Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2002/32/EB
2002 m. gegužės 7 d.
dėl nepageidaujamų medžiagų gyvūnų pašaruose
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 152 straipsnio 4 dalies b punktą,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi Sutarties [3] 251 straipsnyje nustatytos tvarkos, atsižvelgdami į 2002 m. kovo 26 d. Taikinimo komiteto patvirtintą bendrąjį akto projektą,
kadangi:
(1) 1999 m. balandžio 22 d. Tarybos direktyvoje 1999/29/EB dėl nepageidaujamų medžiagų ir produktų gyvūnų mityboje [4] turi būti padaryta daug pakeitimų. Dėl aiškumo ir racionalumo ši direktyva turėtų būti iš naujo parengta.
(2) Gyvulininkystės produkcija užima svarbią vietą Bendrijos žemės ūkyje, o teigiami rezultatai, kalbant apie visuomenės sveikatą, gyvūnų sveikatą ir gerovę, aplinką ir gyvulių augintojų finansus, didžia dalimi priklauso nuo to, ar naudojami tinkami geros kokybės pašarai.
(3) Pašarus reglamentuojančios taisyklės reikalingos siekiant užtikrinti žemės ūkio našumą ir tęstinumą, visuomenės sveikatą, gyvūnų sveikatą ir gerovę, aplinkos apsaugą. Be to, reikalinga visapusiškai reglamentuoti higienos reikalavimus, kad individualiuose ūkiuose būtų garantuoti geros kokybės pašarai, net kai jų gamyba nėra komercinė.
(4) Tos pačios pašarams skirtų produktų kokybės ir saugumo taisyklės turi būti taikomos ir gyvūnų vartojamo vandens kokybei ir saugumui. Nors pašarų apibrėžime nenurodyta, kad vanduo negali būti laikomas pašaru, jis nėra įtrauktas į 1996 m. balandžio 29 d. Tarybos direktyvoje 96/25/EB dėl pašarinių žaliavų apyvartos ir naudojimo [5] nustatytą pagrindinių pašarinių žaliavų negalutinį sąrašą. Klausimas, ar vanduo turėtų būti laikomas pašaru, turi būti nagrinėjamas pagal šią direktyvą.
(5) Nustatyta, kad prieduose gali būti nepageidaujamų medžiagų. Todėl šios direktyvos taikymo sritis turėtų būti išplečiama, kad apimtų ir priedus.
(6) Pašarams skirtuose produktuose gali būti nepageidaujamų medžiagų, kurios gali kelti grėsmę gyvūnų sveikatai arba, kai jų yra gyvulininkystės produkcijoje, - žmonių sveikatai arba aplinkai.
(7) Neįmanoma visiškai pašalinti nepageidaujamų medžiagų, tačiau siekiant sumažinti jų nepageidaujamą ir žalingą poveikį, svarbu mažinti jų kiekį pašarams skirtuose produktuose, deramai atsižvelgiant į šių medžiagų ūminį toksiškumą, mikroorganizmų kaupiamąsias savybes ir skilimą. Šiuo metu netikslinga nustatyti mažesnių kiekių už tuos, kuriuos galima aptikti analizės metodais, kurie turi būti apibrėžti Bendrijai.
(8) Nepageidaujamų medžiagų liekanų nustatymo metodai nuolat modernėja, todėl gali būti aptinkami net ir gyvūnų bei žmonių sveikatai didesnės įtakos neturintys liekanų kiekiai.
(9) Nepageidaujamos medžiagos gali būti pašarams skirtuose produktuose tik šioje direktyvoje nustatytomis sąlygomis ir negali būti niekaip kitaip panaudojamos gyvūnams šerti. Dėl to ši direktyva turėtų būti taikoma nedarant įtakos kitoms pašarams taikomoms Bendrijos nuostatoms, ypač kombinuotųjų pašarų taisyklėms.
