Tarybos Direktyva
1979 m. balandžio 2 d.
dėl laukinių paukščių apsaugos
(79/409/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 235 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi 1973 m. lapkričio 22 d. Tarybos deklaracijoje dėl Europos Bendrijų aplinkos apsaugos veiksmų programos [4], kurią papildė Europos Bendrijų Tarybos ir valstybių narių Vyriausybių atstovų susitikimo, vykusio Taryboje 1977 m. gegužės 17 d., nutarimas dėl Europos Bendrijos aplinkos apsaugos politikos ir veiksmų programos tolesnio įdiegimo [5], kviečiama imtis konkrečių veiksmų paukščiams apsaugoti;
kadangi daugelio rūšių laukinių paukščių, paplitusių valstybių narių Europinėje teritorijoje, skaičius mažėja, kai kuriais atvejais net labai greitai; kadangi dėl tokio jų skaičiaus mažėjimo kyla didelė grėsmė natūralios aplinkos, ypač biologinės pusiausvyros, apsaugai;
kadangi valstybių narių Europinėje teritorijoje natūraliai paplitę laukiniai paukščiai daugiausia priklauso migruojančioms rūšims; kadangi tokios rūšys sudaro bendrą paveldą ir kadangi veiksminga paukščių apsauga yra tipiška aplinkos apsaugos problema, peržengianti valstybių sienas ir reikalaujanti bendros atsakomybės;
kadangi paukščių gyvenimo sąlygos Grenlandijoje iš esmės skiriasi nuo jų gyvenimo sąlygų kituose valstybių narių Europinės teritorijos regionuose dėl bendrų aplinkybių, ypač dėl klimato, mažo gyventojų tankumo ir išskirtinio salos dydžio bei geografinės padėties;
kadangi dėl to ši direktyva neturėtų būti taikoma Grenlandijai;
kadangi valstybių narių Europinėje teritorijoje natūraliai paplitusių laukinių paukščių rūšių apsaugą būtina pasiekti laikantis bendrosios rinkos, Bendrijos tikslų dėl gyvenimo sąlygų gerinimo, suderinto ekonominės veiklos plėtojimo visoje Bendrijoje ir nuolatinės bei subalansuotos plėtros, tačiau Sutartyje nėra numatyta tam būtinų konkrečių veikimo galių;
kadangi priemonės, kurių turi būti imamasi, privalo būti taikomos įvairiems veiksniams, kurie gali turėti įtakos paukščių skaičiui, būtent, žmogaus veiklos pertvarkymui ir ypač paukščių buveinių naikinimui ir teršimui, paukščių gaudymui bei žudymui ir su tuo susijusiai prekybai; kadangi tokių priemonių griežtumas turi būti nustatomas atsižvelgiant į konkrečią įvairių rūšių padėtį visos paukščių apsaugos politikos struktūroje;
kadangi apsaugos tikslas yra gamtos išteklių, kaip Europos tautų paveldo sudedamosios dalies, ilgalaikė apsauga ir tvarkymas; kadangi apsauga leidžia kontroliuoti gamtos išteklius ir reguliuoti jų naudojimą remiantis priemonėmis, kurios būtinos natūraliai rūšių pusiausvyrai kiek įmanoma palaikyti ir reguliuoti;
kadangi visų paukščių rūšių apsaugai yra būtina išsaugoti, palaikyti arba atstatyti pakankamos įvairovės ir ploto buveines; kadangi siekiant užtikrinti tam tikrų paukščių rūšių išlikimą ir veisimąsi jų paplitimo areale, jų buveinėms turėtų būti taikomos specialios apsaugos priemonės; kadangi taikant tas priemones taip pat būtina atsižvelgti į migruojančias rūšis, o priemonės turi būti koordinuojamos taip, kad sudarytų nuoseklią visumą;
kadangi, siekiant išvengti, kad komerciniais tikslais nebūtų daromas galimas žalingas spaudimas didinti naudojimo apimtis, būtina nustatyti bendrą prekybos draudimą ir apriboti išimčių taikymą tik toms rūšims, kurių biologinė būklė tai leidžia atlikti, atsižvelgiant į specifines skirtingų regionų sąlygas;
