Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1259/1999
1999 m. gegužės 17 d.
nustatantis bendrąsias tiesioginės paramos schemų pagal bendrąją žemės ūkio politiką taisykles
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 37 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [4],
atsižvelgdama į Audito Rūmų nuomonę [5],
(1) kadangi reikėtų nustatyti kai kurias bendrąsias sąlygas tiesioginėms išmokoms pagal įvairias bendrosios žemės ūkio politikos numatytas pajamų rėmimo schemas;
(2) kadangi pagal įvairias Bendrijos paramos schemas numatytas išmokas turėtų mokėti kompetentingos valstybių valdžios institucijos, gavėjams išmokėdamos visą sumą, atėmus atskaitymus pagal šį reglamentą;
(3) kadangi tam, kad bendras rinkos organizavimas geriau apimtų aplinką, valstybės narės turėtų taikyti tinkamas aplinkosaugos priemones žemės ūkio paskirties žemei ir žemės ūkio produkcijai, už kurias skiriamos tiesioginės išmokos; kadangi valstybės narės turėtų nustatyti sankcijas už aplinkosaugos reikalavimų nesilaikymą; kadangi valstybėms narėms turėtų būti leista mažinti paramos schemų išmokas arba visiškai jų nemokėti, jei tokių aplinkosaugos reikalavimų nesilaikoma; kadangi tokias priemones valstybės narės turėtų taikyti nepaisydamos galimybės suteikti paramą už savanoriškus agroaplinkosaugos įsipareigojimus;
(4) kadangi tam, kad būtų stabilizuota užimtumo žemės ūkyje padėtis ir kad būtų atsižvelgta į bendrą ūkininkų ūkių pelningumą bei Bendrijos paramą tiems ūkiams, taip užtikrinant normalų kaimo bendruomenės ir visų žemės ūkio darbuotojų gyvenimo lygį, valstybėms narėms turėtų būti leista mažinti tiesiogines išmokas ūkininkams, jei jų valdoje naudojama darbo jėga nesiekia kiekvienos valstybės narės nustatytos ribos ir (arba) jei bendras ūkio pelningumo rodiklis ir (arba) bendra išmokų suma viršija kiekvienos valstybės narės nustatytą ribą; kadangi visų pirma tam, kad būtų išlaikytas žemės ūkio produktyvumo lygis, tokių išmokų negalima mažinti daugiau nei 20 % nuo bendros išmokų sumos;
(5) kadangi išsamias išmokų mažinimo taisykles turėtų nustatyti kiekviena valstybė narė, remdamasi objektyviais kriterijais; kadangi valstybėms narėms turėtų būti leista lėšas, atsiradusias sumažinus išmokas, panaudoti tam tikroms papildomoms kaimo plėtros rėmimo priemonėms finansuoti, kaip nurodyta 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 1257/1999 dėl Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo (EŽŪOGF) paramos kaimo plėtrai ir iš dalies pakeičiančiame bei panaikinančiame tam tikrus reglamentus [6];
(6) kadangi bendrąsias paramos schemas reikia suderinti su rinkos pokyčiais, prireikus - per trumpą laiką; kadangi todėl paramos gavėjai negali tikėtis, kad paramos sąlygos nekis, o turi būti pasirengę galimam šių schemų peržiūrėjimui atsižvelgiant į rinkos pokyčius;
(7) kadangi bendrosios žemės ūkio politikos numatytos paramos schemos yra skirtos tiesiogiai remti pajamas, visų pirma užtikrinant normalų kaimo bendruomenės gyvenimo lygį; kadangi šis tikslas yra glaudžiai susijęs su kaimo vietovių išlaikymu; kadangi tam, kad Bendrijos lėšos būtų paskirstytos tinkamai, paramos išmokos negali būti skiriamos tiems ūkininkams, kurie dirbtinai sukūrė šioms išmokoms gauti reikalingas sąlygas, kad įgytų pranašumą, prieštaraujantį paramos schemų tikslams;
(8) kadangi, atsižvelgus į tiesioginių paramos išmokų naštą biudžetui ir būtinybę įvertinti jo poveikį, Bendrijos schemos turėtų būti vertinamos reikiamu būdu,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Taikymo sritis
Šis reglamentas taikomas išmokoms, skiriamoms tiesiogiai ūkininkams pagal bendrosios žemės ūkio politikos numatytas paramos schemas, jei šios išmokos visiškai ar iš dalies finansuojamos EŽŪOGF Garantijų skyriaus lėšomis, išskyrus išmokas pagal Reglamentą (EB) Nr. 1257/1999.
Šios minėtos paramos schemos yra išvardytos priede.
2 straipsnis
Visos sumos išmoka
Pagal paramos schemas paramos gavėjams mokama visa išmokos suma.
3 straipsnis
Aplinkosaugos reikalavimai
1. Jei yra užsiimama šio reglamento taikymo srityje nurodyta žemės ūkio veikla, valstybės narės taiko aplinkosaugos priemones, kurios, jų nuomone, yra tinkamos atsižvelgus į naudojamos žemės ūkio paskirties žemės arba aptariamos gamybos būklę ir kurios atspindi galimą poveikį aplinkai. Šios priemonės gali apimti:
- paramą mainais už agrarinės aplinkosaugos įsipareigojimus,
- bendruosius privalomus aplinkosaugos reikalavimus,
- konkrečius aplinkosaugos reikalavimus, nustatomus kaip sąlygą tiesioginėms išmokoms gauti.