(10) Ši direktyva turi būti taikoma pašarams skirtiems produktams nuo jų įvežimo į Bendriją momento. Dėl to turėtų būti numatyta, kad nustatyti maksimalūs nepageidaujamų medžiagų kiekiai iš esmės būtų taikomi nuo pašarams skirtų produktų išleidimo į apyvartą arba naudojimo dienos, įskaitant visus etapus, ir ypač nuo jų įvežimo datos.
(11) Gyvūnų pašarams skirti produktai turi būti sveiki, natūralūs ir tinkami prekybai ir todėl tinkamai naudojami negali kelti jokio pavojaus žmonių sveikatai, gyvūnų sveikatai, aplinkai arba neigiamai veikti gyvulininkystės produkciją. Dėl to būtina uždrausti naudoti arba išleisti į apyvartą pašarams skirtus produktus, kuriuose esantys nepageidaujamų medžiagų kiekiai viršija I priede nustatytus didžiausius leistinus kiekius.
(12) Turi būti apribotos tam tikros papildomuose pašaruose nepageidaujamos medžiagos, nustatant didžiausius jų kiekius.
(13) Tam tikrais atvejais didžiausias leistinas kiekis nustatomas atsižvelgiant į foninius kiekius, todėl toliau turi būti dedamos pastangos pašarams skirtuose produktuose apriboti kai kurių konkrečių nepageidaujamų medžiagų kiekį, kad jų būtų mažiau gyvūnų pašaruose ir mitybos grandinėje. Todėl šia direktyva turėtų būti leidžiama nustatyti kiekio ribą, kur kas žemesnę negu nustatyti didžiausi leistini kiekiai. Kai tokia riba viršijama, turi būti atliekami tyrimai nustatyti nepageidaujamų medžiagų šaltinius; taip pat turi būti imtasi priemonių, kad šie šaltiniai būtų sumažinti arba pašalinti.
(14) Kilus grėsmei gyvūnų arba žmonių sveikatai ar gamtai, valstybėms narėms turėtų būti leidžiama laikinai sumažinti nustatytus didžiausius leistinus kiekius, nustatyti kitų medžiagų didžiausius leistinus kiekius arba produktuose, skirtuose gyvūnų pašarams, uždrausti tokias medžiagas. Siekiant užtikrinti vienodą reikalavimų taikymą, dėl bet kurių šios direktyvos I priedo pakeitimų sprendimas turi būti priimamas Bendrijos skubos tvarka, remiantis patvirtinančiais dokumentais ir atsargumo principu.
(15) Produktams, skirtiems gyvūnų pašarams ir atitinkantiems šios direktyvos reikalavimus, negali būti taikomi kokie nors kiti su juose esančių nepageidaujamų medžiagų kiekiu susiję išleidimo į apyvartą apribojimai, išskyrus tuos, kurie numatyti šioje direktyvoje ir 1995 m. spalio 25 d. Tarybos direktyvoje 95/53/EB, nustatančioje principus, reglamentuojančius gyvūnų mitybos srityje atliekamų oficialių patikrinimų organizavimą [6].
(16) Siekiant užtikrinti, kad naudojant arba platinant gyvūnų pašarams skirtus produktus būtų laikomasi nepageidaujamoms medžiagoms nustatytų reikalavimų, pagal Direktyvą 95/53/EB valstybės narės turi priimti atitinkamas monitoringo nuostatas.
(17) Reikalinga atitinkama Bendrijos procedūra siekiant šios direktyvos prieduose pateiktas technines nuostatas suderinti su mokslo ir technikos žinių raida.
(18) Tam, kad būtų lengviau įgyvendinti pasiūlytas priemones, turėtų būti nustatyta tvarka, sukurianti glaudų valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimą Pašarų nuolatiniame komitete, įkurtame Sprendimu 70/372/EEB [7].
(19) Šią direktyvą įgyvendinančios priemonės turi būti priimtos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką [8],
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Šioje direktyvoje kalbama apie nepageidaujamas medžiagas gyvūnų pašarams skirtuose produktuose.
