Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3285/94
1994 m. gruodžio 22 d.
dėl bendrų importo taisyklių ir Reglamento (EB) Nr. 518/94 panaikinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį,
atsižvelgdama į bendrą žemės ūkio rinkų organizaciją nustatančius dokumentus ir perdirbtus žemės ūkio produktus reglamentuojančius dokumentus, ypač į tai, kiek jie leidžia nukrypti nuo bendro principo, kad kiekybiniai apribojimai arba savo padariniais jiems lygiavertės priemonės gali būti pakeistos tik tuose dokumentuose nustatytomis priemonėmis,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
kadangi bendroji prekybos politika turėtų būti grindžiama vienodais principais; kadangi 1994 m. kovo 7 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 518/94 dėl bendrų importo taisyklių ir Reglamento (EEB) Nr. 288/82 panaikinimo [2] yra svarbi šios politikos dalis;
kadangi priimant Reglamentą (EB) Nr. 518/94 buvo deramai atsižvelgta į Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus, ypač į įsipareigojimus, kylančius iš Bendrojo susitarimo dėl muitų tarifų ir prekybos (GATT) XIX straipsnio;
kadangi užbaigus Urugvajaus raundo derybas buvo įsteigta Pasaulio prekybos organizacija (PPO); kadangi PPO steigimo sutarties 1A priede, be kita ko, yra Bendrasis susitarimas dėl muitų tarifų ir prekybos 1994 (GATT 1994) ir Susitarimas dėl apsaugos priemonių;
kadangi Susitarimas dėl apsaugos priemonių yra būtinas, siekiant paaiškinti ir įtvirtinti GATT 1994, ypač XIX straipsnio taisykles; kadangi tas Susitarimas reikalauja panaikinti neatitinkančias šių taisyklių apsaugos priemones, tokias kaip savanoriškus eksporto suvaržymus, susitarimus dėl reguliuojamos rinkodaros ar kitų panašių importo ar eksporto priemonių;
kadangi Susitarimas dėl apsaugos priemonių taip pat taikomas EAPB (Europos anglių ir plieno bendrijos) produktams; kadangi dėl to bendros importo, o ypač su apsaugos priemonėmis susijusios taisyklės taip pat taikomos šiems produktams nepažeidžiant jokių konkrečių su EAPB produktais susijusių susitarimų priemonių taikymo;
kadangi dėl šių naujų daugiašalių taisyklių bendrąsias importo taisykles reikia padaryti aiškesnes ir prireikus iš dalies pakeisti, ypač tais atvejais, kai jos siejasi su apsaugos priemonių taikymu;
kadangi bendrosios importo taisyklės iš esmės reiškia importo liberalizavimą, tai yra kiekybinių apribojimų panaikinimą;
kadangi valstybės narės turėtų informuoti Komisiją apie bet kokį dėl importo tendencijų kylantį pavojų, dėl kurio reikėtų įvesti Bendrijos stebėjimą arba taikyti apsaugos priemones;
kadangi tokiais atvejais Komisija turėtų ištirti importo sąlygas, importo raidos tendencijas, įvairius ekonominės ir prekybos padėties aspektus ir prireikus taikytinas priemones;
kadangi taikant Bendrijos stebėjimą atitinkamų produktų išleidimas į laisvą apyvartą turėtų būti siejamas su vienodus kriterijus atitinkančio importo dokumento pateikimu; kadangi tą dokumentą, importuotojui kreipusis, per tam tikrą laikotarpį turi patvirtinti valstybių narių valdžios institucijos, importuotojui dėl to neįgyjant teisės importuoti; kadangi dėl to tas dokumentas turėtų galioti tik tol, kol importo taisyklės lieka nepakeistos;
kadangi valstybės narės ir Komisija turėtų kuo didesniu mastu keistis Bendrijos stebėjimo teikiama informacija;
kadangi Komisijos ir Tarybos pareiga yra priimti apsaugos priemones, kurių reikia dėl Bendrijos interesų; kadangi tie interesai turėtų būti vertinami kaip visuma ir turėtų konkrečiai aprėpti Bendrijos gamintojų, naudotojų ir vartotojų interesus;
kadangi apsaugos priemonės PPO nario atžvilgiu gali būti svarstomos tik tais atvejais, kai į Bendriją importuojamas daug didesnis atitinkamų prekių kiekis ir tokiomis sąlygomis, kad gali arba gresia padaryti Bendrijos panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių gamintojams didelę žalą, jeigu tarptautiniai įsipareigojimai neleidžia nukrypti nuo šios taisyklės;
kadangi reikia apibrėžti terminus "didelė žala", "didelės žalos grėsmė" ir "Bendrijos gamintojai" bei įtvirtinti tikslesnius žalos nustatymo kriterijus;
kadangi prieš taikant kokią nors apsaugos priemonę, laikantis išlygos, kad Komisijai leidžiama neatidėliotinais atvejais taikyti laikinas priemones, reikia atlikti tyrimą;
