tretiesiems asmenims.
(85)
Ispanijos nuomone, nė viena priemonė, Ispanijos Vyriausybės taikoma žemės ūkio sektoriui, neturėtų būti vadinama „valstybės pagalba“, kadangi ji visiškai suderinama su SESV 107 straipsnio 1 dalies nuostatomis.
V. SPRENDIMAS 2003/293/EB
(86)
Savo sprendime 2003/293/EB Komisija padarė šias išvadas.
(87)
Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 padarytais įstatymų Nr. 27/1999 ir Nr. 20/1999 pakeitimais tik atkuriamas žemės ūkio kooperatyvų vykdomo naftos produktų pardavimo reglamentavimas, galiojęs iki Įstatymo Nr. 34/1998 priėmimo.
(88)
Ispanija paaiškino, kad pagal Įstatymą Nr. 20/1990 pelnas, kurį žemės ūkio kooperatyvai gauna iš veiklos, vykdomos kartu su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, yra apmokestinamas bendruoju pelno mokesčio tarifu, šiai veiklai netaikomos jokios mokesčių lengvatos, o pakeitimais, padarytais Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, niekaip nepakeičiama apmokestinimo tvarka, taikoma kooperatyvo vykdomai B klasės dyzelino tiekimo tretiesiems asmenims, kurie nėra jo nariai, veiklai.
(89)
Po Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 padarytų pakeitimų žemės ūkio kooperatyvai gali vykdyti šią veiklą neprivalėdami įsteigti naujo juridinio subjekto, kad galėtų B klasės dyzeliną tiekti tretiesiems asmenims, kurie nėra jų nariai, ir jiems leidžiama viršyti 50 % apyvartos apribojimą, taikomą tiekimui kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims, dėl to neprarandant mokesčių lengvatos.
(90)
Aišku, kad vertinant pajamas, gaunamas iš veiklos, vykdomos kartu su trečiaisiais asmenimis, kurie nėra kooperatyvo nariai, žemės ūkio kooperatyvai apmokestinami bendruoju pelno mokesčių tarifu, kaip ir kitos bendrovės, bet aišku ir tai, kad atlikus minėtus pakeitimus, kooperatyvai gali tiekti B klasės dyzeliną jiems nepriklausantiems tretiesiems asmenims be jokių apyvartos apribojimų ir neprivalėdami įsteigti naujo juridinio subjekto, ir toliau galėdami naudotis kooperatyvams taikoma diferencijuoto apmokestinimo tvarka.
(91)
Prieš įsigaliojant Karališkajam įstatymo galią turinčiam dekretui Nr. 10/2000, kooperatyvams jau buvo teikiamos turto perdavimo ir dokumentuotų teisės aktų, ekonominės veiklos, nekilnojamojo turto ir pelno mokesčių lengvatos. Taikant pastarąjį mokestį, veikla, vykdoma kartu su kooperatyvo nariais, apmokestinama sumažintu tarifu, o kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga, kokie iš esmės ir yra žemės ūkio kooperatyvai, gauna 50 % pelno mokesčio nuolaidą.
(92)
Vis dėlto Komisija manė esant tinkama išnagrinėti mokesčių lengvatas, taikomas kooperatinėms bendrovėms, atsižvelgdama į prievoles, kurios kooperatyvams taikomos pagal techninio patikslinimo standartus. Komisija teigia, kad kaip savo pastabose pabrėžia Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacija, ši mokesčių lengvata negali būti vertinama atskirai nuo kooperatyvo dalininkui tenkančio grynojo biudžeto pertekliaus apmokestinimo FAPM, o biudžeto pertekliui būdingos visiškai kitokios ypatybės negu kapitalo įmonės dividendams. Dvigubo apmokestinimo sumažinimas esant akcinės bendrovės ir akcininko (dividendas) santykiui neturi kooperatinės bendrovės ir kooperatyvo dalininko (kai paskirstomas grynasis biudžeto perteklius) santykio analogų, tad grynasis perteklius apmokestinamas didesniais mokesčiais, negu dividendai. Mokesčių lengvata, kurią kooperatyvas gali gauti būdamas iš dalies atleistas nuo bendrovių mokesčio, koreguojama kooperatyvo narį dvigubai apmokestinant FAPM ir taip padidinant jo mokesčių naštą.
(93)
Savo sprendime Komisija išdėstė nuomonę, kad reikėtų išanalizuoti visą Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų mokesčių sistemą. Ji yra diferencijuota pagal struktūrą, o joje nustatytos lengvatos atsveriamos specialiomis prievolėmis (asignavimų į Privalomuosius fondus, kapitalo tvarkymo, dvigubo apmokestinimo).
(94)
Dėl to, atsižvelgdama į Ispanijos ir Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos pateiktą informaciją, Komisija laikėsi nuomonės, kad Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 padarytais žemės ūkio kooperatyvams taikomais teisės aktų pakeitimais nesuteikiama lengvata, kuri sumažintų kooperatyvų biudžetams tenkančią mokesčių naštą, ir nėra atrankinė mokestinė priemonė, kuri darytų įtaką valstybės ištekliams.
(95)
Sprendime Komisija daro išvadą, kad atsižvelgiant į Ispanijos pateiktą informaciją, paramos žemės ūkio kooperatyvams priemones reikia laikyti fiskalinėmis priemonėmis, grindžiamomis mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema, todėl jos nesusijusios su SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo kriterijais, tad nelaikomos valstybės pagalba.
VI. TEISMO SPRENDIMAS BYLOJE T-146/03
(96)
Skunde dėl Komisijos sprendimo 2003/293/EB Asociación de Empresarios de Estaciones de Servicio de la Comunidad de Madrid ir Federación Catalana de Estaciones de Servicio iš esmės tvirtino, kad Komisija pažeidė SESV 107 straipsnio 1 dalį, ir kad skundžiamame sprendime ji tvirtina, jog ginčytinos priemonės nelaikytinos pagalba, kadangi nesuteikia žemės ūkio kooperatyvams lengvatų ir atitinka kooperatyvams taikomos mokesčių sistemos pobūdį bei bendrąją sistemą.
(97)
Tyrime Teismas pažymi, kad pirmojoje skundo dalyje skundo pateikėjas teigia, jog Komisija padarė klaidingą išvadą, kad lengvatos nėra, nes klaidingai įvertino Ispanijos mokesčių sistemą. Antrojoje skundo dalyje jo pateikėjas nurodo, kad Komisija padarė klaidingą išvadą, jog ginčijamos priemonės yra neatrankinio pobūdžio, nes klaidingai įvertino ginčijamų priemonių atitiktį Ispanijos mokesčių sistemos pobūdžiui ir bendrajai sistemai.
1. Pirmoji dalis: klaidingas Ispanijos mokesčių sistemos vertinimas, dėl kurio ginčijamos priemonės nesuteikia žemės ūkio kooperatyvams lengvatų
(98)
Skundo pateikėjas pažymi, kad Komisija neatsižvelgė į žemės ūkio kooperatyvams suteikiamas turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių lengvatas.
(99)
Teismas nemano galįs patikrinti šio ginčijamo sprendimo punkto pagrįstumą. Pasak Teismo, ginčijamame sprendime aiškiai ir nedviprasmiškai nenurodoma, dėl kokių priežasčių žemės ūkio kooperatyvams taikoma apmokestinimo turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiais tvarka nėra lengvata pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Todėl ginčijamo sprendimo 145 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodoma, kad kooperatyvams taikomos ne tik pelno mokesčio, bet ir turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių lengvatos. Ginčijamo sprendimo 148 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad ginčijamomis priemonėmis nesuteikiamos lengvatos, taigi tai nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(100)
Nors Komisija posėdyje tvirtino, kad ginčijamo sprendimo 146 ir 147 konstatuojamosiose dalyse išdėstyti teiginiai buvo taikomi ne tik bendrovių mokesčiui, bet ir turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiams, Teismas mano, kad tokia motyvacija nesuprantama.
(101)
Visų pirma, Teismo nuomone, 146 konstatuojamojoje dalyje nurodoma, kad lengvata, kurią kooperatyvai gali gauti 50 % sumažinus bendrovių mokestį, pakoreguojama dvigubai apmokestinant fizinių asmenų pajamų mokesčiu. Kadangi, pasak Teismo, Komisija nenurodė nė menkiausios priežasties, dėl kurios lengvatos, gaunamos iš turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių, irgi būtų pakoreguotos dvigubai apmokestinant fizinių asmenų pajamų mokesčiu, 146 konstatuojamoji dalis gali būti suprantama tik kaip 50 % pelno mokesčio sumos nuolaida.
(102)
Antra, tęsia Teismas, 147 konstatuojamojoje dalyje tik nurodoma, kad visa žemės ūkio kooperatyvų mokesčių sistema diferencijuota, ir kad lengvatos kompensuojamos specialiomis prievolėmis (asignavimais į privalomuosius fondus, kapitalo tvarkymu, dvigubo apmokestinimu). Šioje konstatuojamojoje dalyje visiškai nekalbama apie tai, dėl kokių priežasčių Teismo minimomis specialiosiomis prievolėmis kompensuojama ne tik 50 % pelno mokesčio nuolaida, bet ir lengvatos, gaunamos iš turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių. Pasak Teismo, šiuo atveju tokių priežasčių juo labiau nėra, turint omenyje, kad skaitant ginčijamą sprendimą, aiškiai įvardytos specialiosios prievolės turi būti suprantamos kaip susijusios su pelno mokesčiu. Iš tikrųjų, be to, kad yra minimos 147 konstatuojamojoje dalyje, šios specialiosios prievolės yra nurodytos ir ginčijamo sprendimo 83-95 dalyse, kuriose kalbama tik apie pelno mokestį.
(103)
Kadangi visų pirma remiamasi argumentu, jog priemonės, susijusios su turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiais, nebuvo iš dalies pakeistos įstatymo galią turinčiu dekretu, ir kad dėl to šie aspektai nevertinami, iš principo ginčijamame sprendime Teismas teigia, kad pažymėtina, jog tokio argumento trūksta, nes 145 konstatuojamojoje dalyje liudijama, kad Komisija turi omenyje, jog yra kooperatyvams palankių su šiais mokesčiais susijusių lengvatų.
