Tarybos direktyva
1990 m. lapkričio 27 d.
dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo
(90/642/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi augalininkystė Bendrijoje yra labai svarbi;
kadangi augalininkystės derlių nuolat veikia kenksmingi organizmai ir piktžolės;
kadangi yra labai svarbu apsaugoti augalus ir augalinius produktus nuo šių organizmų, kad ne tik nesumažėtų derlius arba išauginti produktai nebūtų pažeisti, bet ir padidėtų žemės ūkio produktyvumas;
kadangi cheminių pesticidų naudojimas yra vienas svarbiausių augalų ir augalinių produktų apsaugos nuo tokių organizmų būdų; kadangi turėtų būti nustatytos tokios mažos privalomosios didžiausios koncentracijos, kurios atitiktų geros žemės ūkio praktikos reikalavimus;
kadangi vis dėlto šių pesticidų poveikis augalų produkcijai yra ne vien tik teigiamas, nes apskritai tai yra pavojingos medžiagos arba preparatai, turintys pavojingą šalutinį poveikį;
kadangi daugelis pesticidų ir jų metabolitų arba skilimo produktų gali būti kenksmingi augalinių produktų vartotojams; kadangi šie pesticidai neturėtų būti naudojami tomis aplinkybėmis, kuriomis jie galėtų kelti pavojų žmonių arba gyvūnų sveikatai ir aplinkai;
kadangi Bendrija turėtų skatinti taikyti alternatyvą - ekologinės žemdirbystės būdus;
kadangi 1976 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyva 76/895/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų vaisiuose bei daržovėse ir ant jų nustatymo [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 89/186/EEB [5], nustato didžiausias minėtų likučių koncentracijas ir užtikrina produktų, kuriuose pesticidų likučių koncentracijos atitinka šias didžiausias koncentracijas arba yra mažesnės, laisvą judėjimą visoje Bendrijoje; kadangi minėta Direktyva suteikia valstybėms narėms teisę duoti leidimą išleisti jų teritorijose į apyvartą produktus, kuriuose pesticidų likučių koncentracijos yra didesnės nei didžiausios koncentracijos, kai, jų nuomone, tai pateisinama;
kadangi pastaroji nuostata kai kuriais atvejais sąlygoja tai, kad didžiausios leistinos pesticidų likučių koncentracijos valstybėse narėse ir toliau išlieka skirtingos ir ši aplinkybė gali prisidėti prie prekybos kliūčių sukūrimo ir tuo sukliudyti laisvą prekių judėjimą Bendrijoje; kadangi, siekiant iki 1992 m. sukurti bendrąją rinką, šios kliūtys turėtų būti pašalintos;
kadangi dėl paminėtų priežasčių turėtų būti panaikinta valstybėms narėms suteikta galimybė leisti taikyti didesnes koncentracijas, o visose valstybėse narėse tam tikroms vaisiuose bei daržovėse ir ant jų esančioms veikliosioms medžiagoms turėtų būti nustatyta privalomos didžiausios koncentracijos, kurių būtina laikytis išleidžiant produktus į apyvartą;
kadangi dėl jau minėtos priežasties, t.y. laisvo prekių judėjimo Bendrijoje užtikrinimo, privalomosios didžiausios koncentracijos turėtų būti nustatytos ir tam tikriems kituose augalinės kilmės produktuose arba ant jų esantiems pesticidams;
be to, kadangi didžiausių koncentracijų laikymasis garantuos laisvą produktų judėjimą ir tinkamą vartotojų bei gyvūnų sveikatos apsaugą;
kadangi privalomųjų didžiausių pesticidų likučių koncentracijų nustatymas reikalauja ilgai trunkančio techninio nagrinėjimo, kad šios koncentracijos nebūtų iš karto taikomos Direktyva 76/895/EEB reglamentuojamiems pesticidų likučiams;
kadangi dėl to būtina priimti atskiras taisykles, kuriose būtų numatytos šios privalomosios didžiausios koncentracijos ir kad Direktyvoje 76/895/EEB minimi pesticidų likučiai būtų perkelti į šias atskiras taisykles laipsniškai, t.y. kiekvienąkart, kai jiems nustatomos privalomosios koncentracijos;
taigi kadangi ši Direktyva nedaro poveikio Direktyvai 76/895/EEB, tebetaikomai tam tikriems pesticidų likučiams, kuriems netaikoma ši direktyva;