kadangi reikėtų išsamesnių nuostatų dėl galimybės inicijuoti tyrimą, reikiamų patikrinimų ir inspekcijų, galimybės eksportuojančioms valstybėms ir suinteresuotoms šalims gauti surinktą informaciją, suinteresuotų šalių išklausymo ir galimybės toms šalims pareikšti savo požiūrius suteikimo;
kadangi šiuo reglamentu įvedamų tyrimų nuostatos nepažeidžia profesinę paslaptį reglamentuojančių Bendrijos arba nacionalinių taisyklių;
kadangi taip pat reikia numatyti tyrimų inicijavimo ir nustatymo, ar priemonės yra deramos, ar ne, terminus, užtikrinant, kad nustatoma būtų greitai, siekiant padidinti teisinį atitinkamų ūkio subjektų užtikrintumą;
kadangi tais atvejais, kai apsaugos priemonės yra kvotų formos, jų dydis iš principo turėtų būti nustatomas ne žemesnis negu vidutinis importo kiekis reprezentatyviu bent trejų metų laikotarpiu;
kadangi tais atvejais, kai kvota skirstoma šalims tiekėjoms, kiekvienos šalies kvota gali būti nustatoma susitariant su pačiomis šalimis arba remiantis importo lygiu per reprezentatyvų laikotarpį; kadangi kai padaroma didelė žala ir neproporcingai padidėja importas, vis dėlto turėtų būti galima nukrypti nuo šių taisyklių su sąlyga, kad būtų surengtos PPO Apsaugos priemonių komiteto globojamos konsultacijos;
kadangi turėtų būti nustatyta didžiausia apsaugos priemonių taikymo trukmė ir įteisintos konkrečios nuostatos, reglamentuojančios tokių priemonių taikymo pratęsimą, laipsnišką liberalizavimą ir peržiūrėjimą;
kadangi turėtų būti nustatytos aplinkybės, kuriomis PPO nare esančios besivystančios šalies prekėms apsaugos priemonės nebūtų taikomos;
kadangi stebėjimo arba apsaugos priemonės, taikomos tik vienam ar keliems Bendrijos regionams, gali pasirodyti tinkamesnės už visai Bendrijai taikomas priemones; kadangi vis dėlto tokios priemonės turėtų būti leidžiamos tik išimties tvarka ir tik tais atvejais, kai nėra jokios alternatyvos; kadangi reikia užtikrinti, kad tokios priemonės būtų laikinos ir kuo mažiau trikdytų vidaus rinkos veikimą;
kadangi siekiant importo taisyklių vienodumo formalumai, kurių turi laikytis importuotojai, turėtų būti supaprastinti ir privalo būti vienodi, nepaisant to, kur atliekami muitinės formalumai; kadangi dėl to pageidautina nustatyti, kad bet kokie formalumai būtų atliekami naudojant prie šio reglamento pridedamą pavyzdį atitinkančius blankus;
kadangi importo dokumentai, išduoti dėl Bendrijos stebėjimo priemonių, turėtų galioti visoje Bendrijoje nepriklausomai nuo to, kokia valstybė narė juos išdavė;
kadangi tekstilės gaminiams, patenkantiems į 1994 m. kovo 7 dienos Tarybos reglamento (EB) Nr. 517/94 dėl tekstilės gaminių iš tam tikrų trečiųjų šalių importo, kuriam netaikomos dvišalės sutartys, protokolai ar kiti susitarimai arba kitos specifinės Bendrijos importo taisyklės, bendrų taisyklių [3] taikymo sferą, Bendrijos ir tarptautiniu mastu yra taikomas specifinis režimas, išskyrus II priede išvardytus gaminius, kurie yra įtraukti į GATT 1994; kadangi dėl to jie neturėtų patekti į šio reglamento taikymo sferą;
kadangi šio reglamento nuostatos yra taikomos nepažeidžiant Ispanijos ir Portugalijos Stojimo akto 77, 81, 244, 249 ir 280 straipsnių;
kadangi nacionaliniai apribojimai produktams, įtrauktiems į EAPB sutartį, laipsniškai panaikinami vadovaujantis PPO nuostatomis;
kadangi dėl to Reglamentas (EB) Nr. 518/94 turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
1. Šis reglamentas taikomas trečiųjų šalių kilmės prekių importui, išskyrus:
- tekstilės gaminius, kuriems taikomas Reglamentas (EB) Nr. 517/94 ir kurie neįrašyti į II priede pateiktą sąrašą, jei tų gaminių kilmės šalis yra PPO narė,
- tam tikrų trečiųjų šalių kilmės gaminius, išvardytus Tarybos reglamente (EB) Nr. 519/94 dėl bendrų importo iš tam tikrų trečiųjų šalių taisyklių [4].
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos prekės importuojamos į Bendriją laisvai ir atitinkamai joms netaikomi jokie kiekybiniai apribojimai, nepažeidžiant apsaugos priemonių, kurių gali būti imamasi pagal V antraštinę dalį.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrijos informavimas ir konsultacijų tvarka
2 straipsnis
Paaiškėjus, kad importo tendencijos reikalauja imtis stebėjimo arba apsaugos priemonių, valstybės narės apie tai informuoja Komisiją. Ši informacija turi apimti pagal 10 straipsnyje nustatytus kriterijus prieinamus įrodymus. Šią informaciją Komisija nedelsdama perduoda visoms valstybėms narėms.