kadangi dėl didelių populiacijų, plataus geografinio paplitimo ir didelio veisimosi greičio visoje Bendrijoje tam tikras rūšis galima medžioti, ir tai yra priimtinas jų naudojimas; kur yra nustatyti tam tikri limitai ir jų laikomasi, tokia medžioklė turi būti vykdoma išlaikant patenkinamą šių rūšių populiacijų lygį;
kadangi būtina uždrausti įvairias didelio masto ir neatrankinius gaudymo, žudymo arba medžiojimo būdus, priemones ir įtaisus, nes jie daro ar gali daryti per didelį poveikį nagrinėjamų paukščių rūšių gausumui;
kadangi dėl tam tikrų specifinių situacijų svarbos turėtų būti numatyta nukypti leidžiančių nuostatų galimybė tam tikroms sąlygoms, kurias prižiūri Komisija;
kadangi paukščių, ypač migruojančių, apsauga vis dar kelia problemų, kurias reikia moksliškai ištirti; kadangi tiriant bus galima įvertinti ir taikomų priemonių veiksmingumą;
kadangi, konsultuojantis su Komisija, reikėtų rūpintis, kad bet kurių laukinių paukščių rūšių, kurios nėra natūraliai paplitusios valstybių narių Europinėje teritorijoje, nedarytų žalos vietinei florai ir faunai;
kadangi kas trejus metus Komisija rengs ir valstybėms narėms pateiks bendrą ataskaitą, paremtą valstybių narių suteikta informacija apie pagal šią direktyvą priimtų nacionalinių nuostatų taikymą;
kadangi tam tikrus priedus būtina nedelsiant derinti su mokslo ir technikos pažanga; kadangi tam, kad būtų galima lengviau įdiegti šiam tikslui reikalingas priemones, reikėtų numatyti, kokia tvarka turėtų būti nustatytas glaudus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimas Derinimo su mokslo ir technikos pažanga komitete,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Šia direktyva siekiama apsaugoti visų rūšių laukinius paukščius, natūraliai paplitusius valstybių narių, kurioms taikoma Sutartys, Europinėje teritorijoje. Ji apima šių rūšių apsaugą, tvarkymą ir kontrolę ir nustato jų naudojimo taisykles.
2. Direktyva taikoma paukščiams, jų kiaušiniams, lizdams ir buveinėms.
3. Ši direktyva netaikoma Grenlandijai.
2 straipsnis
Valstybės narės imasi reikiamų priemonių 1 straipsnyje nurodytų rūšių populiacijoms palaikyti tokiu lygiu, kuris visų pirma atitiktų ekologinius, mokslinius ir kultūrinius reikalavimus, derinant juos su ekonominiais ir rekreaciniais reikalavimais, arba stengiasi šių rūšių populiacijas priartinti prie tokio lygio.
3 straipsnis
1. Atsižvelgdamos į 2 straipsnyje minėtus reikalavimus, valstybės narės imasi reikiamų priemonių išsaugoti, palaikyti ar atkurti pakankamą buveinių įvairovę ir plotą visoms 1 straipsnyje nurodytoms paukščių rūšims.
2. Biotopams ir buveinėms išsaugoti, palaikyti ir atkurti taikomos šios pagrindinės priemonės:
a) saugomų teritorijų steigimas;
b) buveinių saugomose teritorijose ir už jų ribų priežiūra ir tvarkymas pagal ekologinius reikalavimus;
c) sunaikintų biotopų atkūrimas;
d) biotopų kūrimas.
4 straipsnis
1. Siekiant užtikrinti, kad I priede minimos rūšys savo paplitimo areale išliktų ir veistųsi, jų buveinėms taikomos specialios apsaugos priemonės.
Todėl būtina atsižvelgti į:
a) rūšis, kurioms gresia pavojus išnykti;
b) rūšis, kurioms gali pakenkti tam tikri jų buveinių pokyčiai;
c) rūšis, kurios laikomos retomis dėl jų mažų populiacijų ar riboto paplitimo arealo;
d) kitas rūšis, kurioms dėl specifinio jų buveinių pobūdžio reikia išskirtinio dėmesio.