2. Ši direktyva taikoma nepažeidžiant nuostatų:
a) 1970 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyvos 70/524/EEB dėl pašarų priedų [9];
b) Tarybos direktyvos 96/25/EB ir 1979 m. balandžio 2 d. Tarybos direktyvos 79/373/EEB dėl prekybos kombinuotaisiais pašarais [10];
c) 1976 m. lapkričio 23 d. Tarybos direktyvos 76/895/EEB dėl vaisiuose ir daržovėse bei ant jų išlikusių pesticidų likučių didžiausių koncentracijų nustatymo [11], 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvos 86/362/EEB dėl pesticidų likučių grūduose ir ant jų didžiausių koncentracijų nustatymo [12], 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvos 86/363/EEB dėl pesticidų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose ir ant jų didžiausios koncentracijos nustatymo [13] ir 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 90/642/EEB dėl didžiausių pesticidų likučių koncentracijų tam tikruose augalinės kilmės produktuose ir ant jų, įskaitant vaisius ir daržoves, nustatymo [14], jei šie likučiai nėra išvardinti šios direktyvos I priede;
d) Bendrijos veterinarijos teisės aktų, susijusius su visuomenės ir gyvūnų sveikata;
e) 1982 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvos 82/471/EEB dėl tam tikrų produktų, naudojamų gyvūnams šerti [15];
f) 1993 m. rugsėjo 13 d. Tarybos direktyvos 93/74/EEB dėl ypatingos mitybos paskirties pašarų [16].
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
a) "pašarai" - tai natūralūs, švieži arba konservuoti augalinės arba gyvūninės kilmės produktai, pramoninio perdirbimo būdu iš jų gauti produktai, ir organinės bei neorganinės medžiagos, naudojamos atskirai arba mišiniuose, su priedais arba be priedų, skirti gyvūnams šerti;
b) "pašarinės žaliavos" - tai įvairūs natūralūs, švieži arba konservuoti augalinės arba gyvūninės kilmės produktai, pramoninio perdirbimo būdu iš jų gauti produktai ir įvairios organinės bei neorganinės medžiagos, su priedais ar be jų, skirti gyvūnams šerti tiesiogiai arba perdirbus, dedant juos į kombinuotuosius pašarus arba naudojant kaip premiksų užpildus;
c) "priedai" - Tarybos direktyvos 70/524/EEB 2 straipsnio a punkte apibrėžti priedai;
d) "premiksai" - priedų mišiniai arba vieno ar daugiau priedų mišiniai, kuriuose yra užpildų, skirti pašarų gamybai;
e) "kombinuotieji pašarai"- tai pašarinių žaliavų mišiniai, su priedais arba be jų, skirti gyvuliams šerti kaip visaverčiai pašarai arba kaip pašarų papildai;
f) "pašarų papildai" - tai pašarų mišiniai, kuriuose yra daug tam tikrų medžiagų ir kurių dėl jų sudėties pakanka paros racionui tik tada, kai jie vartojami kartu su kitais pašarais;
g) "visaverčiai pašarai" - pašarų mišiniai, kurių dėl jų sudėties pakanka paros racionui;
h) "gyvūnų pašarams skirti produktai" - pašarinės žaliavos, premiksai, priedai, pašarai ir visi kiti pašarams skirti produktai;
i) "paros racionas" - vidutiniškai 12 % drėgnumo pašarų kiekis, kurio per parą reikia tam tikros rūšies, amžiaus kategorijos ir išeigos gyvūnams;
j) "gyvūnai" - tų rūšių gyvūnai, kuriuos žmogus paprastai šeria, laiko ar vartoja maistui, taip pat laukiniai laisvėje gyvenantys gyvūnai, kurie yra šeriami pašarais;
k) "išleidimas į apyvartą arba apyvarta" - gyvūnų pašarams skirtų produktų laikymas siekiant juos parduoti, taip pat ir siūlymas juos parduoti arba bet kokia kita perdavimo forma tretiems asmenims, už užmokestį arba nemokamai, arba jų pačių pardavimas arba kitos perdavimo formos;
l) "nepageidaujama medžiaga"- bet kokia gyvūnų pašarams skirtame produkte ar ant jo esanti medžiaga ar produktas, išskyrus patogenines medžiagas, kurie kelia potencialią grėsmę gyvūnų ar žmonių sveikatai arba aplinkai ir gali turėti neigiamą poveikį gyvulininkystės produkcijai.
