Tarybos Direktyva
1978 m. liepos 25 d.
dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių dantų gydytojų veiklą, suderinimo
78/687/EEB
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 49, 57, 66 ir 235 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi siekiant stomatologijos diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją įrodančių dokumentų abipusio pripažinimo, kaip nustatyta 1978 m. liepos 25 d. Tarybos direktyva 78/686/EEB dėl dantų gydytojų diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo, įskaitant priemones, padedančias veiksmingai naudotis įsisteigimo teise ir laisve teikti paslaugas [3], dėl valstybių narių šios srities mokymo kursų palyginamumo jie gali būti derinami apsiribojant reikalavimu laikytis minimalių standartų, ir dėl to valstybės narės gali laisvai organizuoti mokymą;
kadangi siekiant, kad specializuotos stomatologijos diplomai, pažymėjimai ir kiti oficialią kvalifikaciją įrodantys dokumentai būtų abipusiai pripažinti ir kad visi valstybių narių piliečiai, tos profesijos atstovai, Bendrijoje turėtų vienodas sąlygas, būtinas specializuotų dantų gydytojų rengimo tam tikras derinimas; kadangi tuo tikslu turi būti nustatyti tam tikri minimalūs kriterijai dėl teisės mokytis specialių disciplinų, minimalios mokymo trukmės, tokio mokymo metodo ir vietos, kur jis turėtų vykti, taip pat tokį mokymą reglamentuojančios priežiūros; kadangi šie kriterijai yra skirti tik kelių valstybių narių specializacijoms;
kadangi visuomenės sveikatos labui Bendrijos šalyse turėtų būti suvienodinti profesionalių veiklos sričių pavadinimai; kadangi šia direktyva šiame etape nėra įmanoma iki galo suderinti dantų gydytojų veiklos sričių įvairiose valstybėse narėse;
kadangi valstybės narės turi užtikrinti, kad po to, kai įsigalios ši direktyva, baigę studijas dantų gydytojai įgis pakankamai žinių ir sugebės užsiimti įvairia veikla, įskaitant dantų, burnos, žandikaulių profilaktiką ir su jais susijusių audinių anomalijų bei ligų diagnozę ir gydymą;
kadangi tokiai veiklai vystyti būtinų sąlygų derinimas, kaip numatyta šioje direktyvoje, neužkerta kelio vėlesniam derinimui;
kadangi šioje direktyvoje numatytas derinimas apima dantų gydytojų profesinį mokymą; kadangi šiuo metu dauguma valstybių narių, rengdamos dantų gydytojus, nedaro skirtumo tarp tų, kurie verčiasi šia praktika kaip pagal darbo sutartį dirbantys asmenys, ir tų, kurie dirba savarankiškai; kadangi dėl šios priežasties ir siekiant labiau skatinti profesiją turinčių asmenų laisvą judėjimą Bendrijoje, yra būtina išplėsti šią direktyvą bei taikyti ją dantų gydytojams, kurie dirba pagal darbo sutartį;
kadangi pranešimo apie šią direktyvą metu Italijoje dantų gydytojo praktika verčiasi tiktai gydytojai, neatsižvelgdami į tai, ar jie turi ar neturi odontologo specializaciją; kadangi pagal šią direktyvą Italija privalo įvesti naują profesinę kategoriją, kurios atstovai verstųsi stomatologija ir būtų vadinami kitu, ne gydytojo, vardu; kadangi įvedant naują profesiją Italija ne tik turės pasiūlyti specialią mokymo sistemą, kuri atitiktų šioje direktyvoje išdėstytus kriterijus, bet ir sukurti šiai naujai profesijai tinkančias struktūras, pavyzdžiui, tarybą; todėl kadangi atsižvelgiant į reikalingas imtis priemones, Italijai turi būti skirta daugiau laiko, kad ji galėtų laikytis šios direktyvos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS
MOKYMO REIKALAVIMAI
1 straipsnis
1. Valstybės narės reikalauja, kad asmenys, norintys pradėti ir verstis dantų gydytojo praktika turėdami Direktyvos 78/686/EEB 1 straipsnyje išvardytus profesinius vardus, turėtų diplomą, pažymėjimą arba kitą oficialią kvalifikaciją įrodantį dokumentą, minimus tos pačios direktyvos 3 straipsnyje, kurie patvirtintų, kad viso mokymosi laikotarpiu toks asmuo įgijo:
a) pakankamai žinių tų mokslų, kuriais remiasi stomatologija, bei gerai susipažino su mokslo metodais, įskaitant biologinių funkcijų įvertinimo principus, moksliškai pagrįstų faktų įvertinimą bei duomenų analizę;
b) pakankamai žinių apie sveiko ir sergančio žmogaus sandarą, fiziologiją ir elgseną, taip pat ir gamtinės bei socialinės aplinkos įtaką žmogaus sveikatai, kiek tai yra susiję su stomatologija;
c) pakankamai žinių apie sveikų ir nesveikų dantų, burnos, žandikaulių bei su jais susijusių audinių struktūrą ir funkcijas bei jų ryšį su bendra paciento sveikatos būkle, fizine ir socialine gerove;
d) pakankamai žinių apie klinikines disciplinas ir metodus, visapusiškai supažindinančius dantų gydytoją su dantų, burnos, žandikaulių ir su jais susijusių audinių anomalijomis, sužalojimais ir ligomis, taip pat apie profilaktinę, diagnostinę ir gydomąją stomatologiją;
e) tinkamai vadovaujamas - reikalingą klinikinę patirtį.
