KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1635/2006
2006 m. lapkričio 6 d.
nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 737/90 dėl reikalavimų, keliamų trečiųjų šalių kilmės žemės ūkio produktų importui po Černobylio atominės elektrinės avarijos, taikymo taisykles
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1990 m. kovo 22 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 737/90 dėl reikalavimų, keliamų trečiųjų šalių kilmės žemės ūkio produktų importui po Černobylio atominės elektrinės avarijos (1), ypač į jo 6 straipsnį,
kadangi:
(1)
1999 m. liepos 27 d. Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1661/1999, nustatantis išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 737/90 dėl reikalavimų, keliamų trečiųjų šalių kilmės žemės ūkio produktų importui po Černobylio atominės elektrinės avarijos, taikymo taisykles (2), buvo keletą kartų iš dalies keistas. Kadangi šį reglamentą reikia dar kartą iš dalies pakeisti, dėl aiškumo reikėtų jį išdėstyti nauja redakcija, kaip numatyta prie Komisijos komunikato dėl reglamentavimo aplinkos supaprastinimo strategijos (3) pridėtoje tęstinėje paprastinimo programoje.
(2)
Per 1986 m. balandžio 26 d. Černobylio atominės elektrinės avariją daugelyje trečiųjų šalių nusėdo radioaktyvusis cezis. Ne kartą buvo užregistruota, kad kai kurių rūšių grybų siuntų iš trečiųjų šalių radioaktyvusis užterštumas neatitinka didžiausių leistinų lygių.
(3)
Panašios iškritos paveikė ir kai kurias Europos Sąjungos valstybių narių teritorijų dalis.
(4)
Natūrali laukinių grybų aplinka paprastai yra miškai arba miškingos vietovės, o šioms ekosistemoms yra būdinga tai, kad radioaktyvusis cezis išsilaiko vykstant cikliškai dirvožemio ir augmenijos medžiagų apykaitai.
(5)
Dėl to tęstinis laukinių grybų užteršimas radioaktyviuoju ceziu po Černobylio avarijos beveik nesumažėjo, o kai kurių rūšių grybų galėjo ir padidėti.
(6)
Komisija 1986 m. atliko, o vėliau atnaujino su maisto produktų užteršimu radioaktyviuoju ceziu susijusios galimos rizikos žmonių sveikatai vertinimą. Šis galimos rizikos vertinimas galioja ir šiandien atsižvelgiant į svarstomosios medžiagos fizikinę pusėjimo trukmę ir į tai, kad didžiausias leistinas radioaktyviojo užterštumo lygis atitinka Codex Allimentarius komisijos rekomenduojamą lygį.
(7)
Pagal Reglamento (EEB) Nr. 737/90 4 straipsnį, valstybės narės privalo atlikti produktų, kurių kilmės šalys yra trečiosios šalys, patikrinimus.
(8)
2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (4), sukurta skubaus įspėjimo apie pavojų sistema, skirta informacijai apie maisto ar pašarų keliamą tiesioginę ir netiesioginę riziką žmonių sveikatai. Ši sistema turėtų būti analogiškai taikoma ir pranešimui apie užregistruotus šiame reglamente numatytų didžiausių leistinų užterštumo lygių viršijimo atvejus.
(9)
Valstybių narių teritorijose taikomos in situ priemonės grindžiamos tų valstybių teisiniais įsipareigojimais pagal Euratomo sutarties 35 ir 36 straipsnius, visomis jau minėtomis Bendrijos priemonėmis, nacionalinėmis priemonėmis bei kontrolės priemonėmis, kuriomis visomis kartu paėmus galima pasiekti tokių pačių rezultatų, kaip šiame reglamente nustatytomis priemonėmis. Komisija imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad valstybės narės šiuo požiūriu veiksmingai laikytųsi visų savo teisinių įsipareigojimų. Visų pirma 2003 m. balandžio 14 d. Komisija pateikė valstybėms narėms rekomendaciją dėl visuomenės informavimo ir apsaugos nuo apšvitos, kurią sukelia tęstinis tam tikrų laukinės gamtos maisto produktų užterštumas radioaktyviuoju ceziu dėl Černobylio atominės elektrinės avarijos (5).
(10)
Net jeigu ateityje dar reikės apsvarstyti įvairių žemės ūkio produktų mėginių ėmimo ir analizės nuostatas, šių nuostatų taikymą grybams būtina nedelsiant sugriežtinti.
(11)
Siekiant veiksmingesnės kontrolės būtina nustatyti griežtai apibrėžtą muitinių, kuriose gali būti deklaruojamas tam tikrų produktų išleidimas į laisvą apyvartą Bendrijoje, skaičių.
(12)
Muitinių ir trečiųjų šalių sąrašas prireikus gali būti atnaujinamas atsižvelgiant, inter alia, į tai, kaip bus laikomasi didžiausių leistinų lygių, ir į kitą informaciją, kuri leistų Komisijai nuspręsti, ar trečioji šalis vis dar turi būti įtraukta į sąrašą.
(13)
Dėl tos pačios priežasties tikslinga reikalauti pateikti Reglamento (EEB) Nr. 737/90 4 straipsnyje nurodytus eksporto sertifikatus kiekvienai tokių produktų siuntai.
(14)
Tikslinga, kad valstybių narių kompetentingoms institucijoms būtų suteikta teisė savo nuožiūra rinkti mokesčius už mėginių ėmimą bei analizę ir už produkto sunaikinimą arba jo grąžinimą, tačiau sunaikinant arba grąžinant turi būti išlaikytas proporcingumo principas, o surinkti mokesčiai niekada neturi viršyti patirtų išlaidų.