3 straipsnis
Konsultacijos gali būti rengiamos valstybės narės prašymu arba Komisijos iniciatyva. Jos turi įvykti per aštuonias darbo dienas Komisijai gavus 2 straipsnyje nustatytą informaciją, ir bet kokiu atveju prieš įvedant Bendrijos stebėjimo arba apsaugos priemonę.
4 straipsnis
1. Konsultuojamasi patariamajame komitete, toliau vadinamame komitetu, kurį sudaro kiekvienos valstybės narės atstovai ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komitetas renkasi šaukiamas pirmininko. Jis kuo skubiausiai valstybėms narėms pateikia visą reikalingą informaciją.
3. Konsultacijose aptariama:
- importo terminai ir sąlygos, importo tendencijos ir įvairūs ekonomikos ir prekybos būklės svarstomos prekės atžvilgiu aspektai,
- priemonės, kurių gali būti imamasi.
4. Prireikus gali būti konsultuojamasi raštu. Tokiu atveju Komisija informuoja valstybes nares, kurios gali pareikšti savo nuomonę arba reikalauti konsultacijų žodžiu per Komisijos nustatytą 5-8 darbo dienų laikotarpį.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
Bendrijos tyrimo procedūra
5 straipsnis
1. Nepažeidžiant 8 straipsnio nuostatų, prieš taikant kokią nors apsaugos priemonę atliekama Bendrijos tyrimo procedūra.
2. Remiantis 10 straipsnyje aprašytais veiksniais, tyrimo metu siekiama nustatyti, ar svarstomos prekės importo kiekiai daro ar gresia padaryti didelę žalą atitinkamiems Bendrijos gamintojams.
3. Taikomos šios sąvokos:
a) "didelė žala" - tai reikšmingas visa apimantis pakenkimas Bendrijos gamintojų būklei;
b) "didelės žalos grėsmė" - reiškia didelę žalą, kuri yra akivaizdžiai neišvengiama;
c) "Bendrijos gamintojai" - tai Bendrijos teritorijoje veikiantys panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių gamintojai kaip visuma, arba tie gamintojai, kurių bendra panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių gamybos apimtis sudaro didžiąją šių prekių gamybos Bendrijoje dalį.
6 straipsnis
1. Tais atvejais, kai po 3 straipsnyje nurodytų konsultacijų Komisijai paaiškėja, kad yra pakankamai įrodymų tyrimo inicijavimui pagrįsti, Komisija:
a) per mėnesį nuo informacijos iš valstybės narės gavimo inicijuoja tyrimą ir paskelbia pranešimą Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje; tokiame pranešime pateikiama gautos informacijos santrauka ir nurodoma, kad visa reikalinga informacija būtų siunčiama Komisijai; jame nustatomas terminas, per kurį suinteresuotos šalys gali raštu pareikšti savo požiūrius ir pateikti informaciją, jei į tokius požiūrius ir tą informaciją, jų manymu, turi būti atsižvelgta tyrimo metu; jame taip pat nurodomas terminas, per kurį suinteresuotos šalys gali kreiptis, kad Komisija pagal šio straipsnio 4 dalį jas išklausytų žodžiu;
b) pradeda tyrimą bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis.
2. Komisija siekia gauti visą, jos manymu, reikalingą informaciją ir prireikus, pasikonsultavusi komitete, stengiasi šią informaciją patikrinti, pasitelkdama importuotojus, prekybininkus, prekybos atstovus, gamintojus, prekybos asociacijas ir organizacijas.
Atlikti šią užduotį Komisijai padeda valstybės narės, kurios teritorijoje šie patikrinimai atliekami, darbuotojai su sąlyga, kad ši valstybė narė to pageidauja.
Pagal šio straipsnio 1 dalies a punktą suinteresuotumą parodžiusios šalys ir eksportuojančios šalies atstovai, pateikę raštišką prašymą, gali susipažinti su visa tyrimo metu Komisijos gauta informacija, išskyrus Bendrijos arba jos valstybių narių institucijų parengtus vidaus dokumentus, su sąlyga, kad ji yra svarbi joms ginant savo interesus ir nekonfidenciali, kaip nurodyta 9 straipsnyje, ir kad Komisija ja naudojasi tyrimo metu.
Suinteresuotumą parodžiusios šalys dėl tos informacijos gali pranešti Komisijai savo nuomonę; į tokią nuomonę gali būti atsižvelgiama, jei ji pakankamai argumentuota.
3. Komisijos prašymu ir laikydamosi jos nustatytos tvarkos, valstybės narės turi pateikti jai turimą informaciją apie svarstomos prekės rinkos pokyčius.
4. Komisija gali suinteresuotas šalis išklausyti žodžiu. Tokios šalys turi būti išklausytos tais atvejais, kai jos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje paskelbtame pranešime nustatytu terminu raštu pateikia prašymą, parodantį, kad jos tikrai gali būti paveiktos tyrimo išvadų ir kad yra ypatingų priežasčių, dėl kurių jos turi būti išklausytos žodžiu.
5. Kai šiame reglamente arba Komisijos pagal šį reglamentą nustatytais terminais informacija nepateikiama arba kai tai tyrimui ženkliai trukdo, išvados gali būti daromos remiantis turimais faktais. Jei Komisija nustato, kad kuri nors suinteresuota šalis ar trečioji šalis pateikė melagingą arba klaidinančią informaciją, ji į šią informaciją neatsižvelgia ir gali remtis tik turimais faktais.
