KOMISIJOS SPRENDIMAS
2007 m. gruodžio 11 d.
DĖL PAGALBOS Nr. C 7/06 (ex NN 83/05), kurią suteikė Suomija įmonei Tieliikelaitos/Destia
(Pranešta dokumentu Nr. C(2007) 6073)
(Tekstas autentiškas tik suomių ir švedų kalbomis)
(Tekstas svarbus EEE)
(2008/765/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtas nuostatas (1) ir atsižvelgdama į jų pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
Gavusi kelis skundus iš dviejų Suomijos pramonės asociacijų, teigusių, kad Suomijos valdžios institucijos, nuo Suomijos nacionalinės administracijos atskyrusios Tieliikelaitos įmonę kaip valstybės įmonę, pažeidė kelias EB sutarties nuostatas, įskaitant nuostatas dėl valstybės pagalbos, 2006 m. vasario 22 d. Komisija priėmė sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą (C(2006) 461 galutinis).
(2)
2006 m. vasario 23 d. raštu Komisija informavo Suomiją apie sprendimą pradėti tyrimo procedūrą ir Suomijos valdžios institucijoms suteikė galimybę per mėnesį pateikti savo pastabas.
(3)
2006 m. gegužės 3 d. raštu Komisija sprendimo pradėti tyrimo procedūrą kopiją persiuntė skundo teikėjams ir suteikė jiems galimybę per mėnesį pateikti savo pastabas.
(4)
Du kartus pratęsusi atsakymo pateikimo terminą, 2006 m. gegužės 31 d. raštu Komisija gavo Suomijos atsakymą į Komisijos sprendimą pradėti tyrimo procedūrą.
(5)
2006 m. birželio 22 d. raštu skundo teikėjai atsiuntė pastabas dėl Komisijos sprendimo pradėti tyrimo procedūrą.
(6)
Tas pastabas 2006 m. liepos 6 d. raštu Komisija persiuntė Suomijos valdžios institucijoms ir suteikė joms galimybę į jas atsakyti per mėnesį.
(7)
Suomijos atsakymas į skundo teikėjų pastabas Komisijai pateiktas 2006 m. rugsėjo 27 d. raštu.
(8)
Po 2006 m. rugsėjo 7 d. įvykusio Suomijos valdžios institucijų ir Komisijos susitikimo, 2007 m. vasario 6 d. Suomijos valdžios institucijos pateikė papildomos informacijos.
(9)
2007 m. balandžio 20 d. Komisija Suomijos valdžios institucijoms išsiuntė raštą, kuriuo paprašė papildomos informacijos. Suomijos valdžios institucijų atsakymas buvo gautas 2007 m. gegužės 22 d.
(10)
2007 m. liepos 4 d. ir liepos 27 d. raštuose Komisija Suomijos valdžios institucijų paprašė pateikti likusią informaciją, būtiną priimant galutinį sprendimą. Atsakymai į šiuos raštus buvo gauti atitinkamai 2007 m. rugpjūčio 10 d. ir rugpjūčio 29 d.
2. FAKTAI
2.1. Pagalbos gavėjas
(11)
Tieliikelaitos yra Suomijos valstybės įmonė, kuri užsiima kelių projektavimu, tiesimu bei priežiūra ir teikia vežimo keltais paslaugas. Nors nuo 2007 m. vasario 14 d. įmonės pavadinimas buvo pakeistas į Destia, nuoseklumo sumetimais Komisija šio sprendimo tekste naudos pradinį įmonės pavadinimą, t. y. Tieliikelaitos.
(12)
Pagal Suomijos administracinės teisės nuostatas valstybės įmonė yra valstybei priklausantis subjektas, kuris neturi juridinio asmens statuso ir kuris užsiima komercine veikla. Valstybės įmonių veikla reglamentuojama Valstybės įmonių įstatymo (2). Valstybės įmonės statusas suderina administracinės įstaigos ir valstybės valdomos bendrovės statusą. Valstybės įmonė vykdo veiklą vadovaudamasi verslo principais, tačiau parlamentas, Vyriausybė ir atitinkamos ministerijos yra įgaliotos šioje įmonėje priimti sprendimus ir ją valdyti.
(13)
Nors metinė Tieliikelaitos apyvarta per pastaruosius 6 metus nuolat mažėjo (sumažėjo 15 %), tačiau ji tebėra svarbi rinkos dalyvė Suomijos statybos rinkos infrastruktūros sektoriuje - 2006 m. įmonės metinė apyvarta buvo 474,1 mln. EUR.
(14)
Įmonės apyvartą sudaro: statybos paslaugos (47 %), priežiūros paslaugos (31 %), kelių dangos įrengimo ir mineralinių užpildų gamybos bei tiekimo paslaugos (asfaltavimo darbai, kelių ženklinimo paslaugos, mineralinių užpildų gamyba - 11 %). Tieliikelaitos teikia paslaugas Suomijos kelių administracijai (68 % Tieliikelaitos apyvartos), komercinėms įmonėms (15 %), savivaldybėms ir miestams (13 %), kitoms Vyriausybės įstaigoms (2 %) ir pan.
(15)
Tieliikelaitos 2006 m. veiklos pelnas sudarė 10,6 mln. EUR. 2006 m. šioje įmonėje vidutiniškai dirbo 2 469 darbuotojai.
2.2. Kelių paslaugų sektoriaus ir vežimo keltais paslaugų reforma Suomijoje
(16)
Iki 2000 m. pabaigos Suomijos valstybinių kelių tinklo priežiūrą daugiausia vykdė Suomijos kelių tarnyba. Suomijos kelių tarnyba taip pat iš dalies projektavo ir tiesė naujus valstybinius kelius. Atsižvelgiant į tai reikėtų pažymėti, kad Suomijoje yra 78 000 km valstybinių kelių, 26 000 km savivaldybių gatvių ir 350 000 km privačių (vietinės reikšmės) „miško“ kelių.
(17)
Kelių tarnyba buvo valstybės įstaiga, atsakinga už viešųjų kelių tvarkymą ir priežiūrą bei kelių eismo sąlygų gerinimą ir susijusias paslaugas. Pagal Suomijos administracinės teisės nuostatas valstybės įstaiga yra valstybei priklausantis nacionalinės administracijos padalinys, kuris neturi juridinio asmens statuso.
(18)
Iki liberalizavimo privačių konsultantų, projektavimo ir priežiūros įmonių paslaugomis buvo naudojamasi tik kai Kelių tarnybos Kelių tiesimo padalinys (3) negalėdavo suteikti šių paslaugų. Nuolatinės kelių priežiūros sektoriuje (4), kurio veiklą daugiausia sudaro ledo šalinimas nuo kelių, prieš liberalizavimo pradžią praktiškai nebuvo privačių rangovų - jie įgyvendino tik kelis nedidelius projektus pagal XX a. dešimtojo dešimtmečio pabaigoje skelbtus preliminarius (bandomuosius) konkursus.
(19)
2000 m. kovo mėn. Suomijos valdžios institucijos nusprendė, kad Suomijos kelių tarnybos gamybos padalinys bus atskirtas, jam suteikiant valstybės įmonės statusą, ir pakeitė jo pavadinimą į Tieliikelaitos, o Kelių administracija veiks kaip kelių priežiūros paslaugas užsakanti įstaiga. Taip buvo padaryta siekiant priežiūros ir statybos paslaugas perkantį užsakovą atskirti nuo tų paslaugų teikėjo.
(20)
Suomija nusprendė rinką atverti palaipsniui. Todėl Kelių administracijos tikslas buvo sudaryti sąlygas aktyvioms rinkoms susikurti, pavyzdžiui, nustatant naują konkursų skelbimo tvarką.
(21)
Po šios reformos valstybinių kelių projektavimas, tiesimas ir priežiūra 2004 m. pabaigoje buvo visiškai atverti konkurencijai. Laikantis subsidiarumo principo tam tikroms savivaldybėms buvo palikta laisvė pasirinkti, ar savivaldybės keliams jos naudosis savo vidiniais pajėgumais, ar ne. Tačiau jei jos nuspręstų naudotis atitinkamomis išorės paslaugų teikėjų paslaugomis, jos turėtų skelbti viešuosius konkursus.
(22)
Vežimo keltais paslaugų rinka konkurencijai bus atverta 2010 m.
2.3. Tieliikelaitos veiklą reglamentuojančios taisyklės, įskaitant specialią strategiją pereinamuoju 2001-2004 m. laikotarpiu
(23)
2001-2004 m. pereinamuoju laikotarpiu pagal Tieliikelaitos veiklą reglamentuojantį įstatymą (5) ir Vyriausybės potvarkį dėl Tieliikelaitos (6) , Tieliikelaitos:
-
negalėjo veikti kaip mineralinių užpildų tiekėja ir tokius užpildus galėjo naudoti tik kelių dangai; turėjo atsisakyti su vidaus vandenimis susijusių darbų, statybos darbų uolų ertmėse, energetikos tinklų statybos, žemės darbų, pastatų statybos aikštelių tvarkymo darbų ir darbo, kuris nėra susijęs su kelio juostomis ir eismo aplinka, įskaitant griovimo darbus,
-
buvo įpareigota nekaupti perteklinių pajėgumų savo sektoriuje; neturėjo teisės pirkti kasimo mašinų ir akmenų skaldymo įrangos ar didinti kitos įrangos kiekį.
(24)
Be to, pereinamuoju laikotarpiu į Tieliikelaitos perkeltiems darbuotojams buvo suteiktos garantijos dėl darbo vietų išsaugojimo: Parlamento nutarime dėl Suomijos kelių tarnybos reformos (7) buvo nustatyta, kad Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu neįspės darbuotojų apie atleidimą iš darbo, jų neatleis ar prievarta neperkels į kitą darbo vietą.
(25)
Tieliikelaitos buvo nustatyta keletas kitų nuolatinių apribojimų.
(26)
Pirma, pagal Tieliikelaitos veiklą reglamentuojantį įstatymą ši įmonė įpareigojama visada teikti pasiūlymus dėl visų kelių priežiūros sutarčių ir vežimo keltais paslaugų teikimo visoje šalyje.
(27)
Antra, įmonė turi būti pasirengusi teikti paslaugas susidarius ypatingajai padėčiai. Kelių administracija ir Tieliikelaitos įpareigojamos pasirengti ypatingajai padėčiai pagal atitinkamą Specialiųjų įgaliojimų įstatymą (8). Pasirengimą turėjo sudaryti išankstiniai veiksmų ypatingosiomis sąlygomis planai, išankstinis pasiruošimas ir kitos priemonės. Remdamasi Vyriausybės pateiktu įstatymo projektu (9) Transporto ir ryšių ministerija atskirai sprendžia dėl būtino parengties lygio ir dėl atsakomybės paskirstymo tarp Kelių administracijos ir Tieliikelaitos. Be to, pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos buvo įpareigota išlaikyti ypatinguosius skysto kuro rezervus.
(28)
Galiausiai, kaip ir kitos valstybės įmonės, svarbiausią dėmesį Tieliikelaitos turi skirti savo pagrindinėms funkcijoms. Visų pirma apribojama jos veikla, kurią gali vykdyti jos pavaldžiosios įmonės, ir jos galimybės veikti užsienyje, be to, draudžiama sudaryti tam tikrus finansinius sandorius pačioje grupėje.
2.4. Atitinkamų priemonių aprašymas
2.4.1. Valstybės paskola
(29)
2000 m. gruodžio 21 d. bendrajame posėdyje Suomijos Vyriausybė nustatė Tieliikelaitos įmonės, kuri pradėjo veiklą 2001 m. pradžioje, balansinio turto struktūrą. Dalis Tieliikelaitos įmonei disponuoti perduoto turto buvo įregistruota kaip ilgalaikė paskola, o dalis - kaip nuosavas kapitalas.
(30)
Taigi valstybė Tieliikelaitos įmonei suteikė ilgalaikį skolintą kapitalą (41,44 mln. EUR). Paskola turi būti grąžinta per 15 metų (nuo 2001 m. sausio 1 d. iki 2015 m. sausio 1 d.), tačiau pirmuosius trejus metus pagrindinės sumos grąžinti nereikia. Taip pat buvo nuspręsta, kad palūkanų norma palaipsniui didės iki 5 %, todėl 2001 m. ji sudarys 1 %, 2002 m. - 1,5 %, 2003 m. - 2,5 %, 2004 m. - 3,5 %, o nuo 2005 m. ir vėliau išaugs iki 5 %.
2.4.2. Nefinansinis turtas, suteiktas disponuoti Tieliikelaitos įmonei, įskaitant žemės sklypus ir žvyro karjerus
(31)
Kai buvo nuspręsta Suomijos kelių tarnybą išskaidyti į Kelių administraciją ir Tieliikelaitos, Suomijos kelių tarnybos turtas buvo padalytas taip: turtas, kuriam taikomi kelių sektorių reglamentuojantys įstatymai, t. y. daugiausia patys keliai, tebėra valdomas Kelių administracijos, o turtas, naudojamas prižiūrint kelius ir keltus, buvo įtrauktas į Tieliikelaitos apskaitą.
(32)
Įranga buvo perduota pagal jos apskaitinę vertę, pagrįstą įsigijimo išlaidomis, iš kurių buvo atimta bendra nusidėvėjimo vertė. Be to, į Tieliikelaitos balansą pagal apskaitinę vertę buvo įtrauktos iškasto žvyro atsargos.
(33)
Žemės sklypų ir žvyro karjerų apskaitinė vertė buvo padidinta, nes, Suomijos Vyriausybės manymu, ji buvo žemesnė už realią kainą. Todėl Suomijos transporto ir ryšių ministerija sudarė darbo grupę (10), kuri turėjo teikti pasiūlymus dėl Kelių administracijai likusių ir dėl Tieliikelaitos įmonei perduotų išteklių sklypų bei karjerų ir dėl tų sklypų karjerų tikrosios rinkos kainos. Tačiau ji nepasiekė susitarimo dėl žemės sklypų vertės.
(34)
Paprašiusi nepriklausomo konsultanto Catella Real Estate Consulting Ltd (toliau - Catella) patarimo, Transporto ir ryšių ministerija nusprendė žemės sklypus ir žvyro karjerus įvertinti pati.
2.4.3. Derybų būdu sudarytos kelių paslaugų sektoriaus sutartys
(35)
Suomijos kelių tarnybos reformos pereinamojo laikotarpio nuostatose numatyta, kad 2001-2004 m. Kelių administracija skelbs konkursus tik daliai valstybinių kelių projektavimo, tiesimo ir priežiūros rangos sutarčių sudaryti, tačiau ši dalis palaipsniui didės. Likusios sutartys bus sudaromos Tieliikelaitos ir Kelių administracijos derybų būdu, netaikant konkurso procedūros.
(36)
Iš pradžių derybų būdu sudarytų sutarčių kainos buvo nustatomas pagal konkurso būdu sudarytų sutarčių kainų lygį. Kelių administracija atitinkamai tyrė Tieliikelaitos siūlomas kainas derybų būdu sudarytoms sutartims ir lygino jas su konkursų kainomis. Per šias Tieliikelaitos ir Kelių administracijos derybas buvo atkreiptas dėmesys į tai, kad Tieliikelaitos dirbo per daug darbuotojų, todėl padidėjo jos išlaidos. Išlaidų skirtumas buvo mažinamas taikant kitas pagalbos personalo prisitaikymui priemones (ypač vykdant specialių paslaugų projektus), tačiau sutartis sudarant derybų būdu šis skirtumas kompensuotas nebuvo.
(37)
Pereinamuoju laikotarpiu Kelių administracija ir Tieliikelaitos susitarė kasmet vykdyti išlaidų koregavimo procedūrą, kuria maržos skirtumai, susidarę nustatant kainas pagal derybų būdu sudarytas sutartis ir pagal konkurso būdu sudarytas sutartis, vėliau buvo tam tikru mastu lyginami. Lyginimo mastas analizuojamas tolesniuose 4, 5 ir 6 skyriuose (net po koregavimo vis dar esama derybų būdu ir konkurso būdu sudarytų sutarčių maržos skirtumų). Šie susitarimai padėjo pereinamuoju laikotarpiu labiau suderinti derybų būdu sudarytų sutarčių ir konkurso būdu sudarytų sutarčių planuojamas maržas.
2.4.4. Derybų būdu sudarytos sutartys dėl vežimo keltais paslaugų
(38)
Suomijoje vežimo keltais paslaugos teikiamos kaip viešosios kelių paslaugos 43 keltų prieplaukose. Keltų prieplaukos sukoncentruotos Turku salyne ir Rytų Suomijos vidaus vandenyse.
(39)
Vykdant Kelių administracijos reformą sykiu buvo nutarta, kad vežimas keltais, kaip viešoji kelių paslauga, bus palaipsniui atvertas konkurencijai nuo 2005 m., kad nuo 2010 m. visos naujos vežimo keltais paslaugų teikimo sutartys būtų sudaromos skelbiant konkursus.
(40)
2005 m. kvietimas dalyvauti konkurse dėl 3 vežimo keltais sutarčių (iš viso buvo 10 sutarčių), nebuvo pakankamai sėkmingas todėl, kad Kelių administracija būtų patyrusi didesnių išlaidų (11), o be to būtų sustiprėjusi Tieliikelaitos rinkos padėtis. Todėl šiuo metu Kelių administracija toliau derybų būdu sudaro sutartis su Tieliikelaitos ir ieško kito viešųjų pirkimų modelio, kurį galėtų taikyti konkursams ateityje.
2.4.5. Specialios nuostatos dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus mažinimo
(41)
Kai Tieliikelaitos buvo įkurta, visi Suomijos kelių tarnybos kelių priežiūros darbuotojai buvo perkelti į Tieliikelaitos. Todėl Tieliikelaitos susidarė pernelyg didelis darbuotojų skaičius. Šio fakto neginčija skundo teikėjai, kurie savo 2006 m. birželio mėn. pastabose pripažįsta, kad „Tieliikelaitos susidūrė su struktūrinėmis problemomis trūkumais, nes jai teko įdarbinti visus darbuotojus, kurių nė vieno negalėjo atleisti“. Pereinamuoju laikotarpiu buvo imtasi trijų rūšių priemonių šiam klausimui spręsti.
(42)
Pirma, 116 darbuotojų buvo pasiūlyta užimti laisvas darbo vietas kitose Vyriausybės įstaigose (9 iš tų darbo vietų buvo Kelių administracijoje), ir jie šia galimybe pasinaudojo.
(43)
Antra, 20,1 mln. EUR buvo paskirstyta Tieliikelaitos personalo prisitaikymo išlaidoms, ypač padėti darbuotojams ieškoti naujo darbo, finansuoti papildomas švietimo bei perkvalifikavimo priemones ir finansuoti pensijas darbuotojams, pirma laiko išeinantiems į pensiją.
(44)
Trečia, asmenys, kuriems nebuvo darbo vykdant konkurso būdu sudarytas Tieliikelaitos sutartis arba Tieliikelaitos ir Kelių administracijos derybų būdu sudarytas sutartis ir kurie negalėjo pirma laiko išeiti į pensiją ar pasinaudoti panašiomis priemonėmis, buvo įdarbinami Kelių administracijos užsakytuose paslaugų projektuose. Tie projektai buvo susiję, pavyzdžiui, su kelkraščių tvarkymu ar pastatų ir lauko zonų rekonstrukcija. Iš viso Kelių administracija už tų paslaugų projektų finansavimą sumokėjo 68 mln. EUR. Vykdant paslaugų projektus 2001-2004 m. per metus buvo įsigyjama darbų, vidutiniškai atitinkančių 600-700 žmogaus darbo metus.
(45)
Pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos darbuotojų skaičius sumažėjo nuo 4 235 darbuotojų 2001 m. iki 3 037 darbuotojų 2004 m.
2.4.6. Bankroto įstatymų netaikymas
(46)
Valstybės įmonės nėra nepriklausomi juridiniai asmenys, todėl būtent valstybė yra atsakinga už valstybės įmonės įsipareigojimus, kaip nustatyta Valstybės įmonių įstatymo 6 straipsnyje.
(47)
Pagal Bankroto įstatymo 1 skyriaus 3 straipsnį dėl valstybės prisiimtos atsakomybės bankrotas valstybės įmonėms negali būti paskelbtas.
(48)
Siekiant atsverti pranašumą, susijusį su bankroto įstatymų netaikymu, Suomijos įstatymuose numatyta, kad valstybei mokamas mokestis už valstybės įmonės po 2003 m. sausio 1 d. gautas paskolas ir suteiktas garantijas (12).
(49)
Pagal Valstybės skolinimąsi ir garantijų teikimą reglamentuojančio įstatymo 15 skirsnį (13) nustatant tokio garantijos mokesčio dydį būtina atsižvelgti į galimų privalomų su garantija susijusių valstybės mokėjimų dydį, rizikos subjekto veiklos pobūdį bei mastą ir jo ekonomiškumą, rizikos subjekto kreditingumą, nacionalinės ekonomikos, kurioje veikia rizikos subjektas, kreditingumą ir kitus veiksnius bei konkurencijos sąlygas, kurios daro poveikį prisiimamai rizikai.