Vertinant visada remiamasi populiacijų gausumo tendencijomis ir pokyčiais.
Atsižvelgdamos į šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, šių rūšių apsaugai valstybės narės įsteigia kiekiu ir dydžiu tinkamiausias specialias apsaugos teritorijas.
2. Valstybės narės panašias priemones taiko nuolatos aptinkamoms I priede nenurodytoms migruojančioms rūšims, atsižvelgiant į jų apsaugos poreikį geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva, jų veisimosi, šėrimosi ir žiemojimo bei poilsio teritorijų, esančių jų migracijos kelyje, atžvilgiu. Dėl šios priežasties valstybės narės kreipia išskirtinį dėmesį šlapžemių, ypač tarptautinės svarbos šlapžemių, apsaugai.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai visą reikiamą informaciją, kad ji galėtų imtis atitinkamų iniciatyvų bendradarbiavimui užtikrinti, kuris būtinas, kad 1 ir 2 dalyse minimos teritorijos sudarytų nuoseklią visumą, atitinkančią šių rūšių apsaugos reikalavimus geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriame taikoma ši direktyva.
4. Šio straipsnio 1 ir 2 dalyse nurodytose apsaugos teritorijose valstybės narės imasi atitinkamų priemonių, kad būtų išvengta buveinių taršos ar pažeidimo, arba bet kokio paukščių trikdymo, jai tai galėtų būti reikšminga atsižvelgiant į šio straipsnio tikslus. Valstybės narės taip pat stengiasi išvengti buveinių taršos ar pažeidimo už šių saugomų teritorijų ribų.
5 straipsnis
Nepažeisdamos 7 ir 9 straipsnių valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad sukurtų bendrą apsaugos sistemą visoms 1 straipsnyje minimoms paukščių rūšims, ypač uždrausdamos:
a) tyčinį žudymą ar gaudymą bet kokiais būdais;
b) tyčinį jų lizdų ir kiaušinių naikinimą arba pažeidimą, arba jų lizdų pašalinimą;
c) jų kiaušinių rinkimą gamtoje ir šių kiaušinių laikymą, netgi jei jie yra tušti;
d) tyčinį paukščių trikdymą, ypač jų perėjimo ir jauniklių auginimo metu, jei toks trikdymas galėtų turėti reikšmės šios direktyvos tikslams;
e) draudžiamų medžioti ir gaudyti paukščių rūšių laikymą.
6 straipsnis
1. Nepažeisdamos šio straipsnio 2 ir 3 dalių nuostatų, valstybės narės draudžia parduoti, pardavimo tikslu transportuoti ar laikyti, siūlyti parduoti gyvus ar negyvus 1 straipsnyje minimų visų rūšių paukščius ir jų lengvai atpažįstamas dalis arba išvestinius produktus.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta veikla nėra draudžiama III/1 priede išvardytų rūšių atžvilgiu, jei paukščiai žudomi ar gaudomi teisėtai ar kitaip teisėtai įsigyjami.
3. III/2 priede minimų rūšių atžvilgiu valstybės narės savoteritorijoje gali leisti 1 dalyje aprašytą veiklą, parengdamos nuostatą dėl tam tikrų apribojimų, jei paukščiai žudomi ir gaudomi teisėtai ar kitaip teisėtai įsigyjami.
Tokį leidimą pageidaujančios suteikti valstybės narės pirmiausia konsultuojasi su Komisija ir kartu su ja išanalizuoja, ar tokių rūšių paukščių pardavimas sukels arba galėtų sukelti grėsmę rūšies populiacijos gausumo lygiui, geografiniam paplitimui arba veisimuisi visoje Bendrijoje. Jei ši analizė parodytų, kad numatomas išduoti leidimas, Komisijos nuomone, kels ar galėtų kelti bet kuriai iš minėtų rūšių išnykimo grėsmę, Komisija pateikia atitinkamai valstybei narei pagrįstą rekomendaciją, kurioje argumentuoja savo nepritarimą nagrinėjamų rūšių prekybai. Jei Komisija mano, kad tokio pavojaus nėra, ji atitinkamai informuoja valstybę narę.