2. Valstybės narės nustato sankcijas, kurios būtų tinkamos ir proporcingos šio straipsnio 1 dalyje nurodytų aplinkosaugos reikalavimų nesilaikymo sukeltų ekologinių padarinių rimtumui. Jos gali numatyti, kad išmokos pagal paramos schemas būtų mažinamos arba prireikus nutraukiamos, jei tokių aplinkosaugos reikalavimų nesilaikoma.
4 straipsnis
Išmokos sumos keitimas
1. Valstybės narės gali mažinti tas išmokų sumas, kurios būtų buvę išmokėtos ūkininkams tam tikrais kalendoriniais metais, jei nebūtų buvusi pritaikyta ši straipsnio dalis, tais atvejais, kai:
- tais kalendoriniais metais jų ūkyje naudota darbo jėga, išreikšta metiniais darbo vienetais, nesiekia valstybės narės nustatytos ribos, ir (arba)
- tais kalendoriniais metais jų ūkio bendras pelningumas, išreikštas standartiniu gamybiniu pelnu, atitinkančiu vidutinę padėtį atitinkamame regione arba mažesniame geografiniame vienete, viršija valstybės narės nustatytą ribą, ir (arba)
- bendra išmokų, suteiktų pagal paramos schemas už tuos kalendorinius metus, suma viršija valstybės narės nustatytą ribą.
"Metinis darbo vienetas" reiškia valstybėje arba regione apskaičiuotą vidutinį metinį visu etatu ištisus metus ūkyje dirbančio suaugusio darbininko darbo laiką.
"Standartinis gamybos pelnas" reiškia standartinės produkcijos vertės ir standartinės tam tikrų konkrečių išlaidų sumos skirtumą.
2. Pritaikius šio straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones, parama ūkininkui tam tikrais kalendoriniais metais gali būti mažinama ne daugiau kaip 20 % nuo bendros išmokų sumos, kuri būtų buvusi skirta ūkininkui už aptariamuosius kalendorinius metus, jei nebūtų buvę pritaikytos 1 dalies nuostatos.
5 straipsnis
Bendroji nuostata
1. Valstybės narės taiko 3 ir 4 straipsniuose nurodytas priemones taip, kad užtikrintų ūkininkams vienodas galimybes ir išvengtų rinkos bei konkurencijos iškraipymų.
2. Tų sumų, kurios būtų buvę skirtos ūkininkams vienoje valstybėje narėje už vienerius kalendorinius metus netaikant 3 ir 4 straipsnio nuostatų, ir tų sumų, kurios buvo faktiškai apskaičiuotos šiuos straipsnius pritaikius, skirtumas paliekamas atitinkamos valstybės narės žinioje tam tikrą laiką, kuris nustatomas 11 straipsnyje numatyta tvarka, kaip papildoma Bendrijos parama atitinkamoms priemonėms pagal Reglamento (EB) Nr. 1257/1999 10-12 straipsnius (ankstyvas išėjimas į pensiją), 13-21 straipsnius (mažiau palankios ūkininkauti vietovės ir vietovės su aplinkosaugos apribojimais), 22-24 straipsnius (agrarinė aplinkosauga) ir 31 straipsnį (apželdinimas mišku).
6 straipsnis
Peržiūra
Paramos schemos yra taikomos, nepažeidžiant galimybės keisti jas bet kuriuo metu atsižvelgus į rinkos pokyčius.
7 straipsnis
Išmokų apribojimas
Nepaisant jokių konkrečių nuostatų, kurias numato pavienės paramos schemos, išmokos negali būti skiriamos tiems paramos gavėjams, kurie dirbtinai sukūrė šioms išmokoms gauti reikalingas sąlygas, kad įgytų pranašumą, prieštaraujantį paramos schemų tikslams.
8 straipsnis
Įvertinimas
Kad būtų nustatytas paramos schemų veiksmingumas, išmokos pagal šias schemas yra vertinamos pagal jų įtaką siekiamiems tikslams ir poveikį atitinkamoms rinkoms.
9 straipsnis
Komisijos informavimas
Valstybės narės išsamiai informuoja Komisiją apie priemones, kurių jos ėmėsi įgyvendindamos šį reglamentą.
10 straipsnis
Apibrėžimai
Šiame reglamente:
a) "ūkininkas" - pavienis žemės ūkio produkcijos gamintojas, galintis būti fiziniu ar juridiniu asmeniu arba fizinių ar juridinių asmenų grupe, kad ir koks būtų valstybės narės teisės aktų numatytas tokios grupės ir jos narių teisinis statusas, jei tokio ūkininko ūkis yra Bendrijos teritorijoje;
b) "ūkis" - visi gamybos vienetai, kuriuos valdo vienas ūkininkas, esantis tos pačios valstybės narės teritorijoje;
c) už vienerius kalendorinius metus skiriamos išmokos apima ir tas išmokas, kurios skiriamos už kitus laikotarpius, prasidedančius tais kalendoriniais metais.
11 straipsnis
Išsamios taisyklės
1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1251/1999 dėl tam tikrų lauko kultūrų augintojų paramos sistemos sukūrimo [7] 9 straipsnyje nurodyta tvarka, 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1254/1999 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo [8] 43 straipsnyje nurodyta tvarka arba atitinkamai kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo reikiamuose straipsniuose nurodyta tvarka Komisija priima:
- jei tinkama, išsamias taisykles dėl šio reglamento taikymo ir ypač dėl priemonių išvengti 3 ir 4 straipsnio nepaisymo atvejų bei dėl priemonių pagal 7 straipsnį, ir
- jei prireiks, priedo pataisas pagal 1 straipsnyje išvardytus kriterijus.
12 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
Jis taikomas nuo 2000 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1999 m. gegužės 17 d.