(50)
Vyriausybės potvarkyje dėl mokesčių, renkamų už valstybės garantijas (14), ilgalaikiams kreditams nustatoma vienkartinė suma: ji sudaro 0,25 kredito procento (aptarnavimo mokestis). Jei nuostolio, susijusio su garantija, rizika yra ypač didelė, vienkartinė suma padidinama 1,50 procentinio punkto. Be to, renkamas metinis 0,35 kredito procento mokestis. Jei įvyksta didelių rinkos sąlygų pokyčių, metinio mokesčio dydis turi būti koreguojamas ne vėliau kaip per 12 mėnesių.
(51)
Teikiant trumpalaikius kreditus, minėtu Valstybės skolinimąsi ir garantijų teikimą reglamentuojančiu įstatymu už juos nustatytas metinis mokestis yra perpus mažesnis už ilgalaikių kreditų metinį mokestį.
2.4.7. Įmonių pajamų mokesčio rinkimo ypatybės
(52)
Valstybės įmonėms taikoma įmonių pajamų mokesčio rinkimo tvarka nustatyta Pajamų mokesčio įstatymu (15). Pagal įstatymo 21 skirsnio 3 dalyje nustatytus principus valstybės įmonės, kurios visų pirma siekia patenkinti kitų valstybės institucijų reikmes, šio mokesčio mokėti neprivalo.
(53)
Pereinamuoju laikotarpiu didžiąją dalį Tieliikelaitos apyvartos sudarė sutartys su kita valstybės institucija (Kelių administracija), todėl iš šios veiklos gaunamos pajamos nebuvo apmokestinamos.
(54)
Be to, iki 2004 m. liepos mėn., kai Tieliikelaitos įsigijo žemės sklypų, pagal Pajamų mokesčio įstatymo 49 skirsnį (16) jų pardavėjai nuo atitinkamo kapitalo pelno mokesčio dažniausiai buvo atleisti. 2004 m. liepos mėn. ši priemonė iš Pajamų mokesčio įstatymo buvo išbraukta.
3. KOMISIJOS ABEJONĖS
(55)
Sprendime pradėti tyrimo procedūrą Komisija iškėlė šias abejones:
-
ar įgyvendinus specialias nuostatas, taikomas darbuotojų pervedimui iš Tieliikelaitos į Vyriausybės įstaigas, ir specialius projektus, skirtus darbuotojams, kurių paslaugų nebereikalingos, tačiau kurie neatleidžiami, Tieliikelaitos neįgijo pranašumo,
-
ar Suomijos valstybė žemės sklypus ir žvyro karjerus Tieliikelaitos įmonei perdavė už rinkos vertę,
-
kokia yra tiksli Suomijos Vyriausybės Tieliikelaitos įmonei suteikto pranašumo piniginė vertė,
-
ar, remiantis EB sutarties 86 straipsnio 2 dalimi, sumažintos palūkanų normos paskola, derybų būdu sudarytos sutartys, galimi specialūs projektai, skirti darbuotojams, kurių paslaugų nebereikalingos, tačiau kurie neatleidžiami, ir žemės bei žvyro karjerų perdavimas yra suderinami su bendrąja rinka, ypač ar vykdomas su viešąja paslauga susijęs įsipareigojimas ir ar neskiriama per didelė kompensacija,
-
ar, remiantis EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, sumažintos palūkanų normos paskola, derybų būdu sudarytos sutartys, galimi specialūs projektai, skirti darbuotojams, kurių paslaugų nebereikalingos, tačiau kurie neatleidžiami, ir žemės bei žvyro karjerų perdavimas yra suderinami su Bendrijos rinka, ypač ar tos priemonės yra proporcingos ir ar teigiamas pagalbos poveikis nusveria neigiamą jos poveikį konkurencijai,
-
ar, remiantis EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, specialios mokesčių nuostatos ir bankroto įstatymo netaikymas yra suderinami su bendrąja rinka.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS - BENDRAI PATEIKTOS SUOMIJOS STATYBOS PRAMONĖS KONFEDERACIJOS RT IR SUOMIJOS ŽEMĖS DARBŲ RANGOVŲ CENTRINĖS ASOCIACIJOS PASTABOS
4.1. Valstybės paskola
(56)
Skundo teikėjai teigia, kad palūkanų norma, nustatyta Tieliikelaitos suteiktai valstybės paskolai, yra akivaizdžiai mažesnė už rinkos palūkanų normą ir kad atitinkama Tieliikelaitos gauta finansinė nauda 2001-2004 m. sudarė apie 3,2 mln. EUR.
(57)
Skundo teikėjai mano, kad 2005-2015 m. laikotarpiui nustačius didesnes palūkanų išmokas šis pranašumas nesumažėja. Kadangi palūkanų normos nuo 2005 m. didėjo, 2005-2015 m. laikotarpiui nustatyta 5 % palūkanų norma greitai gali nebebūti didesne už tas palūkanų normas, kurios šiuo metu vyrauja rinkoje.
4.2. Tieliikelaitos įmonei disponuoti perduoti žemės sklypai ir žvyro karjerai
(58)
Skundo teikėjai pažymi, kad vertė, kuria Suomijos valstybė žemės išteklius įtraukė į Tieliikelaitos pradinį balansą, yra 15 mln. FIM (Suomijos markių) (17) mažesnė už nepriklausomo eksperto (Catella) apskaičiuotą vertę. Privataus žemės darbų sektoriaus atliktu skaičiavimu šis skirtumas būtų dar didesnis. Be to, skundo teikėjų nuomone, šis klausimas būtų išspręstas tinkamiau, jei žemės išteklius, būtinus jos sutartiniams įsipareigojimams vykdyti, Tieliikelaitos būtų pirkusi rinkos kaina iš išorės tiekėjų.
(59)
Be to, skundo teikėjai teigia, kad 2002-2004 m. Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose numatyti žemės sklypų ir žvyro karjerų vertei taikomi išskaitymai dėl draudimo parduoti, kuriuos patvirtino Tieliikelaitos auditoriai, negali būti laikomi įrodymu, kad perduodant žemės ir žvyro karjerus nebuvo suteikta pagalba. Skundo teikėjai mano, kad Tieliikelaitos auditoriai neturėjo pakankamai kompetencijos apskaičiuoti žemės išteklius ir atlikti tokį vertinimą. Skundo teikėjai tvirtina, kad auditoriai savo nuomonę grindė Tieliikelaitos administracijos atliktais skaičiavimais.
4.3. Derybų būdu sudarytos kelių paslaugų sutartys
(60)
Skundo teikėjai teigia, kad pagalba, susijusi su derybų būdu sudarytomis sutartimis, kurias su Tieliikelaitos sudarė su Kelių administracija, siekė 21,5 mln. EUR, o tą sumą jie apskaičiavo remdamiesi derybų būdu sudarytų sutarčių ir konkurso būdu sudarytų sutarčių, kurias vykdyti įsipareigojo Tieliikelaitos, maržos skirtumu.
(61)
Be to, skundo teikėjai įtaria, kad derybų būdu sudarytų sutarčių maržos galėjo būti dirbtinai sumažintos atsižvelgiant į išlaidas darbuotojams, kurie nedalyvavo įgyvendinant derybų būdu sudarytas sutartis.
(62)
Jie taip pat mano, kad pagal vadinamąją išlaidų koregavimo procedūrą, susijusią su derybų būdu sudarytomis sutartimis (18), Tieliikelaitos buvo suteikta galimybę 2001-2004 m. kasmet pasinaudoti papildomomis lėšomis, kuriomis ji maždaug vienerius metus galėjo naudotis už jas nemokėdama palūkanų Kelių administracijai.
(63)
Skundo teikėjai teigia, kad Tieliikelaitos gauta pagalba leido jai, inter alia, sudaryti planavimo ir įgyvendinimo sutartis (19), pagal kurias nustatyta mažesnė marža.
(64)
Tieliikelaitos finansiniai rezultatai, palyginti su jos konkurentais, nesiekė pramonės vidurkio - tai, skundo teikėjų manymu, tik patvirtina, kad Tieliikelaitos veikla buvo neefektyvi ir liberalizuotuose sektoriuose ji taikė antikonkurencinę kainos nustatymo politiką.
4.4. Derybų būdu sudarytos sutartys dėl vežimo keltais paslaugų
(65)
Skundo teikėjai teigia, kad derybų būdu sudarytomis sutartimis dėl vežimo keltais paslaugų Tieliikelaitos suteikiamas pranašumas. Jie mano, kad Tieliikelaitos vežimo keltais paslaugas už palyginti nedidelę kainą gali teikti tik todėl, kad gavo keltų įrangą iš Kelių administracijos, o tos įrangos arba nereikia atnaujinti, arba nustatant įrangos vertę nereikia atsižvelgti į susijusias kapitalo išlaidas.
4.5. Priemonės Tieliikelaitos darbuotojų skaičiui mažinti
(66)
Skundo teikėjų nuomone, per 2001-2004 m. laikotarpį Tieliikelaitos suteikta apie 100 mln. EUR valstybės pagalba pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus problemai spręsti.
(67)
Inter alia, skundo teikėjai mano, kad Tieliikelaitos gavo naudos iš pagalbos, kadangi šios įmonės darbuotojams buvo teikiama pirmenybė užimti laisvas darbo vietas Vyriausybės įstaigose, įskaitant Kelių administraciją. Šia pagalba Tieliikelaitos buvo sudaryta galimybė pernelyg didelį darbuotojų skaičių sumažinti 116 asmenų.
(68)
Skundo teikėjai mano, kad dėl atitinkamo darbuotojų perkėlimo susijusios Vyriausybės įstaigos neteko galimybės darbo rinkoje pasirinkti geriausius ir tinkamiausius kandidatus į atitinkamas pareigas, todėl valstybė patyrė papildomų išlaidų. Valstybė galbūt būtų galėjusi lengviau ir palankesnėmis sąlygomis samdytis darbuotojus iš išorės. Asmenys iš Tieliikelaitos buvo perkelti į naujas pareigas ankstesnėmis įdarbinimo sąlygomis kaip darbuotojai su dideliu darbo stažu.
(69)
Be to, skundo teikėjai pažymėjo, kad Tielliikelaitos iš Kelių administracijos biudžeto kaip valstybės pagalbą gavo 20,1 mln. EUR šioms reikmėms: padėti Tieliikelaitos darbuotojams susirasti naujus darbus, finansuoti papildomą švietimą bei perkvalifikavimą ir finansuoti pensijas ankstyvo išėjimo į pensiją atveju.
(70)
Skundo teikėjai taip pat mano, kad į specialius projektus įtraukti darbuotojai sudarė Tieliikelaitos įmonės darbo jėgos rezervą, tačiau su jais susijusias išlaidas dengė Suomija valstybė. Skundo teikėjai tvirtina, kad privačiame sektoriuje galimybių sudaryti tokius susitarimus nėra; kai projektas baigiasi ar nustoja galioti sutartis, privatus darbdavys vis dar yra įpareigotas mokėti darbuotojui jo atlyginimą arba įspėti jį apie atleidimą iš darbo ir įspėjimo laikotarpiu jam mokėti atlyginimą.
(71)
Galiausiai skundo teikėjai abejoja, ar Tieliikelaitos iš savo išteklių pakankamai prisidėjo prie darbuotojų skaičiaus mažinimo priemonių finansavimo. Jų nuomone, Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose šiuo klausimu nėra pateikiama jokių įrodymų.
4.6. Su žemės įsigijimu susijusi netiesioginė finansinė pagalba
(72)
Skundo teikėjai pažymi, kad Tieliikelaitos įsigijus žemės sklypus pereinamuoju laikotarpiu, tų sklypų pardavėjai buvo daugiausia atleisti nuo kapitalo pelno mokesčio, todėl taip Tieliikelaitos buvo suteikta netiesioginė valstybės pagalba.
4.7. Tieliikelaitos suteiktas ilgalaikis pranašumas - bankroto teisės netaikymas ir mokesčių teisės išimtys
4.7.1. Bankroto įstatymai
(73)
Tai, kad Tieliikelaitos netaikomi bankrotą reglamentuojantys įstatymai, skundo teikėjų teigimu yra vertintina kaip neleistina valstybės pagalba. Jie pabrėžia, kad nors dabartinis Bankroto įstatymas (20) įsigaliojo tik 2004 m. rugsėjo 1 d., anksčiau taip pat nebuvo galimybės paskelbti Tieliikelaitos bankrotą.
(74)
Skundo teikėjai mano, jog pakanka vien to, kad tokios rūšies pagalbos galimybė egzistuoja, net jei bankroto grėsmė niekada nekilo.
(75)
Jie pabrėžia, kad Tieliikelaitos dėl atitinkamos teisės nuostatos turėjo galimybę gauti finansavimą palankesnėmis sąlygomis. Be to, Tieliikelaitos nuolat užsako paslaugų ir medžiagų iš išorės tiekėjų, todėl Tieliikelaitos yra skolinga tiems išorės subjektams. Taigi Tieliikelaitos gali įgyti konkurencinio pranašumo, nes jai negali būti paskelbtas bankrotas.
(76)
Be to, jie atkreipė Komisijos dėmesį į tai, kad garantijos mokestis už valstybės įmonės gautas paskolas ir suteiktas garantijas, kurio tikslas - atsverti tai, kad valstybinė organizacija išorės finansavimą gauna palankesnėmis sąlygomis, nustatytas tik 2003 m. (Valstybės įmonių įstatymo 5 straipsnis). Vadinasi, Tieliikelaitos iki tol tokio mokesčio nemokėjo (jis netaikomas atgaline data iki 2003 m. Tieliikelaitos gautoms paskoloms).
(77)
Šiaip ar taip, skundo teikėjai pažymi, kad privačios įmonės, kurioms galima skelbti bankrotą pagal Suomijos įstatymus, paskolos teikėjui taip pat privalo suteikti garantijas, prilygstančias valstybės garantijos mokesčiui. Tokių išlaidų susidaro, pavyzdžiui, įkeičiant nekilnojamąjį turtą ir ilgalaikės nuomos sutartis ir kredito įstaigų bei kitų šalių suteiktas garantijas (turtines teises).
4.7.2. Apmokestinimas
(78)
Kadangi daugiau kaip pusė įmonės apyvartos susijusi su valstybinėmis sutartimis, Tieliikelaitos valstybei nemoka įmonių pajamų mokesčio - tai, skundo teikėjų nuomone, vertintina kaip neleistina pagalba.
(79)
Skundo teikėjai teigia, kad Tieliikelaitos vien 2001-2004 m. dėl šios mokesčių lengvatos jos gauta nauda sudarė 14,5 mln. EUR - tiek mokesčių ji būtų turėjusi sumokėti, jei ji būtų apmokestinta 29 % mokesčio norma, 2001-2004 m. taikyta privačioms įmonėms (2005 m. mokesčio norma sumažinta iki 26 %).
(80)
Tai, kad Tieliikelaitos dalį savo pajamų sumokėjo valstybei, atitinka privačios ribotos atsakomybės bendrovės dividendų, kurių dydį visada nustato akcininkai metiniame visuotiniame susirinkime, išmokėjimu. Dividendai išmokami tik iš pajamų, kurios liko sumokėjus įmonių pajamų mokestį.
4.8. Sunkumai, kurių kyla dėl specialaus Tieliikelaitos statuso
(81)
Skundo teikėjai nemano, kad dėl Tieliikelaitos teisinio įpareigojimo teikti pasiūlymus kiekvienam kelių tinklo priežiūros konkursui ir pereinamuoju laikotarpiu, ir jam pasibaigus, įmonei tektų kokia nors papildoma finansinė našta. Bet kuriuo atveju skundo teikėjai teigia, kad Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose tokių papildomų išlaidų nenurodyta.
(82)
Kadangi Tieliikelaitos turi biurų visoje Suomijoje, skundo teikėjai mano, kad ji turi puikių galimybių teikti priežiūros paslaugas visoje šalyje. Be to, Kelių administracija, siekdama paskatinti dalyvavimą konkursuose, nustatė 5 000 EUR atlygį, kuris mokamas visiems konkurso dalyviams, kurių paraiškos atitiko konkurso reikalavimus. Kiekvienam 2001-2004 m. skelbtam priežiūros sutarties konkursui paraiškas vidutiniškai pateikė 4-4,7 rangovo. Tai įrodo, kad bendrovės yra suinteresuotos teikti pasiūlymus.
(83)
Skundo teikėjai taip pat ginčija teiginį, kad palyginti su kitomis šiame sektoriuje veikiančiomis bendrovėmis Tieliikelaitos įmonė patyrė papildomų išlaidų dėl jos įpareigojimo būti pasirengusiai teikti paslaugas susidarius ypatingajai padėčiai. Pirma, jie pabrėžia, kad tokios papildomos išlaidos nebuvo nurodyta Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose. Antra, skundo teikėjai mano, kad visos bendrovės privalo pasirengti ypatingajai padėčiai ir kad šis pasirengimas yra privačių bendrovių rizikos valdymo sistemos dalis.
(84)
Be to, skundo teikėjai mano, kad Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose išlaidos bei pajamos, susijusios su aiškiai apibrėžta visuotinės ekonominės svarbos paslauga, nėra atskirtos nuo išlaidų ir pajamų, susijusių su kitomis paslaugomis, ir kad nebuvo nustatyta jokių kriterijų, pagal kuriuos išlaidos bei pajamos būtų priskiriamos vienai iš šių dviejų paslaugų kategorijų.
(85)
Todėl skundo teikėjai pabrėžia, kad Tieliikelaitos naudingos priemonės negali būti laikomos kompensacija už įsipareigojimą, susijusį su viešąja paslauga.
(86)
Kalbėdami apie apribojimus, nustatytus Tieliikelaitos vykdomai veiklai, skundo teikėjai pabrėžia, kad Transporto ir ryšių ministerijos sudaryta tolesnių veiksmų grupė pažymėjo, kad Tieliikelaitos pakartotinai pažeidė atitinkamus apribojimus, pavyzdžiui, statydama energetikos tinklus ir atlikdama statybos darbus savivaldybėse. Vadinasi, dėl jų nebuvo patirta didelių išlaidų ir nebuvo prarasta pajamų, ir tokie punktai Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose nebuvo nurodyti.
4.9. Bendrosios skundo teikėjų išvados
(87)
Apskritai, skundo teikėjai mano, kad Tieliikelaitos buvo suteikta 164-171 mln. EUR neleistinos pagalbos:
(EUR)
Priemonės
Suteikta pagalba
2001-2004 m. paskolos palūkanų normos subsidijos
3 182 978
Įranga
13 800 000-20 700 000
Gavybai skirti žemės ištekliai
7 230 000
Gavybai panaudoti žemės ištekliai
3 750 000
2001-2004 m. derybų būdu sudarytos sutartys
21 500 000
2001-2004 m. pagalba personalo prisitaikymui
100 000 000
2001-2004 m. mokesčių lengvatos
14 454 620
(88)
Skundo teikėjų manymu, prie atitinkamų sumų turi būti pridedama pagalba, gauta pagal derybų būdu sudarytas vežimo keltais sutartis, ir pajamų iš lėšų, kurios kasmet grąžinamos pagal derybų būdu sudarytas sutartys taikant išlaidų koregavimo procedūrą, palūkanos.
(89)
Skundo teikėjai mano, kad Tieliikelaitos buvo suteiktas pranašumas, dėl kurio sumažėjo jos išlaidos ir kurio ji nebūtų įgavusi įprastomis rinkos sąlygomis.
(90)
Nors skundo teikėjai neginčija, kad atvėrus rinką konkurencijai sumažėjo išlaidų, jie pabrėžia, kad pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos gavo pagalbą, kuri buvo beveik lygi per tą patį laikotarpį valstybės sutaupytoms lėšoms.
(91)
Skundo teikėjai teigia, kad Tieliikelaitos įmonei suteikta pagalba iškreipė konkurenciją infrastruktūros sektoriuje ir leido Tieliikelaitos sudaryti sutartis taikant mažesnę maržą nei konkurencingoje rinkoje veikiančios privačios įmonės. Skundo teikėjų nuomone, Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu užėmė dominuojančią padėtį kelių priežiūros sutarčių rinkoje, o 2005 m. ji su Kelių administracija pasirašė 88 % visų naujų priežiūros sutarčių. Tai įrodo, kad atverti rinkos konkurencijai nepavyko.
(92)
Todėl skundo teikėjai abejoja, ar valstybės pagalbos priemonės buvo būtinos ir proporcingos rezultatams, kitaip sakant, Suomijos kelių priežiūros ir vežimo keltais rinkų liberalizavimui. Todėl, skundo teikėjų nuomone, Tieliikelaitos įmonei suteikta valstybės pagalba buvo nepagrįsta ir nesuderinama su bendrąja rinka.
5. SUOMIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PATEIKTOS PASTABOS
(93)
Pirma, Suomijos valdžios institucijos paaiškina priežastis, kodėl buvo pasirinkta tokia strategija liberalizuoti Suomijos kelių paslaugų rinką.
(94)
Jų nuomone, laipsniškas rinkos atvėrimas sykiu užtikrinant darbo vietas Tieliikelaitos darbuotojams buvo būtinas siekiant politinio kompromiso dėl rinkos atvėrimo.