6. Jei po 3 straipsnyje nurodytų konsultacijų Komisija mano, kad įrodymų tyrimui pagrįsti nepakanka, ji apie savo sprendimą privalo pranešti valstybėms narėms per vieną mėnesį nuo informacijos iš valstybės narės gavimo.
7 straipsnis
1. Tyrimo pabaigoje Komisija turi pateikti komitetui ataskaitą apie jo rezultatus.
2. Kai per devynis mėnesius nuo tyrimo inicijavimo Komisija nusprendžia, kad Bendrijos stebėjimo arba apsaugos priemonių nereikia, tyrimas, pasikonsultavus komitete, turi būti baigtas per vieną mėnesį. Sprendimas baigti tyrimą, pateikiant pagrindines tyrimo išvadas ir jo nutraukimo motyvų santrauką, skelbiamas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
3. Jei Komisija nusprendžia, kad Bendrijos stebėjimo arba apsaugos priemonių reikia, ji ne vėliau kaip per devynis mėnesius nuo tyrimo inicijavimo priima reikalingus sprendimus pagal IV ir V antraštines dalis. Išskirtinėmis aplinkybėmis šis terminas gali būti pratęstas daugiausia dar dviem mėnesiais; tada Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje Komisija skelbia pranešimą, kuriame nustatoma pratęsimo trukmė ir glaustai pateikiami jo motyvai.
8 straipsnis
1. Šios antraštinės dalies nuostatos neužkerta kelio bet kuriuo metu imtis stebėjimo priemonių pagal 11-15 straipsnius arba laikinų apsaugos priemonių pagal 16, 17 ir 18 straipsnius.
Laikinos apsaugos priemonės taikomos
- susidarius kritiškai padėčiai, kai delsimas padarytų sunkiai atitaisomą žalą ir reikia neatidėliotinų veiksmų, ir
- tais atvejais, kai preliminariai nustatoma, jog yra aiškių įrodymų, kad padidėję importo kiekiai padarė arba gresia padaryti didelę žalą.
2. Tokių priemonių trukmė neturi viršyti 200 dienų.
3. Laikina apsaugos priemonė turėtų būti esamo muito mokesčio dydžio (nepaisant to, ar jis yra nulinis ar didesnis) padidinimas, jei toks veiksmas tikrai galėtų užkirsti kelią didelei žalai arba ją atitaisyti.
4. Komisija turi nedelsdama imtis tyrimo priemonių, jei mano, kad jos vis dar reikalingos.
5. Jei laikinos apsaugos priemonės turėtų būti panaikintos dėl to, kad didelės žalos nepadaryta arba didelės žalos grėsmės nėra, tai kaip laikinosios priemonės surinkti muito mokesčiai nedelsiant grąžinami. Taikoma 1992 m. spalio 12 dienos Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitų kodeksą [5], 235 straipsnyje ir paskesniuose straipsniuose nustatyta tvarka.
9 straipsnis
1. Pagal šį reglamentą gauta informacija naudojama tik tuo tikslu, kuriuo ji buvo prašoma.
2. a) Nei Taryba, nei Komisija, nei valstybės narės, nei bet kurios iš jų pareigūnai neatskleidžia jokios pagal šį reglamentą gautos konfidencialaus pobūdžio informacijos arba konfidencialiai pateiktos informacijos be tokios informacijos pateikėjo specialaus leidimo.
b) Kiekviename prašyme išlaikyti konfidencialumą turi būti nurodytos priežastys, dėl kurių ta informacija yra konfidenciali.
Tačiau jei pasirodo, kad prašymas išlaikyti konfidencialumą yra nepagrįstas, ir jei informacijos pateikėjas nenori jos viešinti ar leisti jos atskleisti bendro pobūdžio arba santraukos forma, į šią informaciją gali būti neatsižvelgiama.
3. Informacija bet kokiu atveju laikoma konfidencialia, jei jos atskleidimas galėtų turėti didesnių neigiamų pasekmių tokios informacijos teikėjui arba šaltiniui.
4. Ankstesnės šio straipsnio dalys neužkerta kelio Bendrijos institucijoms suteikti bendro pobūdžio informaciją ir ypač nurodyti motyvus, kuriais grindžiami pagal šį reglamentą priimami sprendimai. Tačiau šios institucijos privalo atsižvelgti į atitinkamų juridinių ir fizinių asmenų teisėtus interesus, kad nebūtų atskleistos jų komercinės paslaptys.
10 straipsnis
1. Prekių importo tendencijų, sąlygų, kuriomis jos importuojamos, ir tokių importuojamų prekių daromos didelės žalos arba keliamos didelės žalos grėsmės Bendrijos gamintojams nagrinėjimas visų pirma apima šiuos veiksnius:
a) prekių importo apimtį, ypač tais atvejais, kai yra ženklus importo padidėjimas absoliučiais dydžiais ar palyginti su gamyba arba suvartojimu Bendrijoje;
b) importuojamų prekių kainą, ypač tais atvejais, kai yra ženklus kainų mažėjimas palyginti su panašios prekės kaina Bendrijoje;
c) iš to sekantį poveikį Bendrijos gamintojams, pasireiškiantį pokyčiais tam tikrų ekonominių veiksnių, tokių kaip:
- gamybos kiekio,
- gamybos pajėgumų naudojimo,
- prekių atsargų lygio,
- pardavimų kiekio,
- rinkos dalies,
- kainų (t. y. kainų mažėjimas arba trukdymas tikėtinam kainų padidėjimui, kuris paprastai būtų įvykęs),
- pelno,
- investuoto kapitalo atsipirkimo,
- pinigų srautų,
- užimtumo;
d) kitus veiksnius, išskyrus prekių importo tendencijas, kurie daro arba galėjo padaryti žalą atitinkamiems Bendrijos gamintojams.
