Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/114/EB
2003 m. gruodžio 22 d.
iš dalies keičianti Direktyvą 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 95 straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [1],
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos [2],
Kadangi:
(1) Maisto produktuose gali būti leidžiama naudoti maisto priedus tik tuo atveju, jei jie atitinka 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/107/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto priedus, kuriuos leidžiama naudoti žmonėms vartoti skirtuose maisto produktuose, suderinimo [3] II priedą.
(2) 1995 m. vasario 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 95/2/EB dėl maisto priedų, išskyrus dažiklius ir saldiklius [4], pateikia maisto priedų, kurie gali būti naudojami Bendrijoje, sąrašą ir nurodo jų naudojimo sąlygas.
(3) Po to, kai buvo priimta Direktyva 95/2/EB, maisto priedų technologijos ir toliau vystėsi. Todėl ta direktyva turėtų būti suderinta su šia raida.
(4) 1988 m. birželio 22 d. Tarybos direktyva 88/388/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su maisto produktuose naudojamomis kvapiosiomis medžiagomis ir jų gamybos žaliavomis, suderinimo [5] numato priedų, kurių reikia kvapiosioms medžiagoms naudoti ir laikyti, sąrašo ir tokių priedų naudojimo bet kokių specialių sąlygų, kurių gali reikėti sveikatos apsaugai ir sąžiningos prekybos užtikrinimui, patvirtinimą.
(5) Siekiant prisidėti prie Bendrijos teisės aktų skaidrumo ir darnumo ir kad maisto gamintojams, ypač mažoms ir vidutinėms įmonėms, būtų lengviau laikytis Bendrijos teisės aktų, susijusių su maisto priedais, pageidautina tas priemones dėl priedų, kurių reikia kvapiosioms medžiagoms naudoti ir laikyti, įtraukti į Direktyvą 95/2/EB. Be to, remiantis 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 178/2002, nustatančiu maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiu Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiu su maisto saugos klausimais susijusias procedūras [6], kvapiosios medžiagos patenka į "maisto" apibrėžimą.
(6) Nors priedus, kurių reikia, kad būtų užtikrinta kvapiųjų medžiagų sauga ir kokybė ir būtų palengvintas jų naudojimas ir laikymas, reikėtų leisti naudoti, tačiau priedų kiekiai tokiose kvapiosiose medžiagose turėtų būti mažiausi norimam tikslui pasiekti. Be to, reikėtų garantuoti, kad vartotojams teikiama informacija apie priedų naudojimą būtų teisinga, tiksli ir neklaidinanti.
(7) Maisto produkte esančio priedo, atsiradusio dėl naudojimo kvapiojoje medžiagoje, kiekis dažniausiai būna mažas, ir toks priedas maisto produkte neatlieka technologinės funkcijos. Tačiau, jei tam tikromis sąlygomis maisto produktų mišinyje priedas technologinę funkciją atlieka, toks priedas laikytinas ne kvapiosios medžiagos priedu, bet maisto produktų mišinio priedu, ir jam turėtų būti taikomos atitinkamos to priedo naudojimo konkrečiuose maisto produktuose taisyklės, įskaitant ženklinimo taisykles, nustatytas 2000 m. kovo 20 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2000/13/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių maisto produktų ženklinimą, pateikimą ir reklamavimą, derinimo [7].
(8) Remiantis Direktyva 88/388/EEB, maisto gamintojai turėtų būti informuoti apie visų priedų koncentracijas kvapiosiose medžiagose, kad galėtų laikytis Bendrijos teisės aktų. Toje direktyvoje taip pat reikalaujama kiekybiškai ženklinti kiekvieną komponentą, kuriam nustatytas leidžiamas vartoti maisto produktuose kiekis. Leidžiamas vartoti maisto produktuose kiekis išreiškiamas arba skaičiumi, arba pagal quantum satis principą.
(9) Vadovaujantis proporcingumo principu ir siekiant pagrindinio tikslo - užtikrinti rinkos vienovę ir aukštą vartotojų apsaugos lygį, - būtina ir dera nustatyti priedų naudojimo kvapiosiose medžiagose taisykles. Ši direktyva nenumato daugiau, negu reikia šiems tikslams pasiekti remiantis Sutarties 5 straipsnio trečia pastraipa.
(10) Remiantis valstybės narės prašymu ir Maisto produktų mokslinio komiteto, įkurto 1997 m. liepos 23 d. Komisijos sprendimu 97/579/EB, įsteigiančiu mokslinius komitetus vartotojų sveikatos ir maisto saugos srityje [8], nuomone, hidrintą poli-1-deceną, kuris pagal Direktyvą 89/107/EEB buvo leistinas nacionaliniu lygiu, reikėtų padaryti leistiną Bendrijos lygiu.
(11) Bifenilas (E 230), ortofenilfenolis (E 231) ir natrio ortofenilfenolis (E 232) Direktyvoje 95/2/EB išvardyti kaip konservantai, skirti apdoroti citrusų vaisius ir citrusų vaisių paviršius. Tačiau šios medžiagos patenka į 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką [9]"augalų apsaugos produktų" apibrėžimą. Taigi jos nebeturėtų būti įtrauktos į Direktyvos 95/2/EB taikymo sritį. Valstybės narės ir Komisija turėtų imtis visų įmanomų priemonių, kad būtų išvengta teisinio vakuumo šių medžiagų atžvilgiu. Todėl turėtų būti kuo skubiau leista tiekti šias medžiagas į rinką kaip augalų apsaugos produktus.