kadangi pesticidų likučių ir jų didžiausių koncentracijos sąrašo sudarymas yra Tarybos kompetencija; kadangi į šį sąrašą neturėtų būti įtraukiami Direktyva 76/895/EEB reglamentuojami pesticidų likučiai;
kadangi šią direktyvą reikėtų taikyti produktams, skirtiems eksportuoti į trečiąsias šalis, išskyrus tam tikrus atvejus, kai galima nustatyti, kad importuojančios šalys reikalauja tam tikro apdorojimo, dėl kurio didžiausios koncentracijos galėtų viršyti pagal šią direktyvą Bendrijai nustatytas koncentracijas; kadangi šios direktyvos nederėtų taikyti produktams, skirtiems kitų produktų, išskyrus maisto produktus ir pašarus, gamybai arba skirtiems sėti bei sodinti;
kadangi tam, kad būtų garantuota, jog produktai bus išleidžiami į apyvartą laikantis šios direktyvos nuostatų, valstybės narės privalo imtis tinkamų kontrolės priemonių; kadangi turėtų būti planuojami ir atliekami būtini patikrinimai, o apie jų rezultatus pranešama laikantis 1989 m. birželio 14 d. Tarybos direktyvos 89/397/EEB dėl oficialaus maisto produktų patikrinimo [6] nuostatų;
kadangi derėtų nustatyti Bendrijos mėginių ėmimo ir analizės metodus ir pastarieji turėtų būti taikomi bent jau kaip pamatiniai; kadangi šių metodų nustatymas - tai mokslinė ir techninė įgyvendinimo priemonė, kuri turėtų būti nustatyta taikant procedūrą, reikalaujančią glaudaus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo Augalų sveikatos nuolatiniame komitete procedūrą; kadangi analizės metodai turėtų atitikti 1985 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 85/591/EEB dėl Bendrijos mėginių ėmimo ir analizės metodų atliekant žmonėms vartoti skirtų maisto produktų monitoringą [7], priede nustatytus kriterijus;
kadangi vėliau Taryba turės priimti augalinės kilmės produktų, kuriuose arba ant kurių gali būti pesticidų likučių, sąrašo pakeitimus;
kadangi valstybėms narėms turėtų būti leidžiama laikinai sumažinti nustatytas koncentracijas, jei vėliau paaiškėja, kad jos yra pavojingos žmonių arba gyvūnų sveikatai; kadangi tokiais atvejais taip pat reikia nustatyti glaudų valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą Augalų sveikatos nuolatiniame komitete,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma priedo lentelės 1 stulpelyje nurodytoms produktų grupėms, kurioms priskiriamų produktų pavyzdžiai yra nurodyti 2 stulpelyje, kadangi jie arba 3 stulpelyje nurodytos jų dalys gali turėti tam tikrų pesticidų likučių.
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma sudaro pesticidų likučių ir jų didžiausių koncentracijų sąrašą. Atskiri pesticidų likučiai neįtraukiami į sąrašą tol, kol Direktyva 76/895/EEB nenustatomos jų didžiausios koncentracijos.
2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant:
a) 1963 m. lapkričio 5 d. Tarybos direktyvos 64/54/EEB dėl valstybių narių įstatymų dėl konservantų, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [8], nuostatų su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 85/585/EEB [9] dėl bifenilo (difenilo), ortofenilfenolo, natrio ortofenilfenato ir 2-(4-tiazolil)-benzimidazolo (tiabendazolo), kurios tebereglamentuoja šių medžiagų naudojimą tol, kol tos medžiagos ir jų didžiausios koncentracijos bus įtraukti į 1 dalyje minėtą sąrašą;
b) 1973 m. gruodžio 17 d. Tarybos direktyvos 74/63/EEB dėl nepageidaujamų medžiagų ir produktų didžiausių leistinų koncentracijų pašaruose nustatymo [10] nuostatų su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 87/519/EEB [11];
c) Direktyvos 76/895/EEB nuostatų;
d) 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvos 86/362/EEB dėl pesticidų likučių grūduose ir ant jų didžiausių koncentracijų nustatymo [12] nuostatų su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 88/298/EEB [13].