(95)
Iš tiesų Suomijos Vyriausybė pradėjo svarstyti kelių paslaugų reformos koncepciją jau 1994 m. Tačiau nepaisant to, dėl susijusių atitinkamų interesų ilgai nebuvo įmanoma pasiekti susitarimo dėl rinkos liberalizavimo, ir 1997 m. gegužės 20 d. Vyriausybės Ekonomikos politikos komitetas nusprendė esamos sistemos iš esmės nekeisti, o tik nustatyti tam tikras „ribas“ tarp administracinių ir „gamybinių“ Kelių administracijos funkcijų. Tik 2000 m. pradžioje Vyriausybė galėjo pasiekti politinį susitarimą dėl laipsniško kelių paslaugų rinkos liberalizavimo. Šis susitarimas atsispindėjo Parlamentui pateiktame teisės aktų projektų pakete, būtent Kelių administracijos įstatymo, Tieliikelaitos veiklą reglamentuojančio įstatymo projektuose ir metinio biudžeto įstatymo preliminariame projekte (pastarajame nustatytas finansavimas, būtinas reformos įgyvendinimo priemonėms). Patvirtindamas atitinkamus įstatymus Parlamentas ne tik pritarė Vyriausybės pasiūlytam paramos priemonių paketui Tieliikelaitos naudai, bet ir nusprendė, kad turėtų būti nustatyti papildomi saugikliai, naudingi įmonės darbuotojams.
(96)
Šalia politinių ir socialinių aspektų svarbus vaidmuo teko ir konkurencijai, kuria buvo pagrįstas Suomijos Vyriausybės pasirinktas liberalizavimo modelis. Suomijos valdžios institucijų nuomone, atvėrus rinką ir nenustačius pereinamojo laikotarpio būtų sukurtos sąlygos rinkos oligopoliui ar net monopoliui, nes Tieliikelaitos būtų pasitraukusi iš rinkos, o jos užimamą rinkos dalį būtų perėmę didžiausi privatūs konkurentai.
(97)
Suomija mano, kad jos veiksmai nėra laikytini valstybės pagalba. NET jei Komisija manytų, kad šiuose veiksmuose yra valstybės pagalbos elementas, Suomijos valdžios institucijos mano, kad pagalba turėtų būti traktuojama kaip suderinama su bendrąja rinka.
(98)
Siekdama pagrįsti savo poziciją Suomija pateikė, inter alia, brokerio bendrovės Icecapital Securities Ltd ekonomikos ekspertų ataskaitą apie tariamą ekonominį pranašumą, suteiktą Tieliikelaitos (toliau - ekspertų ataskaita).
(99)
Nors skundo teikėjai abejoja šios ekspertų ataskaitos pagrįstumu, nes Icecapital buvo ekonomiškai priklausoma nuo Tieliikelaitos, Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad Tieliikelaitos yra tik viena iš daugelio Icecapital klienčių. Dvejus metus, kai šios bendrovės turėjo verslo ryšių, Icecapital paslaugas Tieliikelaitos įmonei teikė nereguliariai (2005 m. Icecapital pajamos už paslaugas Tieliikelaitos sudarė 4,7 % visų jos metinių pajamų; 2006 m. - 3,1 %). Suomijos Vyriausybė paskelbė konkursą ekspertų ataskaitai pateikti ir Icecapital buvo pasirinkta parengti šią ataskaitą. Suomijos valdžios institucijos taip pat pareiškė, jog tai, kad Tieliikelaitos naudojosi Icecapital paslaugomis praeityje, reiškia, kad Icecapital kompetencija žemės darbų sektoriuje padidėjo, todėl šios žinios padėjo jai rengti ekspertų ataskaitą.
5.1. Valstybės paskola
(100)
Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad šiuo atveju nebuvo teikiama įprasta paskola, kai bendrovei suteikiama tam tikro dydžio paskola, kuri vėliau grąžinama sumokant palūkanas. Šiuo atveju Tieliikelaitos buvo perduotas turtas, ir ji buvo įpareigota už šį turtą užmokėti.
(101)
Suomija mano, kad jei visas turtas būtų įneštas į Tieliikelaitos kaip kapitalas, konkurencija galėjo būti iškreipta. Ištyrus privačių šio sektoriaus įmonių balansą nustatyta, kad turtą savo balanse įmonės yra užfiksavusios ir kaip nuosavą turtą, ir kaip paskolas. Todėl buvo svarbu į Tieliikelaitos balansą įtraukti paskolų forma įgytą turtą. Suomija teigia, kad, jei to nebūtų padaryta, Tieliikelaitos būtų įgijusi konkurencinio pranašumo, finansiniu požiūriu lygiaverčio paskolos grąžinimui. Suomijos valdžios institucijos mano, kad Tieliikelaitos pradinio balanso struktūra buvo sukurta pagal privačių šio sektoriaus įmonių balansus.
(102)
Suomija mano, kad, jei priemonė tiriama kaip įprasta ilgalaikė paskola, paskolos kaina turėtų būti lyginama su rinkoje prieinamu finansavimu per visą paskolos teikimo laikotarpį. Jei palyginami tik keli paskolos teikimo metai su rinkoje esančiomis finansavimo alternatyvomis, tame palyginime neatsispindi tikroji paskolos kaina. Todėl Suomija mano, kad 2005-2015 m. laikotarpis turi būti vertinamas kartu su 2001-2004 m. pereinamuoju laikotarpiu.
(103)
Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad be skolintojo sutikimo Tieliikelaitos neturi galimybės nutraukti paskolos sutartį paskolos laikotarpiu. Todėl apskaičiuojant galimą ilgalaikės paskolos suteiktą pranašumą reikia tinkamai atsižvelgti į visą laikotarpį, per kurį Tieliikelaitos privalo mokėti palūkanas. Taip apskaičiuotas rezultatas labai skiriasi nuo skundo teikėjų skaičiavimų rezultatų.
(104)
Suomijos valdžios institucijos teigia, kad teikiant kreditus įmonėms kaip orientacinė palūkanų norma paprastai taikoma 12 mėnesių EURIBOR. Suomija pažymi, kad pagal kylančią kreivę galima numatyti, kokios palūkanų normos rinkoje bus taikomos iki 2015 m. Ši kreivė grindžiama įvairių rinkos dalyvių lūkesčiais dėl palūkanų normų kaitos. Ekspertų ataskaitos skaičiavimuose naudotos orientacinės palūkanų normos pagrįstos informacija, gauta išankstinių sandorių rinkoje, todėl joje aprašoma rinkos nuomonė apie būsimas palūkanų normas.
(105)
Remiantis šia informacija, ekspertų ataskaitoje aiškiai nustatoma, kad nuo pereinamojo laikotarpio pabaigos iki galutinio paskolos teikimo termino Tieliikelaitos privalo sumokėti apie 2 mln. EUR daugiau, negu būtų mokėjusi už finansavimą rinkos palūkanų norma, kurią rinkos analitikai prognozavo 2006 m. gegužės 8 d. (21)
(106)
Todėl Suomija daro išvadą, kad bet kuriuo atveju ši 2 mln. EUR suma turėtų būti atimta iš 3,2 mln. EUR skundo teikėjų apskaičiuotos sumos, o Tieliikelaitos didžiausias galimas pranašumas, įgytas gavus valstybės paskolą, sudaro 1,2 mln. EUR.
5.2. Tieliikelaitos įmonei disponuoti perduoti žemės sklypai ir žvyro karjerai
(107)
Suomijos valdžios institucijos teigia, kad vienas iš pagrindinių principų, kuriuo remtasi suskaidant Suomijos kelių tarnybą į Kelių administraciją ir Tieliikelaitos įmonę, buvo tai, kad turtas, kuriam taikomi kelių sektorių reglamentuojantys įstatymai, t. y. daugiausia patys keliai, turėjo tekti Kelių administracijai, o turtas, kurį anksčiau kelius priežiūrai naudojo Suomijos kelių tarnybos „gamybos padalinys“ (Tieliikelaitos pirmtakas), turėjo būti skirtas Tieliikelaitos įmonei kelių priežiūrai.
(108)
Suomijos valdžios institucijos mano, kad Tieliikelaitos disponuojamų žemės sklypų ir žvyro karjerų vertinimas atliktas pagal principus, aprašytus Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos elementų valdžios institucijoms parduodant žemę ir pastatus (22).
(109)
Suomija tvirtina, kad Catella vertinimas, kuriuo buvo remiamasi siekiant nustatyti žvyro karjerų ir žemės sklypų vertę, gali būti laikomas kaip nepriklausomo vertintojo skaičiavimo rezultatas.
(110)
Catella skaičiavimai buvo pakoreguoti (sumos nuo 128 mln. FIM sumažėjo iki 113 mln. FIM (23), nes Suomijos transporto ir ryšių ministerija nusprendė, kad betonui naudojamo žvyro kaina sumažės, jei Tieliikelaitos atitinkamoje rinkoje pradės veikti kaip pardavėja, kad pagal Suomijos nacionalinės žemės matavimo tarnybos duomenis pridėtinė vertė gavybos procese buvo mažesnė ir kad papildomo tvarkymo išlaidos bus didesnės remiantis naujais reikalavimais, susijusiais su papildomu žemės išteklių tvarkymu.
(111)
Atsižvelgdamos į žemės vertės sumažinimą Tieliikelaitos finansinėse ataskaitose pereinamuoju laikotarpiu, kuriam pritarė Tieliikelaitos auditoriai (Ernst and Young), Suomijos valdžios institucijos pateikė vertinimą, pagal kurį nustatyta pernelyg didelė į Tieliikelaitos balansą įtrauktų žemės sklypų ir žvyro karjerų vertė, palyginti su audituota buhalterinėje apskaitoje nurodyta verte. Šią išvadą patvirtino Icecapital, kuri atliko bendrąjį planų, sudarytų Tieliikelaitos naudai, vertinimą. Todėl Tieliikelaitos ne įgijo ekonominį pranašumą, o greičiau patyrė 4,3 mln. EUR ekonominį nuostolį.
(112)
Suomija pažymi, kad auditoriai yra patyrę numatomų pajamų bazių vertintojai, todėl turi būtiną kvalifikaciją tikrinti įmonės atliktų išskaitymų, susijusių su draudimu parduoti, pagrįstumą.
(113)
Atsakydama į skundo teikėjų pageidavimą, kad žemė nebūtų įtraukta į Tieliikelaitos buhalterinę apskaitą ir kad reikalingus žemės išteklius Tieliikelaitos pirktų iš nepriklausomų tiekėjų rinkos kaina (plg. 4.2 skirsnį), Suomija pažymi, kad pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos rinkos kaina iš išorės šalių įsigijo daug žemės išteklių: 47 % 2001 m., 39 % 2002 m., 41 % 2003 m. ir 34 % 2004 m.
5.3. Derybų būdu sudarytos kelių paslaugų sutartys
(114)
Pirma, Suomijos valdžios institucijos primena, kad metinė išlaidų koregavimo procedūra, kuri egzistavo pereinamuoju laikotarpiu (plg. 2.4.3 skirsnį), leido užtikrinti, kad maržos skirtumai tarp derybų būdu ir konkurso būdu sudarytų sutarčių būtų smarkiai sumažinti. Išlaidų koregavimui pereinamuoju laikotarpiu iš viso prireikė 16,8 mln. EUR.
(115)
Kalbant apie likusius maržų skirtumus, Suomijos manymu, Tieliikelaitos derybų būdu sudarytų sutarčių maržos netikslinga lyginti su vidutine marža, kurią Tieliikelaitos užsitikrino pagal sutartis, sudarytas konkurso būdu per visą pereinamąjį laikotarpį, kaip tai padarė skundo teikėjai.
(116)
Suomijos valdžios institucijų nuomone, reikėtų apskaičiuoti lygintinų sutarčių maržų skirtumus.
(117)
Šiuo atveju 2001 ir 2002 metai išsiskyrė tuo, kad daug konkurso būdu sudarytų sutarčių tais metais buvo naujos rūšies planavimo ir įgyvendinimo sutartys (PĮ sutartys). Iš pradžių Tieliikelaitos nebuvo pasirengusi prisiimti gerokai didesnės rizikos nei pagal tradicines sutartis. Todėl planavimo ir įgyvendinimo sutarčių marža buvo daug mažesnė už numatytą maržą. Tarp derybų būdu sudarytų sutarčių planavimo ir įgyvendinimo sutarčių nebuvo. Todėl būtų tikslinga planavimo ir įgyvendinimo sutarčių į skaičiavimus neįtraukti.
(118)
2003 ir 2004 metai išsiskyrė tuo, kad tais metais su Kelių administracija derybų būdu buvo sudarytos tik kelių priežiūros ir projektavimo sutartys. Todėl maržos lygį reikia palyginti su panašių konkurso būdu sudarytų sutarčių marža.
(119)
Be to, Suomijos valdžios institucijos pabrėžia, kad dalis sutarčių, įgyvendintų kaip derybų būdu sudarytos sutartys, būtų buvusios įgyvendintos (net netaikant Tieliikelaitos veiklą reglamentuojančio įstatymo 9 skirsnyje pateiktos pereinamojo laikotarpio nuostatos) kitaip - tiesiogiai derantis pagal galiojančius viešųjų pirkimų įstatymus.
(120)
Pagal ekspertų ataskaitą, apskaičiavus palyginamų derybų būdu ir konkurso būdu sudarytų sutarčių maržų skirtumą, iš derybų būdu sudarytų sutarčių Tieliikelaitos gavo ne daugiau kaip 8,5 mln. EUR naudos:
Metai
2001
2002
2003
2004
Iš viso
Derybų būdu sudarytos sutartys
MEUR
451,4
346,3
207,1
85,9
1 090,7
Marža
12 %
9,3 %
8,9 %
11,9 %
Palyginamos konkurso būdu sudarytos sutartys
MEUR
88,4
183,8
231,7
280,5
784,4
marža
10,1 %
8,5 %
10,2 %
12,1 %
Maržos skirtumas (24)
MEUR
8,6
2,8
-2,7
-0,2
8,5
(121)
NET jei Tieliikelaitos įmonei buvo suteiktas 8,5 mln. EUR ekonominis pranašumas, šis pranašumas buvo pagrįsta kompensacija už įsipareigojimą teikti viešąsias paslaugas ir išlaidas, patirtas dėl struktūrinių sunkumų (plg. 2.3 skirsnį).
(122)
Nustatant derybų būdu sudarytų sutarčių kainą pereinamuoju laikotarpiu į papildomas išlaidas, visų pirma patirtas dėl per didelio darbuotojų skaičiaus, reikėjo atsižvelgti tiek, kiek į jas nebuvo atsižvelgta taikant kitas pagalbos personalo prisitaikymui priemones. Nors daug perteklinių darbuotojų buvo įdarbinta specialių paslaugų projektuose, pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos vis dar turėjo vidutiniškai 100 darbuotojų daugiau nei optimalu.
(123)
Suomijos valdžios institucijos atmeta įtarimus, kad Tieliikelaitos gauta pagalba valstybės įmonei leido planavimo ir įgyvendinimo sutartyse nustatyti mažesnę maržą. Kaip paaiškinta pirmiau, planavimo ir įgyvendinimo sutarčių marža buvo nedidelė, nes Tieliikelaitos buvo nepasiruošusi prisiimti su tomis sutartimis susijusios rizikos.
(124)
Kalbėdama apie skundo teikėjų teiginį, kad dėl papildomo darbuotojų skaičiaus patirtos išlaidos buvo laikomos išlaidomis, dėl kurių buvo dirbtinai sumažinta Tieliikelaitos derybų būdu sudarytų sutarčių marža, Suomijos valdžios institucijos pažymi, kad perteklinių darbuotojų skaičius nebuvo įtrauktas apskaičiuojant derybų būdu sudarytų sutarčių maržą. Darbuotojai, kurių paslaugos buvo nebereikalingos, buvo įdarbintas paslaugų projektuose.
(125)
Galiausiai Suomija atmeta įtarimą, kad palyginti menki Tieliikelaitos finansiniai rezultatai įrodo, jog dalis Tieliikelaitos veiklos buvo neveiksminga ir kad liberalizuotose rinkose ji vykdė nekonkurencingą kainų nustatymo politiką. Suomijos nuomone, menkus rezultatus galėjo lemti papildomos išlaidos, susijusių su pagalba Tieliikelaitos personalo prisitaikymui ir tai, kad darbuotojams taikomomis specialios priemonėmis nebuvo įmanoma padengti visų papildomų personalo išlaidų.
5.4. Derybų būdu sudarytos sutartys dėl vežimo keltais paslaugų
(126)
Suomijos valdžios institucijų duomenimis, šiuo metu Kelių administracijai yra pigiau toliau sudaryti derybų būdu sudarytas sutartis. Pirmas bandymas skelbti konkursus dėl dalies vežimo keltais paslaugų buvo nesėkmingas dėl toliau nurodytų priežasčių.
(127)
Pirma, paraiškų teikėjų siūlytos kainos buvo 17-25 % aukštesnės už galiojančiose Kelių administracijos ir Tieliikelaitos derybų būdu sudarytose sutartyse nustatytas kainas, dėl kurių šalys kasmet susiderėdavo atskirai. Todėl, jei Kelių administracija būtų patvirtinusi konkurso rezultatus, ji už atitinkamas paslaugas būtų turėjusi mokėti daugiau.
(128)
Antra, būtų sustiprėjusi Tieliikelaitos padėtis rinkoje (Tieliikelaitos nustatytos kainos buvo žemiausios siūlomos kainos, nors ir aukštesnės už derybų būdu sudarytose sutartyse nustatytas kainas, todėl Kelių administracija turėtų pripažinti Tieliikelaitos konkurso nugalėtoja).
(129)
Todėl Suomijos valdžios institucijos atmeta kaltinimą, kad Kelių administracijos ir Tieliikelaitos derybų būdu sudarytos sutartys lemia konkurencinį Tieliikelaitos pranašumą. Priešingai, jos gali sukelti sunkumų, nes derybų būdu sudarytų sutarčių sąlygose nepakankamai atsispindi poreikis atnaujinti įrangą (į vežimo keltais paslaugų kainą nėra įtraukiamos visos kapitalo išlaidos).
(130)
Suomija kuria naują viešųjų pirkimų modelį, kurį galėtų taikyti būsimuose konkursuose, ir tuo tikslu peržiūri liberalizavimo sąlygas, susijusias su kapitalo išlaidomis ir keltų atnaujinimu. Galimybė įgyvendinti tą modelį gali būti sudaryta sumažinant su investicijomis susijusią riziką, nustatant paskolos, skirtos keltų įrangai, grąžinimo sąlygas, pridedamas prie sutarties. Kita galimybė - reikalauti, kad visi konkurso dalyviai turėtų naujų laivų. Šiuo metu galiojančios vežimo keltais sutartys pratęstos iki 2009 m. pabaigos.
5.5. Specialios nuostatos dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus mažinimo
(131)
Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad specialūs planai ir specialūs projektai negali būti laikomi pranašumu.
(132)
Kai 2001 m. sausio 1 d.Tieliikelaitos pradėjo veiklą, joje dirbo 4 235 darbuotojai, nors iš tiesų jai reikėjo gerokai mažiau. Akivaizdu, kad ankstesnė Suomijos kelių tarnyba, kaip valstybės institucija, buvo pagrįsta hierarchija, joje buvo daug pareigų ir užduočių, kurios Tieliikelaitos veiklai buvo nereikalingos, todėl darbuotojų skaičius Tieliikelaitos įmonėje viršijo poreikius.
(133)
Buvo reikalaujama, kad Tieliikelaitos įdarbintų visus darbuotojus ir neatleistų nė vieno, todėl, Suomijos nuomone, Tieliikelaitos patyrė struktūrinių sunkumų. Dėl šių struktūrinių sunkumų įmonės patirtos išlaidos viršijo bet kokius, net teorinius, Tieliikelaitos ekonominius pranašumus. Palyginti su konkurentų taikoma tvarka, perkelti darbuotojus Tieliikelaitos buvo daug brangiau ir tam reikėjo daugiau laiko.
(134)
Suomijos duomenimis, steigdama Tieliikelaitos Suomijos valstybė galėjo nuspręsti į ją neperkelti darbuotojų, kurių paslaugos buvo nebereikalingos.
(135)
Suomija taip pat pateikia nuorodą į Europos Bendrijų pirmosios instancijos teismo priimtą sprendimą Combus byloje (25), kurioje teismas sprendė panašų klausimą, susijusį su darbuotojų perkėlimu. Šioje byloje buvo padaryta išvada, kad Danijos skirta vienkartinė išmoka pareigūnams, kurie buvo įdarbinti Combus ir kurie sutiko atsisakyti pareigūnų statuso ir buvo įdarbinti pagal sutartį šioje įmonėje, nebuvo valstybės pagalba. Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad ši priemonė nepalengvino naštos, paprastai numatytos įmonės biudžete.
(136)
Vykdant kelių administravimo ir priežiūros sektoriaus reformą Suomijoje susidurta su padėtimi, panašia į Combus atvejį. Tai, kad Tieliikelaitos nemokėjo jokios kompensacijos darbuotojams, kurie buvo perkelti į Vyriausybės įstaigas, įskaitant Kelių administraciją, negali būti laikoma valstybės pagalba.
(137)
Suomijos nuomone, Komisijos sprendime pradėti tyrimo procedūrą minėti Europos Bendrijų Teisingumo Teismo sprendimai (Altmark Trans (26) ir Prancūzija prieš Komisiją (27) jokiu būdu netrukdo remtis sprendimu Combus byloje. Šie sprendimai iš tiesų priimti anksčiau už sprendimą Combus byloje, todėl į juos Pirmosios instancijos teismas nebūtinai turėjo atsižvelgti.