(104)
Be to, Teismas laikosi nuomonės, kad priešingai negu teigia Komisija, ginčijamos priemonės iš dalies pakeitė kooperatyvų apmokestinimą turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiais. Iš tikrųjų prieš taikant šias priemones, kooperatyvams užsiimant degalų platinimo veikla, jų mokestinis statusas nedarė įtakos, nes šia veikla privalėjo užsiimti atskiras teisinis subjektas, neturintis privilegijuoto statuso. Nuo tada, kai pradėtos taikyti ginčijamos priemonės, šio mokestinio statuso taikymo veikla buvo išplėsta įtraukiant degalų platinimo veiklą. Todėl Teismas mano, kad ginčijamos priemonės iš dalies pakeitė žemės ūkio kooperatyvų mokestinę padėtį.
(105)
Po to, vertindamas argumentą, pagal kurį mokestinis statusas turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių atžvilgiu galėtų būti laikomas realia pagalba, kadangi jis nebuvo keistas nuo Ispanijos Karalystės įstojimo į Europos Sąjungą, Teismas konstatuoja, kad šis argumentas niekaip nepadeda suprasti, dėl kokių priežasčių Komisija daro išvadą, jog ginčijamo sprendimo 148 konstatuojamosios dalies nuostatomis nesuteikiama lengvata. Iš tikrųjų, jeigu Komisija teigia, kad privilegijuotas mokestinis statusas yra reali pagalba, ji neabejotinai sutinka, kad toks mokestinis statusas yra reali pagalba ir todėl tai yra lengvata pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(106)
Galiausiai vertindamas argumentą, jog lengvata, suteikiama turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių, yra nelabai svarbi, palyginti su pelno mokesčiu, Teismas konstatuoja, kad šis argumentas irgi neleidžia ginčijamo sprendimo laikyti prasmingu. Iš tikrųjų, teigia Teismas, pripažįstant, kad lengvata nedidelė, būtinai reikia pripažinti, kad ji egzistuoja. Be to, Teismas primena, kad Komisija posėdyje nurodė šiuo argumentu neketinusi tvirtinti, kad lengvata, kylanti iš turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčių, nesiekia taisyklės de minimis apatinės ribos. Dėl to pateiktas argumentas nepadeda Teismui suprasti, dėl kokių priežasčių apmokestinimo turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiais tvarka nereiškia lengvatos.
(107)
Iš to, kas pirmiau išdėstyta, Teismas daro išvadą, kad ginčijamam sprendimui trūksta pagrįstumo, ir kad jis negali patikrinti, ar pagrįstas Komisijos vertinimas, jog kooperatyvams taikoma turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ūkinės veiklos ir nekilnojamojo turto apmokestinimo tvarka nesuteikia jokio pranašumo.
(108)
Vis dėlto Teismas primena, kad dėl tokio motyvacijos trūkumo ginčijamas sprendimas negali būti panaikintas, išskyrus tai, kad jis nėra pakankamai motyvuotas, jog pagrįstų sprendimą, pagal kurį ginčijamos priemonės nėra valstybės pagalbą pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį. Šia proga Teismas atkreipia dėmesį, kad ginčijamame sprendime Komisija tvirtina, jog ginčijamomis priemonėmis nesuteikiamos lengvatos, ir kad nors tokiomis priemonėmis suteikiamas pranašumas, jis nėra atrankinio pobūdžio, nes atitinka sistemos pobūdį ir bendrąją sistemą.
2. Antroji dalis: klaidingas vertinimas, jog ginčijamos priemonės neatitinka Ispanijos mokesčių sistemos pobūdžio ir bendrosios sistemos, lemiantis teiginį, kad jos yra neatrankinio pobūdžio
(109)
Pasak Teismo, ginčijamame sprendime nėra jokių užuominų, kurios padėtų suprasti Komisijos samprotavimą, kuriuo remdamasi ji padarė išvadą, kad ginčijamos priemonės nėra atrankinio pobūdžio (148 konstatuojamoji dalis), nes pagrįstos sistemos pobūdžiu ir bendrąja sistema (167 konstatuojamoji dalis).
(110)
Teismas teigia, jog akivaizdu, kad ginčijamo sprendimo 148 konstatuojamoji dalis rodo, kad nuomonę, jog ginčijamos priemonės nėra atrankinės, Komisija susidarė būtent remdamasi Ispanijos Karalystės ir Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos pateikta informacija.
(111)
Taigi, kaip teigia Teismas, kadangi ginčijamame sprendime nurodomą informaciją visų pirma pateikė Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacija, tenka konstatuoti, kad joje daugiau kalbama apie lengvatos, o ne atrankinio pobūdžio nebuvimą. Taigi šioje informacijoje nėra duomenų, kuriais būtų galima pagrįsti samprotavimą, kad dėl ginčijamų priemonių atsirandanti lengvata yra atrankinio pobūdžio. Taip pat, vertinant Ispanijos Karalystės pateiktą informaciją, reikia pažymėti, kad šia informacija, aptarta ginčijamo sprendimo 103-120 konstatuojamosiose dalyse, iš esmės siekiama ginčijamas priemones pateisinti degalų pardavimo sektoriaus liberalizavimo politika. Tačiau toks paaiškinimas nepadeda suprasti, dėl kokių priežasčių ginčijamas priemones būtų galima pagrįsti mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema. Iš tikrųjų, pasak Teismo, jeigu nebus pateiktas pagrįstas išaiškinimas - kurio šiuo atveju trūksta - samprotavimas, paremtas Ispanijos Karalystės degalų pardavimo sektoriaus liberalizavimu, nebūtinai susijęs su Ispanijos Karalystės mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema.
(112)
Be to, kaip teigia Teismas, ginčijamo sprendimo 119 konstatuojamojoje dalyje išdėstyta aplinkybė, jog pranašumai, susiję su turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų mokesčiu, buvo suteikti anksčiau negu pradėtos taikyti ginčijamos priemonės, ir jais siekiama sustiprinti Ispanijos kooperatines bendroves bei kooperatinį judėjimą, irgi nebūtinai susijusi su mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendrąja sistema.
(113)
Bet kokiu atveju, tęsia Teismas, net jei tartume, kad nepaisant to, jog ginčijamame sprendime nėra jokių pagrįstų šio punkto paaiškinimų, Komisija būtų nutarusi laikytis nuomonės, kad kooperatyvų judėjimo skatinimas yra Ispanijos mokesčių sistemos pobūdžio ir bendrosios sistemos dalis, tenka konstatuoti, kad ginčijamo sprendimo 119 konstatuojamojoje dalyje šis pagrindimas minimas tik kalbant apie lengvatą, suteikiamą apmokestinant turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų mokesčiu, ir nieko nekalbama apie lengvatas, gaunamas iš nekilnojamojo turto bei ūkinės veiklos mokesčių.
(114)
Iš to, kas pirmiau išdėstyta, Teismas daro išvadą, kad ginčijamam sprendimui trūksta pagrįstumo, ir kad jis negali patikrinti, ar tinkamai pagrįstas Komisijos vertinimas, jog net jeigu ginčytinomis priemonėmis suteikiama lengvata, ji nėra atrankinė, nes pateisinama sistemos pobūdžiu ir bendrąja sistema.
(115)
Dėl to Teismas pažymi, kad iš 90 dalies teiginio, jog trūksta pagrįstumo, ir ankstesniame punkte išdėstytos nuostatos, kad ginčijamas sprendimas nepakankamai pagrįstas turint omenyje vertinimą, darytina išvada, jog ginčijamos priemonės nėra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(116)
Teismas daro išvadą, kad reikia panaikinti ginčijamą sprendimą, nes Komisija neįvykdė 296 straipsnyje nustatytos pareigos nurodyti sprendimo motyvus. Todėl Teismas pareiškia ir nusprendžia, kad Komisijos sprendimo 2003/293/EB 1 straipsnis panaikinamas, konstatuodamas, kad paramos žemės ūkio kooperatyvams priemonės, nustatytos Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 dėl skubių paramos žemės ūkio, žuvininkystės ir transporto sektoriams, nėra pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
VII. ĮVERTINIMAS
(117)
SESV 107 ir 108 straipsniai galioja visiems SESV I priede nurodytiems žemės ūkio produktams (visiems žemės ūkio produktams, išskyrus arklieną, medų, kavą, žemės ūkio kilmės alkoholį, iš alkoholio gaminamą actą ir kamštieną), kuriems pagal įvairius reglamentus, kuriais reguliuojama atitinkamų rinkų BRO, taikomas bendrasis rinkos organizavimas.
1. SESV 107 straipsnio 1 dalis
(118)
Pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį su vidaus rinka nesuderinama, kaip daranti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti.
(119)
Nagrinėjamos priemonės įgijo diferencijuoto žemės ūkio kooperatyvų apmokestinimo formą.
(120)
Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusiomis priemonėmis (21) numatoma, kad 107 straipsnis taikomas valstybės pagalbai, susijusiai su tiesioginiu įmonių apmokestinimu, kai:
-
lengvata teikiama valstybės arba iš valstybinių išteklių,
-
priemone daroma įtaka valstybių narių konkurencijai ir tarpusavio prekybai,
-
priemonė yra specialioji arba atrankinė, nes palaiko tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, t. y. iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti,
-
priemone asmenims, kuriems ji taikoma, suteikiamas pranašumas, kuriuo palengvinama įprastinė jų biudžetui tenkanti mokesčių našta.
(121)
Visų pirma reikia pažymėti, kad kaip nurodoma Komisijos komunikato Tarybai, Europos Parlamentui, Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ir Regionų komitetui dėl kooperatinių bendrovių skatinimo Europoje (22) 3.2.7 punkte, ekonominę veiklą vykdantys kooperatyvai, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, yra laikomi „įmonėmis“ pagal SESV, taigi jiems galioja visos ES taisyklės konkurencijos ir valstybės pagalbos srityje, įskaitant įvairias išimtis, apatines ribas ir taisykles de minimis.
(122)
Šiuo atveju atliekant tyrimą tenka nagrinėti ypatingas į pagalbos, apie kurią pranešta registrą įtrauktas priemones žemės ūkio kooperatyvų naudai, patvirtintas pakilus degalų kainoms (Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnis), visų pirma vadovaujantis keturiais pirmiau išdėstytais kriterijais.
(123)
Kadangi į pagalbos, apie kurią pranešta, registrą įtrauktų priemonių rezultatas yra kooperatyvų privilegijuoto mokestinio statuso taikymo srities išplėtimas įtraukiant degalų pardavimą asmenims, kurie nėra kooperatyvo nariai, šį mokestinį statusą reikia kvalifikuoti vadovaujantis SESV 107 straipsniu.
1.1. Valstybinių išteklių kriterijus
(124)
Vadovaujantis Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimais, kad lengvata galėtų būti kvalifikuojama kaip valstybės pagalba, visų pirma reikia, kad ji būtų skirta tiesiogiai ar netiesiogiai panaudojant valstybės išteklius, o antra - kad ji būtų priskirtina valstybei (23).