3. Be to, ši direktyva taikoma 1 dalyje paminėtiems produktams, skirtiems eksportuoti į trečiąsias šalis. Tačiau ja remiantis nustatytos didžiausios pesticidų likučių koncentracijos netaikomos tais atvejais, jei prieš eksportuojant produktai yra apdorojami ir gali būti pateikti pakankami įrodymai, kad:
a) trečioji šalis, kuri yra paskirties šalis, reikalauja šio konkretaus apdorojimo, kad į jos teritoriją nebūtų įvežti kenksmingi organizmai, arba
b) apdorojimas būtinas norint apsaugoti produktus nuo kenksmingų organizmų vežant juos į trečiąją, paskyrimo šalį ir ten sandėliuojant.
4. Ši direktyva 1 dalyje nurodytiems produktams netaikoma tais atvejais, jei iš tam tikros informacijos galima nustatyti, kad jie yra skirti:
a) ne maistui arba pašarams, o kitiems produktams gaminti;
b) sėti arba sodinti.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
a) "pesticidų likučiai" - tai 1 straipsnyje nurodytame sąraše išvardytų pesticidų bei jų metabolitų ir skilimo arba reakcijos produktų likučiai minėtame straipsnyje nurodytuose produktuose arba ant jų;
b) "išleidimas į apyvartą" - tai bet koks 1 straipsnyje paminėtų produktų perdavimas už užmokestį arba nemokamai po to, kai buvo nuimtas jų derlius.
3 straipsnis
1. Į apyvartą išleistų 1 straipsnyje paminėtų produktų arba, priklausomai nuo atvejo, produktų dalių pesticidų koncentracijos negali būti didesnės nei tame straipsnyje nurodytos didžiausios koncentracijos.
Džiovintiems produktams, kuriems nenustatytos didžiausios koncentracijos, taikytina 1 straipsnyje minėtame sąraše nurodyta didžiausia koncentracija atsižvelgiant į džiovinant atsirandančią likučių koncentraciją.
2. Valstybės narės, bent jau paimdamos kontrolinius mėginius, garantuoja 1 dalyje paminėtų didžiausių koncentracijų laikymąsi. Remiantis Direktyva 89/397/EEB, ypač jos 4 straipsniu, atliekami būtini patikrinimai.
4 straipsnis
1. Valstybių narių kompetentinga institucija arba institucijos parengia išankstines programas, nustatančias patikrinimų, atliktinų per tam tikrą laiką laikantis 3 straipsnio 2 dalies nuostatų, pobūdį ir dažnumą.
2. Valstybės narės kasmet iki rugpjūčio 1 d. išsiunčia Komisijai visą būtiną informaciją apie tai, kaip ankstesniais metais buvo įgyvendinamos 1 dalyje minimos programos, ypač atsižvelgdamos į:
- šių programų rengimo kriterijus,
- atliktų patikrinimų skaičių ir tipą,
- nustatytų pažeidimų skaičių ir pobūdį.
3. Nuo 1993 m. Komisija kasmet iki lapkričio 1 d., su valstybėmis narėmis pasitarusi Augalų sveikatos nuolatiniame komitete, perduoda joms rekomendaciją dėl kitų metų suderintos patikrinimų programos. Ši rekomendacija vėliau gali būti derinama atsižvelgiant į tai, kaip įgyvendinama suderinta programa.
Suderintoje programoje visų pirma nustatomi svarbiausi jos įgyvendinimo kriterijai.
2 dalyje paminėtoje informacijoje atskiras skirsnis skiriamas suderintos programos įgyvendinimui.
4. Praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos priėmimo Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie šio straipsnio taikymą, o prireikus - ir visus būtinus pasiūlymus.
5 straipsnis
Valstybėms narėms neleidžiama drausti arba trukdyti jų teritorijose išleisti į apyvartą 1 straipsnyje paminėtų produktų su pesticidų likučiais, jei tokių likučių koncentracija minimuose produktuose ir jų dalyse arba ant jų neviršija 1 straipsnyje paminėtame sąraše nurodytų didžiausių koncentracijų.