(138)
Be to, Suomija teigia, kad jei priemone neketinama teikti pranašumo, kuris darytų poveikį biudžetui, valstybės lėšos nėra skiriamos, todėl valstybės pagalba neteikiama (28). Suomija mano, kad administracinės priemonės, kurios nedaro poveikio valstybės ištekliams, nėra laikytinos valstybės pagalba.
(139)
Todėl Suomija mano, kad sutikusi įdarbinti 116 buvusių Tieliikelaitos darbuotojų ir mokėti jiems atlyginimus valstybė pajamų neprarado. Nė vienas iš šių darbuotojų nebuvo įdarbintas neįvertinus jo tinkamumo eiti tam tikras pareigas. Perkelti darbuotojus iš Tieliikelaitos į valstybės tarnybos skyrius buvo galima tik kai darbo vieta tapdavo laisva ir apie ją būdavo paskelbta. Jei Tieliikelaitos neatsirasdavo tinkamo kandidato, būdavo pasirenkami kiti kandidatai.
(140)
Kalbant apie valstybės teikiamą finansavimą Tieliikelaitos darbuotojų, kurių paslaugos nebereikalingos, problemai spręsti, Suomija pabrėžia, kad Tieliikelaitos negavo 100 mln. EUR valstybės pagalbos, kaip teigė skundo teikėjai. Tieliikelaitos gavo 68 mln. EUR iš Kelių administracijos paslaugų projektams finansuoti (iš 68 mln. EUR apie 56 mln. EUR buvo skirti pagalbos personalo prisitaikymui išlaidoms padengti, o likusios lėšos buvo išleistos medžiagoms ir su personalu nesusijusioms reikmėms). Be to, Kelių administracija sumokėjo 20,1 mln. EUR kaip paramą personalo prisitaikymui. Iš viso 88,1 mln. EUR kompensacija nepadengė visų išlaidų, patirtų dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus. Pagal ekspertų ataskaitą dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus per 2001-2004 m. laikotarpį susidarė struktūrinių sunkumų, kurie įvertinti 157 mln. EUR.
(141)
Suomija pažymi, kad rengiant Tieliikelaitos įmonės finansines ataskaitas buvo taikomos tinkamos buhalterinės apskaitos procedūros ir finansinės ataskaitos buvo patikrintos auditorių. Finansinėje ataskaitoje nebuvo tokių detalizuotų įrašų, kuriuos nurodė skundo teikėjai. Nepaisant to, nekompensuoti struktūriniai sunkumai, susiję su pernelyg dideliu darbuotojų skaičiumi (iš viso 69 mln. EUR, susidarę iš 157 mln. EUR atėmus 88 mln. EUR), ekspertų ataskaitoje buvo pagrįsti taip:
(142)
Pirma, Kelių administracija nepadengė visų išlaidų, susijusių su specialių paslaugų projektais. Pavyzdžiui, ji nepadengė atitinkamų valdymo išlaidų, kurios, apytikriai apskaičiavus, per ketverius metus sudarė 2,8 mln. EUR. Be to, vykdant paslaugų projektus, be minėtų valdymo išlaidų pereinamuoju laikotarpiu susidarė iš viso 1,4 mln. EUR nuostolis (trūkumas buvo apskaičiuotas atimant išlaidas už atlyginimus ir medžiagas paslaugų projektams iš pajamų, susijusių su tais projektais). Todėl dėl paslaugų projektų Tieliikelaitos patyrė gryną 4,2 mln. EUR nuostolį.
(143)
Antra, nepakako lėšų, kurias Kelių administracija skyrė priemonėms, susijusioms su naujo darbo paieška, papildomu mokymu bei perkvalifikavimu ir numatomo ankstyvo išėjimo į pensiją finansavimu. Todėl Tieliikelaitos turėjo skirti daugiau kaip 20 mln. EUR savo lėšų pagalbos personalo prisitaikymui išlaidoms finansuoti (12,8 mln. EUR iš jų buvo išmokėta 2004 ir 2005 m.).
(144)
Trečia, Tieliikelaitos turėjo prisiimti papildomas administracines išlaidas, susijusias su pagalbos personalo prisitaikymui išlaidomis, kurios pereinamuoju laikotarpiu sudarė apie 2,8 mln. EUR.
(145)
Ketvirta, papildomų išlaidų Tieliikelaitos įmonė patyrė ir dėl palankesnių atostogų sąlygų tiems Tieliikelaitos darbuotojams, kurie priskiriami nuolatinių valstybės tarnautojų kategorijai (jiems priklauso 50 % ilgesnės atostogos). Apytikriais apskaičiavimais, šios papildomos išlaidos per 4 metų pereinamąjį laikotarpį sudarė 42 mln. EUR.
(146)
Bet kuriuo atveju dėl taikomų pensijų programų Tieliikelaitos buvo užkrauta sunki našta. NET įmonei tapus valstybės įmone, Tieliikelaitos darbuotojams ir toliau buvo taikomas 1966 m. gegužės 20 d. Valstybinių pensijų įstatymas, kuriame nustatyta, kad valstybės įmonė privalo mokėti valstybinio sektoriaus darbdavio pensijų įmokas, kurios yra didesnės už privataus sektoriaus darbdavių mokamas pensijų įmokas. Valstybinių pensijų įstatymo pataisa (Nr. 679, 2004 m. liepos 30 d.) leis suderinti pensijų įmokas ir darbuotojų pensijų išmokas privačiame bei viešajame sektoriuose, tačiau tik tolimesnėje ateityje. 2005 m. bendra pensijų įmoka privačiame sektoriaus darbdaviams sudarė 16,8 procento. O Tieliikelaitos pensijų įmoka buvo nustatyta individualiai ir 2005 m. sudarė 21,13 procento.
(147)
Be to, tik 2005 m. vasario 16 d.Tieliikelaitos kolektyvinių sutarčių nuostatos dėl atitinkamų atlyginimų, mokamų už laikinojo nedarbingumo atostogas, buvo suderintos su analogiškomis privataus sektoriaus sutarčių sąlygomis. Prieš tai šios nuostatos lėmė, kad Tieliikelaitos turėjo daugiau išlaidų negu privataus sektoriaus darbdaviai.
(148)
Apskritai Suomija pripažįsta, kad darbuotojų įdarbinimo sąlygos vis dar yra geresnės už sąlygas, taikomas privačiose bendrovėse įdarbinamiems darbuotojams. Šis teiginys teisingas, nepaisant to, kad 2005 m. pakeitus tam tikras kolektyvinių sutarčių nuostatas įdarbinimo sąlygos buvo priartintos prie privačiame sektoriuje nustatytų sąlygų. Pavyzdžiui, teisė į kasmetines atostogas, pagrįsta sutarties nuostatomis, kurios analogiškos valstybinių sutarčių nuostatoms, vis dar suteikiama palankesnėmis sąlygomis negu privataus sektoriaus darbuotojams. Todėl bendras įdarbinimo sąlygas, įskaitant pensijų išmokas, vis dar galima neabejotinai laikyti našta, palyginti su privačiame sektoriuje taikomomis sąlygomis.
5.6. Fiskalinė priemonė, susijusi su Tieliikelaitos įsigyjama žeme
(149)
Pagal Pajamų mokesčio įstatymo 49 skirsnio 1 dalies 4 punktą, apmokestinamo asmens, kuris nėra bendrovė, bendrija ar komanditinė bendrija, gaunama apmokestinama kapitalo pajamų suma buvo apskaičiuojama atskaitant 80 % pardavimo kainos arba faktinės įsigijimo kainos (atsižvelgiant į tai, kuri kaina didesnė), jeigu nekilnojamasis turtas parduodamas valstybei, sričiai, savivaldybei ar jungtinei savivaldybės institucijai. Todėl apmokestinamų kapitalo pajamų suma sudarytų ne daugiau kaip 20 % pardavimo kainos. Todėl, siekiant nustatyti apmokestinamų kapitalo pajamų sumą, atitinkami pardavėjai iš pardavimo kainos galėjo atskaityti 30 % ar 60 % daugiau negu jie būtų galėję atskaityti taikant įprastas apmokestinimo taisykles, priklausomai nuo to, ar prieš parduodami savo žemę jie ją valdė 10 metų ar trumpiau.
(150)
Žemė Tieliikelaitos ir (arba) jos pirmtakei nuo pat pradžių buvo perduodama pagal koncesijos schemą (29). Vadinasi, Tieliikelaitos pirmtakė Suomijos kelių tarnyba iš tos pačios priemonės netiesiogiai gavo naudos. Todėl Suomijos valdžios institucijos pabrėžia, kad net jei ši priemonė laikytina netiesiogine valstybės pagalba Tieliikelaitos, ji yra suderinama su „esamos pagalbos“ apibrėžtimi pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punktą.
(151)
Įstatymo 49 skirsnis 2004 m. liepos mėn. iš dalies pakeistas (30) - jis daugiau nebetaikomas, jei nuosavybė parduodama valstybės įmonei ne gamtos apsaugos reikmėms, ginkluotųjų pajėgų naudojimui ir moksliniams tyrimams ar panašiems socialiniams tikslams. Todėl Tieliikelaitos įmonės pajamos iš žemės sklypų pardavimo dabar apmokestinamos įprastu kapitalo pajamų mokesčiu.
5.7. Tieliikelaitos įmonei suteiktas ilgalaikis pranašumas - bankroto teisės ir įmonių pajamų mokesčio teisės netaikymas Tieliikelaitos įmonei
(152)
Kalbant apie Tieliikelaitos suteiktą ilgalaikį pranašumą, Suomijos valdžios institucijos pabrėžia, kad net jei tos priemonės laikytinos valstybės pagalba, jos yra suderinamos su „esamos pagalbos“ apibrėžtimi pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punktą.
(153)
Tieliikelaitos ir atitinkamo ekonominio subjekto pirmtakėms (iki 1997 m. gruodžio 31 d. - Suomijos kelių tarnyba, nuo 1998 m. sausio 1 d. iki 2000 m. gruodžio 31 d. - Suomijos kelių tarnybos gamybos padalinys) niekada nebuvo taikomos bankroto ar įprasto įmonių pajamų mokesčio taisyklės.
(154)
Tokia padėtis egzistavo ne tik iki pradedant liberalizuoti Suomijos kelių paslaugų sektorių (Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktis), bet ir prieš Suomijos stojimą į ES (Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto i papunktis).
(155)
Suomijos valdžios institucijos įsipareigoja pertvarkyti Tieliikelaitos į valstybės valdomą ribotos atsakomybės bendrovę, kuriai ne vėliau kaip nuo 2008 m. kovo 1 d. bus galima taikyti įprastas bankroto ar įmonių pajamų mokesčio taisykles.
5.7.1. Bankroto teisė
(156)
Kadangi Tieliikelaitos yra valstybės įmonė, o Suomijos kelių tarnybos statusas yra Vyriausybės įstaigas, bankroto byla joms negali būti iškelta.
(157)
Suomijos valdžios institucijos teigia, kad pagal Komisijos pranešimą dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai palankesnės finansavimo sąlygos, suteikiamos įmonėms, dėl kurių juridinio statuso bankroto bylos joms kelti negalima, laikomos valstybės pagalba. Tačiau Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad Tieliikelaitos nebuvo suteikta tokių palankesnių finansavimo sąlygų, nes Tieliikelaitos neteko skolintis lėšų.
(158)
Niekada nebuvo pavojaus, kad Tieliikelaitos bankrutuos ir kad valstybė turės prisiimti atsakomybę.
(159)
Todėl, Suomijos valdžios institucijų nuomone, Tieliikelaitos negalėjo įgyti konkurencinio pranašumo prieš privačius konkurentus.
(160)
Kalbant apie išorės finansavimą artimiausioje ateityje, Valstybės įmonių įstatyme nustatytas garantijos mokestis, todėl finansiniu požiūriu valstybės įmonių ir kitų bendrovių, kurios vykdo veiklą be valstybės garantijos (plg. 2.4.6 skirsnį), padėtis paskolų rinkoje suvienodėja.
(161)
Suomijos Vyriausybė periodiškai peržiūri metinį mokestį, atsižvelgdama į valstybės serijinių obligacijų bei investicinio lygmens įmonių obligacijų rinkos pirkimo ir pardavimo kainų skirtumu pagal JP Morgan verslo paskolų indeksą. Naujasis mokestis taikomas paskoloms, išmokėtoms po aptariamo koregavimo.
(162)
Suomijos valdžios institucijos nesutinka su skundo teikėjų nuomone, kad garantijos mokestis yra palyginamas su privačių bendrovių išlaidomis, kurių jos patiria atlikdamos įkeitimą. Įkeičiant susidaro vienkartinių išlaidų, o garantijos mokestis mokamas kasmet. Įkeitimo mokesčiai imant dideles paskolas yra palyginti maži, o teikiant atitinkamą paskolą įkeistas turtas būtų valdomas pagal jungtinę hipoteką. Praktiškai garantijos mokestis labiau atitinka prie EURIBOR reikšmės pridedamą maržą.
5.7.2. Mokesčių teisė
(163)
Valstybės administruojamų įmonių prievolė mokėti pajamų mokestį yra nustatyta tuo pačiu būdu, kaip ir valstybės įmonių prievolė, t. y. pagal Pajamų mokesčio įstatymo 21 skirsnį. Todėl Tieliikelaitos pirmtakui (buvusios Suomijos kelių tarnybos „gamybos padaliniui“) pajamų mokesčio mokėti nereikėjo. Pajamų mokesčio įstatymo 21 skirsnis jau buvo įtrauktas į pirminę Pajamų mokesčio įstatymo, kuris įsigaliojo 1993 m. sausio 1 d., redakciją. Iki tol galiojusiuose Pajamų ir turto mokesčių įstatymuose (31) buvo panašių nuostatų dėl valstybės ir jos įmonių prievolės mokėti pajamų mokestį.
(164)
Nors Tieliikelaitos įmonių pajamų mokesčio nuo savo pelno valstybei nemoka, Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad į šį veiksnį kasmet atsižvelgiama priimant sprendimus dėl to, kiek pelno Tieliikelaitos turi atiduoti valstybei.
(165)
Visas Tieliikelaitos pelnas pereinamuoju laikotarpiu sudarė 62 mln. EUR, o pirmuosius ketverius metus Tieliikelaitos valstybei iš viso atidavė 59 % pelno (37,3 mln. EUR). Atiduodamo pelno procentinis dydis buvo 47-71 %. Jei Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu mokėtų 29 % normos mokesčius, jie sudarytų mažiau nei 18 mln. EUR.
(166)
Suomijos valdžios institucijų nuomone, lyginamajai atitinkamos informacijos analizei gali būti pasitelktos pagrindinės Tieliikelaitos konkurentės, pavyzdžiui, YIT Group ir Lemminkäinen Group (pirmoji - tai grupė, kurios metinė prekyba viršija 3 mlrd. EUR, o pastaroji - grupė, kurios metinė prekyba sudaro apie 2 mlrd. EUR). Remiantis Bloomberg pateikta informacija, 2001-2004 m. bendra dividendų ir įmonių pajamų mokesčio dalis sudarė 68 % YIT Group ir 63 % Lemminkäinen Group pelno neatskaičius mokesčių. Metiniai šių laikotarpių indeksai svyravo nuo 58 iki 85 % YIT Group ir nuo 37 iki 98 % Lemminkäinen Group pelno neatskaičius mokesčių.
(167)
2005 m., pirmaisiais metais po pereinamojo laikotarpio, Tieliikelaitos valstybei atidavė 69 % pelno (4,6 mln. EUR). 2006 m. atiduota 50 % pelno (4,8 mln. EUR). Remiantis informacija iš konkuruojančių bendrovių metinių ataskaitų, pelno, kurį YIT Group ir Lemminkäinen Group paskirstė dividendams ir įmonių pajamų mokesčiams, procentinė dalis 2005 m. sudarė atitinkamai 52 ir 59 %, o 2006 m. - 50 ir 61 %.
(168)
Suomija mano, kad naudodamasi savininkės teisėmis valstybė iš Tieliikelaitos per visą jos veiklos laikotarpį gavo daugiau, negu būtų gavusi iš įmonių pelno mokesčio už to paties dydžio pelną.
(169)
Be to, Suomija pažymi, kad valstybės įmonėms taikoma pridėtinės vertės mokesčio norma, kapitalo perleidimo mokesčio norma ir nekilnojamojo turto mokesčio norma yra tokios pat, kaip ir ribotos atsakomybės bendrovėms.
5.8. Specialaus Tieliikelaitos statuso sukeliami sunkumai
5.8.1. Su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai
(170)
Suomija mano, kad net jei Komisija nuspręstų, kad Tieliikelaitos buvo suteikta valstybės pagalba, turėtų būti laikoma, kad tokia pagalba būtina dėl specialių užduočių, kurios jai nustatytos Tieliikelaitos veiklą reglamentuojančiu įstatymu (plg. 2.3 skirsnį), patiriamoms išlaidoms kompensuoti.
(171)
Taikant reikalavimą, kad Tieliikelaitos įmonė teiktų pasiūlymus visuose kelių priežiūros sutarčių konkursuose ir užtikrintų, kad būtų laikomasi kokybės reikalavimų ir atliekamas stebėjimas pagal užsakymo procedūras bei susitarimus dėl sutarčių, taip pat būtų skatinama veiksminga konkurencija priežiūros sutarčių srityje, nes Tieliikelaitos, kaip ir privačios įmonės, turėtų teikti pasiūlymus dėl konkurso būdu sudaromų sutarčių.
(172)
Suomija laikė, kad įmonės įsipareigojimas būti pasirengusiai teikti paslaugas susidarius ypatingajai padėčiai yra privalomas, nes tokiu atveju gali prireikti įvairius kelių priežiūros darbus atlikti per labai trumpą laiką ir kitaip nei įprasta.
(173)
Suomija mano, kad šios specialios užduotys gali būti vertinamos kaip su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai, nurodomi EB sutarties 86 straipsnio 2 dalyje. Ji mano, kad dėl aptariamų įsipareigojimų Tieliikelaitos patiria didelių išlaidų.
(174)
Suomijos valdžios institucijos teigia, kad sudėtinga tiksliai apskaičiuoti atitinkamas išlaidas, susijusias su prievole teikti pasiūlymus dėl viešųjų kelių priežiūros ir dėl vežimo keltais paslaugų teikimo visoje šalyje.
(175)
Remiantis ekspertų ataskaita, pereinamuoju laikotarpiu (2001-2004 m.) dėl pasirengimo ypatingajai padėčiai Tieliikelaitos patyrė maždaug 4,6 mln. EUR papildomų išlaidų. Šios išlaidos visų pirma susidarė dėl Tieliikelaitos prievolės iki 2004 m. pabaigos išlaikyti ypatingąsias skystojo kuro atsargas (atitinkamos išlaidos sudarė 2,2 mln. EUR). Kitas išlaidas sudarė:
-
nemokamas avarinio tilto saugojimas, priežiūra ir remontas 2001 m. (0,4 mln. EUR),
-
pasirengimo priemonių suderinimas priežiūros grupės ir vadovų lygiu (0,6 mln. EUR) ir
-
prievolė pasirengti ir organizuoti mokymą, įtrauktą į paslaugų teikimo susitarimus (1,4 mln. EUR).
(176)
Bet kuriuo atveju Suomijos valdžios institucijos mano, kad šių išlaidų suma yra daug didesnė už Tieliikelaitos įmonei suteiktus išteklius.
(177)
Suomijos valdžios institucijos pažymi, kad panašių išlaidų neturi privataus sektoriaus žemės darbų ir statybos įmonės.
(178)
Atsakydamos į skundo teikėjų teiginį, kad Kelių administracija moka 5 000 EUR atlygį už pasiūlymus dėl sutarčių, Suomijos valdžios institucijos pažymi, kad Kelių administracija sumokėjo skundo teikėjų nurodomą atlygį už visus pasiūlymus dėl priežiūros sutarčių, kurie atitinka pasiūlymų kokybės kriterijus. Šios rūšies kompensaciją, išmokamą visiems pasiūlymų teikėjams, būtina skirti nuo kompensacijos, mokamos už įsipareigojimus, susijusius su viešąja paslauga. Tai, kad visiems pasiūlymų teikėjams mokama kompensacija, nepaneigia fakto, kad Tieliikelaitos įmonė patyrė išlaidų dėl prievolės teikti pasiūlymus visuose konkursuose.
5.8.2. Kitos Tieliikelaitos veiklai taikomos sąlygos
(179)
Pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos turėjo susitaikyti su gana dideliais apribojimais, kurie nebuvo taikomi privatiems subjektams, pvz., sektoriaus reguliavimas, su pavaldžiųjų įmonių steigimu susiję apribojimai, draudimas daryti grupinius įnašus ir veiklos užsienyje ribojimas.
(180)
Kaip paaiškėjo iš ekspertų ataskaitos, dėl veiklos užsienyje ribojimo Tieliikelaitos kilo sunkumų teikti pasiūlymus dėl kelių priežiūros sutarčių užsienyje (pavyzdžiui, Estijoje). Tieliikelaitos negalėjo tiesiogiai teikti pasiūlymų dėl užsienyje vykdomų projektų.