(125)
Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusiomis priemonėmis 10 dalyje aiškinama, kad mokesčių įplaukų praradimas tolygus valstybės išteklių naudojimui mokesčių išlaidoms. Be to, valstybės kišimasis galimas ir teisėkūros, reglamentavimo ar administracinių apmokestinimo nuostatų, ir mokesčių administravimo forma.
(126)
Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsniu Ispanijos valstybė iš dalies pakeitė Kooperatyvų įstatymą Nr. 27/1999 bei Įstatymą Nr. 20/1990 dėl kooperatyvų apmokestinimo tvarkos. Didžiausia 50 % apyvartos riba, taikoma žemės ūkio kooperatyvams, vykdantiems veiklą kartu su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, nepanaikinant jų mokestinės privilegijos, nustatytos Įstatyme Nr. 20/1990, nebegalioja, kai jie tiekia B klasės dyzeliną kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims. Tačiau Įstatymas Nr. 34/1998 dėl angliavandenilių sektoriaus iš dalies pakeistas panaikinant reikalavimą, kad žemės ūkio kooperatyvai, B klasės dyzeliną tiekiantys ne kooperatyvo nariams, įsteigtų juridinio asmens statusą turintį subjektą, kuris būtų apmokestinamas bendrąja tvarka.
(127)
Derėtų priminti, kad, kaip aprašyta šio sprendimo 20 straipsnyje, žemės ūkio kooperatyvams suteikiamos daugelio mokesčių lengvatos. Ispanijos valstybė, leisdama, kad žemės ūkio kooperatyvų atliekamų B klasės dyzelino tiekimo ne kooperatyvo nariams operacijų skaičius viršytų įstatyme nustatytą 50 % ribą ir jie neprarastų mokesčių privilegijos, atsisako mokesčių pajamų, tad valstybės išteklius naudoja mokesčių išlaidų forma. Be to, panaikindama reikalavimą, kad B klasės dyzelinui tiekti ne kooperatyvo nariams kooperatyvai įsteigtų juridinio asmens statusą turintį subjektą, apmokestinamą bendrąja tvarka, Ispanijos valstybė atsisako bet kokių galimų mokesčių pajamų, susijusių su šiuo statusu, taigi, valstybės išteklius naudoja mokesčių išlaidoms.
(128)
1998 m. sausio 27 d. Teismas pritarė, kad valstybės išteklių naudojimo kriterijus gali tapti neigiamas, jeigu dėl valstybės įsikišimo būtų prarastos lėšos, kurios turėjo būti įmokėtos į valstybės biudžetą, pvz., kaip šiuo atveju, atleidžiant nuo mokesčio (24).
(129)
Dėl to šiuo atveju vertinamos priemonės yra valstybei priskirtinos lengvatos, tiesiogiai suteikiamos panaudojant valstybės išteklius.
1.2. Poveikio tarpusavio prekybai kriterijus
(130)
Siekiant, kad būtų priskirta SESV 107 straipsnio 1 dalies taikymo sričiai, parama turi paveikti ir valstybių narių konkurenciją bei tarpusavio prekybą. Pagal šį kriterijų pagalbos gavėjai turi vykdyti ekonominę veiklą.
(131)
Pagal šios srities nuolatinę teismų praktiką laikoma, kad poveikis prekybos mainams daromas, jeigu pagalbą gavusi įmonė vykdo ekonominę veiklą, kuri yra prekybos mainų tarp valstybių narių objektas. Teismas konstatavo, kad jei kokia nors valstybės narės suteikta lengvata sustiprina tam tikros kategorijos įmonių padėtį kitų per mainus Bendrijos viduje konkuruojančių įmonių atžvilgiu, tokie prekybos mainai turi būti laikomi veikiamais tokios lengvatos (25).
(132)
Nagrinėjamu atveju žemės ūkio kooperatyvai vykdo ekonominę veiklą, kuri yra prekybos mainų tarp valstybių narių objektas. Žemės ūkio produktų prekybos mainai tarp Europos Sąjungos ir Ispanijos išties yra labai svarbūs. Pavyzdžiui, 1999 m. Ispanijos eksportuotų į Europos bendriją žemės ūkio produktų vertė siekė apie 11,33 mlrd. EUR, o jos importuotų tokio tipo produktų - apie 7,38 mlrd. EUR. 2007 m. Ispanija į Europos Sąjungos šalis išvežė produktų už maždaug 33,12 mlrd. EUR, o įsivežė maždaug už 27,14 mlrd. EUR (26).
(133)
Konkrečiai šiuo atveju pagalbą gaunančios įmonės veikia sektoriuje, kuriame vyksta konkurencija - degalų pardavimo sektoriui. Reikia pažymėti, kad tarp valstybių narių gamintojų, kurių produktais prekiaujama Bendrijos viduje, vyksta intensyvi konkurencija. Ispanijos gamintojai joje aktyviai dalyvauja. Be to, kadangi aptariamos priemonės naudingos daugeliui subjektų, jų poveikis prekybos mainams didesnis.
(134)
Todėl atrodo, kad šios priemonės gali daryti poveikį atitinkamų produktų mainams tarp valstybių narių, o tai nutinka, kai jomis skatinami ūkinės veiklos vykdytojai, aktyviai veikiantys vienoje valstybėje narėje, taip darant žalą kitoms valstybėms narėms. Abi svarstomos priemonės tiesiogiai ir greitai paveikia šių produktų gamybą Ispanijoje. Taigi jos daro įtaką valstybių narių konkurencijai ir tarpusavio prekybai.
1.3. Pranašumo kriterijus
(135)
Pagal nuolatinę teismo praktiką pagalbos sąvoka yra bendresnė už subsidijos sąvoką, nes pagalba apima ne tik tokias teigiamas išmokas, kaip subsidijos, bet ir valstybės kišimąsi, kuris įvairiomis formomis palengvina paprastai įmonės biudžetui tenkančią mokesčių naštą ir todėl, nors nėra subsidija siaurąja prasme, yra tokio pat pobūdžio bei daro tok pat poveikį (27).
(136)
Pasak Teismo, iš to darytina išvada, kad priemonė, kuria valstybės institucijos tam tikroms įmonėms suteikia mokesčių lengvatą, neapimančią valstybės išteklių pervedimo, bet gavėjams užtikrinančią palankesnę finansinę padėtį kitų mokesčių mokėtojų atžvilgiu, yra valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
(137)
Komunikate dėl tiesioginio verslo apmokestinimo nurodoma, kad tokia lengvata gali būti suteikiama įvairiais būdais sumažinant įmonei tenkančią mokestinę naštą, konkrečiai: mažinant apmokestinamąją bazę (darant nukrypti leidžiančią išskaitą, ypatingąją ar pagreitintą amortizaciją, į balansą įtraukiant rezervus ir pan.); visiškai arba iš dalies sumažinant mokesčio sumą (atleidžiant nuo mokesčio, suteikiant mokesčio kreditą); atidedant mokesčio mokėjimą vėlesniam laikui arba jį anuliuojant ir net išimties tvarka leidžiant mokesčio skolą mokėti dalimis.
(138)
Ispanijos kooperatinių bendrovių apmokestinimo tvarka ir nekooperatinių bendrovių apmokestinimo tvarka aprašytos šio sprendimo 20 punkte. Iš tikrųjų lengvatomis naudojasi visi kooperatyvai, kuriems taikoma apsauga, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, o nekooperatinėms bendrovėms jos paprastai netaikomos. Taip pat pažymėtina, kad į čia nagrinėjamą vadinamiesiems kooperatyvams suteikiamų mokesčių privilegijų sritį nepatenka 20 % mažesnis tarifas, taikomas apmokestinamajai bazei, atitinkančiai kooperatinės veiklos rezultatus (jie sutampa su kartu su kooperatyvo nariais vykdytų operacijų rezultatais).
(139)
Pakeitimais, atliktais Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000, leidžiama žemės ūkio kooperatyvams didžiąją veiklos dalį ar net visą veiklą skirti B klasės dyzelino pardavimui, nebūnant apmokestinamiems tokia pat tvarka kaip ir nekooperatinės bendrovės.
(140)
Kaip Teismas pažymi byloje T-146/03 (28), prieš patvirtinant šias priemones, kooperatyvų mokestinis statusas neturėjo įtakos jiems užsiimant degalų pardavimu, nes ši veikla turėjo būti vykdoma atskiro juridinio asmens, neturinčio privilegijuoto statuso. Nuo tada, kai įsigaliojo ginčijamos priemonės, šio privilegijuoto statuso taikymo sritis buvo išplėsta įtraukiant degalų pardavimo veiklą. Taigi Teismas mano, kad ginčijamos priemonės iš dalies pakeitė žemės ūkio kooperatyvų mokestinę padėtį tiek, kiek ji susijusi su degalų tiekimu tretiesiems asmenims, kurie nėra kooperatyvų nariai.
(141)
Komisija faktiškai konstatuoja, kad šiomis priemonėmis žemės ūkio kooperatyvai, nuo šiol galintys be apribojimų vykdyti mainus su jiems nepriklausančiais trečiaisiais asmenimis, išsaugodami skirtingą nuo nekooperatinių bendrovių ir ne žemės ūkio kooperatyvų, dirbančių B klasės dyzelino pardavimo srityje, teisinį statusą tiek, kiek jis susijęs su degalų tiekimu tretiesiems asmenims, kurie nėra kooperatyvo nariai, turi pranašumų, palyginti su nekooperatinėmis bendrovėmis, nes išsaugo savo mokestinį statusą.
(142)
Iš tikrųjų reikėtų priminti, kad apskaičiuojant kooperatyvų bazines apmokestinamąsias pajamas, jų veiklos (vykdytos kartu su nariais) rezultatai ir veiklos, vykdytos už kooperatyvo ribų (kartu su kooperatyvui nepriklausančiais nariais) rezultatai vertinami atskirai ir apmokestinami nevienodai. Vis dėlto, nepaisant atskiros apskaitos, žemės ūkio kooperatyvas yra vienintelis subjektas, kuriam ir toliau taikomos kitos mokesčių lengvatos, netiesiogiai susijusios su pelno apmokestinimu mažesniu tarifu, tokios kaip kitos lengvatos, susijusios su pelno mokesčiu, turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų mokesčiu, ekonominės veiklos mokesčiu (kurio suma visiškai nepriklauso nuo bendrovės veiklos rezultatų) ir nekilnojamojo turto mokesčiu. Taigi kooperatyvai išsaugo specialiąją apmokestinimo tvarką, net jei B klasės dyzelino tiekimo kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims operacijų skaičius viršija 50 %, taigi naudojasi nacionalinio įstatymo dėl kooperatyvų išimtimi, neprivalėdami įsteigti atskiro juridinio asmens statusą turinčio subjekto, kuriam būtų taikoma bendroji apmokestinimo tvarka.