6 straipsnis
1. Mėginių ėmimo metodai, būtini atliekant 3 straipsnyje numatytus vaisių ir daržovių patikrinimus, yra nurodyti Komisijos direktyvoje 79/700/EEB [14]. Mėginių ėmimo metodai, taikomi tikrinant produktus, išskyrus vaisius ir daržoves, ir analizės metodai, taikomi tikrinant visus produktus, nustatomi 9 straipsnyje numatyta tvarka.
Bendrijos analizės metodų buvimas neprieštarauja tam, kad valstybės narės taikytų kitus išbandytus ir moksliškai patvirtintus metodus, jei tai netrukdo laisvai judėti produktams, kurie, kaip buvo pripažinta pagal Bendrijos metodus, atitinka šioje direktyvoje nustatytas taisykles. Kai rezultatų duomenys aiškinami skirtingai, pirmenybė teikiama tiems, kurie buvo gauti taikant Bendrijos metodus.
2. Analizės metodai, nustatomi taip, kaip nurodyta 1 dalyje, turi atitikti Direktyvos 85/591/EEB priede nustatytus kriterijus.
3. Valstybės narės informuoja valstybes nares ir Komisiją apie kitus metodus, kuriuos jos taikė laikydamosi 1 dalies nuostatų.
7 straipsnis
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma priima priedo pakeitimus atsižvelgdama į mokslo ir technikos žinių pažangą.
8 straipsnis
1. Jei valstybė narė, gavusi naujos informacijos arba iš naujo įvertinusi turimą, laikosi nuomonės, kad 1 straipsnyje minėtame sąraše nustatyta didžiausia koncentracija kelia pavojų žmonių arba gyvūnų sveikatai ir dėl to reikia imtis skubių veiksmų, ji gali savo teritorijoje laikinai sumažinti šią koncentraciją. Tokiu atveju ji tuoj pat kitoms valstybėms narėms ir Komisijai praneša apie priemones ir trumpai išdėsto jų taikymo motyvus.
2. Komisija skubiai išnagrinėja pirmoje dalyje paminėtas valstybių narių nurodytas priežastis ir su valstybėmis narėmis tariasi Augalų sveikatos nuolatiniame komitete (toliau - Nuolatiniame komitete); po to ji pateikia savo nuomonę šiuo klausimu ir imasi atitinkamų priemonių. Komisija nedelsdama praneša Tarybai ir valstybėms narėms apie visas taikytas priemones. Gavusi tokį pranešimą, bet kuri valstybė narė per penkiolika dienų gali pranešti Tarybai apie Komisijos priemones. Taryba, gavusi šią informaciją, per penkiolika dienų kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą.
3. Jei Komisija laikosi nuomonės, kad 1 straipsnyje paminėtame sąraše nustatytos didžiausios koncentracijos turėtų būti pakeistos, kad būtų panaikinta 1 dalyje minėta problema ir užtikrinta žmonių sveikatos apsauga, ji pradeda taikyti 10 straipsnyje nustatytą procedūrą, kad priimtų šiuos pakeitimus. Tokiu atveju valstybės narės, kurios 1 dalyje reglamentuojamų priemonių, jas taiko tol, kol Taryba arba Komisija, remdamosi minėta procedūra, priima sprendimą.
9 straipsnis
1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą Nuolatiniam komitetui svarstyti perduoda jo pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu.
2. Komisijos atstovas Nuolatiniam komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimus Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų Nuolatiniame komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Nuolatinio komiteto nuomonę.
4. Kai numatytos priemonės neatitinka Nuolatinio komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
5. Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
10 straipsnis
1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą Nuolatiniam komitetui svarstyti perduoda jo pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu.
2. Komisijos atstovas Nuolatiniam komitetui pateikia priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimus Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų Nuolatiniame komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.
4. Kai numatytos priemonės neatitinka Nuolatinio komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
5. Jeigu Taryba per penkiolika dienų nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
11 straipsnis
1. Valstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios iki 1992 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą.
2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
12 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1990 m. lapkričio 27 d.