(181)
Be to, Tieliikelaitos patyrė išlaidų dėl išsamesnių ataskaitų teikimo prievolių, nustatytų valstybės įmonėms, palyginti su privačiomis įmonėmis, ir dėl administracinių biurokratinių valstybės įmonių procedūrų.
(182)
Pavyzdžiui, dėl reikalavimo, kad Tieliikelaitos koncentruotųsi į savo pagrindinę veiklą, buvo vėluojama Tieliikelaitos veiklą išplėsti į kitas sritis, pvz., elektros tinklo sutarčių, todėl įmonė prarado galimybę gauti pajamų.
(183)
Tačiau Suomija pripažįsta, kad buvo labai sunku apskaičiuoti išlaidas, patirtas dėl minėtų administracinių sunkumų.
(184)
Suomija mano, kad dėl apribojimų parduoti mineralinius užpildus trečiosioms šalims Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu prarado maždaug 1,6 mln. EUR pelno. Šie apskaičiavimai pagrįsti 2006 m. išlaidų struktūra (32) ir tuo, kad per metus mineralinių užpildų galėjo būti parduota už 3 mln. EUR (tai atitinka 2006 m. pardavimo prognozę), jei apribojimas nebūtų taikomas.
(185)
Atsakydamos į skundo teikėjų teiginį, kad Tieliikelaitos nuolat pažeidinėjo visus pereinamojo laikotarpio veiklos apribojimus, Suomijos valdžios institucijos teigia, kad tariami pažeidimai buvo ištirti ir kad buvo nustatyta, jog jie nežymūs. Nežymūs pažeidimai nesumenkina fakto, kad dėl apribojimų Tieliikelaitos patyrė sunkumų.
5.9. Bendras Tieliikelaitos pranašumų ir sunkumų vertinimas
(186)
Suomijos valdžios institucijų pateiktoje ekspertų ataskaitoje Tieliikelaitos galimi pranašumai ir sunkumai pereinamuoju laikotarpiu buvo apibendrinti taip:
(EUR)
Pranašumo (sunkumų) šaltinis
Poveikis
Valstybės paskola
+1,2 mln.
Derybų būdu sudarytos sutartys
+8,5 mln.
Žemės sklypų ir žvyro karjerų perdavimas
4,3 mln.
Su viešąja paslauga susiję įsipareigojimai
4,6 mln.
Struktūriniai sunkuma (33) i
70,6 mln.
(187)
Remdamasi minėtais apskaičiavimais Suomija daro išvadą, kad dėl bendro pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos įmonei suteiktų pranašumų ir patirtų sunkumų poveikio iš viso buvo patirtas 69,8 mln. EUR nuostolis.
5.10. Rinkos pokyčiai
(188)
Suomijos valdžios institucijos teigia, kad konkurencija sparčiai augo visose kelių priežiūros, projektavimo ir tiesimo produktų grupėse. Kelių administracijos viešųjų pirkimų strategijos reforma sudarė sąlygas plėtoti nepriklausomų rangovų ir konsultantų veiklą.
(189)
Kalbant apie visų rūšių Tieliikelaitos Suomijoje atliekamus darbus ir teikiamas paslaugas pasakytina, kad įmonės užimama rinkos dalis sumažėjo nuo 31 % pradėjus įgyvendinti reformą iki 17 % 2006 m.
5.10.1. Kelių administracijos sutarčių raida pereinamuoju laikotarpiu
(190)
Kelių administracijos konkurso būdu įsigytų paslaugų vertė išaugo nuo 54,1 mln. EUR (2000 m.) iki 549,1 mln. EUR (2004 m.). Per tą patį laikotarpį Kelių administracijos užsakymu derybų būdu sudarytų sutarčių vertė sumažėjo nuo 451,4 mln. EUR iki 85,9 mln. EUR. 2005 m. visos Kelių administracijos užsakymu sudarytos sutartys buvo sudarytos konkurso būdu. Kelių paslaugų, kurias suteikė visi rangovai, išskyrus Tieliikelaitos įmonę, vertė padidėjo nuo 20,2 mln. EUR (2000 m.) iki 203,5 mln. EUR (2004 m.). Reforma buvo naudinga ne tik pagrindiniams rangovams, bet ir privačioms bendrovėms, kurios veikė kaip Tieliikelaitos įmonės subrangovai.
(191)
Visų rūšių konkurso būdu sudaromoms sutartims (pradedant projektavimo ir baigiant statybos sutartimis) pasiūlymų gauta pakankamai - vidutiniškai 4,0-4,7 pasiūlymo vienai sutarčiai.
(192)
Sutarčių kainų lygis akivaizdžiai sumažėjo, palyginti su laikotarpiu iki reformos. Remiantis Suomijos kelių administracijos atliktais skaičiavimais, Suomijos kelių tarnybos reforma leido iš viso per metus sutaupyti 60 mln. EUR. Čia įskaičiuojami sutaupyti 48 mln. EUR sudarant regionines priežiūros sutartis (visos nuolatinio kelių priežiūros darbų (34) sutartys yra sudaromos pagal konkursą dėl regioninės priežiūros sutarčių); pereinamojo laikotarpio pabaigoje išlaidos už Kelių administracijos konkurso būdu sudarytas priežiūros sutartis buvo 21,7 % mažesnės už sutarčių, sudarytų taikant derybų procedūrą laikotarpio pradžioje, išlaidas. Sutaupytų 60 mln. EUR likutis daugiausia susidarė iš statybos ir projektavimo paslaugų.
(193)
Konkrečiau, regioninių priežiūros sutarčių atveju daugiausia išlaidų sutaupyta šiose srityse: priežiūros žiemą (35) (15,2 mln. EUR per metus), žvyrkelių priežiūros (8,6 mln. EUR) ir eismo aplinkos priežiūros (36) (8,3 mln. EUR).
(194)
Suomijos valdžios institucijų duomenimis, dabartiniai Tieliikelaitos konkurentai yra kelios didelės nacionalinės ir regioninės įmonės, kaip antai Skanska Oy (Švedijos įmonės Skanska AB pavaldžioji bendrovė) ir NCC Roads Oy (Švedijos įmonės NCC Ab pavaldžioji bendrovė) (37), ir daug mažų ir vidutinio dydžio dinamiškų ir labai pelningų regioninių bei vietos konkurentų - ribotos atsakomybės bendrovių.
5.10.2. Kelių administracijos užsakytų regioninių kelių priežiūros sutarčių pokyčiai
(195)
Į Kelių administracijos regioninių kelių priežiūros sutarčių sektorių buvo atkreiptas dėmesys tiriant skundo teikėjų tvirtinimą, kad atsižvelgiant į tai, kad 2005 m. konkursuose 88 % naujų priežiūros sutarčių šiame sektoriuje pasirašė Tieliikelaitos, galima teigti, jog rinkos liberalizuoti nepavyko.
(196)
Suomijos valdžios institucijos mano, kad nedera daryti išvadų, pagrįstų tik konkrečių metų konkurso rezultatais. Jos aiškina, kad Suomijos kelių administracija Suomiją suskirstė į 84 regionus pagal sutartis. Viena sutartis galioja 3-7 metus, o daugiausia darbo (išlaidų) susidaro nuo kelių šalinant ledą. Kiekvienais metais turi būti skelbiami konkursai tik dėl palyginti nedidelio šių sutarčių procento. Todėl tikėtina, kad vienerių metų rezultatai nėra reprezentatyvūs.
(197)
Kalbant apie 2005 m. rezultatus, buvo skelbiami konkursai dėl kelių 10 mln. EUR vertės sutarčių, kuriuose Tieliikelaitos nugalėjo tik dėl labai mažos maržos (20 000-30 000 EUR). Šias sutartis lengvai galėjo sudaryti ir jos konkurentai.
(198)
O 2006 m. konkursų rezultatai labai skyrėsi: Tieliikelaitos sudarė tik 5 iš 15 priežiūros sutarčių, dėl kurių Suomijos kelių administracija paskelbė konkursą. Bendra konkurso būdu sudarytų sutarčių vertė siekė 48,2 mln. EUR, o pagal sutarčių vertę nustatyta Tieliikelaitos užimama rinkos dalis sudarė 31 %.
(199)
Todėl Suomijos valdžios institucijos mano, kad būtina pateikti informaciją ir apie viso Tieliikelaitos vykdomų sutarčių paketo pokyčius. 2000 m. Tieliikelaitos pirmtakė atliko apie 100 % atitinkamų regioninių kelių priežiūros darbų, o 2006 m. pabaigoje Tieliikelaitos dalis Kelių administracijos kelių priežiūros sutarčių portfelyje sudarė 68 %. Jei atkreipsime dėmesį į Tieliikelaitos sudarytas sutartis, jai skirtas pagal viešo konkurso procedūrą, sutarčių skaičius sumažėjo nuo 77 % 2001 m. iki 68 % 2006 m. pabaigoje.
(200)
Tai, kad Tieliikelaitos vis dar užims palyginti didelę kelių priežiūros rinkos dalį, buvo tikėtina, nes liberalizavimo proceso pradžioje Tieliikelaitos turėjo pranašumą, susijusį su jos užimama padėtimi, o naujiems rinkos dalyviams reikėjo šiek tiek laiko pradėti veiklą Suomijos kelių priežiūros paslaugų rinkoje.
(201)
Be to, keli rodikliai leidžia manyti, kad atsirado veiksminga konkurencija.
(202)
Pirma, didėjo pasiūlymų skaičius, ir 2006 m. kiekvienai naujai sutarčiai, dėl kurios skelbtas konkursas, buvo gaunama 5,7 pasiūlymo, atitinkančio konkurso sąlygas. 2006 m. konkursuose 9 iš 15 sutarčių buvo sudarytos ne su įprastais, o su kitais veiklos vykdytojais.
(203)
Antra, sumažėjo kainos. Konkursuose pasiūlytos kainos už Kelių administracijos ex-ante apskaičiuotas kainas buvo mažesnės 16 (2005 m.), 18 (2006 m.) ir 14 % (2007 m.) Todėl konkurencija rinkoje buvo veiksminga ir intensyvi.
(204)
Šiuo metu regioninės priežiūros sutartis vykdo šeši skirtingi rangovai. Be Suomijos kelių tarnybos, šioje veikloje dalyvauja šie rangovai (skliaustuose nurodyta užimama rinkos dalis): YIT group priklausanti YIT Rakennus Oy (20 %), NCC Roads Oy (5 %), Koillistie Määttä Oy (3 %), Savon Kuljetus Oy (2 %) ir rangovas iš Estijos AS Teho (2 %).
5.11. Bendrosios Suomijos valdžios institucijų išvados
(205)
Suomijos valdžios institucijos pabrėžia, kad tariamos pagalbos priemonės dažniausiai siejamos su pereinamuoju laikotarpiu, pasibaigusiu 2004 m. Pereinamuoju laikotarpiu Tieliikelaitos veikla kitose valstybėse narėse nebuvo aktyvi.
(206)
Uždarų nacionalinių rinkų liberalizavimas yra pagrindinis ES konkurencijos politikos tikslas. Šioje srityje Suomija remiasi keliais dokumentais (38).
(207)
Pereinamosios rinkos priemonės buvo būtina Suomijos kelių priežiūros rinkos liberalizavimo prielaida. Todėl pagalbos priemonių reikėjo siekiant padėti vykdyti projektą, kuris atitinka bendruosius Bendrijos interesus.
(208)
Be to, skundo teikėjų nurodytos tariamos valstybės pagalbos priemonės buvo būtinos ir proporcingos siekiant nustatytų rezultatų, kitaip sakant, Suomijos kelių priežiūros ir vežimo keltais rinkų liberalizavimo. Pagalbos nauda nusvėrė galimą neigiamą poveikį.
(209)
Galiausiai Suomija nurodo savo įsipareigojimą pertvarkyti Tieliikelaitos į valstybės valdomą ribotos atsakomybės bendrovę, kuriai ne vėliau kaip nuo 2008 m. kovo 1 d. bus galima taikyti įprastas bankroto ar įprasto įmonių pajamų mokesčio taisykles.
6. EB SUTARTIES 87 STRAIPSNIO 1 DALYJE APIBRĖŽTOS PAGALBOS EGZISTAVIMAS
(210)
EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje iš principo draudžiama bet kokia valstybės narės pagalba arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma teikiama pagalba, kurią teikiant palaikomos tam tikros įmonės arba tam tikrų prekių gamyba ir taip iškraipoma arba gali būti iškraipoma konkurencija, nes tokia pagalba daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(211)
Nepaisant specialaus Tieliikelaitos teisinio statuso, tai yra subjektas, vykdantis ekonominę veiklą, todėl tai yra įmonė, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje. Suomijos valdžios institucijos to neginčija.
6.1. Teismų praktikos Altmark byloje taikymas
(212)
Kaip minėta pirmiau, Suomijos valdžios institucijos teigia, kad čia aptariamos priemonės yra kompensacija už papildomas išlaidas, kurių Tieliikelaitos patyrė dėl jai skirtų specialių užduočių.
(213)
Altmark (39) byloje Teisingumo Teismas konstatavo, kad kompensacija už teikiamą viešąją paslaugą nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje, jei laikomasi keturių susijusių kriterijų. Pirma, pagalbą gaunančiai įmonei turi būti pavedama teikti viešąją paslaugą, o įsipareigojimai turi būti aiškiai apibrėžti. Antra, kompensacijos už teikiamą paslaugą parametrai turi būti objektyvūs, skaidrūs ir nustatyti iš anksto. Trečia, kompensacija negali viršyti visų ar dalies būtinų sąnaudų, susidariusių dėl įsipareigojimų, susijusių su viešąja paslauga, vykdymo, atsižvelgiant į atitinkamas pajamas ir pagrįstą pelną. Galiausiai, jei įmonė, kuri turi teikti viešąją paslaugą, konkrečiu atveju nėra atrenkama pagal viešo konkurso procedūrą, kuri leistų pasirinkti konkurso dalyvį, visuomenei galintį teikti pigiausias paslaugas, taikytinos kompensacijos dydis turi būti nustatomas remiantis išlaidų, kurių paprastai patirtų atitinkamą įrangą turinti gerai tvarkoma įmonė, analize. Jei visi šie keturi kriterijai (toliau - Altmark kriterijai) yra įvykdomi, valstybės įsikišimas įmonei pranašumo nesuteikia.
(214)
Kalbėdama apie pirmąjį Altmark kriterijų Komisija pažymi, kad Tieliikelaitos veiklą reglamentuojančio įstatymo 3 skirsniu įmonei nustatoma užduotis, būtent prievolė teikti pasiūlymus dėl visų kelių priežiūros sutarčių ir teikti vežimo keltais paslaugas visoje šalyje, greičiausiai laikytina su viešąja paslauga susijusiu įsipareigojimu, t. y. prievole teikti visuotinės ekonominės svarbos paslaugas. Tą patį galima pasakyti kalbant apie prievolę pereinamuoju laikotarpiu išlaikyti skysto kuro atsargas ir prievolę nemokamai saugoti, prižiūrėti ir taisyti Kelių administracijos avarinio tilto įrangą (pastaroji prievolė buvo taikoma tik 2001 m.) (40).
(215)
Iš tiesų, išskyrus sektorius, kuriuose šis klausimas reglamentuojamas Bendrijos taisyklėmis, valstybėms narėms suteikiama didelė veiksmų laisvė nustatyti paslaugas, kurias būtų galima klasifikuoti kaip visuotinės ekonominės svarbos paslaugas, ir tik Komisija kontroliuoja, kad taip klasifikuojant nebūtų padaroma didelių klaidų (41).
(216)
Todėl Komisija sutiko, kad Tieliikelaitos užduotis pereinamuoju laikotarpiu pasirūpinti išlaikyti skysto kuro atsargas, jos nuolatinė prievolė teikti pasiūlymus dėl visų Kelių administracijos skelbiamų kelių priežiūros ir vežimo keltais paslaugų sutarčių konkursų ir prievolė 2001 m. nemokamai saugoti, prižiūrėti ir taisyti avarinį tiltą akivaizdžiai yra našta, kuri netaikoma Tieliikelaitos konkurentams ir gali būti laikoma su viešąja paslauga susijusiu įsipareigojimu.
(217)
Komisijai nebuvo pateikta pakankamai informacijos apie kitas pasirengimo ypatingajai padėčiai priemones ir Tieliikelaitos įmonei nustatytą prievolę mokyti darbuotojus, kad ji galėtų atmesti prielaidą, kad, kaip teigia skundo teikėjai, jos neapsunkina labiau nei konkurentų taikomos rizikos valdymo priemonės (42) (visos įmonės turi pasirengti ypatingajai padėčiai - tai yra visų įmonių rizikos valdymo sistemos dalis). Be to, Komisija pažymi, kad atitinkamos prievolės tik papildomai taikomos keliams, kurių priežiūra buvo patikėta pačiai Tieliikelaitos įmonei. Tačiau tyrimų šiuo klausimu toliau tęsti nebūtina, nes atrodo, kad esama problemų, susijusių su kitų Altmark kriterijų vykdymu.
(218)
Nė viena iš 2.4 skirsnyje aprašytų priemonių nebuvo skirta kompensuoti galimą finansinę naštą, patirtą vykdant atitinkamas užduotis. Taip prieštaraujama Altmark bylos sprendimo 90 ir 91 punktams, kuriuose nustatomas ryšys tarp išlaidų ir kompensacijos (kompensacija nustatoma ex ante, remiantis objektyviais parametrais). Tieliikelaitos atveju tokio ryšio nėra. Iš tiesų įvairūs pranašumai buvo suteikti ir apskaičiuoti remiantis tikslais, kurie yra visiškai nesusiję su tariamu įsipareigojimu, susijusiu su viešąja paslauga. Todėl antrasis Altmark bylos kriterijus nėra įvykdytas.
(219)
Be to, Suomijos valdžios institucijų pateikta informacija Komisijai nesuteikia pagrindo teigti, kad kompensacija neviršija būtinų išlaidų, susidariusių dėl prievolės teikti viešąją paslaugą (trečiasis Altmark bylos kriterijus). Tai, kad pasibaigus pereinamajam laikotarpiui nebuvo skiriama jokių kompensacijų viešųjų paslaugų teikimo išlaidoms atlyginti, patvirtina nuomonę, kad Tieliikelaitos įmonei taikytas priemonių paketas nebuvo būtinas, kad ji galėtų vykdyti su viešąja paslauga susijusį įsipareigojimą.
(220)
Galiausiai, teikti atitinkamas paslaugas Tieliikelaitos nebuvo atrinkta viešo konkurso būdu. Be to, jos patirtos atitinkamos išlaidos nebuvo apskaičiuotos remiantis išlaidų, kurių paprastai patirtų atitinkamą įrangą turinti tipinė gerai tvarkoma įmonė, analize.
(221)
Todėl apskritai vertinant visą priemonių rinkinį negalima teigti, kad pagal Altmark bylos kriterijus valstybės pagalba nebuvo suteikta. Todėl Komisija privalo ištirti, ar atitinkamos priemonės yra selektyvios (6.2 skyrius), ar jomis Tieliikelaitos suteikiamas pranašumas, kuris finansuojamas iš valstybės išteklių (6.3 skyrius), ir ar jomis iškreipiama ar gali būti iškreipta konkurenciją ir daroma įtaka valstybių narių tarpusavio prekybai (6.4 skyrius). Visi šie elementai sudaro visumą sąlygų, pagal kurias nustatoma, ar priemonė yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
6.2. Priemonių selektyvumas
(222)
Neginčijama, kad visos atitinkamos priemonės yra specialiai sukurtos Tieliikelaitos įmonei arba tik įmonėms, kurios naudojasi Suomijos valstybės įmonės statusu. Taip pat aišku, kad rinkose, kuriose veikia Tieliikelaitos, ji konkuruoja su įmonėmis, kurios nėra valstybės įmonės. Todėl Komisija mano, kad aptariamos priemonės yra selektyvios.
6.3. Selektyvus pranašumas, teikiamas naudojantis valstybės ištekliais
(223)
Šiame skyriuje Komisija įvertins, ar Suomijos Vyriausybės parengtos priemonės finansuojamos iš valstybės išteklių ir ar jos suteikia Tieliikelaitos įmonei selektyvaus pranašumo. Šiame tyrime bus vertinama, ar aptariamos priemonės palengvina Tieliikelaitos naštą, paprastai numatytą įmonės biudžete, ir ar todėl jos turi būti laikomos ekonominiu pranašumu, kurio nebūtų galima įgyti įprastomis rinkos sąlygomis (43).
6.3.1. Lengvatinė valstybės paskola
(224)
39,5 mln. EUR (237 mln. FIM) ilgalaikis skolintas kapitalas, suteiktas Tieliikelaitos įmonei ją įkuriant, skundo teikėjų ir Suomijos valdžios institucijų buvo traktuojamas skirtingai. Pirmieji šį kapitalą laikė paskola, o antrosios - perleistu turtu su įsipareigojimu jį grąžinti. Šiuo atveju Komisija mano, kad svarbi ne priemonės apibrėžtis, o jos faktinis poveikis išlaidoms, kurių patyrė atitinkama įmonė, būtent, ar dėl jų sumažėja įmonės išlaidų, kurių paprastai patiriama.