(143)
Taigi žemės ūkio kooperatyvai atsiduria palankesnėje finansinėje padėtyje negu visi kiti mokesčių mokėtojai, kadangi išsaugo dalį (29) pranašumų, susijusių su pelno mokesčiu, ir visas kitų mokesčių lengvatas.
(144)
Vertindama argumentus, išdėstytus Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos, konkrečiau turėdama omenyje pelno mokestį, Komisija, kaip ir Sprendime 2003/293/EB, primena, kad kooperatyvai, kuriems taikoma specialioji apsauga, kaip antai žemės ūkio kooperatyvai, apmokestinami 50 % mažesniu pelno mokesčio tarifu. Be to, išskaičiuojama 50 % asignavimų į privalomojo rezervo fondą bei 100 % sumų, skirtų švietimo ir skatinimo fondui. Galų gale kooperatyvai gali išsimokamojo grąžinimo būdu laisvai amortizuoti naują amortizuojamą ilgalaikį turtą, įsigytą per trejus pirmuosius metus po įregistravimo kooperatyvų registre.
(145)
Komisija sutinka, kad mokesčių lengvatas, taikomas kooperatinėms bendrovėms, reikėtų analizuoti atsižvelgiant į mokesčių prievoles, kurios joms taikomos skirtingai negu nekooperatinėms bendrovėms.
(146)
Kaip pažymi Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacija, ši mokesčių lengvata negali būti vertinama atskirai nuo kooperatyvo dalininkui tenkančio grynojo biudžeto pertekliaus apmokestinimo pajamų mokesčiu (FAPM), o biudžeto pertekliui būdingos visai kitokios ypatybės negu kapitalo įmonės dividendo. Dvigubo apmokestinimo sumažinimas esant akcinės bendrovės ir akcininko (dividendas) santykiui neturi kooperatinės bendrovės ir kooperatyvo dalininko (kai paskirstomas biudžeto grynasis perteklius) santykio analogų, tad grynasis perteklius apmokestinamas didesniais mokesčiais, negu dividendai. Pranašumas, kurį kooperatyvui gali suteikti pelno mokesčio lengvata, esą sumažinamas apmokestinant kooperatyvo dalininką FAPM, o kooperatyvą - pelno mokesčiu, taigi padidinant mokesčių naštą.
(147)
Tad kaip sprendime pažymi Teismas, reikia suprasti, kad šis argumentas siejamas tiktai su 50 % pelno mokesčio sumažinimo pokyčiu, t. y. 50 % nuolaida nuo šio mokesčio sumos. Iš tikrųjų Komisija patvirtina, kad šis Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos argumentas taikomas šiai priemonei.
(148)
Komisijos nuomone, lengvatą reikia vertinti kooperatyvo, o ne jo narių lygmeniu, nes kooperatyvas yra svarbiausia šios analizės tema. Dėl to Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacijos pateikti skaičiai, atspindintys taikomą pelno mokesčio tarifą, nėra įtikinami. Be to, jie yra susiję su lėšomis, atitenkančiomis kooperatinės bendrovės dalininkui po mokesčio pritaikymo. Todėl Komisija, pavyzdžiui, mano, kad kooperatyvo ekonominę padėtį nebūtinai susilpnina kapitalo pervedimas į privalomuosius fondus, kadangi jie saugomi ir kooperatyvo naudojami aiškiai apibrėžtais atvejais.
(149)
Remdamasi pateiktais paaiškinimais, Komisija laikosi nuomonės, kad Ispanijos žemės ūkio kooperatyvams taikant pelno mokestį, jiems suteikiama nemažai pranašumų. Be to, skirtingas apmokestinimas šiuo mokesčiu gali būti logiškai paaiškinamas tik tam tikrais kooperatyvų veiklai būdingais suvaržymais, būtent dvejopu apmokestinimu. Iš tikrųjų, atlikdamas tam tikras operacijas su trečiaisiais asmenimis, kurie nėra jo nariai, kooperatyvas rinkoje veikia taip pat kaip bet kokia kitokia įmonė, ir nėra pagrindo jį traktuoti kitaip nei kitas įmones. Atsižvelgiant į tai, kooperatyvų pajamos iš operacijų, vykdomų kartu su trečiaisiais asmenimis, kurie nėra kooperatyvų nariai, turi būti apmokestinamos tokia pat tvarka kaip kapitalo bendrovių vykdoma veikla, o kooperatyvo nariams paskirstomos sumos - taip pat kaip kapitalo bendrovės akcininkų gaunami dividendai.
(150)
Galiausiai Komisija konstatuoja, kad nepateikta jokių argumentų dėl galimybės išsimokamojo grąžinimo būdu laisvai amortizuoti naują amortizuojamą ilgalaikį turtą, įsigytą per trejus pirmuosius metus po įregistravimo kooperatyvų registre, ar dėl kitų pelno mokesčio lengvatų.
(151)
Komisija dar primena, kad pranašumą lemia ne tik pelno mokesčio, bet ir kitų šio sprendimo 20 punkte nurodytų mokesčių (turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ekonominės veiklos ir nekilnojamojo turto) taikymo tvarka. Negalima teigti, kad iš šių mokesčių negautos lėšos kompensuojamos kokiu nors dvejopu apmokestinimu.
(152)
Taigi kooperatyvai išsaugo mokestines privilegijas net jeigu jų atliekamų B klasės dyzelino tiekimo kooperatyvams nepriklausantiems tretiesiems asmenims operacijų skaičius viršija 50 % ribą (tai nacionalinio kooperatyvų įstatymo išimtis), neprivalėdami įsteigti atskiro juridinio asmens statusą turinčio subjekto, kuriam būtų taikoma bendroji apmokestinimo tvarka.
(153)
Pasak Ispanijos, priemonės, įdiegtos Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000, nėra valstybės pagalba, nes nedaro poveikio konkuruojančioms įmonėms, užsiimančioms ta pačia veikla, kadangi visoms šio sektoriaus įmonėms, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, taikomas tas pats (35 %) pelno mokesčio tarifas. Vis dėlto, kaip jau minėta pirmiau, po Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 padarytų pakeitimų žemės ūkio kooperatyvai gali didžiąją dalį savo veiklos ar net visą veiklą sutelkti į B klasės dyzelino pardavimą ir nebūti apmokestinami ta pačia tvarka kaip nekooperatinės įmonės, neprarasti pranašumų suteikiančios apmokestinimo tvarkos, apimančios kitas lengvatas, susijusias su bendrovių pelno, turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ekonominės veiklos ir nekilnojamojo turto mokesčiais (kurių sumos visiškai nepriklauso nuo bendrovės veiklos rezultatų) bei nekilnojamojo turto mokesčiu.
(154)
Todėl Komisija mano, kad Karališkuoju įstatymo galią turinčiu dekretu Nr. 10/2000 patvirtintos priemonės atitinka pranašumo kriterijų.
1.4. Atrankos kriterijus
(155)
Tam, kad tam tikra priemonė būtų laikoma valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį, ji būtinai turi suteikti atrankinį pranašumą, naudingą tik tam tikroms įmonėms arba tam tikriems veiklos sektoriams. Šis straipsnis skirtas pagalbai, kuri iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, „palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą“ (30).
(156)
Tikrindama, ar priemonė yra atrankinio pobūdžio, Komisija turi išanalizuoti, ar ją taikant įmonių diferencijavimas lengvatų ar mokesčių požiūriu susijęs su bendrosios sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema. Vadovaujantis teismų praktika, vidine mokesčių sistemos logika grindžiamai specialiajai mokesčių priemonei SESV 107 straipsnio 1 dalis netaikoma (31). Jeigu diferencijavimas grindžiamas ne bendrosios sistemos tikslais, nagrinėjama priemonė iš principo laikoma atitinkančia atrankos sąlygą, nustatytą SESV 107 straipsnio 1 dalyje.
(157)
Vertinant diferencijuoto apmokestinimo priemones, Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusiomis priemonėmis 20 dalyje primenama, kad tam tikros mokesčių lengvatos kartais taikomos tik tam tikrų rūšių įmonėms, tam tikroms jų funkcijoms arba tam tikrų tipų produktams. Kadangi sudaro palankesnes sąlygas tam tikroms įmonėms arba tam tikrų prekių gamybai, jos gali būti laikomos valstybės pagalba pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį.
1.4.1. Ar priemonėmis palaikomos tam tikras įmonės arba tam tikrų prekių gamyba?
(158)
Reikėtų nustatyti, ar Ispanijos teisinėje sistemoje atitinkama priemone gali būti palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba, nors atitinkamos schemos tikslo požiūriu kitos įmonės ar gamyba yra panašioje faktinėje ar teisinėje padėtyje (32).
(159)
Komisijos komunikate dėl kooperatinių bendrovių skatinimo Europoje pripažįstama, kad kooperatyvai veikia savo narių, kurie yra ir naudotojai, labui, ir nėra valdomi išorės investuotojų naudai. Pelnas, kooperatyvo narių gaunamas iš sandorių su kooperatyvu, rezervai ir ilgalaikis turtas yra valdomi bendrai, nedalijami ir tarnauja bendriems narių interesams. Kadangi nariai dažniausiai palaiko glaudžius asmeninius ryšius, jie turi pritarti naujų narių priėmimui, o balsavimo teisės nebūtinai būna proporcingos turimų kapitalo dalių dydžiui. Pasitraukiantis kooperatyvo narys turi teisę gauti savo įnašo atlyginimą, todėl kooperatyvo kapitalas sumažėja.
(160)
Tai skatina apibrėžti „tikrąjį mutualistinį (savitarpio pagalbos) kooperacijos modelį“, kuris gali būti taikomas norint įvertinti, ar kooperatyvų faktinė ir teisinė padėtis Ispanijos mokesčių sistemoje tokia pat, kaip kapitalo bendrovių.
(161)
Visų pirma, mutualistiniam (savitarpio pagalbos) kooperatyvui būdingas ypatingas ryšys su savo nariais. Kiekvienas kooperatyvo narys yra partneris, turintis balsą kooperatyvo administracijoje, kur kiekvienas narys turi vieno balso teisę, sprendimai priimami balsų dauguma, o renkama direkcija atsakinga savo nariams. Daugelis kooperatyvo ir jo narių ryšių peržengia paprastų komercinių santykių ribas.