3 straipsnis
1. Gyvūnų pašarams skirti produktai iš trečiųjų šalių gali būti įvežami naudojimui Bendrijoje, išleisti į apyvartą ir(ar) naudojami Bendrijoje tik tuo atveju, jei jie yra sveiki, natūralūs ir tinkami prekybai, o tinkamai naudojami nekelia potencialios grėsmės gyvūnų ar žmonių sveikatai arba aplinkai ir negali turėti neigiamo poveikio gyvulininkystės produkcijai.
2. Visų pirma gyvūnų pašarams skirti produktai laikomi neatitinkantys 1 dalies reikalavimų, jei juose esantis nepageidaujamų medžiagų kiekis neatitinka I priede nustatytų didžiausių leistinų kiekių.
4 straipsnis
1. Valstybės narės nurodo, kad I priede išvardintų nepageidaujamų medžiagų gali būti gyvūnų pašarams skirtuose produktuose tik laikantis tame priede nurodytų reikalavimų.
2. Kad būtų galima sumažinti arba išnaikinti gyvūnų pašarams skirtuose produktuose esančių nepageidaujamų medžiagų šaltinius, valstybės narės, bendradarbiaudamos su ūkio subjektais, atlieka tyrimus, kad būtų nustatytas nepageidaujamų medžiagų šaltinis tais atvejais, kai viršijami didžiausi lesitini kiekiai ir kai nustatomi didesni negu foniniai šių medžiagų kiekiai. Siekiant vienodumo, aptikus didesnius kiekius, gali būti reikalinga nustatyti veikimo ribą, kurią viršijus būtų pradedami tokie tyrimai. Tai gali būti nustatyta II priede.
Valstybės narės perduoda Komisijai ir kitoms valstybėms narėms visą su šiuo šaltiniu susijusią informaciją ir išvadas, taip pat priemones, kurių buvo imtasi siekiant sumažinti nepageidaujamų medžiagų kiekį arba jas pašalinti. Ši informacija perduodama Komisijai kartu su metine ataskaita, kuri turi būti pateikiama pagal Direktyvos 95/53/EB 22 straipsnio nuostatas, išskyrus tuos atvejus, kai kitoms valstybėms narėms ta informacija yra neatidėliotinos svarbos. Pastaruoju atveju informacija perduodama nedelsiant.
5 straipsnis
Valstybės narės nurodo, kad gyvūnų pašarams skirti produktai, kuriuose esantis nepageidaujamų medžiagų kiekis yra didesnis už I priede nurodytą didžiausią leistiną kiekį, negali būti maišomi su tais pačiais ar kitais gyvūnų pašarams skirtais produktais siekiant juos atskiesti.
6 straipsnis
Kadangi nėra konkrečių nuostatų, reglamentuojančių pašarų papildus, valstybės narės nurodo, kad, I priede išvardintų nepageidaujamų medžiagų kiekis pašarų papilduose, atsižvelgiant į paros racione naudoti numatytą jų dalį, negali būti didesnis negu nustatyta visaverčiams pašarams.
7 straipsnis
1. Jei valstybė narė, remdamasi nauja informacija arba iš naujo įvertinusi tą, kurią turėjo nuo tada, kai buvo priimtos aptariamosios nuostatos, turi rimtą pagrindą teigti, kad I priede nustatytas didžiausias leistinas kiekis arba jame nenurodyta nepageidaujama medžiaga kelia pavojų gyvūnų arba žmonių sveikatai ar aplinkai, ji gali laikinai sumažinti esamą didžiausią leistiną kiekį, nustatyti didžiausią kiekį arba tą nepageidaujamą medžiagą uždrausti naudoti gyvūnų pašarams skirtuose produktuose. Apie tai ji nedelsdama praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai bei pateikia savo sprendimo motyvus.