(225)
Siekiant įvertinti priemonės pagalbos elementą, padėtį reikėtų įvertinti privataus skolintojo požiūriu tuo metu, kai paskola buvo patvirtinta (44). Kadangi atitinkamas Suomijos valstybės iždo skolinis įsipareigojimas buvo pasirašytas 2000 m. gruodžio 28 d. (Valstybės įmonės paskola Nr. 6030-14) (45), siekdama apskaičiuoti lengvatinės paskolos valstybės pagalbos elementą Komisija turi taikyti tuo metu Suomijoje galiojusią palūkanų normą. Todėl pagal atitinkamą Komisijos pranešimą (46) galiojanti norma, kuri turi būti taikoma visą kredito sutarties galiojimo laikotarpį, yra 5,7 %, t. y. palūkanų norma, apskaičiuota pagal penkerių metų tarpbankinio apsikeitimo normą, pridedant 75 bazinius punktus.
(226)
Todėl 2001 m. Tieliikelaitos gavo naudos iš to, kad palūkanų norma buvo mažesnė 4,7 procentinio punkto, 2002 m., 2003 m. ir 2004 m. - atitinkamai 4,2, 3,2 ir 2,2, o vėlesniais metais - 0,7 procentinio punkto. Daugindama atitinkamą palūkanų normos skirtumą iš likusio kredito sumos kiekvienų metų pradžioje (47) Komisija apskaičiavo bendrą 7,2 mln. EUR pagalbos elementą.
(227)
Kadangi paskolos palūkanų normos buvo žemesnės už rinkos normas, valstybė atsisakė tos paskolos dydžio išteklių, kuriuos būtų gavusi, jei aptariamą paskolą būtų suteikusi rinkos verte. Todėl Tieliikelaitos įgyja pranašumo, suteikto iš valstybės išteklių.
6.3.2. Žemės sklypai ir žvyro karjerai
(228)
Kalbant apie žemės sklypus ir žvyro karjerus, suteiktus disponuoti Tieliikelaitos, pirmiausia kyla klausimas, ar tokiu būdu suteikta valstybės pagalba. Šiuo atveju Komisija pažymi, kad aptariami žemės sklypai ir žvyro karjerai jau buvo Tieliikelaitos žinioje prieš jos įregistravimą. Iš tiesų, Kelių administracijai priklausanti Tieliikelaitos pirmtakė Suomijos kelių tarnyba jau disponavo tais pačiais žemės sklypais ir žvyro karjerais. Atrodo, kad įsteigus Tieliikelaitos įmonę Kelių administracijos Kelių tiesimo skyrius tiesiog buvo pertvarkytas į atskirą subjektą be jokio poveikio šio subjekto disponuojamiems ištekliams.
(229)
Antra, priėmus sprendimą pradėti oficialią procedūrą iškilo klausimas dėl adekvataus žemės sklypų ir žvyro karjerų vertinimo.
(230)
Šioje byloje žemės sklypų ir žvyro karjerų vertę įvertino nepriklausomas turto vertintojas, būtent Catella Real Estate Consulting Ltd. Suomijos valdžios institucijos nusprendė patikslinti nepriklausomo turto vertintojo nustatytą vertę, todėl sumažino ją nuo 21,5 mln. EUR iki 19 mln. EUR, nes, Suomijos valdžios institucijų nuomone, Catella vertinime nebuvo pakankamai atsižvelgta į tris 5.2 skyriuje paaiškintus veiksnius.
(231)
Be to, pereinamojo laikotarpio Tieliikelaitos buhalterinės apskaitos auditoriaus (Ernst and Young) duomenimis, į Tieliikelaitos buhalterinę apskaitą įtraukta vertė vis tiek buvo per didelė, ir jis pritarė tam, kad žemės sklypų ir žvyro karjerų vertė būtų sumažinta iki 4,3 mln. EUR. Ernst and Young vertinimą taip pat patikrino brokerių bendrovė Icecapital Securities Ltd, kuri patvirtino, kad žemės sklypų ir žvyro karjerų įvertinimo kaina Tieliikelaitos balanse buvo didesnė už jų rinkos vertę.
(232)
Skundo teikėjai atliktus vertinimus ginčija.
(233)
Komisija mano, kad nebūtina galutinai nuspręsti, ar žemės sklypų ir žvyro karjerų atveju valstybės pagalba buvo suteikta, nes bet kuri tokia pagalba būtų suderinama su bendrąja rinka dėl priežasčių, nustatytų 7.2 skirsnyje.
6.3.3. Derybų būdu sudarytų kelių paslaugų sutarčių priskyrimas
(234)
Derybų būdu sudarytų kelių sektoriaus sutarčių kainos apskaičiavimo metodas nebūtinai lemia, kad kaina bus aukštesnė už rinkos kainą, nes jos pradinis lygis nustatomas pagal konkurso būdu sudarytos sutarties kainą, kuri yra palyginama su rinkos kaina, o po to tokia kaina padidinama siekiant atsižvelgti į Tieliikelaitos struktūrinius sunkumus, kurie kitu būdu nekompensuojami. Taip Tieliikelaitos įmonei suteikiama ekonominis pranašumas, kuris finansuojamas iš valstybės išteklių: Tieliikelaitos gauna iš valstybės daugiau lėšų, negu už lygiavertes paslaugas gautų įprastas rinkos veiklos vykdytojas.
(235)
Nors skundo teikėjai mano, kad visa pagalba, susijusi su derybų būdu sudarytomis sutartimis, sudarė 21,5 mln. EUR, Suomijos valdžios institucijos, remdamosi ekspertų ataskaita, teigia, kad Tieliikelaitos įmonei dėl derybų būdu sudarytų sutarčių buvo suteiktas ne didesnis kaip 8,5 mln. EUR pranašumas.
(236)
Komisija pažymi, kad skirtingoms sutartims, sudarytoms tarp Kelių administracijos ir įvairių veiklos vykdytojų, įskaitant Tieliikelaitos, būdinga didelė rizikos dydžio ir užsakomo darbo pobūdžio įvairovė. Du pagrindiniai sutarčių tipai yra šie: priežiūros bei projektavimo sutartys ir planavimo bei įgyvendinimo sutartys. Siekdama nustatyti pranašumą, kurį Tieliikelaitos įgijo sutartis sudariusi derybų būdu, Komisija mano, kad tikslinga palyginti kainą, sumokėtą Suomijos Vyriausybės už tas derybų būdu sudarytas sutartis, su kaina, Suomijos Vyriausybės sumokėtą už konkurso būdu sudarytas sutartis, kurioms būdingas palyginamas rizikos lygis ir darbo pobūdis.
(237)
Derybų būdu sudarytos sutartys buvo išskirtinai priežiūros ir projektavimo sutartys. Siekdama nustatyti Tieliikelaitos gautą naudą Komisija atitinkamai turi palyginti Tieliikelaitos derybų būdu sudarytų priežiūros ir projektavimo sutarčių maržas su Tieliikelaitos konkurso būdu sudarytų priežiūros ir projektavimo sutarčių maržomis (48).
(238)
Icecapital atliko atitinkamų pelno maržų tyrimą. Jos ataskaitoje nurodoma, kad pelno maržų skirtumas leido Tieliikelaitos įgyti 8,5 mln. EUR pranašumo.
(239)
Sykiu Komisija mano, kad Tieliikelaitos gauta bendra nauda, susijusi su derybų būdu sudarytomis sutartimis, yra šiek tiek didesnė už 8,5 mln. EUR. 8,5 mln. EUR skirtumas buvo apskaičiuotas naudojant galutinę derybų būdu sudarytų sutarčių maržą (maržą po metinės išlaidų koregavimo procedūros). Kaip pabrėžė skundo teikėjai (ir nepaneigė Suomijos valdžios institucijos), pereinamuoju laikotarpiu įmonė taip galėjo nemokėdama atitinkamų palūkanų kasmet gauti naudos iš kasmetinio „koregavimo“ mažinant išlaidas vertės. Todėl Tieliikelaitos gavo naudos ne tik iš 8,5 mln. EUR maržų skirtumo, bet ir iš trumpalaikių (49) beprocenčių kreditų. Žinant, kad išlaidų mažinimo suma pereinamuoju laikotarpiu sudarė 16,8 mln. EUR ir kad kredito palūkanų normos tuo laikotarpiu neviršijo 5,7 %, Tieliikelaitos nauda, gauta iš tų trumpalaikių beprocenčių kreditų, neviršija 1 mln. EUR.
(240)
Todėl bendras pagalbos elementas, susijusi su kelių paslaugų sutarčių, pereinamuoju laikotarpiu derybų būdu sudarytų su Tieliikelaitos, sąlygomis, apytiksliai sudaro 9,5 mln. EUR.
6.3.4. Vežimo keltais paslaugų sutarčių priskyrimas taikant derybų procedūrą
(241)
Komisija pažymi, kad pirmasis Suomijos valdžios institucijų bandymas vežimo keltais paslaugų sektoriuje pereiti nuo derybų būdu sudarytų sutarčių prie konkurso būdu sudarytų sutarčių lauktų rezultatų nedavė. Konkursuose pasiūlytos kainos buvo daug aukštesnės už galiojančių derybų būdu sudarytų Kelių administracijos ir Tieliikelaitos sutarčių kainas. Be to, patvirtinus konkurso rezultatus būtų nusižengta siekiui liberalizuoti rinką, nes būtų sustiprinta Tieliikelaitos padėtis (Tieliikelaitos pasiūlymas vis dar buvo pigiausias). Todėl Suomija ieško naujo viešųjų pirkimų modelio, kuris visiems galimiems pasiūlymų teikėjams suteiktų vienodas sąlygas.
(242)
Toliau sudarant sutartis derybų būdu Tieliikelaitos įmonei nesuteikiama jokio pranašumo, nes derybų būdu sudarytų sutarčių sąlygose pakankamai neatsižvelgiama į poreikį atnaujinti įrangą. Vadinasi, toliau sutartis sudarydama derybų būdu Tieliikelaitos netgi patiria sunkumų.
(243)
Komisija atitinkamai laikosi nuomonės, kad Kelių administracijos Tieliikelaitos įmonei sumokėta kaina pagal derybų būdu sudarytas vežimo keltais sutartis neviršija rinkos kainos. Todėl Komisija daro išvadą, kad atlyginimas pagal sutartis nėra susijęs su valstybės pagalba.
6.3.5. Specialios nuostatos dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus mažinimo
(244)
Įstatymu, reglamentuojančiu Tieliikelaitos pertvarkymą iš administracijos padalinio į valstybės įmonę, įmonė buvo įpareigota perimti visus Kelių administracijos Kelių tiesimo padalinio darbuotojus, net jei darbuotojų buvo per daug jos reikmėms. Be to, įstatymu Tieliikelaitos buvo draudžiama atleisti darbuotojus pereinamuoju laikotarpiu.
(245)
Suomijos valdžios institucijos tvirtina, kad jokia priemonė pernelyg didelio Tieliikelaitos darbuotojų skaičiaus problemai spręsti nebuvo valstybės pagalba. Iš tiesų tokios priemonės buvo skirtos tik iš dalies kompensuoti Tieliikelaitos patiriamus struktūrinius sunkumus dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus ir daug išlaidų reikalaujančių įdarbinimo sąlygų, paveldėtų iš laikotarpio prieš liberalizavimą, ir dėl Suomijos parlamento draudimo pereinamuoju laikotarpiu atleisti darbuotojus. Šiuo atžvilgiu Suomijos valdžios institucijos remiasi pirmiau aprašytu Pirmosios instancijos teismo sprendimu Combus byloje.
(246)
Susiklosčius ypatingoms aplinkybėms Combus byloje, Pirmosios instancijos teismas argumentavo, kad „Danijos valstybė, užuot tiesiogiai pervedusi 100 mln. DKK Combus dirbantiems valstybės tarnautojams, galėjo tokį patį rezultatą pasiekti minėtus valstybės tarnautojus paskirdama į kitą darbą viešojo valdymo sektoriuje ir neišmokėdama jokių išmokų, o dėl to Combus įmonė darbuotojus iš karto būtų galėjusi įdarbinti pagal privatinės teisės darbo sutartis“ (50).
(247)
Komisija primena, kad sprendime Combus byloje pateiktas pagrindimas, kuriuo remiasi Suomijos valdžios institucijos, nebuvo aiškiai patvirtintas Teisingumo Teismo ir juo Pirmosios instancijos teismas nesirėmė jokiame vėlesniame sprendime. Šiaip ar taip, tam tikri Teisingumo Teismo praktikos elementai leidžia paneigti prielaidą, kad valstybės suteikta kompensacija struktūriniams sunkumams mažinti negalėtų būti kvalifikuojama kaip pagalba ir leidžia suprasti, kad sprendimas Combus byloje neturėtų būti per plačiai interpretuojamas.
(248)
Nuolatinėje Teisingumo Teismo praktikoje laikomasi nuomonės, kad siekiant nustatyti, ar priemonė yra valstybės pagalba, būtina įvertinti priemonės poveikį, o ne priemonės taikymo priežastis ar tikslus (51). Teisingumo Teismas taip pat pareiškė, kad bet kuri priemonė, pagal kurią įmonė atleidžiama nuo mokesčių, kurie paprastai yra įtraukti į įmonės biudžetą, yra valstybės pagalba (52). Teisingumo Teismas išaiškino, kad tai ypač taikoma išlaidoms, susijusioms su darbuotojų atlyginimu (53). Todėl Teisingumo Teismas nepatvirtino, kad priemonė nesuteikia pranašumo aptariamai įmonei tik todėl, kad ji kompensuoja įmonės patiriamus „sunkumus“ (54).
(249)
Remdamasi šiuo požiūriu Komisija atskirai įvertins kiekvieną susijusią konkrečią priemonę.
6.3.5.1. Darbuotojų perkėlimas į Kelių administraciją ir kitus viešojo administravimo padalinius
(250)
Dėl 116 darbuotojų perkėlimo iš Tieliikelaitos į laisvas viešojo administravimo sektoriaus darbo vietas Komisija pirmiausia turi nustatyti, ar šis perkėlimas buvo finansuojamas iš valstybės išteklių. Taip būtų galima teigti tik jei Suomijai buvusius Tieliikelaitos darbuotojus perkelti į laisvas darbo vietas Suomijos administracijoje kainavo daugiau, nei į tas darbo vietas pasirinkti kitus kandidatus. Šiomis aplinkybėmis svarbu pažymėti, kad Suomijos administracija buvusiems Tieliikelaitos darbuotojams nesukūrė papildomų darbo vietų, o tik leido užimti darbo vietas, kurios atsilaisvino išėjus valstybės tarnautojams.
(251)
Skundo teikėjai teigia, kad Tieliikelaitos darbuotojai buvo grąžinti į administraciją nepakeitus jų įdarbinimo sąlygų, todėl tai administracijai kainavo brangiau nei įdarbinti kitus galimus kandidatus.
(252)
Suomijos Vyriausybė garantavo, kad perkelti darbuotojus iš Tieliikelaitos į Suomijos viešojo sektoriaus administraciją buvo įmanoma tik atsilaisvinus darbo vietai ir apie ją paskelbus. Tieliikelaitos darbuotojai buvo įdarbinami tik kai atsirasdavo jų rangą atitinkanti darbo vieta ir kai jų kvalifikacijos lygis atitikdavo kvalifikacijos lygį, kurio buvo reikalaujama paskelbtoms laisvoms pareigoms eiti. Prieš perkeliant Tieliikelaitos darbuotojus turėjo būti įvertintas jų tinkamumas pareigoms.
(253)
Komisija pažymi, kad skundo teikėjai nepateikė jokių įrodymų, kad palyginti su kitais kandidatais buvusių Tieliikelaitos darbuotojų įdarbinimas laisvose darbo vietose Suomijos Vyriausybei kainavo brangiau.
(254)
Įvertinusi visą turimą informaciją Komisija mano, kad nebuvo aptikta jokių požymių, kad Suomijos administracija turėjo papildomų išlaidų dėl to, kad 116 darbuotojų iš Tieliikelaitos buvo perkelti į laisvas viešojo administravimo sektoriaus darbo vietas. Komisija ypač pažymi, kad 116 darbuotojams, kai jie dar dirbo Suomijos kelių tarnyboje, buvo taikomos tos pačios įdarbinimo sąlygos, kaip ir valstybės tarnautojams Suomijos viešojo sektoriaus administracijoje. Buvusius valstybės tarnautojus grąžinusi į darbą viešojo administravimo sektoriuje, kurios atitiko jų rangą ir kvalifikaciją, Suomija patyrė tokių pačių išlaidų, kurių būtų patirta, jei tose darbo vietose būtų įdarbinti kiti žmonės.
(255)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisija daro išvadą, kad dėl 116 darbuotojų perkėlimo Suomija nepatyrė jokių papildomų išlaidų. Todėl ši priemonė nėra valstybės pagalba, nes valstybės ištekliai nepanaudoti.
6.3.5.2. Specialių paslaugų projektų finansavimas
(256)
Dėl specialių projektų, skirtų darbuotojams, kurių paslaugų nebereikalingos, tačiau kurie neatleidžiami, pasakytina, kad Kelių administracija iš viso skyrė maždaug 68 mln. EUR jiems finansuoti, įskaitant 56 mln. EUR personalo išlaidoms kompensuoti (plg. 5.5 skirsnį).
(257)
Komisija pripažįsta, kad atitinkami paslaugų projektai buvo akivaizdžiai skirti sumažinti įmonės struktūrinius sunkumus, susijusius su pernelyg dideliu darbuotojų skaičiumi.
(258)
Remdamasi Suomijos valdžios institucijų pateiktais paaiškinimais, patvirtintais ekspertų ataskaita, Komisija mano, kad valstybės skirta 68 mln. EUR suma nebuvo per didelė kompensacija už atitinkamų paslaugų teikimą (kelkraščių tvarkymą, pastatų ir lauko aikštelių rekonstrukciją). Priešingai, vykdant paslaugų projektus buvo patirta nuostolių (plg. 5.5 skirsnį).
(259)
Vis dėlto Komisija mano, kad, jeigu nebūtų vykdomi tokie specialūs paslaugų projektai, įmonė būtų turėjusi mokėti atlyginimą darbuotojams, kurių paslaugos buvo nebereikalingos, nors jie nebūtų prisidėję prie įmonės pajamų didinimo. Nėra įrodymų, kad kitomis aplinkybėmis Suomijos valdžios institucijos vis tiek būtų nusprendusios sudaryti rangos sutartį dėl atitinkamų paslaugų ir kad ekonomiškai naudingiausias valstybės sprendimas būtų atitinkamas sutartis sudaryti su Tieliikelaitos. Todėl turi būti laikoma, kad priemonė finansuota iš valstybės išteklių.
(260)
Be to, kitaip nei darbuotojų perkėlimo į administraciją atveju, Tieliikelaitos įmonės padėtis dėl specialių paslaugų projektų skiriasi nuo padėties, kurią Pirmosios instancijos teismas nagrinėjo Combus byloje.
(261)
Kitaip nei 116 darbuotojų grąžinimas į administraciją, ši priemonė nėra tiesiogiai skirta darbuotojų skaičiui mažinti. Šiuo atveju valstybė išskirtinėmis teisėmis ir ne konkurso tvarka užtikrina, kad Tieliikelaitos vykdytų specialių paslaugų projektus, kurie, atrodo, kitu atveju nebūtų įsigyjami arba įsigyjami ne tokia pat apimtimi. Be to, valstybė akivaizdžiai iškraipo konkurencinę aplinką rinkoje, kurioje vyksta liberalizavimas. Šia priemone bendrovės struktūriniai sunkumai nepašalinami, o tik sudaromos sąlygos užtikrinti bendrovės išlikimą nepaisant tų sunkumų; pati priemonė susiklosčiusios padėties spręsti neskatina.
(262)
Todėl minėtos aplinkybės, ištirtos taikant atitinkamą teismų praktiką, įskaitant sprendimą Combus byloje, leido padaryti išvadą, kad aptariama priemonė turi būti vertinama kaip pagalba.
6.3.5.3. Pagalbos personalo prisitaikymui priemonės
(263)
Be dviejų pirmiau minėtų priemonių, iš Kelių administracijos biudžeto buvo pervesta 20,1 mln. EUR šioms reikmėms: padėti Tieliikelaitos darbuotojams susirasti naujus darbus, finansuoti papildomą švietimą bei perkvalifikavimą ir finansuoti pensijas ankstyvo išėjimo į pensiją atveju.
(264)
Suomijos valdžios institucijos nepateikė išsamios informacijos apie atitinkamas priemones. Kaip jau minėta, sprendimas Combus byloje turi būti interpretuojamas siaurai, todėl Komisija negali daryti išvados, kad šiomis priemonėmis Tieliikelaitos nebus suteiktas selektyvus pranašumas.
6.3.6. Fiskalinė priemonė, susijusi su Tieliikelaitos įsigyjama žeme
(265)
Vertindama tai, kad pereinamuoju laikotarpiu žemę Tieliikelaitos įmonei pardavę asmenys dažniausiai buvo atleisti nuo kapitalo pajamų mokesčio, Komisija pažymi, kad Suomijos valdžios institucijos iš tiesų nepateikė jokių argumentų, kurie neleistų tos priemonės kvalifikuoti kaip pagalbos, kaip teigė skundo teikėjai. Remiantis turima informacija jai belieka padaryti išvadą, kad aptariama priemone Tieliikelaitos įmonei gali būti suteiktas pranašumas.