Po tokių studijų jis įgyja būtinų įgūdžių, reikalingų įvairiose veiklos srityse, įskaitant profilaktiką, dantų, burnos, žandikaulių ir su jais susijusių audinių anomalijų ir ligų diagnozę bei gydymą.
2. Visas tokių stomatologijos studijų laikotarpis apima bent penkerių metų dieninį teorinį ir praktinį kursą, dėstomą universitete, kitoje aukštojo mokslo institucijoje, turinčioje tokį patį statusą, arba vadovaujamoje universiteto, kur dėstomos priede išvardytos disciplinos.
3. Tam, kad būtų priimtas į tokias studijas, kandidatas privalo turėti diplomą arba pažymėjimą, suteikiantį jam teisę šiuos dalykus studijuoti valstybės narės universitetuose arba kitose aukštojo mokslo įstaigose, turinčiose lygiavertį statusą.
4. Ši direktyva nėra kliūtis valstybėms narėms taikyti savo taisykles savo teritorijoje ir leisti pradėti bei verstis dantų gydytojo veikla tiems gydytojams, kurie turi diplomus, pažymėjimus arba kitus oficialią kvalifikaciją įrodančius dokumentus, išduotus šalyje, kuri nėra valstybė narė.
2 straipsnis
1. Valstybė narė užtikrina, kad studijos, po kurių išduodamas specializuoto dantų gydytojo diplomas, pažymėjimas arba kitas oficialią kvalifikaciją įrodantis dokumentas, atitiktų bent tokius reikalavimus:
a) yra baigtas penkerių metų dieninis teorinių ir praktinių užsiėmimų kursas pagal 1 straipsnyje pateiktą studijų programą arba yra Direktyvos 78/686/EEB 7 straipsnio 1 dalyje nurodyti dokumentai;
b) studijų metu išdėstytas teorinis ir praktinis kursas;
c) yra dieninės ne trumpesnės negu trejų metų studijos, vadovaujant kompetentingoms institucijoms arba organams;
d) mokoma universitete, gydymo, mokymo ir tyrimo centre arba prireikus tam tikrais atvejais šiam tikslui kompetentingų institucijų arba organų patvirtintoje sveikatos įstaigoje;
e) būsimieji dantų gydytojai turi asmeniškai dalyvauti tos įstaigos veikloje ir vykdyti visus jos įsipareigojimus.
2. Specializuoto dantų gydytojo diplomus, pažymėjimus arba kitus oficialią kvalifikaciją įrodančius dokumentus valstybė narė išduoda tiems asmenims, kurie turi 1 straipsnyje minėtą dantų gydytojo diplomą, pažymėjimą ar kitą oficialią kvalifikaciją įrodantį dokumentą arba Direktyvos 78/686/EEB 7 straipsnio 1 dalyje minėtus dokumentus.
3. Per 8 straipsnyje nurodytą laiką valstybės narės paskiria institucijas arba organus, kompetentingus išduoti 1 dalyje minėtus diplomus, pažymėjimus arba kitus oficialią kvalifikaciją įrodančius dokumentus.
4. Valstybės narės gali nukrypti nuo 1 dalies a punkto reikalavimų. Asmenims, kuriems taikoma tokia nukrypti leidžianti nuostata, nesuteikiama teisė pasinaudoti Direktyvos 78/686/EEB 4 straipsniu.