2. Tais atvejais, kai iškyla tariama didelės žalos grėsmė, Komisija taip pat tiria, ar aiškiai galima numatyti, kad tam tikros būklės raida gali tikrai padaryti faktiškos žalos. Šiuo atveju gali būti atsižvelgiama į tokius veiksnius:
a) eksporto į Bendriją didėjimą;
b) prekės kilmės ar eksportuojančios šalies eksporto pajėgumą arba į jau egzistuojantį ar artimiausioje ateityje galimą eksporto dydį ir tikėtinumą, kad tas pajėgumas bus naudojamas eksportui į Bendriją.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
Stebėjimas
11 straipsnis
1. Kai dėl trečiosios šalies kilmės prekės, kuriai taikomas šis reglamentas, importo tendencijų Bendrijos gamintojams kyla žalos grėsmė ir kai to reikia dėl Bendrijos interesų, tos prekės importui gali būti atitinkamai taikomas:
a) retrospektyvus Bendrijos stebėjimas, atliekamas pagal šio straipsnio 2 dalyje nurodyto sprendimo nuostatas;
b) išankstinis Bendrijos stebėjimas, atliekamas pagal 12 straipsnį.
2. Sprendimą įvesti stebėjimą priima Komisija 16 straipsnio 7 ir 8 dalyse nustatyta tvarka.
3. Stebėjimo priemonės galioja ribotą laikotarpį. Jeigu nenumatyta kitaip, jos nustoja galiojusios pasibaigus kitam šešių mėnesių laikotarpiui po šešių mėnesių, kai tos priemonės buvo pradėtos taikyti.
12 straipsnis
1. Prekės, kurioms taikomas išankstinis Bendrijos stebėjimas, į laisvą apyvartą gali būti išleidžiamos tik pateikus importo dokumentą. Tokį dokumentą valstybių narių paskirta atsakinga institucija patvirtina nemokamai bet kokiam prašomam kiekiui ir ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tos dienos, kai nacionalinė atsakinga institucija gauna Bendrijos importuotojo deklaraciją, nepriklausomai nuo jo verslo vietos Bendrijoje. Ši deklaracija yra laikoma nacionalinės atsakingos institucijos gauta ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo pateikimo, jeigu neįrodoma kitaip.
2. Importo dokumentas ir importuotojo deklaracija turi būti parengti pagal formą, atitinkančią I priede pateiktą pavyzdį.
Be minėtoje formoje numatytos informacijos gali būti reikalaujama papildomos informacijos. Tokia informacija turi būti nurodyta sprendime įvesti stebėjimą.
3. Importo dokumentas, nepriklausomai nuo to, kuri valstybė narė jį išdavė, galioja visoje Bendrijoje.
4. Nustatymas, kad prekės vieneto kaina, pagal kurią sudarytas sandoris, viršija importo dokumente nurodytą kainą mažiau kaip 5 %, arba kad importui pateiktų prekių bendroji vertė arba bendras kiekis viršija importo dokumente pateiktą vertę arba kiekį mažiau kaip 5 %, neužkerta kelio tą prekę išleisti laisvai cirkuliuoti. Išklausiusi komitete pareikštas nuomones ir atsižvelgdama į prekių pobūdį bei kitas atitinkamų sandorių ypatybes, Komisija gali nustatyti kitokį procentinį dydį, tačiau apskritai jis neturėtų būti didesnis kaip 10 %.
5. Importo dokumentai gali būti naudojami tik tol, kol atitinkamų sandorių atžvilgiu galioja importo liberalizavimo tvarka. Tokie importo dokumentai jokiu būdu negali būti naudojami pasibaigus tuo pačiu metu ir ta pačia tvarka kaip ir stebėjimas nustatomam terminui, kurį nustatant atsižvelgiama į prekių pobūdį bei kitas sandorių ypatybes.
6. Tais atvejais, kai to reikalauja pagal 11 straipsnį priimtas sprendimas, prekės kilmė, įvedus Bendrijos stebėjimą, privalo būti įrodyta kilmės pažymėjimu. Ši straipsnio dalis neprieštarauja kitoms nuostatoms dėl tokio pažymėjimo pateikimo.
7. Tais atvejais, kai prekė, kuriai įvestas Bendrijos stebėjimas, yra bet kurioje valstybėje narėje taikomos regioninės apsaugos priemonės objektas, importo dokumentą gali pakeisti tos valstybės narės išduotas importo leidimas.
13 straipsnis
Tais atvejais, kai per aštuonias darbo dienas nuo konsultacijų pabaigos dėl prekės importo neįvedamas išankstinis Bendrijos stebėjimas, Komisija pagal 18 straipsnį gali įvesti stebėjimą prekėms, importuojamoms į vieną ar kelis Bendrijos regionus.