(15)
Šio reglamento nuostatos atitinka Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus, ypač kylančius iš Pasaulio prekybos organizacijos steigimo sutarčių, atsižvelgiant į Bendrijos teisę priimti ir taikyti priemones, kurios yra būtinos norint jos valstybių narių teritorijose pasiekti pasirinktą sveikatos apsaugos lygį.
(16)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Reglamento (EEB) Nr. 737/90 7 straipsnyje nurodyto komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Reglamento (EEB) Nr. 737/90 3 straipsnyje nurodyto radioaktyvaus cezio kiekio to paties reglamento 1 straipsnyje nurodytuose produktuose patikrinimus, kuriais siekiama užtikrinti, kad būtų laikomasi tame reglamente nustatytų didžiausių leistinų užterštumo lygių, atlieka valstybės narės, kuriose produktai išleidžiami į laisvą apyvartą, ir ne vėliau kaip juos išleidžiant į laisvąją apyvartą.
2. Patikrinimai atliekami imant mėginius remiantis šiais minimaliais standartais:
a)
nepažeidžiant 3 dalies b punkto, kontrolės metu taikytinų priemonių intensyvumą valstybė narė pasirenka visų pirma atsižvelgdama į kilmės šalies užterštumo laipsnį, konkrečių produktų savybes, ankstesnių patikrinimų rezultatus ir 3 straipsnyje minimus eksporto sertifikatus;
b)
nepažeidžiant Reglamento (EEB) Nr. 737/90 5 ir 6 straipsniuose numatytų vėlesnių priemonių, kai užregistruojama, kad produktas, kurio kilmės šalis yra trečioji šalis, viršija didžiausius leistinus užterštumo lygius, sugriežtinami visų tos pačios rūšies produktų, kurių kilmės šalis yra svarstomoji trečioji šalis, patikrinimai.
3. Atskiri produktai tikrinami laikantis šių taisyklių:
a)
skerstini galvijai tikrinami nepažeidžiant Tarybos reglamente (EEB) Nr. 2913/92 (6) bei Komisijos reglamente (EEB) Nr. 2454/93 (7) nustatytų muitinės taisyklių ir gyvūnų sveikatos reikalavimų. Muitinės formalumai išleidžiant prekes į laisvą apyvartą sutvarkomi pateikus už kontrolę atsakingų kompetentingų institucijų išduotą sertifikatą, kuriame nurodyta, kad patikrinus svarstomąją mėsą paaiškėjo, jog nebuvo viršyti didžiausi leistini užterštumo lygiai;
b)
turi būti tikrinami I priede nurodytų produktų, kurių kilmės šalys yra II priede išvardytos trečiosios šalys, 3 straipsnyje nurodyti tinkamai užpildyti eksporto sertifikatai, kurie pridedami prie kiekvienos siuntos. Iš kiekvienos siuntos, kurių švieži produktai arba tų produktų ekvivalentas sveria daugiau kaip 10 kg šviežio produkto, sistemingai imami mėginiai ir atliekama jų analizė tinkamai atsižvelgiant į eksporto sertifikate nurodytą informaciją. Šie produktai gali būti deklaruojami juos išleidžiant į laisvą apyvartą tik tam tikrose paskirties valstybės narės muitinėse. Muitinių sąrašas skelbiamas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje po to, kai valstybės narės apie jas praneša.
4. Kai pastebima, kad tam tikro produkto didžiausias leistinas užterštumo lygis yra viršytas, valstybės narės kompetentingos institucijos gali reikalauti importuotą produktą sunaikinti arba grąžinti į kilmės šalį. Pastaruoju atveju muitinei, atsisakiusiai išleisti produktą į laisvą apyvartą, pateikiamas raštiškas įrodymas, kad produktas yra išvežtas iš Bendrijos teritorijos.
5. Kompetentingos institucijos iš importuotojo gali imti mokesčius už šio straipsnio 1 dalyje nurodytų produktų mėginių ėmimą bei jų atitikties Reglamento (EEB) Nr. 737/90 nuostatoms tyrimą. Be to, kompetentingos institucijos gali susigrąžinti išlaidas, susijusias su didžiausius leistinus užterštumo lygius viršijusių siuntų sunaikinimu arba grąžinimu į kilmės šalį.
2 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė nedelsdama praneša Komisijai pagal analogiją taikydama Reglamento (EB) Nr. 178/2002 50 straipsnį apie užregistruotus neatitikties Reglamento (EEB) Nr. 737/90 nuostatoms dėl didžiausių leistinų užterštumo lygių atvejus, nurodydama kilmės šalį, prekių aprašą ir užterštumo lygį, transporto priemonę, eksportuotoją ir dėl aptariamų siuntų priimtą sprendimą.
2. Valstybės narės informuoja Komisiją apie įstaigas, kurioms pavesta atlikti patikrinimus.
3. Reglamentu (EB) Nr. 178/2002 sukurta Bendrijos skubaus įspėjimo apie pavojų sistema Komisija nedelsdama informuoja valstybes nares apie užregistruotus neatitikties didžiausiems leistiniems užterštumo lygiams atvejus.
3 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad II priede išvardytų trečiųjų šalių kompetentingų institucijų išduotuose eksporto sertifikatuose būtų pažymėta, jog juose įrašyti produktai neviršija Reglamento (EEB) Nr. 737/90 3 straipsnyje nustatytų didžiausių leistinų užterštumo lygių. Eksporto sertifikatai išrašomi baltame popieriuje atspausdintoje formoje, kurios pavyzdys pateikiamas III priede.
2. Komisija valstybėms narėms perduoda išsamią informaciją apie institucijas, konkrečiose trečiosiose šalyse įgaliotas išduoti eksporto sertifikatus.
4 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 1661/1999 panaikinamas.
Nuorodos į panaikintąjį reglamentą yra laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
5 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2006 m. lapkričio 6 d.