(162)
Be to, tikrajame mutualistiniame kooperatyve reikalaujama nešališko ir teisingo ekonominių rezultatų padalijimo, ir bet koks biudžeto perteklius galų gale turi atitekti kooperatyvo nariams. Tai atitinka abipusiškumo principą, kuriuo vadovaudamiesi kooperatyvai veikia savo narių labui. Prekybos ar vartotojų kooperatyvo nariai ūkinių metų pabaigoje gauna ekonominių pranašumų, grindžiamų visų kartu su kooperatyvu įvykdytų operacijų verte (asmeninį pelną arba asmeninių nuolaidų). Tačiau jie gali nuspręsti leisti kooperatyvui dalį šių nuolaidų ar biudžeto pertekliaus skirti įvairiems rezervams. Todėl tikrieji mutualistiniai kooperatyvai gali būti apibrėžiami kaip prekiaujantys tiktai su savo nariais.
(163)
Taigi vertinant tikrųjų mutualistinių kooperatyvų apmokestinimą pelno mokesčiu, paaiškėja, kad kooperatyvai negauna pelno, nes veikia tiktai savo narių naudai. Dėl šios priežasties Komisija mano, kad tikrųjų mutualistinių kooperatyvų ir pelno siekiančių bendrovių teisinė ir faktinė padėtis pelno apmokestinimo požiūriu nelygintina. Tokiomis aplinkybėmis mutualistinių kooperatyvų apmokestinamųjų pajamų išskaičiavimas nėra valstybės pagalba.
(164)
Atsižvelgdama į tai, Komisija pripažįsta, kad Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 pabrėžiami elementai, iškreipiantys tikrojo mutualistinio kooperatyvo modelį, būtent tuo, kad gali būti panaikinta didžiausia 50 % riba, taikoma žemės ūkio kooperatyvams, tiekiantiems B klasės dyzeliną tretiesiems asmenims, kurie nėra kooperatyvo nariai, neprarandant kooperatyvo, kuriam taikoma specialioji apsauga, statuso, t. y. kvestionuojamas žemės ūkio kooperatyvų išskirtinumo principas. Iš tikrųjų pats faktas, kad kooperatyvai gali peržengti 50 % ribą, kenkia jų „grynajam mutualizmui“, nes didelė apyvartos dalis gali būti sukuriama dirbant su kooperatyvui nepriklausančiais asmenimis. Taigi siekiant pelno, žemės ūkio kooperatyvo veiklos pobūdis gali būti giliai iškreiptas, ir reikėtų iškelti klausimą, ar tikrąjį mutualistinį kooperatyvą apibūdinantys požymiai (kaip antai aktyvus kooperatyvo narių dalyvavimas valdymo, sprendimų priėmimo ar vadybos veikloje, išskirtinumo, altruizmo, demokratijos principai) tikrai gali būti išlaikyti, kai kooperatyvas be apribojimų teikia paslaugas ne savo nariams. Be to, negalima nekreipti dėmesio į pajamų, gaunamų iš su trečiaisiais asmenimis atliekamų operacijų, kilmės kitimą: vis mažiau jų gaunama iš kooperatinės veiklos.
(165)
Todėl šiuo atveju tikrasis mutualistinis žemės ūkio sektoriaus kooperatyvų, kuriems taikoma priemonė, pobūdis aiškiai kvestionuojamas Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000. Dėl šių priežasčių ir remdamasi Ispanijoje galiojančiais įstatymais, Komisija negali nenuginčijamai konstatuoti, kad aptariami Ispanijos žemės ūkio kooperatyvai yra mutualistinio pobūdžio. Taigi šie kooperatyvai ir jų pajamos turėtų būti vertinami ne kaip mutualistinės kooperatinės bendrovės, o kaip kapitalo bendrovės.
(166)
Tačiau reikėtų apibrėžti teisinę tvarką, pagal kurią šios priemonės turėtų būti vertinamos, t. y. jų teisinius pagrindus. Šiuo atžvilgiu pažymėtina, kad Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų mokesčių lengvatų priemonės yra ypatingos leidžiančios nukrypti nuostatos, numatytos Įstatyme Nr. 20/1990 dėl kooperatyvų apmokestinimo tvarkos. Jo 16.5, 18.2, 33.1, 33.2, 33.3, 33.4, 34.1 ir 34.2 straipsniuose nustatyta nemažai kooperatyvams, kuriems taikoma specialioji apsauga, įskaitant žemės ūkio kooperatyvus, palankių priemonių, susijusių su bendrovių pelno, turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų, ekonominės veiklos bei nekilnojamojo turto mokesčiais (išsamiau šios lengvatos aprašytos 20 punkte).
(167)
Dar reikėtų apibrėžti visų šių keturių mokesčių tikslus. Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad bendrovių mokesčiu apmokestinamas įmonių pelnas. Visais kitais mokesčiais siekiama, atitinkamai, apmokestinti turto perleidimą ir dokumentuotų teisės aktų sudarymą, tam tikrų ūkinių metų ekonominę veiklą ir naudojimąsi nekilnojamuoju turtu.
(168)
Galiausiai, kaip minėta pirmiau, būtina nustatyti, ar kooperatyvų ir kapitalo bendrovių faktinė ir teisinė padėtis šių tikslų ir šių keturių mokesčių požiūriu yra palyginama.
(169)
Visų pirma, nagrinėdama apmokestinimą pelno mokesčiu, Komisija negali konstatuoti, kad Ispanijos žemės ūkio kooperatyvai yra tikrai mutualistinio pobūdžio ir, kaip tokie, neuždirba pelno, tad ji negali atmesti galimybės, jog kooperatyvų ir kapitalo bendrovių faktinė ir teisinė padėtis su mokesčiu susijusių lengvatų požiūriu yra panaši.
(170)
Atlikdamas operacijas, kuriose dalyvauja jam nepriklausantys tretieji asmenys, kooperatyvas rinkoje veikia taip pat kaip bet kokia kita įmonė, todėl apmokestinimo pelno mokesčiu požiūriu yra panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje. Be to, išnagrinėjusi mokestines priemones, taikomas kooperatyvų nepaskirstytiniesiems rezervams, Komisija mano, kad pelno mokesčio taikymo požiūriu juos galima palyginti su kapitalo bendrovių rezervais. Iš tikrųjų, kooperatyvo pelną, pervedamą į nepaskirstytinuosius rezervus, iš esmės būtų galima palyginti su kapitalo bendrovių išsaugomu pelnu, nes nepaskirstytinieji rezervai kooperatyvo veikloje naudojami panašiai kaip pelnas, pervedamas į kapitalo bendrovių rezervus. Palyginimas turi būti atliekamas įmonės, o ne akcininkų ar kooperatyvo narių požiūriu. NET tai, kad kooperatyvai privalo sudaryti nepaskirstytinuosius rezervus, nekeičia pagalbinio priemonės pobūdžio, nes kapitalo bendrovės irgi sudaro pagal įstatymus privalomus rezervus, ir jie apmokestinami. Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad nepaskirstytinieji rezervai ekonominiu požiūriu palyginami su bet kokiais kitais bet kokios kitos įmonės rezervais.
(171)
Taigi bet kokia su pelno mokesčiu susijusi priemonė, kuria diferencijuotai ir palankiau, būtent kooperatyvams, apmokestinamas visas pelnas ir pelnas, skirtas nepaskirstytiniesiems rezervams, gali jiems suteikti ekonominį pranašumą, palyginti su kapitalo bendrovėmis, kurios negalėtų ja pasinaudoti net būdamos panašioje padėtyje.
(172)
Komisija mano, kad vertinant lengvatas, susijusias su pelno mokesčiu, iš šių samprotavimų matyti, kad kapitalo bendrovės priklauso tai pačiai veiklos sričiai kaip kooperatinės bendrovės, taigi dėl šios priežasties galima tvirtinti, jog kooperatinės bendrovės turi pranašumą prieš kapitalo bendroves.
(173)
Vertinant turto perleidimo ir dokumentuotų teisės aktų mokestį, derėtų priminti, kad šiuo netiesioginiu mokesčiu siekiama apmokestinti įvairius teisės aktus, kaip antai turto perleidimą už užmokestį, dokumentuotus teisės aktus ar tam tikras bendrovės vykdomas operacijas (pvz., tokius bendrovės finansavimo veiksmus kaip kapitalo didinimas). Kapitalo bendrovė, sudaranti įvairius tokius aktus, apmokestinama. Tačiau, kaip nurodyta šio sprendimo 20 punkte, kooperatinės bendrovės atleidžiamos nuo mokesčių už tokius pat aktus (steigimo, kapitalo didinimo, paskolų suteikimo ir panaikinimo ir pan. (33). Taigi kooperatinėms bendrovėms suteikiamas pranašumas, palyginti su kapitalo bendrovėmis.
(174)
Ekonominės veiklos mokesčiu siekiama tiesiogiai apmokestinti bet kokią fizinių ar juridinių asmenų verslo, profesinę ar meninę veiklą Ispanijos teritorijoje (34). Kapitalo bendrovė, kurios apyvarta didesnė nei vienas (1) milijonas eurų, šiuo mokesčiu bus apmokestinama atsižvelgiant į jos vykdomą ūkinę veiklą. Kaip minėta šio sprendimo 20 punkte, kooperatinėms bendrovėms taikoma 95 % mokesčio nuolaida (35). Todėl kooperatinės bendrovės turi pranašumą, palyginti su pirmiau minėtomis kapitalo bendrovėmis, kadangi jos apmokestinamos visu mokesčio tarifu.
(175)
Dėl nekilnojamojo turto mokesčio derėtų priminti, kad tai vietos mokestis, kuriuo apmokestinamas naudojimasis nuosavybės teise ir kitomis su nekilnojamuoju turtu susijusiomis turtinėmis teisėmis. Kapitalo bendrovės, priešingai negu kooperatinės bendrovės, apmokestinamos nelengvatiniu šio mokesčio tarifu, ir tai aprašyta šio sprendimo 20 punkte. Iš tikrųjų pastarosioms suteikiama 95 % mokesčio lengvata, taikoma žemės ūkio kooperatyvų turtui, kuris yra kaimiško pobūdžio, ir bendrijos eksploatuojamai žemei (36). Dėl to ne miesto zonose įsteigtos kooperatinės bendrovės turi pranašumą prieš pirmiau minėtas kapitalo bendroves, kurios šiuo mokesčiu apmokestinamos nesuteikiant nuolaidos.