14 straipsnis
1. Prekės, kurioms taikomas regioninis stebėjimas, į laisvą apyvartą tame regione gali būti išleidžiamos tik pateikus importo dokumentą. Tokį dokumentą valstybės narės paskirta atsakinga institucija patvirtina nemokamai bet kokiam prašomam kiekiui ir ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tos dienos, kai nacionalinė atsakinga institucija gauna bet kurio Bendrijos importuotojo deklaraciją, nepriklausomai nuo jo verslo vietos Bendrijoje. Ši deklaracija laikoma nacionalinės atsakingos institucijos gauta ne vėliau kaip per tris darbo dienas po pateikimo, jeigu neįrodoma kitaip. Importo dokumentai gali būti naudojami tik tol, kol atitinkamų sandorių atžvilgiu išlieka importo liberalizavimo tvarka.
2. Importo dokumentas ir importuotojo deklaracija turi būti parengti pagal formą, atitinkančią I priede pateiktą pavyzdį.
Be minėtoje formoje numatytos informacijos, gali būti reikalaujama papildomos informacijos. Tokia informacija turi būti nurodyta sprendime įvesti stebėjimą.
15 straipsnis
1. Bendrijos arba regioninio stebėjimo atveju per pirmas 10 kiekvieno mėnesio dienų valstybės narės turi pranešti Komisijai:
a) išankstinio stebėjimo atveju - duomenis apie pinigų sumas (apskaičiuotas pagal CIF kainas) ir prekių kiekius, dėl kurių ankstesniu laikotarpiu buvo išduoti arba patvirtinti importo dokumentai;
b) visais atvejais - duomenis apie prekes, importuotas anksčiau negu nurodyta a punkte.
Valstybių narių pateikta informacija turi būti suskirstyta pagal prekes ir šalis.
Tuo pačiu metu ir ta pačia tvarka kaip ir stebėjimas gali būti nustatomos ir kitokios nuostatos.
2. Jei to reikalauja prekės pobūdis arba ypatingos aplinkybės, valstybės narės prašymu arba savo iniciatyva Komisija gali pakeisti šios informacijos pateikimo tvarkaraštį.
3. Komisija turi atitinkamai informuoti valstybes nares.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
Apsaugos priemonės
16 straipsnis
1. Kai prekė į Bendriją importuojama tokiais padidėjusiais kiekiais ir (arba) tokiomis sąlygomis, kad daro ar gresia padaryti didelę žalą Bendrijos gamintojams, Komisija, kad apsaugotų Bendrijos interesus, veikdama valstybės narės prašymu arba savo pačios iniciatyva, gali:
a) apriboti importo dokumentų, kurie bus išduoti šiai priemonei įsigaliojus kaip nustatyta 12 straipsnyje, galiojimo laiką;
b) pakeisti atitinkamos prekės importo taisykles taip, kad ji būtų išleidžiama laisvai cirkuliuoti tik pateikus importo leidimą, kurio išdavimas reglamentuojamas Komisijos nustatytomis nuostatomis ir apribojimais.
a ir b punktuose nurodytos priemonės įsigalioja nedelsiant.
2. PPO narių atžvilgiu šio straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių gali būti imamasi tik tada, kai tenkinamos abi 1 dalies pirmoje pastraipoje nurodytos sąlygos.
3. a) Jei nustatoma kvota, ypač turi būti atsižvelgiama į:
- tikslingumą kiek įmanoma išlaikyti įprastus prekybos srautus,
- eksportuojamų prekių apimtį pagal sutartis, sudarytas normaliais terminais ir sąlygomis prieš įsigaliojant apsaugos priemonei, kaip nurodyta šioje antraštinėje dalyje, tais atvejais, kai atitinkama valstybė narė apie tokias sutartis yra pranešusi Komisijai,
- būtinumą nustatoma kvota vengti rizikos dėl siekiamo tikslo.
b) Bet kokia kvota turi būti nustatyta ne mažesnė negu importo per paskutinius trejus reprezentatyvius metus, už kuriuos yra prieinami statistiniai duomenys, vidurkis, nebent kitoks kvotos dydis reikalingas užkirsti kelią didelei žalai arba ją atitaisyti.
4. a) Kvotą paskirstant šalims tiekėjoms, dėl paskirstymo galima tartis su tomis iš jų, kurios turi esminį interesą tiekti svarstomą prekę į Bendriją.
Nepavykus susitarti, kvota šalims tiekėjoms paskirstoma proporcingai joms tenkančiai svarstomos prekės importo į Bendriją daliai per ankstesnį reprezentatyvų laikotarpį, deramai atsižvelgiant į konkrečius veiksnius, kurie galėjo ar gali turėti įtakos prekybai šia preke.
b) Su sąlyga, kad bus laikomasi įsipareigojimo surengti PPO Apsaugos priemonių komiteto globojamas konsultacijas, Bendrija vis dėlto gali nesilaikyti šio paskirstymo būdo didelės žalos atveju, jei importo kiekis iš vienos ar daugiau šalių tiekėjų padidėjo procentiniu dydžiu, neproporcingu palyginti su bendru svarstomos prekės importo kiekio padidėjimu ankstesniu reprezentatyviu laikotarpiu.
