Tarybos direktyva
1988 m. birželio 24 d.
dėl Sutarties 67 straipsnio įgyvendinimo
(88/361/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 69 straipsnį ir 70 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Pinigų komitetu [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
kadangi Sutarties 8a straipsnis nustato, kad vidaus rinka apima vidaus sienų neturinčią erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas kapitalo judėjimas nepažeidžiant kitų Sutarties nuostatų;
kadangi valstybės narės turi turėti galimybę imtis reikiamų priemonių bankų likvidumui reguliuoti; kadangi šios priemonės turi būti apribotos, kad būtų naudojamos tik šiam tikslui;
kadangi valstybės narės turi turėti galimybę prireikus imtis priemonių laikinai ir nepažeidžiant atitinkamų Bendrijos procedūrų apriboti trumpalaikius kapitalo judėjimus, kurie, net jei ryškiai nesiskiria pagrindiniai ekonominiai parametrai, gali labai trukdyti įgyvendinti valstybių narių pinigų ir valiutų keitimo kurso politiką;
kadangi skaidrumui užtikrinti patartina nurodyti pagal šioje direktyvoje numatytas nuostatas pereinamųjų priemonių, priimtų Ispanijos Karalystės ir Portugalijos Respublikos naudai kapitalo judėjimo srityje 1985 m. Stojimo akte, mastą;
kadangi Ispanijos Karalystė ir Portugalijos Respublika, vadovaudamosi 1985 m. Stojimo akto 61-66 ir 222-232 straipsnių sąlygomis, gali atidėti tam tikrų kapitalo judėjimų liberalizavimą, nukrypdamos nuo įpareigojimų, nustatytų 1960 m. gegužės 11 d. Pirmojoje Tarybos direktyvoje dėl Sutarties 67 straipsnio įgyvendinimo [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 86/566/EEB [4]; kadangi Direktyvoje 86/566/EEB taip pat pateiktos pereinamosios nuostatos, kurios turi būti taikomos šių dviejų valstybių narių naudai dėl jų įsipareigojimų liberalizuoti kapitalo judėjimus; kadangi šioms dviems valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę atidėti naujų liberalizavimo įsipareigojimų, atsirandančių pagal šią direktyvą, taikymą;
kadangi Graikijos Respublikai ir Airijai susidarė nors ir nevienodos, bet sunkios mokėjimų balanso situacijos ir jos daug įsiskolino užsieniui; kadangi šios dvi valstybės narės, nedelsiant ir visiškai liberalizuodamos kapitalo judėjimus, apsunkintų tolesnį priemonių, kurias jos priėmė savo užsienio skolos situacijai pagerinti ir finansinių sistemų gebėjimui prisitaikyti prie integruotos Bendrijos finansinės rinkos reikalavimų sustiprinti, taikymą; kadangi pagal Sutarties 8c straipsnį šioms dviems valstybėms narėms, atsižvelgiant į jų specifines aplinkybes, reikėtų pratęsti laiką įpareigojimams, atsirandantiems pagal šią direktyvą, įvykdyti;
kadangi visiškas kapitalo judėjimų liberalizavimas kai kuriose valstybėse narėse, ypač pasienio teritorijose, sudarytų sunkumų antrinių gyvenamųjų patalpų rinkoje; kadangi šios direktyvos įsigaliojimas neturėtų įtakoti nacionalinių teisės aktų, reguliuojančių šiuos pirkimus;
kadangi reikėtų pasinaudoti šios direktyvos įgyvendinimui numatytu periodu, kad Komisija galėtų pateikti pasiūlymus, kaip išvengti iškraipymų, mokesčių nemokėjimo ir mokesčių vengimo rizikos, atsirandančios dėl skirtingų nacionalinių apmokestinimo sistemų, ar tokią riziką sumažinti, ir leisti Tarybai suformuoti tam tikrą poziciją tokių siūlymų atžvilgiu;
kadangi pagal Sutarties 70 straipsnio 1 dalį Bendrija stengiasi pasiekti aukščiausią įmanomą kapitalo judėjimo tarp jos ir trečiųjų šalių rezidentų liberalizavimo lygį;
kadangi dideli trumpalaikiai kapitalo judėjimai į trečiąsias šalis ar iš jų gali labai pakenkti valstybių narių monetarinei ar finansinei būklei arba sukelti didelę įtampą valiutų rinkose; kadangi tokie procesai gali pakenkti Europos pinigų sistemos sanglaudai, sklandžiai veikiančiai vidaus rinkai ir kliudyti laipsniškai pasiekti Ekonominę ir pinigų sąjungą; kadangi reikėtų sudaryti reikiamas sąlygas valstybių narių suderintiems veiksmams, jeigu jų prireiktų;
kadangi ši direktyva pakeičia 1972 m. kovo 21 d. Tarybos direktyvą 72/156/EEB dėl tarptautinių kapitalo srautų reguliavimo ir nepageidaujamo jų poveikio valstybių vidaus likvidumui neutralizavimo [5]; kadangi kartu turėtų būti panaikinta Direktyva 72/156/EEB,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Nepažeisdamos toliau pateikiamų nuostatų, valstybės narės panaikina kapitalo judėjimų tarp asmenų, gyvenančių valstybėse narėse, apribojimus. Šios direktyvos taikymui palengvinti kapitalo judėjimai skirstomi pagal I priede pateiktą nomenklatūrą.