(176)
Konstatavusi, kad kapitalo bendrovės priklauso tai pačiai veiklos sričiai ir yra panašioje padėtyje kaip ir kooperatinės bendrovės, Komisija gali teigti, kad jos neturi pirmiau minėtų pranašumų (37), taigi jie yra atrankinio pobūdžio, nes suteikiami tik kooperatinėms bendrovėms.
(177)
Komisija konstatuoja, kad Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnyje nustatytos priemonės suteikia žemės ūkio kooperatyvams atrankinį pranašumą (38).
1.4.2. Ar priemonės yra pateisinamos vertinant pagal sistemos pobūdį arba bendrąją sistemą?
(178)
Dabar reikėtų ištirti, ar aptariamos mokestinės priemonės gali būti grindžiamos mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendrąja sistema, ir pareiga tai įrodyti tenka atitinkamai valstybei narei. Priemonė, sudaranti bendrosios mokesčių sistemos taikymo išimtį, gali būti grindžiama mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendrąja sistema, jeigu valstybė narė gali įrodyti, kad tokią priemonę tiesiogiai lemia pagrindiniai arba svarbiausieji jos mokesčių sistemos principai (39).
(179)
Pateisinimas mokesčių sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema yra draudimo teikti valstybės pagalbą principo išimtis, todėl turi būti vertinamas griežtai (40). Valstybei narei tenka įrodyti, kad toks nukrypimas pateisinamas sistemos pobūdžiu ar bendrąja sistema, todėl nėra pagalba pagal SESV 107 straipsnį. Ta proga reikėtų atskirti konkrečiai apmokestinimo tvarkai priskiriamus išorinius tikslus ir pačios mokesčių sistemos mechanizmus, reikalingus šiems tikslams pasiekti (41).
(180)
Šiuo konkrečiu atveju Ispanijos žemės ūkio kooperatyvų konfederacija mano, kad priemonėmis, nustatytomis Karališkajame įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000, susijusiomis su poveikiu pelno mokesčiui, turi būti kompensuojamas dvejopas biudžeto pertekliaus apmokestinimas pelno mokesčiu ir fizinių asmenų pajamų mokesčiu. Komisija negali remdamasi pateiktais argumentais išreikšti nuomonės apie šio teiginio teisingumą. Tačiau ji konstatuoja, kad šis teiginys Ispanijos pateiktas ne siekiant įrodyti, kad priemonė tiesiogiai grindžiama pagrindiniais ar svarbiausiais jos mokesčių sistemos principais. Ispanija mano, kad reikia siekti leisti kooperatyvui užsiimti šia veikla neprivalant įsteigti atskiro subjekto, nes abiem atvejais pelno mokestis toks pat, tad pajamos, gautos B klasės dyzeliną tiekiant tretiesiems asmenims, pelno mokesčiu apmokestinamos bendrąja tvarka. Abiejų priemonių tikslas - leisti žemės ūkio ir gyvulininkystės ūkiams tęsti veiklą ir išsaugoti konkurencingumą, reikalingą norint įveikti ekonominius sunkumus, kilusius dėl neproporcingo dyzelino kainų augimo ir euro nuvertėjimo JAV dolerio atžvilgiu (42). Ispanijos teigimu, kitų mokesčių lengvatos buvo suteiktos prieš įsigaliojant Karališkajam įstatymo galią turinčiam dekretui Nr. 10/2000, tad kooperatyvai jomis naudojasi ne nuo minėto dekreto įsigaliojimo.
(181)
Vis dėlto Komisijos nuomone, pats faktas, jog įvairių mokesčių lengvatos, sukurtos taikant abi aptariamas priemones, sumanytos siekiant pakoreguoti padėtį susidūrus su ekonominiais sunkumais, neleidžia manyti, kad bet kokia Ispanijos valdžios institucijų suteikta mokesčių lengvata pateisinama nacionalinės mokesčių sistemos pobūdžiu ir bendrąja sistema (43).
(182)
Todėl Komisija mano, kad Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnyje nustatytos priemonės atitinka atrankos kriterijų.
1.5. Išvados dėl pagalbos pobūdžio pagal SESV 107 straipsnio 1 dalį
(183)
Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus paaiškinimus, Komisija mano, kad žemės ūkio kooperatyvams palankios priemonės, nustatytos Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnyje po to, kai pakilo degalų kainos, sudaro prielaidą, kad teikiama lengvata, kuria negali naudotis kiti subjektai, kuri iškreipia arba gali iškreipti konkurenciją, skatindama tam tikras įmones ir tam tikrų produktų gamybą, ir gali daryti poveikį prekybai tarp valstybių narių. Dėl to Komisija daro išvadą, kad šios priemonės priskirtinos SESV 107 straipsnio 1 daliai.
(184)
Svarstant, ar aptariama pagalba grindžiama naujomis, ar esamomis priemonėmis, reikėtų priminti, kad šios 2000 m. patvirtintos priemonės tiesiogiai orientuotos į lengvatas, teikiamas pagal kooperatyvų apmokestinimo tvarką, nustatytą Įstatyme Nr. 20/1990. O šiame įstatyme nustatytos mokesčių lengvatos iš principo turėtų būti laikomos nauja pagalba, nes buvo patvirtintos po 1986 metų, kuriais Ispanija įstojo į EEB.
(185)
Tačiau Komisija suvokia, kad kooperatyvų apmokestinimo schemos Europoje turi gilias šaknis, ir kad tam tikros naujosios nuostatos tik dar kartą įtvirtina lengvatas, buvusias prieš Ispanijai įstojant į EEB.
(186)
Šiuo atveju nei Ispanijos valdžios institucijos, nei suinteresuoti tretieji asmenys Komisijai neatsiuntė jokios informacijos, kuri padėtų be jokių abejonių nustatyti, kad priemonės, patvirtintos Įstatymu Nr. 20/1990, o vėliau įtvirtintos 2000 m. dekrete, yra identiškų priemonių, galiojusių iki 1986 m., tąsa.
(187)
Todėl Komisija turi daryti išvadą, kad konkrečiai degalų sektoriui skirtos priemonės yra nauja pagalba, apie kurią Komisijai turėjo būti pranešta prieš pradedant jas įgyvendinti.
2. Pagalbos neteisėtumas
(188)
Komisija turi pabrėžti, kad Ispanijos valdžios institucijos suteikė aptariamą pagalbą, pažeisdamos SESV 108 straipsnio 3 dalies nuostatas. 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (44), 1 straipsnio f punkte neteisėta pagalba apibrėžiama kaip nauja pagalba, įgyvendinta pažeidžiant SESV 108 straipsnio 3 dalį (buvęs EB Sutarties 93 straipsnis). Ji buvo neteisėta, nes pradėta teikti Komisijai dar neišreiškus nuomonės apie jos suderinamumą su vidaus rinka.
(189)
Kadangi Ispanijos įgyvendintoms priemonėms būdingi valstybės pagalbos požymiai, jos laikytinos neteisėta pagalba pagal SESV.
(190)
Kaip rašoma Komisijos komunikate dėl neteisėtos valstybės pagalbos vertinimui taikytinų taisyklių (45), bet kokia neteisėta pagalba pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktą turi būti vertinama vadovaujantis taisyklėmis ir gairėmis, galiojančiomis tuomet, kai pagalba teikiama.
3. Pagalbos suderinamumo tyrimas
(191)
SESV 107 straipsnyje nustatytos bendrojo valstybės pagalbos nesuderinamumo su SESV principo išimtys. Dabar reikia išnagrinėti Įstatymo galią turinčiame dekrete Nr. 10/2000 nustatytas priemones.
(192)
SESV 107 straipsnio 2 dalies b punkte teigiama, kad vidaus rinkai neprieštarauja pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti. Ispanija aptariamą pagalbą pateisino nurodydama, kad ji buvo skirta atitaisyti ypatingo įvykio padarytai žalai.
(193)
Pasak Ispanijos, neproporcingas dyzelino kainų augimas sutrikdė viešąją tvarką sukėlė, streikų, energijos ir maisto produktų tiekimo sutrikimų bei laisvo prekių judėjimo Bendrijos teritorijoje sunkumų, o tai turėtų būti laikoma ypatingu įvykiu pagal SESV 107 straipsnio 2 dalies b punktą.
(194)
Kadangi jame nustatytos SESV 107 straipsnio 1 dalyje išdėstyto bendrojo principo, jog valstybės pagalba nesuderinama su vidaus rinka, išimtys, Komisija mano, kad SESV 107 straipsnio 2 dalies b punkto sąvoka „ypatingas įvykis“ turi būti aiškinama griežtai. Iki šiol Komisija ypatingais įvykiais laikė karus, vidinius neramumus arba streikus ir, su tam tikromis išlygomis bei atsižvelgiant į mastą, dideles branduolines ar pramonines avarijas ir didelius nuostolius sukeliančius gaisrus. Kadangi prognozuojant šioje srityje kyla daug sunkumų, pagalbos suderinamumą Komisija nustato analizuodama atskirus atvejus ir atsižvelgdama į ankstesnę praktiką. Toks aiškinimas šiuo metu pateikiamas Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių (46) V.B.2 punkte.
(195)
Šiuo atveju sprendimas skirti pagalbą buvo grindžiamas degalų kainų kilimu, o ne viešosios tvarkos pažeidimais, streikais (47), aprūpinimo energija ir maistu pertrūkiais (48). Šie įvykiai buvo ne pagalbos suteikimo priežastis, o degalų kainų kilimo padarinys.
(196)
Bet kokiu atveju Komisija mano, kad degalų kainos pakilimas nėra ypatingas įvykis ir kad dėl to ši pagalba negali būti laikoma SESV 107 straipsnio 2 dalies b punkte numatyta išimtimi - pagalba ypatingo įvykio padarytai žalai atitaisyti. Be to, reikėtų pridurti, kad 2006 m. kovo 9 d. Komunikate (49) dėl žvejybos pramonės Komisija nurodė, jog negalėtų pritarti jokiai pagalbai, kai valstybė kompensuoja staigų degalų kainų šuolį, nes tokia pagalba iškreiptų konkurenciją.
(197)
Be to, Komisija mano, kad tarp žalos ir ypatingo įvykio nėra jokio tiesioginio ryšio, o jo reikalaujama pagal Europos Sąjungos Teisingumo Teismo sprendimus (50).