(266)
Komisija pažymi, kad Tieliikelaitos nebuvo tiesioginė atitinkamų mokesčių lengvatų naudos gavėja. Be to, Komisija pažymi, kad tais pranašumais galėjo pasinaudoti ne visi žemės pardavėjai, o tik tie, kurie nebuvo bendrovės, bendrijos ar komanditinės bendrijos. Tieliikelaitos galėjo gauti naudos iš šios priemonės, jei tiesioginiai naudos gavėjai būtų (iš dalies) perdavę šiuos pranašumus Tieliikelaitos įmonei.
(267)
NET jei Tieliikelaitos įmonei būtų suteiktas koks nors pranašumas, ši priemonė būtų klasifikuotina kaip „esama pagalba“, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkto v papunktyje: „pagalba, kuri yra esama pagalba, nes galima nustatyti, ar jos patvirtinimo metu tai nebuvo pagalba, o tokia ji tapo vėliau dėl bendrosios rinkos plėtojimosi ir nebuvo atitinkamos valstybės narės pakeista“, dėl šių priežasčių:
(268)
Tuo metu nebuvo patvirtinta jokia pagalba. Kai Tieliikelaitos pirmtakas (Suomijos kelių tarnybos Kelių tiesimo padalinys) dar priklausė Suomijos administracijai, ji gavo naudos iš aptariamų mokesčių lengvatų - pagal Pajamų mokesčio įstatymo 49 skirsnio 1 dalies 4 punktą ši mokesčių lengvata buvo taikoma visoms valstybės įstaigoms ir įmonėms.
(269)
Tačiau tuo metu, kai priemonė buvo patvirtinta, Suomijos kelių tarnyba jokios ekonominės veiklos nevykdė, nes pagal Suomijos kelių tarnybos įstatus ji negalėjo siūlyti atlyginamų paslaugų rinkoje. Ji apsiribojo tik darbu administracijai. Todėl jos viešųjų kelių projektavimo, tiesimo ir priežiūros veikla buvo vykdoma apibrėžtoje srityje. 1993 m., kai įsigaliojo Pajamų mokesčio įstatymas, Tieliikelaitos buvo Suomijos viešosios administracijos padalinys ir nevykdė veiklos jokioje kitoje rinkoje. Komisija daro išvadą, kad tuo metu, kai buvo patvirtinta priemonė, ji nebuvo valstybės pagalba, nes ja nebuvo remiama įmonė, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
(270)
Pagalba ji tapo dėl bendrosios rinkos vystymosi. 2001 m. Suomijos kelių tarnybos „gamybos padalinys“, dabar įsteigtas kaip atskira įmonė Tieliikelaitos, galėjo siūlyti paslaugas rinkoje, nes Suomijos kelių priežiūros rinkoje buvo įgyvendinta reforma, kuri aptariama šiame sprendime. Suomijos Vyriausybės sprendimas liberalizuoti kelių paslaugų sektorių buvo platesnių liberalizavimo veiksmų dalis, kuris taip pat paskatino kitas ES ir EEE valstybes nares vėliau savanoriškai atverti savo kelių paslaugų rinkas (neseniai rinką atvėrė Norvegija). Šiandien daug bendrovių siūlo paslaugas kelių priežiūros ir tiesimo (55) sektoriuje visoje ES ir EEE teritorijoje.
(271)
Šios reformos pakeitė rinką dviem atžvilgiais: viena vertus, į rinką įžengė buvusios Vyriausybės agentūros, o antra vertus, akivaizdžiai išaugo bendras konkurencinės rinkos dydis (pvz., dėl Suomijos įgyvendinto liberalizavimo konkurencinės rinkos dydis išaugo daugiau kaip 400 mln. EUR).
(272)
Atsižvelgdama į šiuos pokyčius Komisija daro išvadą, kad nuo 2001 m. Tieliikelaitos vykdo ekonominę veiklą, būtent siūlo atlyginamas kelių paslaugas, todėl ji yra įmonė, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje. Dėl bendrosios rinkos vystymosi priemonė, kuri ją tvirtinant nebuvo valstybės pagalba, tapo valstybės pagalba.
(273)
Pagalba, kuri nebuvo valstybės narės pakeista. Kol Pajamų mokesčio įstatymo 49 skirsnio 1 dalies 4 punktas buvo taikytinas Tieliikelaitos įmonei (iki 2005 m. sausio 1 d.), jis buvo taikomas be pakeitimų (nuo 1993 m., kai įsigaliojo Pajamų mokesčio įstatymas).
6.3.7. Bankroto teisės netaikymas
(274)
Komisija mano, kad dėl bankroto teisės netaikymo Tieliikelaitos įgyja pranašumą.
(275)
Komisija remiasi savo pranešimu dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo garantijomis suteikiamai valstybės pagalbai (56), kurio 2.1.3 punkte teigiama: „Komisija manymu garantijos forma suteiktai pagalbai priskirtinos ir palankesnės finansavimo sąlygos, suteiktos įmonėms, kurių juridinis statusas lemia, kad jų bankrotas arba kitos nemokumo procedūros yra neįmanomos, kad suteikiama aiški valstybės garantija arba kad nuostolius padengs valstybė.“ (57)
(276)
Suomijos valdžios institucijos pripažįsta, kad tai, kad pagal Bankroto įstatymą Tieliikelaitos negali bankrutuoti, galėtų teoriškai suteikti pranašumą, nes Tieliikelaitos įmonės finansavimo išlaidos galėjo būti sumažintos dėl mažesnės kreditorių rizikos. Tačiau Tieliikelaitos po jos įsteigimo finansų rinkoje papildomų lėšų nesiskolino. Todėl, Suomijos valdžios institucijų nuomone, Tieliikelaitos įmonei dėl bankroto teisės netaikymo nebuvo įmanoma įgyti konkurencinio pranašumo, palyginti su privačiais konkurentais.
(277)
Kalbant apie Tieliikelaitos įmonės išorės skolinimąsi ateityje, Komisija nesutinka, kad nustačius garantijos mokestį už Tieliikelaitos gautas paskolas pagalbos galimybės nebeliks, nes neįmanoma įvertinti neribotos garantijos rinkos kainos vien todėl, kad joks rinkos veiklos vykdytojas nesuteiks tokios garantijos.
(278)
Be to, Tieliikelaitos nuolat užsako paslaugas ir medžiagą iš išorės tiekėjų, todėl Tieliikelaitos yra skolinga tiems išorės subjektams. Atsižvelgdama į bankroto teisės netaikymą Tieliikelaitos įmonei, Komisija mano, kad neatmestina prielaida, kad Tieliikelaitos gauna naudos iš palankesnių įmokų mokėjimo sąlygų. Kadangi valstybė prisiima atsakomybę už galimą Tieliikelaitos finansinių įsipareigojimų nevykdymą jos tiekėjams ir negauna už šią garantiją jokio atlyginimo, priemonė yra „finansuojama iš valstybės išteklių“.
(279)
Tačiau Komisija sutinka su Suomijos valdžios institucijomis, kad ši priemonė turi būti klasifikuojama kaip esama pagalba, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkte, nes „galima nustatyti, kad ją tvirtinant tai nebuvo pagalba“. Iš tiesų, atitinkamam ekonominiam subjektui (58) niekada nebuvo taikomi bankroto įstatymai, įskaitant laikotarpį iki Suomijos kelių paslaugų sektoriaus liberalizavimo. Dėl 267 ir kitose konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių priemonė nebuvo valstybės pagalba ją diegiant ir tapo valstybės pagalba dėl bendrosios rinkos vystymosi.
6.3.8. Apmokestinimo įmonių pajamų mokesčiu tvarkos ypatybės
(280)
Komisija mano, kad tai, kad Tieliikelaitos yra visiškai de facto atleista nuo įmonių pajamų mokesčio, jai suteikia pranašumo (59).
(281)
Komisija mano, kad atleidimas nuo įmonių pajamų mokesčio yra valstybės pagalba. Jo nepateisina mokesčių sistemos pobūdis ir ekonomiškumo siekis.
(282)
Kalbėdamos apie valstybės pagalbos elemento nustatymą Suomijos valdžios institucijos teigia, kad, nors Tieliikelaitos nuo savo pelno valstybei nemoka įmonių pajamų mokesčio, į tai atsižvelgiama kasmet priimant sprendimus dėl Tieliikelaitos įmonės valstybei atiduodamo pelno, t. y. pelno procentas, kurį įmonė atiduoda grąžindama pelną valstybei, yra panašus į tą sumą, kurią konkuruojančios bendrovės moka kaip įmonių pajamų mokestį ir dividendus.
(283)
Komisijos nuomone, Suomijos valdžios institucijos, pasitelkdamos šį argumentą, painioja valstybės, kaip finansų valdžios, vaidmenį su valstybės, kaip įmonių savininkės, vaidmeniu. Komisija mano, kad siekiant kontroliuoti valstybės pagalbą teisės požiūriu svarbu aiškiai atskirti šiuos du vaidmenis (60). Viena vertus, Komisijai reikia patikrinti, ar valstybė, kaip finansų valdžia, taikė vienodas sąlygas visoms įmonėms; antra vertus, Komisijai reikia patikrinti, ar valstybė, kaip įmonių savininkė, veikia kaip privati investuotoja, pavyzdžiui, kai ji nusprendžia išmokėti dividendus.
(284)
Todėl Komisija mano, kad siekiant užtikrinti, kad Tieliikelaitos negaus naudos iš palankesnių verslo sąlygų nei turi jos konkurentai, šiai įmonei būtina taikyti standartines apmokestinimo taisykles.
(285)
Komisija pažymi, kad atleidimas nuo įmonių pajamų mokesčio turi būti klasifikuojamas kaip esama pagalba, kaip apibrėžta Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio b punkte, nes „galima nustatyti, kad ją tvirtinant tai nebuvo pagalba“. Iš tiesų, atitinkamam ekonominiam subjektui niekada nebuvo taikytos standartinės įmonių pajamų mokesčio taisyklės. Dėl 267 ir kitose konstatuojamosiose dalyse nurodytų priežasčių priemonė nebuvo valstybės pagalba ją diegiant ir tapo valstybės pagalba dėl bendrosios rinkos vystymosi.
6.4. Poveikis konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai
(286)
Jau yra nusistovėjusi teismų praktika, kad „kai įmonė veikia sektoriuje, kuriame konkuruoja gamintojai iš įvairių valstybių narių, bet kokia pagalba, kurią ji gali gauti iš valdžios institucijų, gali daryti įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai ir pabloginti konkurencijos sąlygas, nes jos nuolatinis dalyvavimas rinkoje neleidžia konkurentams iš kitų valstybių narių didinti užimamos rinkos dalies ir sumažina jų galimybes padidinti eksportą į tą valstybę narę.“ (61)
(287)
Šioje byloje Komisija teigia, kad kelių infrastruktūros priežiūros rinkos įvairiose valstybėse narėse buvo pakankamai atvertos ir įsileistos tarptautinės grupės, vykdančios veiklą daugiau kaip vienoje valstybėje narėje. Pati Tieliikelaitos 2004 m. įsteigė pavaldžiąją bendrovę Estijoje, todėl ji vykdo veiklą už Suomijos ribų. Be to, Tieliikelaitos šiuo metu veikia per bendrąją įmonėje Švedijoje. Todėl akivaizdu, kad Tieliikelaitos„veikia sektoriuje, kuriame konkuruoja gamintojai iš įvairių valstybių narių“. Todėl laikytina, kad selektyvaus pranašumo Tieliikelaitos įmonės finansams teikimas iš valstybės išteklių yra valstybės pagalba, kuri iš principo yra draudžiama pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
6.5. Išvados dėl teikiamos valstybės pagalbos
(288)
Todėl Komisija daro išvadą, kad priemonės „Derybų būdu sudarytos sutartys vežimo keltais paslaugoms teikti“ ir „Darbuotojų perkėlimas į viešojo administravimo sektoriaus padalinius“ nėra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje, nes jos nesuteikia Tieliikelaitos įmonei ekonominio pranašumo.
(289)
Tačiau priemonės, pirmiau apibūdintos kaip „Lengvatinės valstybės paskolos teikimas“, „Derybų būdu sudarytų kelių paslaugų sutarčių priskyrimas“, „Specialių paslaugų projektų finansavimas“, „Pagalbos personalo prisitaikymui priemonės“, „Bankroto teisės netaikymas“, „Įprastos pajamų mokesčio teisės netaikymas“ ir „Fiskalinė priemonė, susijusi su Tieliikelaitos įsigyjama žeme“ yra pagalba, kuri iš principo yra draudžiama pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį. Gali būti, kad buvo teikiama ir pagalba, susijusi su žemės sklypais ir žvyro karjerais.
7. PAGALBOS DERĖJIMAS SU BENDRĄJA RINKA
(290)
Dėl tų pačių priežasčių, dėl kurių pagal Altmark bylos sprendime nurodytus kriterijus (plg. 6.1 skyrių) Komisija negalėjo paskelbti, kad Tieliikelaitos įmonei taikytas priemonių paketas „nėra pagalba“, Komisija negali laikyti, kad tos paketo priemonės, kuriose yra valstybės pagalbos elementų, yra suderinamos su bendrąja rinka pagal EB sutarties 86 straipsnio 2 dalį. Pagal Bendrijos programą dėl valstybės pagalbos kompensacijos už viešąją paslaugą forma (62) Komisija pagal EB sutarties 86 straipsnio 2 dalį negali paskelbti, kad su bendrąja rinka suderinama pagalba, kuri nėra akivaizdžiai būtina atlikti pavestoms užduotims ir nėra joms proporcinga.
(291)
Kadangi nėra jokios kitos konkrečios teisinės bazės aptariamam pagalbos paketui tirti, Komisija turi įvertinti, ar Tieliikelaitos įmonei suteikta pagalba yra suderinama su bendrąja rinka pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą, kuriame numatoma, kad „pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui“, gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka.
(292)
Kad pagalba būtų suderinama su bendrąja rinka pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą, pagalba turi atitikti šiuos kriterijus:
-
pagalba turi skatinti ar palaikyti bendriems Europos interesams svarbaus projekto vykdymą,
-
pagalba turi būti būtina šiam rezultatui pasiekti, nes be jos šis skatinamas tikslas negalėtų būti pasiektas, o pagalbos trukmė, intensyvumas ir taikymo sritis turi būti proporcinga numatyto rezultato svarbai,
-
todėl teigiamas poveikis, kuris yra tiesiogiai priskiriamas pagalbos priemonei, turi būti suderintas atsižvelgiant į pagalbos neigiamą poveikį konkurencijai ir valstybių narių tarpusavio prekybai, kad būtų galima nustatyti, kad pagalba nedaro neigiamos įtakos prekybos sąlygoms tiek, kad tai prieštarautų bendram interesui.
(293)
Vertindama atitinkamas priemones pagal šiuos kriterijus įvairias pirmiau nurodytas valstybės pagalbos priemones Komisija suskirstys į dvi grupes:
-
Esamas pagalbos priemones (pranašumus, susijusius su bankroto teisės netaikymu, įprastos pajamų mokesčio teisės netaikymu ir fiskaline priemone, susijusia su Tieliikelaitos įsigyta žeme).
-
Naujas pagalbos priemones, dažniausiai susijusias su pereinamuoju laikotarpiu (pranašumus, susijusius valstybės paskola, derybų būdu sudarytomis sutartimis kelių sektoriuje, specialių paslaugų projektais, pagalbos personalo prisitaikymui priemonėmis, galima pagalba, susijusia su žemės sklypais ir žvyro karjerais).
7.1. Esamų pagalbos priemonių suderinamumas
(294)
Komisija pažymi, kad specialios įmonių pajamų mokesčio nuostatos ir bankroto teisės netaikymas - tai priemonės, neatskiriamos nuo Tieliikelaitos, kaip valstybės įmonės, juridinio statuso. Tą patį galima pasakyti apie fiskalinę priemonę, susijusią su Tieliikelaitos įsigyta žeme.
(295)
Be to, šios priemonės nėra sietinos nei su Suomijos kelių tiesimo, projektavimo, priežiūros rinkos atvėrimu, nei su kitų ekonominės veiklos rūšių plėtra. Todėl, remiantis Komisijos turima informacija, negalima nustatyti priemonių suderinamumo pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą.
(296)
Komisija mano, kad taikant vadinamąjį pelno atidavimo mechanizmą ir garantijos mokesčio mechanizmą neužtikrinama, kad bus visiškai pašalinti pranašumai, susiję su bankroto įstatymų netaikymu ir įmonių pajamų mokesčio teise (žr. 6.2 skyrių).
(297)
Komisija taip pat pažymi, kad visada buvo laikoma, kad strategijos, pagal kurias numatytos neribotos valstybės garantijos komercinę veiklą vykdantiems subjektams, yra nesuderinamos su EB sutarties valstybės pagalbos taisyklėmis (63).
(298)
Galiausiai Komisija daro išvadą, kad tolesnis išimčių iš įprastų įmonių pajamų mokesčio taisyklių ir bankroto įstatymų taikymas yra nesuderinamas su bendrąja rinka.
(299)
Šiuo atžvilgiu Komisija pritaria Suomijos Vyriausybės įsipareigojimui 2008 m. kovo 1 d. pertvarkyti Tieliikelaitos į Vyriausybės valdomą ribotos atsakomybės bendrovę. Komisija sutinka su šiuo galutiniu terminu, nes šis laikotarpis atrodo pagrįstas atlikti tokią procedūrą, atsižvelgiant į jos sudėtingumą teisiniu požiūriu.
(300)
Galiausiai Komisija pažymi, kad fiskalinę priemonę sudaranti esamos pagalbos dalis, susijusi su Tieliikelaitos įsigyta žeme, buvo panaikinta 2004 m.
7.2. Naujų pagalbos priemonių suderinamumas
(301)
Šiame skirsnyje kalbama apie pagalbą, susijusią su suteikta lengvatine valstybės paskola, specialių paslaugų projektų finansavimu, derybų būdu sudarytų sutarčių priskyrimu, pagalbos personalo prisitaikymui priemonių finansavimu ir galima pagalba, susijusia su žemės sklypais ir žvyro karjerais.
(302)
Įžanginėse pastabose Komisija pažymi, kad, kaip aiškėja iš Suomijos valdžios institucijų pateiktų pastabų, neatrodo, kad aptariama pagalba, kuri buvo daugiausia pereinamojo pobūdžio, darytų neigiamą poveikį rinkos, kurioje veikia Tieliikelaitos, konkurencinei struktūrai. Iš tiesų, Suomijos valdžios institucijoms perduotoje ir pirmiau 5.10 skirsnyje pateiktoje informacijoje nurodoma, kad atitinkamos veiklos srityje konkurencija pereinamuoju laikotarpiu gerokai išaugo ir kad Tieliikelaitos dabar patiria juntamą konkurencinį spaudimą. Skundo teikėjų pateikti įrodymai šioms išvadoms neprieštarauja.
(303)
Kalbant apie tvirtinimą, esą Tieliikelaitos užima didelę nuolatinės kelių priežiūros rinkos dalį (žr. pirmiau 5.10 skirsnį), Komisija mano, kad jei skundo teikėjų nurodyti atitinkami skaičiai vertinami atsižvelgiant į jų objektyvų ekonominį kontekstą, negalima teigti, kad atitinkamoje rinkoje konkurencija veikia netinkamai. Tai ypač pasakytina atsižvelgiant į 2006 m. didelį pateiktų pasiūlymų skaičių, klientų keitimo lygį ir konkursų rezultatus (64).
(304)
Komisija šiuo atžvilgiu pažymi, kad, pačių skundo teikėjų nuomone, jau pereinamuoju 2001-2004 m. laikotarpiu Suomijos infrastruktūros rinkoje veikė užsienio veiklos subjektai, įskaitant Švedijos įmones Skanska AB ir NCC AB, veikiančias per savo pavaldžiąsias bendroves Suomijoje. Be to, užsienio įmonės konkuravo dėl 630 mln. EUR vertės sutarties greitkeliui nuo Mūrlos iki Lohjos tiesti; be kitų rangovų dėl Suomijos priežiūros sutarčių konkuravo ir Estijos rangovai (65).
(305)
Kelių priežiūros paslaugų kainų raida (plg. 5.10 skirsnį) buvo naudinga Suomijos mokesčių mokėtojams ir visai ekonomikai. Suomijos valdžios institucijos pateikė įtikinamus šio poveikio įrodymus, kurių neginčijo skundo teikėjai.
(306)
Todėl Komisija daro išvadą, kad neatrodo, kad su pereinamuoju laikotarpiu susijusios pagalbos priemonės būtų padariusios įtaką konkurencijai ir prekybai tiek, kad tai prieštarautų bendram interesui. Atsižvelgiant į šias aplinkybes akivaizdu, kad pagalbos būtinumas ir proporcingumas turės būti vertinami pagal bendrąjį balanso testą, kurio reikalaujama pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą.
7.2.1. Bendrus Europos interesus atitinkantis projektas
(307)
Suomijos valdžios institucijų nuomone, bendrą interesą atitiko veiksmingas Suomijos kelių paslaugų rinkos valstybinio segmento atvėrimas konkurencijai, kartu išsaugant Tieliikelaitos pirmtakės Suomijos kelių tarnybos Kelių tiesimo padalinio pramoninį potencialą ir leidžiant jam transformuotis į konkurencingą įmonę, sykiu išvengiant priverstinio darbuotojų atleidimo iš darbo bent pereinamuoju laikotarpiu.