Komisijos rekomendacija skelbiama Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Valstybės narės, kurios pagal šią dalį duoda leidimą, reguliariai tikrina, ar tebesilaikoma tokio leidimo išdavimo sąlygų.
4. Komisija tiria III/3 priede minimų rūšių biologinę būklę ir prekybos jomis poveikį šiai būklei.
Ne vėliau kaip likus keturiems mėnesiams iki šios direktyvos 18 straipsnio 1 dalyje nurodyto termino Komisija pateikia 16 straipsnyje minimam komitetui ataskaitą ir savo siūlymus dėl sprendimo įtraukti šias rūšis į III/2 priedą priėmimo.
Kol šis sprendimas bus priimtas, valstybės narės, nepažeisdamos šio straipsnio 3 dalies, gali taikyti tokioms rūšims galiojančias nacionalines taisykles.
7 straipsnis
1. Atsižvelgiant į populiacijos gausumo lygį, geografinį paplitimą ir veisimosi visoje Bendrijoje greitį, II priede išvardytas rūšis galima medžioti laikantis nacionalinių teisės aktų. Valstybės narės užtikrina, kad medžiojant tokias rūšis nebūtų pakenkta pastangoms apsaugoti jas jų paplitimo areale.
2. II/1 priede nurodytas rūšis galima medžioti geografiniame jūros ir sausumos plote, kuriam taikoma ši direktyva.
3. II/2 priede nurodytas rūšis galima medžioti tik nurodytose valstybėse narėse.
4. Valstybės narės užtikrina, kad pagal galiojančias nacionalines priemones vykdomos paprastos medžioklės ir medžioklės su sakalais, jei jos yra rengiamos, praktika atitiktų nagrinėjamų paukščių rūšių protingo naudojimo ir ekologiškai subalansuotos kontrolės principus ir kad ši praktika taip pat atitiktų 2 straipsnyje numatytas priemones šių rūšių, ypač migruojančių, populiacijų atžvilgiu. Jos visų pirma rūpinasi, kad rūšys, kurioms taikomi medžioklės įstatymai, nebūtų medžiojamos nei jauniklių auginimo, nei įvairių veisimosi stadijų metu. Migruojančių rūšių atveju, jos ypač rūpinasi, kad rūšys, kurioms taikomi medžioklės įstatymai, nebūtų medžiojamos jų veisimosi metu ar joms grįžtant į jauniklių auginimo vietas. Valstybės narės pateikia Komisijai visą reikiamą informaciją apie praktinį medžioklės taisyklių taikymą.
8 straipsnis
1. Šios direktyvos reglamentuojamos paukščių medžiojimo, gaudymo arba žudymo atžvilgiu valstybės narės draudžia visas priemones, įtaisus ar būdus, kurie naudojami didelio masto ar neatrankiniam paukščių gaudymui ar žudymui arba kurie gali sukelti rūšies išnykimą toje vietovėje, ypač tuos, kurie išvardyti IV priedo a punkte.
2. Be to, valstybės narės draudžia bet kokią medžioklę iš visų transporto priemonių ir IV priedo b punkte nurodytomis sąlygomis.
9 straipsnis
1. Jei nėra jokio kito priimtino sprendimo, valstybės narės gali nukrypti nuo 5, 6, 7 ir 8 straipsnių nuostatų šiais atvejais:
a) - žmonių sveikatos ir saugos labui,
- oro saugos labui,
- siekiant apsaugoti nuo didelės žalos pasėlius, naminius gyvulius, miškus, žuvininkystę ir vandenį,
- dėl floros ir faunos apsaugos;
b) dėl mokymo ir mokslo tiriamųjų darbų, populiacijos atkūrimo, reintrodukcijos ir šiems tikslams būtino veisimo;
c) kad griežtai prižiūrint ir atrankiniu būdu būtų leista gaudyti, laikyti ar kitaip teisėtai naudoti nedidelį tam tikrų rūšių paukščių skaičių.