(198)
SESV 107 straipsnio 3 dalyje nustatytos leidžiančios nukrypti nuostatos turi būti griežtai aiškinamos nagrinėjant bet kokią pagalbos regionams ar sektoriams programą ir bet kokiu individualiu atveju, kai taikomos bendrosios pagalbos schemos. Tokia pagalba gali būti teikiama tiktai tais atvejais, kai Komisija galėtų nustatyti, jog pagalba reikalinga pasiekti vieną iš nurodytų tikslų. Leidžiančias nukrypti nuostatas taikant pagalbai, už kurią nebus gautas toks atlygis, reikštų leisti kenkti prekybos mainams tarp valstybių narių, be jokio su Bendrijos interesais susijusio pateisinimo iškreipti konkurenciją ir be pagrindo suteikti pranašumų tam tikrų valstybių narių subjektams.
(199)
Komisija mano, kad tokia pagalba neskatina regiono, kuriame neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominės plėtros pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies a punktą. Ji nėra skirta nei bendriems Europos interesams svarbių projektų įgyvendinimui skatinti, nei dideliems kurios nors valstybės narės ekonomikos sutrikimams atitaisyti, kaip numatyta SESV 107 straipsnio 3 dalies b punkte. Pagalba neskirta nei kultūrai remti, nei paveldui išsaugoti pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies d punktą.
(200)
Tačiau SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte numatoma, kad vidaus rinkai neprieštaraujančia gali būti laikoma pagalba, skirta tam tikros ūkinės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jeigu ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Norint pasinaudoti ankstesniame straipsnyje minėta leidžiančia nukrypti nuostata, pagalba turi padėti plėtoti atitinkamą sektorių.
(201)
Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnyje nustatytos priemonės galioja nuo 2000 m. Konkrečių gairių ar taisyklių, kurios Bendrijos lygmeniu reglamentuotų valstybės pagalbos teikimą žemės ūkio kooperatyvams, niekada nebuvo, nes jie iš principo traktuojami kaip bet kokia kitokia įmonė (51).
(202)
Todėl reikėtų atkreipti dėmesį į žemės ūkio kooperatyvų teisinį ir ekonominį pobūdį ir, tuo pačiu metu, į ES žemės ūkio sektoriuje susiklosčiusias normines sąlygas.
(203)
Pasak Tarptautinio kooperacijos aljanso (TKA), kooperatinė bendrovė yra savarankiška savanoriškai susibūrusių asmenų asociacija, sukurta bendriems jų ekonominiams, socialiniams ir kultūriniams siekiams bei poreikiams patenkinti įsteigiant demokratiškai valdomą kolektyvinės nuosavybės įmonę (52). Kooperatyvui būdingi įvairūs principai, suteikiantys jam abipusiškumo arba bendradarbiavimo požymių (53), kaip antai principas „vienas asmuo - vienas balsas“ arba išimties principas. Kooperatyvų statusui būdingi ir įvairūs suvaržymai, būtent susiję su finansų valdymu ir dalininkų gaunamu atlyginimu.
(204)
Komisijos komunikato dėl kooperatinių bendrovių skatinimo Europoje 3.2.6 punkte pabrėžiama, kad tam tikros valstybės narės mano, jog dėl suvaržymų, susijusių su specifiniu kooperatyvo kapitalo pobūdžiu, jam gali būti taikoma speciali apmokestinimo tvarka. Vis dėlto derėtų laikytis principo, jog tam tikro tipo subjektams suteikiama apsauga ar lengvatos turi būti proporcingos teisiniams suvaržymams, socialinei pridėtinei vertei arba su forma susijusių apribojimų laikymuisi, ir neturėtų skatinti nesąžiningos konkurencijos.
(205)
Todėl, kaip Komisija jau nurodė, SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkte nustatyta, kad vidaus rinkai neprieštaraujančia gali būti laikoma pagalba, skirta tam tikros ūkinės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.
(206)
Be to, Komisija pažymi, kad suderinamumo su SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktu analizė grindžiama siekiu nustatyti pusiausvyrą tarp pagalbos atnešamos naudos siekiant kokio nors visuotinės svarbos tikslo ir konkurencijos bei prekybos iškraipymų. Todėl Komisija pirmiausia turės išnagrinėti, ar pagalba tinkamai orientuota į atvejus, kai rinkos sąlygos neatneša veiksmingų ekonominių rezultatų, arba į kitus socialinius ar teisingumo tikslus. Tuomet Komisija turės nustatyti, ar pagalba yra tinkama priemonė rinkoms trūkumams atitaisyti. Galiausiai Komisijai teks nustatyti, ar pagalba proporcinga siekiamam tikslui.
(207)
Žemės ūkio sektoriaus ekonominės plėtros principas išdėstytas SESV 42 straipsnyje, kur nustatyta, jog konkurencijos taisyklėms skirto skyriaus nuostatos žemės produktų gamybai ir prekybai taikomos tik tokiu mastu, kokį nustato Taryba, atsižvelgdama į SESV 39 straipsnyje išdėstytus tikslus.
(208)
SESV 39 straipsnyje nustatyta, kad vienas bendros žemės ūkio politikos tikslų - didinti žemės ūkio našumą, skatinant technikos pažangą bei užtikrinant racionalią žemės ūkio gamybos plėtotę ir kuo geresnį gamybos veiksnių panaudojimą, ir tokiu būdu užtikrinti deramą žemės ūkiu besiverčiančių gyventojų gyvenimo lygį. Be to, ten nurodoma, kad kuriant bendrą žemės ūkio politiką turi būti atsižvelgiama į žemės ūkio veiklos savitumą, kuris priklauso nuo žemės ūkio socialinės struktūros ir nuo struktūrinių bei gamtinių įvairių žemės ūkio regionų skirtumų; kad atitinkami pokyčiai turi vykti palaipsniui; kad žemės ūkis valstybėse narėse glaudžiai susijęs su visa ekonomika.
(209)
Iš šių straipsnių aiškėja, kad konkurencijos politikoje turi būti atsižvelgiama į šiuos SESV tikslus. Šiuos tikslus, kurie yra labai aiškaus socialinio ir ekonominio pobūdžio, labai dažnai įgyvendina žemės ūkio kooperatyvai, visoje ekonomikoje ir konkrečiai platesniame kaimo kontekste atliekantys pagrindinį vaidmenį kuriant darbo vietas ir tobulinant regionų, kuriuose jie veikia, ekonominę struktūrą (54).
(210)
Komisija sutinka, kad žemės ūkio kooperatyvai įgyvendina SESV 39 straipsnyje nustatytus tikslus ir tokiu būdu prisideda prie žemės ūkio veiklos plėtros. Be to, kadangi žemės ūkis glaudžiai susijęs su visa ekonomika, kaip pabrėžiama SESV 39 straipsnio 2 dalies c punkte, reikia daryti išvadą, kad žemės ūkio kooperatyvai skatina ekonominių regionų, kuriuose jie įsikūrę, plėtrą, ir kad jų veikla bei tęstinumas yra visuotinės svarbos dalykai.
(211)
Bet tam, kad tam tikros ūkinės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti skirta pagalba būtų laikoma neprieštaraujančia vidaus rinkai, ji negali trikdyti prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui.
(212)
O bendrasis interesas tiesiogiai susijęs su priemonių proporcingumu siekiamam tikslui, ir tai nurodoma Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusiomis priemonėmis 33 punkte.
(213)
Nagrinėjamu atveju proporcingumo nusistatytam tikslui turi būti siekiama ir kooperatyvų savitumą atspindinčiomis bei savotišką jų pobūdį atitinkančiomis ypatybėmis (t. y. mutualistiniais principais), ir galimu kooperatyvų poveikiu konkurencijai, būtent dėl jų dydžio.
(214)
Todėl bet kokios leidžiančios nukrypti valstybės pagalbos politikos nuostatos, palankios žemės ūkio kooperatyvams, turėtų skatinti veiksmus ir priemones, tiesiogiai susijusius su mutualizmo (abipusiškumo) principais. Be to, jos turėtų būti taikomos tik veiksmams tarp kooperatyvo ir jo narių, t. y. veiklai, kurioje šie principai iki galo atsiskleidžia. Nesant tokių sąlygų, leidžiančių nukrypti nuostatų poveikis konkurencijai turėtų būti nedidelis.
(215)
Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnyje nustatyta pagalba reiškia, kad numatoma, jog žemės ūkio kooperatyvai išimties tvarka išsaugos kooperatyvų, kuriems taikoma specialioji apsauga, statusą, net jeigu jų vykdomų B klasės dyzelino tiekimo tretiesiems asmenims, kurie nėra kooperatyvo nariai, operacijų skaičius viršys 50 % ribą, ir bus atleisti nuo pareigos įsteigti savą juridinio asmens statusą turintį subjektą, kuris užsiimtų B klasės dyzelino tiekimu kooperatyvui nepriklausantiems tretiesiems asmenims ir būtų apmokestinamas bendrąja tvarka. Ši Ispanijos valdžios institucijų aprašyta pagalba neatitinka kooperatyvų, kuriems taikoma specialioji apsauga, ypatybių.
(216)
Tai priemonės, taikomos tik sandoriams su kooperatyvui nepriklausančiais asmenimis, orientuotos į veiklą, tiesiogiai nesusijusią su mutualizmo principais, o ne vien į kooperatyvo ir jo narių įgyvendintus veiksmus. Atsižvelgdama į pirmiau išdėstytus samprotavimus, Komisija negali daryti išvados, kad pagalba išties orientuota į atvejus, kai rinkos sąlygos neatneša veiksmingų ekonominių rezultatų, ar į kitus socialinius ar teisingumo tikslus.
(217)
Kadangi priemonės taikomos vien sandoriams su kooperatyvui nepriklausančiais asmenimis ir orientuotos į veiklą, tiesiogiai nesusijusią su mutualizmo principais, o ne tik į abipusius kooperatyvo ir jo narių veiksmus, Komisija mano, kad tokia pagalba neatitinka pirmiau išdėstytų atitikties kriterijų.
(218)
Šiame sprendime vertinamos abi išnagrinėtos pagalbos schemos, jis vykdytinas nedelsiant, konkrečiai - turi būti sugrąžinta visa individuali pagalba, suteikta įgyvendinant šias schemas. Be to, Komisija pareiškia, kad sprendimas dėl pagalbos schemų nepanaikina galimybės, jog individuali pagalba bus įvertinta kaip visiškai arba iš dalies suderinama su bendrąja rinka dėl konkrečiam atvejui būdingų priežasčių (pavyzdžiui, dėl to, kad individualiam pagalbos teikimui taikomos de minimis taisyklės, dėl būsimo Komisijos sprendimo konteksto arba dėl atleidimo nuo mokesčių tvarkos).