(308)
Komisija mano, kad toks projektas iš tiesų gali atitikti bendrus Bendrijos interesus.
(309)
Kaip teisingai pastebėjo Suomijos valdžios institucijos, uždarų nacionalinių rinkų atvėrimas konkurencijai Europos lygiu yra teigiamas poslinkis ir atitinka svarbų politinį Bendrijos siekį (66).
(310)
Komisija mano, kad kelių paslaugų rinkos liberalizavimas ir Tieliikelaitos pramoninio potencialo išlaikymas yra tarpusavyje glaudžiai susiję. Pirma, ji pažymi, kad liberalizavimą reglamentuojančių įstatymų priėmimas buvo tiesiogiai susijęs su nuostatos, garantuojančios, kad Tieliikelaitos negalės atleisti darbuotojų, priėmimu, nors tuo metu bendrovei kilo nemažų problemų dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus. Antra, kaip aiškėja atsižvelgiant į rinkos vystymąsi, Tieliikelaitos turėjo didelių galimybių atlikti reikšmingą vaidmenį konkurencingoje aplinkoje ir siūlyti kelių paslaugas, kurios atitiko įvairių užsakovų kainos ir kokybės poreikius.
(311)
Ištirtas pagalbos paketas, kurį taikant Tieliikelaitos įmonė išvengtų papildomų personalo išlaidų, kurių ji patyrė dėl paveldėtų įsipareigojimų iš to laikotarpio, kai atitinkamos paslaugos buvo viešojo administravimo sistemos dalis (vidaus paslaugos), leistų įmonei laisvai vykdyti veiklą liberalizuotoje rinkoje ir atlikti būtinus koregavimus siekiant reaguoti į rinkos poreikius ir kitus technologinius pokyčius, kurie ilgalaikėje perspektyvoje daro poveikį bendrovės pajėgumui.
(312)
Be to, Komisija pažymi, kad skundo teikėjai iš esmės neginčija Suomijos valdžios institucijų argumento, kad rinkos atvėrimas konkurencijai atitinka bendrus Bendrijos interesus. Jie taip pat neginčija, kad nebuvo ryšio tarp rinkos atvėrimo ir Tieliikelaitos darbuotojų išlaikymo. Jie iš esmės teigia, kad pageidaujamų rezultatų būtų buvę galima pasiekti ir be pagalbos.
7.2.2. Pagalbos priemonių būtinumas ir proporcingumas, bendriems interesams priešingo poveikio konkurencijai ir prekybai nebuvimas
(313)
Siekiant įvertinti, ar atitinkamos pagalbos priemonės yra būtinos ir proporcingos minėtiems bendriems interesams siekti, pirmiausia reikia įvairias pagalbos priemones atskirti vieną nuo kitos.
7.2.2.1. Žemės sklypai ir žvyro karjerai
(314)
Kaip nustatyta šio sprendimo 6.3.2 skirsnyje, kalbant apie žemės sklypus ir žvyro karjerus, Suomijos Vyriausybė galbūt suteikė Tieliikelaitos įmonei valstybės pagalbą.
(315)
Komisija pripažįsta, kad jei Suomijos valdžios institucijos ketintų leisti konkurenciją kelių ir vežimo keltais paslaugų teikimo srityje, jos Tieliikelaitos įmonę turėtų pertvarkyti į atskirą subjektą ir jai perduoti jai turtą, būtiną jos užduotims vykdyti, arba kapitalą, būtina tam turtui įsigyti. Todėl šioje byloje, atsižvelgiant į Suomijos valdžios institucijų pradėtą procesą atverti kelių paslaugų sritį konkurencijai, galimą valstybės pagalbą, susijusią su žemės sklypais ir žvyro karjerais, galima laikyti proporcinga priemone.
(316)
Komisija daro išvadą, kad jei už žemės sklypus ir žvyro karjerus būtų suteikta valstybės pagalba, ji būtų buvusi būtina ir proporcinga.
7.2.2.2. Pagalbos personalo prisitaikymui priemonės
(317)
Įvairios 5.5 skirsnyje aprašytos pagalbos personalo prisitaikymui priemonės Tieliikelaitos darbuotojus paskatino išeiti iš įmonės. Tokios priemonės, atsižvelgiant į pernelyg didelį Tieliikelaitos darbuotojų skaičių, buvo akivaizdžiai būtinos siekiant nustatyto tikslo; to neginčijo ir skundo teikėjai. Jos taip pat buvo aiškiai proporcingos, nes valstybė finansavo tik 50 % atitinkamų išlaidų (20,1 mln. EUR finansavimą suteikė valstybė, o 20 mln. EUR - įmonė). Kadangi jų poveikis didžia dalimi priklausė nuo to, ar darbuotojai pasinaudos galimybe išeiti iš bendrovės, jų nepakako didelėms išlaidoms, susijusioms su pernelyg dideliu Tieliikelaitos darbuotojų skaičiumi, kompensuoti.
7.2.2.3. Specialių paslaugų projektų finansavimas
(318)
Kaip jau minėta, įgyvendinant specialius paslaugų projektus daliai Tieliikelaitos darbuotojų, kurių paslaugos buvo nebereikalingos, buvo užtikrinama veikla. Jei tokie projektai nebūtų buvę vykdomi, akivaizdu, kad Tieliikelaitos būtų laikiusi likusius darbuotojus, kurių paslaugos nebereikalingos, laikinai be darbo arba perkėlusi juos vykdyti darbų pagal priežiūros sutartis, atsižvelgiant į tai, kad pagalbos personalo prisitaikymui priemonėmis buvo galima išspręsti tik dalį pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus problemos. Abi šios pasirinktys būtų buvusios nuostolingos bendram interesui, kurio buvo siekiama šia priemone. Išlaikant atitinkamus darbuotojus be darbo būtų buvę švaistomi prieš liberalizavimo periodą sukaupti žmogiškieji ištekliai, turint omenyje jų specialius įgūdžius ir patirtį. Priskirdama darbuotojus darbams pagal priežiūros sutartis Tieliikelaitos negalėtų palaipsniui gerinti savo darbo metodų, kad atitinkamas kelių paslaugas teiktų kuo mažesnėmis sąnaudomis. Todėl Komisija mano, kad valstybės pagalba specialių paslaugų projektams finansuoti gali atitikti pagalbos būtinumo bendriems interesams siekti kriterijų.
(319)
Dėl šios priemonės proporcingumo Komisija pažymi, kad už darbą, atliekamą vykdant specialių paslaugų projektus, nebuvo skiriama per didelė kompensacija. Tuo klausimu Suomijos valdžios institucijos pateikė įtikinamų įrodymų (žr. pirmiau, 5.5 skirsnį).
7.2.2.4. Derybų būdu sudarytų kelių paslaugų sutarčių priskyrimas
(320)
Egzistavo riba, kiek darbo galima atlikti vykdant specialių paslaugų projektus. Ši riba priklausė nuo valstybės tokių paslaugų faktinio poreikio. Remdamasi įvairia informacija, pateikta Suomijos valdžios institucijų, Komisija daro išvadą, kad specialių paslaugų projekte buvo panaudojama tik dalis Tieliikelaitos išlaidų, susijusių su pernelyg dideliu darbuotojų skaičiumi. Kaip minėta pirmiau 5.3 skirsnyje, Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu vidutiniškai vis dar turėjo 100 darbuotojų daugiau nei optimalu, nepaisant pagalbos personalo prisitaikymui priemonių ir specialių paslaugų projektų.
(321)
Dėl tų pačių priežasčių, nurodytų pirmiau minint specialių paslaugų projektus, Tieliikelaitos nebuvo suinteresuota be darbo laikyti papildomą darbuotojų skaičių. Kad Tieliikelaitos prisitaikytų prie konkurencingos rinkos, buvo labai svarbu, kad bendrovei, kuri teikdavo pasiūlymus viešiesiems konkursams, būtų suteikta galimybė konkurso būdu sudarytų sutarčių sąmatų neperkrauti išlaidomis, susijusiomis su darbuotojais, kurių paslaugos buvo nebereikalingos. Todėl atitinkama finansinė našta buvo kompensuojama derybų būdu sudarytomis sutartimis.
(322)
Derybų būdu sudarytos sutartys pagal Suomijos planus buvo susietos su laipsnišku liberalizavimu. Laikotarpio pradžioje šios sutartys sudarė didelę Tieliikelaitos veiklos dalį, tačiau ši dalis vėliau palaipsniui mažėjo. Neatsižvelgiant į papildomas išlaidas, kurių įmonė būtų patyrusi dėl pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus, būtų gerokai pablogėjusi jos finansinė padėtis.
(323)
Atsižvelgdama į minėtas aplinkybes Komisija mano, kad su derybų būdu sudarytomis sutartimis susietas pagalbos mechanizmas buvo būtinas.
(324)
Kalbant apie proporcingumo sąlygą, ši procedūra buvo parengta taip, kad būtų apribota per didelės kompensacijos rizika. Komisija mano, kad metinė išlaidų koregavimo procedūra, aprašyta pirmiau 5.3 skirsnio pradžioje, šiuo atžvilgiu buvo tinkama.
7.2.2.5. Lengvatinė paskola ir bendros išvados dėl būtinumo ir proporcingumo
(325)
Galiausiai dėl Tieliikelaitos įmonei suteiktos lengvatinės paskolos Komisija pirmiausia pažymi, kad šia paskola įmonei suteikiamas grynasis 7,2 mln. EUR vertės pranašumas, kuris sudaro apie 8 % bendros Tieliikelaitos suteiktos pagalbos sumos.
(326)
Pridėjus šią pagalbos sumą prie sumos, kurią sudaro pirmiau minėtų pagalbos priemonių sumos, Tieliikelaitos iš valstybės tiesiogiai ar netiesiogiai gavo 92,8 mln. EUR (67). Šia suma aiškiai nebuvo kompensuoti Tieliikelaitos struktūriniai sunkumai, kurie, kaip apskaičiuota, sudarė 157 mln. EUR (68). Tieliikelaitos didelę sumą investavo iš savo išteklių, siekdama išspręsti pernelyg didelio darbuotojų skaičiaus problemą, paveldėtą iš laikotarpio prieš liberalizavimą. Šiuo atveju ypač reikia paminėti 20 mln. EUR, kuriuos Tieliikelaitos skyrė finansavimo atskyrimo paketams (69).
(327)
Remiantis Tieliikelaitos finansinėmis ataskaitomis, įmonė būtų susidūrusi su sunkumais, jei iš savo išteklių būtų labiau prisidėjusi prie pagalbos personalo prisitaikymui priemonių. Tieliikelaitos veiklos pelno ir apyvartos santykis pereinamuoju laikotarpiu buvo pasiekęs žemą 2,4 % lygį, o jos konkurentų vidutinis rodiklis buvo 4,5 % (70). Kadangi personalo mažinimo priemonės nebuvo baigtos taikyti pereinamuoju laikotarpiu, atitinkamas rodiklis 2005 m. buvo dar blogesnis (1,6 %). 2005 m. įmonė patyrė finansinių išlaidų be valstybės paramos mažindama darbuotojų skaičių daugiau kaip 400 asmenų. Veiklos pelno rodiklis vėl padidėjo 2006 m. (2,2 %) ir toliau didėja (71). Todėl atrodo, kad Tieliikelaitos įnašas šalinant atitinkamus struktūrinius sunkumus turėjo neigiamą poveikį įmonės pelningumui ir sykiu jos konkurencingumui.
(328)
Be to, reikia prisiminti, kad pagalbos priemonių paketas turėjo kokio nors ilgalaikio poveikio konkurencijos struktūrai (plg. 5.10 skirsnį).
(329)
Šiuo atžvilgiu Komisija pažymi, kad Suomijos valdžios institucijos Tieliikelaitos įmonei sukūrė tokį pagalbos paketą, kad būtų apriboti galimi konkurencijos iškraipymai. Tai ypač pasakytina apie strategiją, pasirinktą atsižvelgiant į pradinį Tieliikelaitos balansą (viso finansinio turto nepaskirstant kaip kapitalo), siekiant suderinti jį su privačių įmonių balansais šiame sektoriuje. Tai taip pat pasakytina apie pastangas kiek įmanoma apriboti skirtumus tarp derybų būdu ir konkurso būdu sudarytų sutarčių maržų, inter alia, taikant metinių išlaidų koregavimo procedūrą.
(330)
Komisija taip pat pažymi, kad Kelių administracija taikė daug priemonių, kurios padėjo į rinką patekti naujiems dalyviams. Siekdama sumažinti galimas kliūtis patekti į rinką, kurių galėjo kilti, pavyzdžiui, dėl konkursų dokumentų sudėtingumo, Kelių administracija rengė trumpus pasitarimus rangovams ir ruošė viešųjų pirkimų programas bei konkursų taisykles, įtraukdama į šį darbą, jei įmanoma, visas suinteresuotąsias šalis. Kelių administracijos viešųjų pirkimų strategija buvo parengta atsižvelgiant į šio sektoriaus dalyvių nuomones apie tai, pvz., kokios apimties turėtų būti priežiūros sutartys. Sumokėtas atlygis už pasiūlymus (5 000 EUR už pasiūlymą), kurie atitiko Kelių administracijos nustatytus minimalius reikalavimus, taip pat padėjo į rinką patekti naujiems dalyviams (72).
(331)
2006 m. Prekybos ir pramonės ministerija sustabdė Tieliikelaitos derybas su keliais miestais dėl bendrų įmonių, kuriose miestų techninių paslaugų padaliniai būtų sujungti su Tieliikelaitos vietos paslaugų padaliniais, steigimo. Ministerija pareikalavo, kad miestai, pageidaujantys steigti planuojamas bendras įmones, pasirinktų partnerius viešo konkurso tvarka (73).
(332)
Komisija atmeta skundo teikėjų įtarimą, kad Tieliikelaitos pereinamuoju laikotarpiu arba 2005 m. vykdė agresyvią kainodaros strategiją. Iš Suomijos valdžios institucijų pateiktos informacijos aiškėja, kad Tieliikelaitos įmonės konkurso būdu sudarytų sutarčių maržos buvo teigiamos. Komisija pažymi, kad Tieliikelaitos pelnas pereinamuoju laikotarpiu būtų atitikęs jos konkurentų vidurkį, jei ji nebūtų turėjusi kompensuoti papildomų išlaidų (65 mln. EUR - žr. 7.1.2 skirsnį) dėl paveldėtos ankstesnės tvarkos.
(333)
Remdamasi šia informacija Komisija daro išvadą, kad, atsižvelgus į viską, ištirtos naujos pagalbos priemonės, kurios buvo laikino pobūdžio, nes buvo siejamos su pereinamuoju laikotarpiu, yra suderinamos su bendrąja rinka, nes jos yra būtinos ir proporcingos bendriems interesams siekti ir neiškraipo prekybos ir konkurencijos taip, kad tai prieštarautų bendriems interesams.
(334)
Šios išvados atitinka Komisijos sprendimų priėmimo praktiką, ypač OTE (74) ir EDF (75) bylose.
(335)
EDF byloje Komisija suderinama paskelbė priemonę, pagal kurią Prancūzija Prancūzijos elektros ir dujų sektoriaus įmones atleido nuo kai kurių specifinių pensijų mokesčių, į kuriuos darbuotojai buvo užsitikrinę teisę praeityje, kai bendrovės veikė teisėto monopolio sąlygomis. Komisija nusprendė, kad tuo metu bendrovės buvo apsaugotos nuo konkurencijos tame sektoriuje, todėl galėjo mokėti didesnius pensijos mokesčius be žymesnių ekonominių sunkumų. Komisija pripažino, kad tie „praeities įsipareigojimai“ toms įmonėms sukėlė didelių sunkumų, kai jos ėmė konkuruoti su kitomis elektros ar dujų gamybos įmonėmis, kurios neturėjo atlyginti panašių praeities išlaidų (Sprendimo 143 pastraipa). Komisija „šiam sektoriaus pertvarkymui“ suteiktą pagalbą vertino kaip būtiną ir proporcingą, nes į kitus sektoriaus reformos aspektus valstybės pagalba nebuvo įtraukta (Sprendimo 146 pastraipa). Šioje byloje buvo panašiai - pernelyg didelis darbuotojų skaičius, dėl kurio Tieliikelaitos kilo sunkumų, buvo paveldėtas iš laikotarpio prieš liberalizavimą; priemonės proporcingai prisidėjo prie šios naštos palengvinimo ir leido Tieliikelaitos nevaržomai dalyvauti konkurencijos procese ir prisidėti prie kelių paslaugų sektoriaus pertvarkymo.
(336)
OTE byloje, kurioje Komisija aiškiai rėmėsi EDF sprendimu (76), Komisija vertino Graikijos Vyriausybės indėlį į Graikijos telekomunikacijų operatoriaus (OTE) savanorišką ankstyvo išėjimo į pensiją schemą. Dėl to, kad OTE darbuotojams suteikiamas pareigų iki gyvos galvos statusas, kuris buvo paveldėtas iš to laikotarpio, kai OTE turėjo monopolį, OTE negalėjo vienašališkai atleisti darbuotojų ir turėjo siūlyti darbuotojams išeiti iš darbo savo prašymu. Kad tokie pasiūlymai būtų patrauklūs darbuotojams, OTE turėjo siūlyti jiems tokias savanoriško išėjimo iš darbo savo prašymu sąlygas, kurios atspindėtų pastarųjų nuolatinį statusą, ir kurios, savo ruožtu, lėmė didesnes OTE išlaidas už išlaidas, kurių turėjo kitos bendrovės, pagal bendrąsias darbo teisės nuostatas siūlančios palyginamas ankstyvo išėjimo į pensiją schemas. Komisija patvirtino, kad atitinkama pagalbos priemone tik iš dalies kompensuotos specifines išlaidas, kurias lėmė struktūriniai sunkumai, atsiradę dėl OTE ankstesnės padėties, kai ji buvo valstybės valdomas monopolis, ir kad ši našta nebuvo susijusi su jos ankstesnio statuso suteiktais tiesioginiais pranašumais, kurie sušvelnintų tą naštą. Komisija taip pat įvertino, ar atitinkama rinka buvo visiškai liberalizuota, t. y. ar egzistavo tinkama teisinė ar reguliavimo struktūra, ir padarė išvadą, kad pagalbos priemonė buvo suderinama su EB sutarties 87 straipsnio 3 dalimi. Šioje byloje bendra Tieliikelaitos įmonei suteikta kompensacija neviršija su pernelyg dideliu darbuotojų skaičiumi susijusios naštos, kuri nėra kompensuojama kitu pranašumu, o rinkos pokyčiai liudija, kad atitinkamoje rinkoje egzistuoja veiksminga konkurencija.
8. IŠVADOS
(337)
Atsižvelgdama į minėtas aplinkybes Komisija mano, kad pereinamuoju laikotarpiu (2001-2004 m.) Tieliikelaitos įmonei suteikta pagalba yra suderinama su bendrąja rinka pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą. Taip pat Komisija mano, kad išimčių iš įprastos bankroto teisės ir įmonių pajamų mokesčio taisyklių tolesnis taikymas yra nepateisinamas ir kad tokios išimtys turi būti panaikintos,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Tieliikelaitos įmonei laikinai suteikta valstybės pagalba, kurią sudarė šios priemonės:
-
41,44 mln. EUR lengvatinė valstybės paskola, suteikta pertvarkant įmonę iš Suomijos kelių tarnybos gamybinio padalinio į valstybės įmonę,
-
9,5 mln. EUR pagalba, suteikta per derybų būdu sudarytas sutartis už paslaugų ar darbų valstybiniuose keliuose sutartis 2001-2004 m. laikotarpiu,
-
Kelių administracijos finansuota 68 mln. EUR pagalba, suteikta įgyvendinant specialių paslaugų projektus, skirtus įdarbinti Tieliikelaitos darbuotojus, kurių paslaugos nebereikalingos,
-
pagalbos personalo prisitaikymui priemonės, kurioms 20,1 mln. EUR skyrė Kelių administracija (priemonės, kuriomis darbuotojams buvo padedama susirasti naujus darbus, finansuoti papildomą švietimą bei perkvalifikavimą ir finansuoti pensijas ankstyvo išėjimo į pensiją atveju),
-
galima pagalba, susijusi su Tieliikelaitos įmonei perduotais žemės sklypais ir žvyro karjerais,
yra suderinama su bendrąja rinka pagal EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą.
2 straipsnis
Esamos pagalbos Tieliikelaitos įmonei priemonės, kurias sudaro bankroto įstatymų netaikymas, įprasto įmonių pajamų mokesčio netaikymas ir fiskalinės pagalbos priemonė, susijusi su Tieliikelaitos įsigyta žeme, yra nesuderinamos su bendrąja rinka. Tos esamos pagalbos priemonės, kurios dar galioja (bankroto įstatymų netaikymas ir įprasto įmonių pajamų mokesčio netaikymas), pagal Suomijos valdžios institucijų prisiimtus įsipareigojimus turi būti panaikintos ne vėliau kaip 2008 m. kovo 1 d.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Suomijai.
Suomija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo informuoja Komisiją apie priemones, kurių buvo imtasi ir planuojama imtis šiam sprendimui vykdyti.
Priimta Briuselyje 2007 m. gruodžio 11 d.