2. 12 straipsnyje nustatyta tvarka nedelsiant priimamas sprendimas, ar I ir II priedai turėtų būti iš dalies keičiami.
Kol nei Taryba, nei Komisija sprendimo nepriėmė, valstybė narė gali toliau taikyti priemones, kurios jau įgyvendintos.
Valstybė narė turi užtikrinti, kad priimtas sprendimas bus viešai paskelbtas.
8 straipsnis
1. Komisija, atsižvelgdama į mokslo ir technikos žinių raidą, 11 straipsnyje nustatyta tvarka, suderina I ir II priedus.
2. Be to, 11 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija:
- periodiškai tvirtina konsoliduotus I ir II priedų variantus, įtraukiant į jį vėlesnius pakeitimus, padarytus vadovaujantis 1 straipsnio dalimi,
- gali nustatyti priimtinumo kriterijus, taikytinus detoksikacijos procesams, papildydama tuos, kurie nustatyti gyvūnų pašarams skirtiems produktams, apdorotiems tokiuose procesuose.
3. Valstybės narės užtikrina, kad bus imtasi priemonių, kurios garantuotų, kad, kaip numatyta 2 dalyje, visi priimtini procesai būtų taikomi teisingai, o gyvūnų pašarams skirti detoksikuoti produktai atitiktų I priedo nuostatas.
9 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad šios direktyvos reikalavimus atitinkančių gyvūnų pašarams skirtų produktų išleidimui į apyvartą nebūtų taikomi jokie kiti apribojimai, susiję su juose esančiomis nepageidaujamomis medžiagomis, išskyrus šioje direktyvoje ir Direktyvoje 95/53/EB nurodytus apribojimus.
10 straipsnis
Nuostatos, kurios gali daryti įtaką visuomenės arba gyvūnų sveikatai ar aplinkai, patvirtinamos pasikonsultavus su atitinkamu moksliniu komitetu (moksliniais komitetais).
11 straipsnis
1. Komisijai padeda Sprendimo 70/372/EEB 1 straipsniu įkurtas Pašarų nuolatinis komitetas.
2. Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
3. Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nurodytas laikotarpis yra trys mėnesiai.
12 straipsnis
1. Komisijai padeda Sprendimo 70/372/EEB 1 straipsniu įkurtas Pašarų nuolatinis komitetas.
2. Kai daroma nuoroda į šį straipsnį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai, atsižvelgiant į jo 8 straipsnio nuostatas.
3. Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje nurodytas laikotarpis yra penkiolika dienų.
13 straipsnis
1. Gyvūnų pašarams skirtiems produktams, pagamintiems Bendrijoje ir skirtiems eksportui į trečiąsias šalis, valstybės narės taiko bent jau šios direktyvos nuostatas.
2. Šio straipsnio 1 dalis nepažeidžia valstybių narių teisės leisti reeksportuoti į trečiąsias šalis pagal Reglamento (EB) Nr. 178/2002 [17] 12 straipsnio sąlygas. Šio reglamento 20 straipsnio nuostatos taikomos mutatis mutandis.
14 straipsnis
1. Direktyva 1999/29/EB panaikinama nuo 2003 m. rugpjūčio 1 d. nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų laikytis jos III priedo B dalyje nustatytų galutinių terminų perkeliant į nacionalinę teisę to priedo A dalyje išvardintas direktyvas.
2. Nuorodos į Direktyvą 1999/29/EB laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir turėtų būti skaitomos pagal III priedo koreliacinę lentelę.
15 straipsnis
Valstybės narės iki 2003 m. gegužės 1 d. priima ir paskelbia įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Priimtos priemonės pradedamos taikyti nuo 2003 m. rugpjūčio 1 d.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
16 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
17 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 2002 m. gegužės 7 d.