4. Išvada, pagrįsta esamomis nuostatomis
(219)
Valstybės pagalba žemės ūkio kooperatyvams mokesčių lengvatų forma iš principo turi būti laikoma veiklos pagalba, draudžiama pagal Komisijos komunikato dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusiomis priemonėmis 32 punktą ir pagal Bendrijos taisykles.
(220)
Veiklos pagalbos sąvoka, Komisijos praktikoje žemės ūkio sektoriui taikyta dar iki 2000 m., vėl pavartota Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriuje gairių 3.5 punkte (55), o vėliau Bendrijos 2007-2013 m. valstybės pagalbos žemės ūkio ir miškų sektoriuose gairių 15 punkte. Pagal šias taisykles, kad būtų laikoma suderinama su vidaus rinka, bet kokia pagalbos priemonė turi turėti tam tikrą skatinamąjį elementą arba gavėjas turi už ją kompensuoti.
(221)
Aptariama pagalba yra mokesčių naštos palengvinimas be jokio skatinamojo elemento ar atlyginimo, skirto gavėjų, kurio suderinamumas su konkurencijos taisyklėmis neįrodytas. Iš to darytina išvada, kad SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostata, leidžianti nukrypti nuo pagalbos draudimo principo, netaikytina, ir kad pagalba nesuderinama su SESV.
VIII. SUSIGRĄŽINIMAS
(222)
Valstybės pagalbai žemės ūkio kooperatyvams, Ispanijoje įgyvendintai pagal Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsnį, negali būti taikoma SESV 107 straipsnio 3 dalies c punkto nuostata, leidžianti nukrypti nuo pagalbos draudimo principo, taigi ši valstybės pagalba yra nesuderinama su SESV.
(223)
Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad vidaus rinkai prieštaraujančios neteisėtos valstybės pagalbos atvejais Komisija nusprendžia, jog suinteresuotoji valstybė narė turi imtis visų priemonių, kurios būtinos, kad pagalba būtų išieškota iš gavėjo. Atlyginimas už ją būtinas siekiant atkurti ankstesniąją padėtį, panaikinant visas mokesčių lengvatas, kuriomis neteisėtai suteiktos pagalbos gavėjas galėjo nederamai naudotis nuo pagalbos suteikimo dienos.
(224)
Tačiau Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalyje pabrėžiama, kad „Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui“. Reikėtų išnagrinėti, ar šiuo konkrečiu atveju bendrasis Bendrijos teisės principas, pavyzdžiui, teisėto lūkesčio principas galėtų būti taikomas siekiant atmesti galimybę išieškoti neteisėtą ir nesuderinamą pagalbą iš jos gavėjų. Pagal nusistovėjusią teismų praktiką teisėto lūkesčio apsaugos principu siekiama užtikrinti vien su Bendrijos teise susijusios teisinės padėties ir santykių nuspėjamumą.
(225)
Vis dėlto, remiantis Teismo sprendimais, pagarba teisėtam lūkesčiui veiksmuose prieš Bendrijos reglamentavimą gali būti remiamasi tik jeigu pati Europos Sąjunga prieš tai sukūrė padėtį, galinčią sukelti teisėtą lūkestį (56). Teismas pakartotinai nusprendė, kad teisę remtis teisėto lūkesčio apsaugos principu turi kiekvienas asmuo, kurį kokia nors Bendrijos institucija paskatino turėti pagrįstų lūkesčių. Bet joks asmuo negali remtis to principo pažeidimu, nebent Bendrijos administracija suteikė jam aiškias garantijas (57). Todėl teisė remtis teisėto lūkesčio apsaugos principu suteikiama kiekvienam asmeniui, kurį Bendrijos institucija paskatino turėti lūkesčių, grindžiamų tos institucijos suteiktomis tiksliomis garantijomis.
(226)
Šiuo konkrečiu atveju joks elementas negali būti laikomas suteikusiu ginčijamos pagalbos gavėjams tikslių garantijų, kad pagalba teisėta. Iš tikrųjų visų pirma reikėtų pabrėžti, kad pagalba buvo pradėta teikti nelaukiant galutinio Komisijos sprendimo šiuo klausimu pagal SESV 108 straipsnio 3 dalį. Be to, Teisingumo Teismas ne kartą pabrėžė (58), kad „atsižvelgiant į privalomąjį pagal EB sutarties 93 straipsnį [naująjį SESV 108 straipsnį] Komisijos vykdomos valstybės pagalbos kontrolės pobūdį, pagalbą gavusios įmonės iš principo pagrįstų lūkesčių dėl suteiktos pagalbos teisėtumo galėtų turėti, tik jei pagalba suteikta laikantis šiame straipsnyje nustatytos procedūros, ir kad rūpestingas ekonomikos subjektas paprastai turi gebėti užsitikrinti, kad šios procedūros bus laikomasi“. Dėl to Teisingumo Teismas irgi pabrėžė, kad „valstybė narė, kurios valdžios institucijos suteikė pagalbą, pažeisdamos EB sutarties 88 straipsnyje [naujajame SESV 108 straipsnyje] nustatytas procedūrines taisykles, negali remtis gavėjų pagrįstais lūkesčiais, kad išvengtų pareigos imtis reikalingų priemonių, kad Komisijos sprendimas, jai nurodantis susigrąžinti tą pagalbą, būtų įgyvendintas. Sutikti su tokia galimybe faktiškai reikštų pripažinti, kad EB sutarties 87 ir 88 straipsnių [naujųjų SESV 107 ir 108 straipsnių] nuostatos nedaro jokio naudingo poveikio, nes nacionalinės valdžios institucijos, siekdamos, kad Komisijos sprendimai, priimti vadovaujantis Sutarties nuostatomis, būtų neveiksmingi, galėtų remtis savo pačių neteisėta elgsena“ (59).
(227)
Be to, faktas, kad Komisija priėmė sprendimą, kuriame nurodoma, jog ginčijamos priemonės nebuvo valstybės pagalba (60), ir kurį galima apskųsti, taigi jis nėra galutinis, o vėliau Teismas tą sprendimą panaikino, negali sukelti pagalbos gavėjams pagrįstų lūkesčių. Kaip rodo nusistovėjusi teismų praktika, Teisingumo Teismas yra nustatęs, kad aplinkybė, jog Komisija pradžioje buvo priėmusi sprendimą, nesukeliantį prieštaravimų ginčijamai pagalbai, negali būti laikoma sukėlusia gavėjui pagrįstų lūkesčių, nes šis sprendimas buvo užginčytas per nustatytą apskundimo terminą, o vėliau Teismo panaikintas (61). Dėl to „kol Komisija nepriėmė patvirtinančio sprendimo, ir net kol nepasibaigė šio sprendimo apskundimo terminas, gavėjas negali būti tikras, kad numatoma pagalba yra teisėta, ir vien tik teisėtumas jam gali sukelti pagrįstų lūkesčių“ (62). Šiuo konkrečiu atveju Komisijos sprendimas 2003/293/EB, kuriame buvo pripažinta, kad aptariamos priemonės nėra valstybės pagalba, buvo apskųstas per nustatytą terminą, dėl to pagal pirmiau minėtą teismų praktiką negali būti galutiniu sprendimu, galinčiu sukelti sprendimo gavėjams pagrįstų lūkesčių.
(228)
Dėl šios priežasties, nesant aplinkybių, kurios galėtų sukelti pagrįstų lūkesčių, Komisija prašo susigrąžinti ginčijamą pagalbą.
(229)
Šis sprendimas dėl išnagrinėtų pagalbos priemonių turi būti įgyvendinamas nedelsiant, būtent privaloma susigrąžinti visą pagal minėtas schemas suteiktą individualią pagalbą, išskyrus pagalbą specialiesiems projektams, kurie teikiant pagalbą atitiko visas reglamente de minimis (63) nustatytas sąlygas, arba taikytino atleidimo nuo mokesčio sąlygas, arba Komisijos patvirtintos pagalbos schemos sąlygas,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba žemės ūkio kooperatyvams, Ispanijos suteikta vadovaujantis Karališkojo įstatymo galią turinčio dekreto Nr. 10/2000 1 straipsniu, yra, nepažeidžiant 2 straipsnio nuostatų, valstybės pagalba, nesuderinama su vidaus rinka pagal SESV 107 straipsnio 3 dalies c punktą.
2 straipsnis
1 straipsnyje nurodytos priemonės negali būti laikomos valstybės pagalba, jeigu atitinka 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo pagalbai de minimis sąlygas.
3 straipsnis
1. Ispanija imasi reikalingų priemonių, kad 1 straipsnyje nurodyta pagalba būtų susigrąžinta iš gavėjų nepažeidžiant 2 straipsnio nuostatų.
2. Susigrąžintina pagalba apima palūkanas, skaičiuojamas nuo dienos, kai pagalba buvo suteikta gavėjams, iki jos susigrąžinimo dienos.
3. Palūkanos apskaičiuojamos remiantis bazine suma, atitinkančia Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (64) V skyriaus nuostatas.
4. Susigrąžinimas pradedamas nedelsiant, vadovaujantis nacionalinės teisės procedūromis, tiek, kiek pagal jas leidžiama neatidėliojant ir veiksmingai vykdyti šį sprendimą.
4 straipsnis
1. 1 straipsnyje nurodyta pagalba susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Ispanija prižiūri, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
5 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo šio sprendimo pranešimo dienos Ispanija pateikia Komisijai šią informaciją:
a)
subjektų, gavusių pagalbą pagal 1 straipsnyje nurodytą schemą, sąrašą ir visą kiekvieno jų gautos pagalbos sumą;
b)
visą sumą (pagrindinę sumą ir susigrąžinimo palūkanas), kuri turi būti atgauta iš pagalbos gavėjų;
c)
išsamų priemonių, jau pritaikytų arba numatytų siekiant įgyvendinti šį sprendimą, aprašymą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad pagalbos gavėjams buvo nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Ispanija praneša Komisijai apie pažangą, pasiektą pritaikius nacionalines priemones, kuriomis siekiama įgyvendinti šį sprendimą, kol bus susigrąžinta 1 straipsnyje nurodyta pagalba.
Pasibaigus 1 dalyje nustatytam dviejų mėnesių terminui, Komisijos prašymu, Ispanija pateikia priemonių, jau pritaikytų arba numatytų taikyti siekiant įgyvendinti šį sprendimą, ataskaitą. Šioje ataskaitoje pateikiama ir išsami informacija apie iš pagalbos gavėjų jau susigrąžintas pagalbai skirtas sumas ir palūkanas.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Ispanijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2009 m. gruodžio 15 d.