2. Taikant nukrypti leidžiančias nuostatas būtina konkrečiai nurodyti:
- rūšis, kurioms taikomos nukrypti leidžiančios nuostatos,
- leistinas jų gaudymo ar žudymo priemones, įtaisus ar būdus,
- rizikos sąlygas, laiko ir vietos aplinkybes, kuriomis tokios nukrypti leidžiančios nuostatos gali būti suteiktos,
- instituciją, įgaliotą pareikšti, kad egzistuoja reikalaujamos sąlygos, ir nuspręsti, kokios priemonės, įtaisai ar būdai gali būti naudojami, kokiu mastu ir kas juos gali naudoti,
- kontrolės, kuri bus vykdoma, būdus.
3. Valstybės narės kasmet Komisijai siunčia ataskaitą apie šio straipsnio įgyvendinimą.
4. Remdamasi jai prieinama informacija ir ypač pagal šio straipsnio 3 dalį suteikta informacija, Komisija visada užtikrina, kad šių nukrypti leidžiančių nuostatų pasekmės neprieštarautų šios direktyvos reikalavimams. Šiuo tikslu ji imasi atitinkamų priemonių.
10 straipsnis
1. Valstybės narės skatina tiriamąjį ir bet kokius kitus darbus, reikalingus visų 1 straipsnyje nurodytų paukščių rūšių populiacijų apsaugai, tvarkymui ir naudojimui.
2. Išskirtinis dėmesys skiriamas tiriamajam ir kitokiam darbui V priede išvardytomis temomis. Valstybės narės siunčia Komisijai reikiamą informaciją, kad ji galėtų imtis atitinkamų priemonių šiame straipsnyje nurodytam tiriamajam ir kitokiam darbui koordinuoti.
11 straipsnis
Valstybės narės rūpinasi, kad paukščių rūšių, kurios natūraliomis sąlygomis nėra aptinkamos valstybių narių Europinėje teritorijoje, introdukcija nepakenktų vietinei florai ir faunai. Dėl to jos konsultuojasi su Komisija.
12 straipsnis
1. Kas treji metai, skaičiuojant nuo 18 straipsnio 1 dalyje nurodyto termino pabaigos, valstybės narės Komisijai siunčia ataskaitą apie taikomų pagal tą straipsnį nacionalinių nuostatų įgyvendinimą.
2. Remdamasi šio straipsnio 1 dalyje nurodyta informacija, Komisija kas treji metai rengia bendrą ataskaitą. Ataskaitos projekto dalis, kurioje apimama tam tikros valstybės narės pateikta informacija, siunčiama patikrinti tos šalies institucijoms. Galutinis ataskaitos variantas siunčiamas valstybėms narėms.
13 straipsnis
Pagal šią direktyvą taikomos priemonės neturi bloginti esamos padėties 1 straipsnyje minimų paukščių rūšių apsaugos atžvilgiu.
14 straipsnis
Valstybės narės gali įvesti griežtesnes apsaugos priemones, negu numato ši direktyva.
15 straipsnis
Pakeitimai, būtini derinant šios direktyvos I ir V priedus su mokslo ir technikos pažanga, ir 6 straipsnio 4 dalies antroje pastraipoje nurodyti pakeitimai priimami 17 straipsnyje nurodyta tvarka.
16 straipsnis
1. Šios direktyvos 15 straipsnyje nurodytiems pakeitimams atlikti šiuo straipsniu yra įkuriamas Derinimo su mokslo ir technikos pažangos komitetas (toliau vadinamas komitetu), kurį sudaro valstybės narių atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komitetas nustato savo darbo tvarkos taisykles.
17 straipsnis
1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą komitetui svarstyti perduoda pirmininkas savo iniciatyva arba valstybių narių atstovų prašymu.
2. Komisijos atstovas komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę apie projektą pareiškia per tokį laiką, kokį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Komitetas sprendimus priima 41 balso dauguma, valstybių narių balsus paskirstant taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina pasiūlytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.
b) Tais atvejais, kai pasiūlytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių priėmimo. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
c) Jei, gavusi pasiūlymą, Taryba per tris mėnesius nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
18 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per dvejus metus nuo pranešimo paie šią direktyvą dienos, įgyvendina šią direktyvą, ir apie tai nedelsdamos praneša Komisijai.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
19 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1979 m. balandžio 2 d.