(12) 2003 m. balandžio 4 d. Maisto produktų mokslinis komitetas konstatavo, kad E 214-E 219 p-hidroksibenzoinės rūgšties alkilesterių ir jų natrio druskų laikina rekomenduojama paros norma turėtų būti panaikinta, jei nebus pateikta papildomų duomenų apie suvartojimo normą ir toksiškumą.
(13) Dėl to Direktyvą 95/2/EB reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(14) 1967 m. birželio 27 d. Tarybos direktyva 67/427/EEB dėl tam tikrų konservantų naudojimo citrusų vaisių paviršiui apdoroti ir dėl kokybinės ir kiekybinės konservantų ant citrusų vaisių ir citrusų vaisiuose analizės kontrolės priemonių [10] nustato konservantų ant citrusų vaisių ir citrusų vaisiuose kontrolės priemones. Kadangi pagal Direktyvą 95/2/EB šių konservantų nebeleidžiama naudoti citrusų vaisiuose, būtina panaikinti Direktyvą 67/427/EEB.
(15) Pagal Direktyvos 89/107/EEB 6 straipsnį buvo konsultuojamasi su Maisto produktų moksliniu komitetu dėl nuostatų, kurios gali turėti įtakos visuomenės sveikatai, priėmimo,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Direktyva 95/2/EB iš dalies keičiama taip:
1. 1 straipsnio 3 dalies v punktas pakeičiamas taip:
"v) "stabilizatoriai" - tai medžiagos, leidžiančios išlaikyti pastovią fizinę bei cheminę maisto produkto būseną; stabilizatoriai apima medžiagas, leidžiančias išlaikyti vienalytę dviejų ir daugiau nesimaišančių medžiagų dispersiją maisto produkte, taip pat medžiagas, stabilizuojančias, išlaikančias ar sustiprinančias esamą maisto produkto spalvą, ir medžiagas, kurios padidina maisto surišimo gebą, įskaitant skersinių ryšių susidarymą tarp baltymų, dėl kurių maisto dalelės susijungia sudarydamos atgamintą maistą."
2. 3 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a) 1 dalis pakeičiama taip:
"1. Maisto produktai gali turėti maisto priedų šiais atvejais:
a) maisto produktų mišiniui, išskyrus nurodytus 2 straipsnio 3 dalyje, tiek, kiek leidžiama maisto priedą naudoti vienoje iš sudėtinių šio mišinio dalių;
b) maisto produktui, į kurį buvo pridėta kvapiosios medžiagos, tiek, kiek leidžiama maisto priedą naudoti kvapiojoje medžiagoje remiantis šia direktyva ir maisto priedas pateko į maisto produktą su kvapiąja medžiaga, su sąlyga, kad maisto priedas galutiniame produkte neatlieka technologinės funkcijos, arba
c) jeigu maisto produktas skirtas tik maisto produktų mišinio gamybai ir jeigu toks mišinys atitinka šios direktyvos nuostatas.";
b) įrašoma ši dalis:
"3. Priedų kiekis kvapiosiose medžiagose ribojamas iki mažiausio, būtino kvapiųjų medžiagų saugai ir kokybei garantuoti ir laikymui palengvinti. Be to, priedai kvapiosiose medžiagose privalo neklaidinti vartotojų ir nekelti pavojaus jų sveikatai. Jei priedas į maisto produktą patenka su kvapiosiomis medžiagomis ir atlieka technologinę funkciją tame maisto produkte, toks priedas laikomas maisto produkto priedu, bet ne kvapiosios medžiagos priedu."
3. Priedai iš dalies keičiami, kaip nurodyta šios direktyvos priede.
2 straipsnis
1. Komisija ir Europos maisto saugos tarnyba iki 2004 m. liepos 1 d. iš naujo apsvarsto priedų nuo E 214 iki E 219 naudojimo sąlygas.
2. Komisija iki 2006 m. sausio 27 d. Europos Parlamentui ir Tarybai pateikia ataskaitą apie pakartotinio priedų įvertinimo eigą. Šiame pakartotiniame įvertinime bus nagrinėjami visų pirma priedai nuo E 432 iki E 436 (polisorbatai), taip pat priedai nuo E 251 iki E 252 (nitratai) ir E 249 bei E 250 (nitritai).
3 straipsnis
Direktyva 67/427/EEB panaikinama.
4 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įgyvendina šią direktyvą, kad:
- ne vėliau kaip iki 2005 m. liepos 27 d. būtų leista prekiauti produktais, atitinkančiais šią direktyvą, ir juos vartoti,
- ne vėliau kaip iki 2006 m. sausio 27 d. būtų uždrausta prekiauti produktais, neatitinkančiais šios direktyvos, ir juos vartoti; tačiau produktais, pateiktais į rinką ar ženklintais iki šios dienos, kurie neatitinka šios direktyvos, gali būti leista prekiauti tol, kol baigsis jų atsargos.
Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
2. Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
5 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.
6 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 2003 m. gruodžio 22 d.