3 straipsnis
1. Nepažeidžiant 2 straipsnio 1 dalies c punkto principinės nuostatos dėl dieninių studijų ir iki bus priimtas Tarybos sprendimas pagal 3 dalį, valstybės narės gali leisti rengti specialistus vakarinėse arba neakivaizdinėse studijose tomis sąlygomis, kurios patvirtintos nacionalinės kompetentingos institucijos, kai mokymasis dieniniame skyriuje nebūtų tinkamas dėl pagrįstų priežasčių.
2. Visas specializuotų studijų laikotarpis negali būti sutrumpintas remiantis 1 dalimi. Tokių studijų lygis neturi būti žemesnės kokybės dėl to, kad mokomasi ne dieniniame skyriuje arba verčiamasi privačia apmokoma profesine veikla.
3. Ne vėliau kaip po ketverių metų nuo pranešimo apie šią direktyvą dienos Taryba, atsižvelgusi į situacijos persvarstymą ir remdamasi Komisijos pasiūlymu, taip pat atsižvelgdama į tai, kad tam tikromis aplinkybėmis, kurios turėtų būti nagrinėjamos kiekvienai specializacijai atskirai, turi likti galimybė mokytis vakariniame ar neakivaizdiniame skyriuje, sprendžia, ar 1 ir 2 dalių nuostatos turėtų likti tokios, kokios yra, ar būti iš dalies keičiamos.
4 straipsnis
Valstybės narės, kurių įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatos pranešimo apie šią direktyvą metu pripažįsta specialistų rengimą vakariniame ar neakivaizdiniame skyriuje, nepaisydamos 2 straipsnio 1 dalies c punkto ir 3 straipsnio bei laikydamos tai pereinamojo laikotarpio priemone, gali ir toliau taikyti tas nuostatas tiems kandidatams, kurie pradėjo mokytis specialybės praėjus ne daugiau kaip ketveriems metams po pranešimo apie šią direktyvą. Šis laikotarpis gali būti pratęstas, jeigu Taryba nėra priėmusi 3 straipsnio 3 dalyje numatyto sprendimo.
II SKYRIUS
VEIKLOS SRITIS
5 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad stomatologai chirurgai pradeda ir verčiasi savo veikla, įskaitant dantų, burnos ertmės, žandikaulių ir su jais susijusių audinių anomalijų bei ligų profilaktiką, diagnozę ir gydymą, pagal teisės aktų nuostatas ir profesinio elgesio taisykles, kurių privalo laikytis šios profesijos specialistai šios direktyvos paskelbimo metu.
Tos valstybės narės, kurios tokių nuostatų arba taisyklių neturi, gali apibrėžti arba apriboti pirmojoje pastraipoje minimą veiklą tiek, kad ją būtų galima palyginti su esama veikla kitoje valstybėje narėje.
III SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
6 straipsnis
Laikoma, kad asmenys, kuriems taikomas Direktyvos 78/686/EEB 19 straipsnis, atitinka 2 straipsnio 1 dalies a punkto reikalavimus.
Taikant 2 straipsnio 2 dalį, asmenys, kuriems taikomas Direktyvos 78/686/EEB 19 straipsnis, prilyginami tiems, kurie turi 1 straipsnyje minėtus dantų gydytojo diplomus, pažymėjimus arba kitus oficialią kvalifikaciją įrodančius dokumentus.
7 straipsnis
Ši direktyva taikoma ir tiems valstybių narių piliečiams, kurie pagal 1968 m. spalio 15 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1612/68 dėl laisvo darbuotojų judėjimo Bendrijoje [4] kaip pagal darbo sutartį dirbantys asmenys verčiasi arba ketina verstis bet kokia Direktyvos 78/686/EEB 1 straipsnyje nurodyta veikla.
8 straipsnis
1. Valstybės narės per 18 mėnesių nuo pranešimo apie šią direktyvą imasi būtinų priemonių, kad įgyvendintų šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai. Tačiau Italija šių priemonių imasi ne vėliau kaip per šešerius metus.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
9 straipsnis
Jeigu valstybė narė, taikydama šią direktyvą, tam tikrose srityse susiduria su rimtais sunkumais, Komisija drauge su ta šalimi juos išnagrinėja ir prašo Vyresniųjų visuomenės sveikatos pareigūnų komiteto, įsteigto Sprendimu 75/365/EEB [5], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 78/689/EEB [6], nuomonės.
Prireikus Komisija pateikia Tarybai atitinkamus pasiūlymus.
10 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1978 m. liepos 25 d.