5. a) Šiame straipsnyje nurodytos priemonės, joms įsigaliojus, taikomos kiekvienai į laisvą apyvartą išleidžiamai prekei. Vadovaujantis 18 straipsniu, jos gali būti taikomos vienam arba keliems Bendrijos regionams.
b) Tačiau tokios priemonės neužkerta kelio išleisti į laisvą apyvartą jau pakeliui į Bendriją esančių prekių su sąlyga, kad tokių prekių paskirties vietos negalima pakeisti ir kad tos prekės, kurios pagal 11 ir 12 straipsnius gali būti išleistos į laisvą apyvartą tik pateikus importo dokumentą, yra faktiškai gabenamos su tokiu dokumentu.
6. Valstybei narei paprašius, kad Komisija įsikištų, Komisija priima sprendimą ne vėliau kaip per penkias darbo dienas nuo tokio prašymo gavimo.
7. Apie bet kokį pagal šį straipsnį Komisijos priimtą sprendimą turi būti pranešta Tarybai ir valstybėms narėms. Per vieną mėnesį nuo tokio pranešimo gavimo bet kuri valstybė narė gali perduoti tokį sprendimą svarstyti Tarybai.
8. Jei valstybė narė perduoda Komisijos priimtą sprendimą svarstyti Tarybai, ši, spręsdama kvalifikuota balsų dauguma, gali tą sprendimą patvirtinti, iš dalies pakeisti arba panaikinti.
Jei per tris mėnesius nuo minėto sprendimo perdavimo Tarybai, Taryba nėra priėmusi sprendimo, Komisijos priimtas sprendimas laikomas panaikintu.
17 straipsnis
Kai to reikalauja Bendrijos interesai, Taryba, spręsdama kvalifikuota balsų dauguma dėl Komisijos pagal III antraštinės dalies sąlygas parengto pasiūlymo, gali įteisinti atitinkamas priemones, užkertančias kelią importuoti į Bendriją daug didesnį prekių kiekį ir (arba) tokiomis sąlygomis, kurios padarytų arba keltų grėsmę padaryti didelę žalą Bendrijos panašių arba tiesiogiai konkuruojančių prekių gamintojams.
Taikomos 16 straipsnio 2, 3, 4 ir 5 dalys.
18 straipsnis
Kai, remiantis pirmiausia 10 straipsnyje nurodytais veiksniais, paaiškėja, kad viename ar keliuose Bendrijos regionuose yra susidariusios aplinkybės, reikalaujančios imtis priemonių pagal 11 ir 16 straipsnius, Komisija, apsvarsčiusi alternatyvius sprendimus, gali išimties tvarka leisti stebėjimo arba apsaugos priemones taikyti tik tame regione arba tuose regionuose, jei ji mano, kad tuo lygiu taikomos tokios priemonės yra tinkamesnės už taikomas visos Bendrijos mastu.
Šios priemonės privalo būti laikinos ir kiek įmanoma mažiau trikdyti vidaus rinkos veikimą.
Šios priemonės įteisinamos pagal 11 ir 16 straipsniuose atitinkamai išdėstytas nuostatas.
19 straipsnis
Jokios apsaugos priemonės netaikomos besivystančios šalies PPO narės kilmės prekei tol, kol šios šalies svarstomos prekės importo į Bendriją dalis neviršija 3 %, jei tik besivystančioms šalims narėms, atskirai neviršijančioms 3 %, kartu tenka mažiau kaip 9 % tokios prekės bendro importo į Bendriją.
20 straipsnis
1. Apsaugos priemonės taikomos tiek laiko, kiek tai būtina, kad užkirsti kelią didelei žalai, arba ją atitaisyti ir padėti Bendrijos gamintojams prisitaikyti. Šis laikotarpis neturėtų viršyti keturių metų, įskaitant bet kokios laikinos priemonės taikymo trukmę.
2. Toks pradinis laikotarpis gali būti pratęstas, išskyrus 16 straipsnio 4 dalies (b) punkte nurodytą priemonių taikymo atvejį, jei nustatoma, kad:
- taikoma apsaugos priemonė ir toliau reikalinga užkirsti kelią didelei žalai arba ją atitaisyti,
- ir yra įrodymų, kad Bendrijos gamintojai prisitaiko.
3. Pratęsimas įteisinamas pagal III antraštinės dalies reikalavimus ir ta pačia tvarka kaip ir nustatant pradines priemones. Priemonė, kurios taikymo laikas pratęsiamas, negali būti labiau suvaržanti negu ji buvo pradinio laikotarpio pabaigoje.
4. Jei priemonė taikoma ilgiau negu metus, ji privalo būti palaipsniui liberalizuojama reguliariais intervalais per priemonės taikymo laikotarpį, įskaitant pratęsimą.
5. Bendras apsaugos priemonės taikymo laikotarpis, įskaitant bet kokių laikinų priemonių taikymo laikotarpį, pradinį taikymo ir jo bet kokio laikino nutraukimo laikotarpį, negali viršyti aštuonerių metų.