2. Pervedimai, susiję su kapitalo judėjimais, atliekami tomis pačiomis valiutų keitimo kurso sąlygomis kaip ir su einamaisiais sandoriais susiję mokėjimai.
2 straipsnis
Valstybės narės praneša Centrinių bankų valdytojų komitetui, Pinigų komitetui ir Komisijai apie bankų likvidumui reguliuoti skirtas priemones, kurios turi konkrečios įtakos su kapitalo judėjimu susijusiems kredito institucijų sandoriams su nerezidentais, ne vėliau kaip šių priemonių įsigaliojimo dieną.
Tokios priemonės apima tik tas, kurios yra būtinos šalies pinigų vidaus reguliavimui. Pinigų komitetas ir Centrinių bankų valdytojų komitetas teikia Komisijai nuomonę šiuo klausimu.
3 straipsnis
1. Kai dėl trumpalaikių ypač didelių kapitalo judėjimų valiutų rinkoje atsiranda labai didelė įtampa, sąlygojanti valstybių narių pinigų bei valiutų keitimo kurso politikos rimtus sukrėtimus, kurie ypač pasireiškia dideliais šalių vidaus likvidumo pokyčiais, Komisija, pasikonsultavusi su Pinigų komitetu ir Centrinių bankų valdytojų komitetu, gali leisti valstybėms narėms imtis kapitalo judėjimų, išvardytų II priede, apsaugos priemonių, kurių sąlygas ir detales nustato pati Komisija.
2. Atitinkama valstybė narė gali pati imtis 1 dalyje nurodytų apsaugos priemonių skubos tvarka, jei šios priemonės yra būtinos. Komisijai ir kitoms valstybėms narėms apie tokias priemones pranešama vėliausiai šių įsigaliojimo momentu. Komisija, pasikonsultavusi su Pinigų komitetu ir Centrinių bankų valdytojų komitetu, sprendžia, ar ta valstybė narė gali tęsti šių priemonių taikymą, ar turi jas iš dalies pakeisti, ar panaikinti.
3. Sprendimus, Komisijos priimtus pagal 1 ir 2 dalis, spręsdama kvalifikuota balsų dauguma, gali panaikinti ar pakeisti Taryba.
4. Pagal šį straipsnį priimtų apsaugos priemonių taikymo laikotarpis neviršija 6 mėnesių.
5. Iki 1992 m. gruodžio 31 d. Taryba, remdamasi Komisijos pranešimu, pateiktu po Pinigų komiteto ir Centrinių bankų valdytojų komiteto išvadų, išnagrinėja, ar šio straipsnio nuostatos iš esmės ir detalių požiūriu dar atitinka reikalavimus, kuriems jos buvo skirtos.
4 straipsnis
Ši direktyva nepažeidžia valstybių narių teisės imtis visų reikiamų priemonių jų įstatymų ir kitų teisės aktų pažeidimams išvengti, įskaitant, be kita ko, apmokestinimo bei racionalios finansinių institucijų priežiūros sritis, ar nustatyti kapitalo judėjimų deklaravimo procedūras administracinei ar statistinei informacijai gauti.
Šių priemonių ir tvarkos taikymas negali suvaržyti kapitalo judėjimų, vykdomų pagal Bendrijos teisę.
5 straipsnis
Ispanijos Karalystei ir Portugalijos Respublikai 1985 m. Stojimo akto nuostatų, susijusių su kapitalo judėjimais, taikymo sritis pagal kapitalo judėjimų nomenklatūrą, pateiktą I priede, turi būti tokia, kaip pateikta III priede.
6 straipsnis
1. Valstybės narės ne vėliau kaip iki 1990 m. liepos 1 d. imasi būtinų priemonių šiai direktyvai įgyvendinti. Apie tai jos turi nedelsdamos pranešti Komisijai. Be to, jos paskelbia apie visas naujas priemones ar visus nuostatų, reguliuojančių I priede išvardytus kapitalo judėjimus, pakeitimus vėliausiai jų įsigaliojimo dieną.