21 straipsnis
1. Kol galioja pagal IV ir V antraštines dalis taikoma stebėjimo arba apsaugos priemonė, valstybės narės prašymu arba Komisijos iniciatyva Komitete turi būti rengiamos konsultacijos. Jei apsaugos priemonė taikoma ilgiau kaip trejus metus, Komisija tokių konsultacijų siekia ne vėliau kaip tos priemonės taikymo laikotarpio viduryje. Tokių konsultacijų tikslas yra:
a) ištirti priemonės poveikį;
b) nustatyti, ar reikia ir kokiu būdu tiktų paspartinti liberalizavimą;
c) įsitikinti, ar vis dar reikia ją taikyti.
2. Jei po šio straipsnio 1 dalyje minėtų konsultacijų Komisija mano, kad 11, 13, 16, 17 ir 18 straipsniuose minima stebėjimo arba apsaugos priemonė turėtų būti atšaukta arba pakeista, ji turi imtis tokių veiksmų:
a) tais atvejais, kai tą priemonę nutarė taikyti Taryba, Komisija siūlo Tarybai ją atšaukti arba pakeisti. Taryba nusprendžia kvalifikuota balsų dauguma;
b) visais kitais atvejais - Bendrijos apsaugos ir stebėjimo priemones pakeičia arba atšaukia Komisija.
Kai sprendimas yra susijęs su regioninėmis stebėjimo priemonėmis, jis turi būti taikomas nuo šeštos dienos po paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
22 straipsnis
1. Jei kokiai nors importuojamai prekei jau buvo taikyta apsaugos priemonė, tokia priemonė tai prekei toliau negali būti taikoma tol, kol nepraeina ankstesnės priemonės taikymo trukmei prilygstantis laikotarpis. Tas laikotarpis negali būti trumpesnis kaip dveji metai.
2. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies, 180 dienų arba mažesnės trukmės apsaugos priemonė gali būti dar kartą taikoma prekei, jei:
a) nuo apsaugos priemonės įvedimo tos prekės importui praėjo mažiausiai metai; ir
b) tokia apsaugos priemonė nebuvo taikoma tai pačiai prekei daugiau kaip du kartus per penkerius metus prieš pat priemonės įvedimo datą.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
Baigiamosios nuostatos
23 straipsnis
Kai to reikalauja Bendrijos interesai, Taryba, spręsdama dėl Komisijos pasiūlymo kvalifikuota balsų dauguma, gali priimti sprendimą taikyti atitinkamas priemones, kad leistų Bendrijai arba visoms valstybėms narėms naudotis teisėmis ir vykdyti įsipareigojimus, ypatingai susijusius su prekyba prekėmis tarptautiniu lygiu.
24 straipsnis
1. Šis reglamentas neužkerta kelio vykdyti įsipareigojimus, kylančius iš Bendrijos ir trečiųjų šalių susitarimų specialių nuostatų.
2. a) Nepažeidžiant kitų Bendrijos nuostatų, šis reglamentas neužkerta valstybėms narėms kelio priėmimui arba taikymui:
i) draudimų, kiekybinių apribojimų arba stebėjimo priemonių, grindžiamų viešosios moralės, visuomenės interesų ar viešojo saugumo, žmonių, gyvulių sveikatos, augalų sveikumo ir gyvybės apsaugos, meninę, istorinę ar archeologinę vertę turinčių nacionalinių vertybių apsaugos arba pramoninės ar komercinės nuosavybės apsaugos motyvais;
ii) specialių užsienio valiutos keitimo formalumų;
iii) formalumų, nustatytų sutinkamai su tarptautiniais susitarimais pagal Sutartį.
b) Valstybės narės, norinčios pagal šią straipsnio dalį įvesti ar pakeisti priemones ar formalumus, turi informuoti Komisiją. Ekstremalių aplinkybių atveju pritaikius nacionalines priemones ar formalumus Komisijai turi būti pranešta nedelsiant jas nustačius.
25 straipsnis
1. Šis reglamentas nepažeidžia bendrą žemės ūkio rinkų organizaciją nustatančių dokumentų ar iš jų kylančių Bendrijos ar nacionalinių valdymo nuostatų, arba perdirbtų žemės ūkio produktų kilmės prekėms taikomų specifinių dokumentų galiojimo; jis galioja papildydamas tuos dokumentus.
2. Produktams, kuriems taikomi šio straipsnio 1 dalyje minėti dokumentai, 11-15 ir 22 straipsnių nuostatos netaikomos tiems iš jų, kurių atžvilgiu Bendrijos prekybos su trečiosiomis šalimis taisyklės reikalauja licencijos arba kitokio importo dokumento pateikimo.
16, 18 ir 21-24 straipsniai netaikomi toms prekėms, kurių atžvilgiu tokios taisyklės numato importo kiekybinių apribojimų taikymą.
26 straipsnis
1. Išlikę nacionaliniai apribojimai prekėms, kuriems taikoma EAPB sutartis, palaipsniui panaikinami vadovaujantis PPO nuostatomis.
2. Iki 1995 m. gruodžio 31 d. Ispanija ir Portugalija gali išlaikyti kiekybinius apribojimus žemės ūkio produktams, kurie nurodyti Stojimo akto 77, 81, 244, 249 ir 280 straipsniuose.
27 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 518/94 panaikinamas. Nuorodos į panaikintąjį reglamentą suprantamos kaip nuorodos į šį reglamentą.
28 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 1995 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas ir tiesiogiai taikomas visoms valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 22 d.