2. Ispanijos Karalystė bei Portugalijos Respublika, nepažeisdamos 1985 m. Stojimo akto 61-66 ir 222-232 straipsnių, ir Graikijos Respublika bei Airija gali laikinai tęsti IV priede išvardytų kapitalo judėjimų apribojimų taikymą vadovaudamosi sąlygomis ir terminais, nustatytais šiame priede.
Jeigu iki IV priedo III ir IV sąrašuose nurodytų kapitalo judėjimų liberalizavimo termino pabaigos Portugalijos Respublika arba Graikijos Respublika manys, jog nebegali vykdyti liberalizavimo ypač dėl su mokėjimų balansu susijusių sunkumų ar dėl to, kad nacionalinė finansų sistema nepakankamai pritaikyta, Komisija vienos ar kitos iš šių valstybių narių prašymu, bendradarbiaudama su Pinigų komitetu, išnagrinėja tos valstybės narės ekonominę ir finansinę padėtį. Remdamasi šio nagrinėjimo rezultatais, Komisija siūlo Tarybai pratęsti visų ar dalies nurodytų kapitalo judėjimų liberalizavimo terminą. Termino pratęsti negalima daugiau kaip trejiems metams. Taryba veikia Sutarties 69 straipsnyje nustatyta tvarka.
3. Belgijos Karalystėje ir Liuksemburgo Didžiojoje Kunigaikštystėje laikinai gali veikti dvilypė valiutų rinka V priede nustatytomis sąlygomis ir laikotarpiais.
4. Antrinių gyvenamųjų patalpų pirkimus reguliuojančios nacionalinės teisės normos gali būti taikomos tol, kol Taryba, vadovaudamasi Sutarties 69 straipsniu, priims kitas šią sritį reguliuojančias nuostatas. Ši nuostata neturi įtakos kitų Bendrijos teisės nuostatų taikymui.
5. Komisija iki 1988 m. gruodžio 31 d. turi pateikti Tarybai pasiūlymus, kaip išvengti iškraipymų, mokesčių nemokėjimo ir mokesčių vengimo rizikos, atsirandančios dėl skirtingų nacionalinių santaupų apmokestinimo sistemų, ar tą riziką sumažinti ir kaip tokių sistemų taikymą kontroliuoti.
Iki 1989 m. birželio 30 d. Taryba suformuoja tam tikrą poziciją šių Komisijos pasiūlymų atžvilgiu. Visos Bendrijos mokesčius reguliuojančios nuostatos pagal Sutartį priimamos vieningai.
7 straipsnis
1. Traktuodamos pervedimus, susijusius su kapitalo judėjimais į trečiąsias šalis ar iš jų, valstybės narės stengiasi pasiekti tokį patį liberalizavimą, koks taikomas operacijoms su kitų valstybių narių rezidentais, kaip numatyta šios direktyvos kitose nuostatose.
Pirmesnės pastraipos nuostatos netrukdo trečiosioms šalims taikyti Bendrijos vidaus teisės normų ypač abipusėmis sąlygomis, susijusiomis su tokiomis operacijomis, kaip steigimas, finansinių paslaugų teikimas ir vertybinių popierių priėmimas į kapitalo rinką.
2. Kai dideli trumpalaikiai kapitalo judėjimai į trečiąsias šalis ar iš jų valstybėje narėje ar keliose iš jų kelia didelę įtampą šalies vidaus ar išorės pinigų arba finansinei būklei ar sukelia didelę įtampą valiutų rinkose Bendrijoje ar tarp Bendrijos ir trečiųjų šalių, valstybės narės tarpusavyje konsultuojasi dėl bet kokių priemonių šiems sunkumams įveikti. Šios konsultacijos turi vykti Centrinių bankų valdytojų komitete ir Pinigų komitete Komisijos ar bet kurios valstybės narės iniciatyva.
8 straipsnis
Mažiausiai vieną kartą per metus Pinigų komitetas nagrinėja kapitalo judėjimo aplinkybes, susidarančias taikant šią direktyvą. Nagrinėjami klausimai apima su šalių kredito, finansinių bei pinigų vidaus rinkų reguliavimu susijusias priemones, kurios gali turėti ypatingos įtakos tarptautiniams kapitalo judėjimams ir visiems kitiems šios direktyvos reguliuojamiems klausimams. Komitetas praneša Komisijai apie šio nagrinėjimo rezultatus.
9 straipsnis
1960 m. gegužės 11 d. Pirmoji direktyva ir Direktyva 72/156/EEB panaikinamos nuo 1990 m. liepos 1 d.
10 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1988 m. birželio 24 d.