Komisijos direktyva 93/10/EEB
1993 m. kovo 15 d.
dėl medžiagų ir gaminių, pagamintų iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, skirtos liestis su maisto produktais
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 89/109/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, galinčiais liestis su maisto produktais, suderinimo [1], ypač į jos 3 straipsnį,
pasikonsultavusi su Maisto produktų moksliniu komitetu,
kadangi pakeitimų, kurie jau turėjo būti padaryti ir kuriuos reikėtų padaryti 1993 m. balandžio 25 d. Tarybos direktyvoje 83/229/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su medžiagomis ir gaminiais, pagamintais iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, skirtos liestis su maisto produktais, suderinimo [2] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos Direktyva 92/15/EEB [3], skaičius ir pobūdis rodo, kad minėtą direktyvą reikia pakeisti;
kadangi, siekiant įgyvendinti vidaus rinkos tikslus, šioje direktyvoje numatytos Bendrijos priemonės yra ne tik reikalingos bet ir būtinos; kadangi šių tikslų atskiros valstybės narės negali pasiekti ir jų įgyvendinimas Bendrijos lygiu jau yra numatytas Direktyvoje 89/109/EEB;
kadangi Direktyvos 89/109/EEB 2 straipsnyje nurodyta, kad gatavos medžiagos ir gaminiai į maisto produktus turi neišskirti tokių sudedamųjų medžiagų kiekių, kurie galėtų kelti pavojų žmonių sveikatai ar nepriimtinai pakeisti maisto produktų sudėtį;
kadangi regeneruotos celiuliozės plėvelės atveju šiam tikslui įgyvendinti labiausiai tiktų atskira direktyva, kaip nurodyta Direktyvos 89/109/EEB 3 straipsnyje;
kadangi sintetiniams regeneruotos celiuliozės apvalkalams turėtų būti taikomos specialios nuostatos;
kadangi dažančių medžiagų migracijos nustatymo metodą reikėtų priimti vėlesniame etape;
kadangi nacionalinės nuostatos turėtų galioti tol, kol bus parengti grynumo kriterijai ir analizės metodai;
kadangi šiuo konkrečiu atveju, siekiant įgyvendinti Direktyvos 89/109/EEB 2 straipsnyje numatytą tikslą, iš principo užtenka patvirtintų medžiagų sąrašo, kuriame nustatyti leidžiamų naudoti medžiagų kiekiai ir jų ribos;
kadangi, vis dėlto, bi(2-hidroksietil)eteris (= dietilenglikolis) ir etandiolis (= etilenglikolis) gali gausiai migruoti į kai kuriuos maisto produktus ir dėl to, siekiant išvengti šios galimybės, kaip profilaktinę priemonę reikia nustatyti maksimalų leidžiamą šių medžiagų kiekį maisto produktuose, kurie lietėsi su regeneruotos celiuliozės plėvele;
kadangi, siekiant apsaugoti vartotojų sveikatą, reikėtų vengti tiesioginio maisto produktų sąlyčio su regeneruotos celiuliozės plėvelės spausdintu paviršiumi;
kadangi, kaip numatyta Direktyvos 89/109/EEB 6 straipsnio 5 dalyje, reiktų pateikti raštiškas deklaracijas tais atvejais, kai regeneruotos celiuliozės plėvelė profesionaliai naudojama medžiagoms ir gaminiams, skirtiems liestis su maisto produktais, išskyrus tas medžiagas ir gaminius, kurie pagal dėl savo pobūdžio yra skirti šiam tikslui;
kadangi šioje direktyvoje numatytos priemonės atitinka Maisto produktų nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Ši direktyva yra atskira direktyva, kaip apibrėžta Direktyvos 89/109/EEB 3 straipsnyje.
2. Direktyva taikoma regeneruotos celiuliozės plėvelei, kaip apibrėžta I priede, kuri:
a) pati yra gatavas gaminys; arba
b) yra gatavo gaminio, kurio sudėtyje yra kitų medžiagų, dalis,
ir kuri yra skirta liestis su maisto produktais, arba kuri dėl savo paskirties su jais liečiasi.
3. Ši direktyva netaikoma:
a) regeneruotos celiuliozės plėvelei, kurios dangos masė yra didesnė nei 50 mg/dm2 toje pusėje, kuri liečiasi su maisto produktais;
b) sintetiniams regeneruotos celiuliozės apvalkalams.
2 straipsnis
1. Tik II priede išvardytos medžiagos ar medžiagų grupės gali būti naudojamos regeneruotos celiuliozės plėvelei gaminti tik šiame priede nurodytomis sąlygomis.
2. Nukrypstant nuo 1 dalies, gali būti naudojamos kitos medžiagos, nei nurodytos II priede, jei šios medžiagos naudojamos kaip dažomosios (dažai ir pigmentai) arba sulipimo medžiagos, jei patvirtintu metodu nenustatyta, kad jos migruoja į maisto produktus arba ant jų.
3 straipsnis
Regeneruotos celiuliozės plėvelės paviršius su spaudais ir tekstu neturi liestis su maisto produktais.
4 straipsnis
1. Remiantis Direktyvos 89/109/EEB 6 straipsnio 5 dalimi, prekybos etape, išskyrus mažmeninę prekybą, prie medžiagų ir gaminių, pagamintų iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, kuri skirta liestis su maisto produktais, turi būti pridėta raštiška deklaracija.
2. 1 dalis netaikoma medžiagoms ir gaminiams, pagamintiems iš regeneruotos celiuliozės plėvelės, kurie dėl savo pobūdžio yra aiškiai skirti liestis su maisto produktais.
3. Kai nurodomos specialios naudojimo sąlygos, medžiagos ir gaminiai, pagaminti naudojant regeneruotos celiuliozės plėvelę, turi būti atitinkamai paženklinti.
5 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1994 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės:
- nuo 1994 m. sausio 1 d., leidžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais, jeigu ji atitinka šioje direktyvoje nurodytus reikalavimus,
- nuo 1994 m. sausio 1 d. draudžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais ir neatitinkančią nei šios direktyvos, nei Direktyvos 83/229/EEB,
- nuo 1995 m. sausio 1 d. draudžia prekiauti ir naudoti regeneruotos celiuliozės plėvelę, skirtą liestis su maisto produktais, jeigu ji neatitinka šios direktyvos, tačiau atitinka Direktyvą 83/229/EEB.
2. Valstybės narės, tvirtindamos 1 dalyje minimas priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
6 straipsnis
1. Nuo 1994 m. sausio 1 d. Direktyva 83/229/EEB panaikinama.
2. Nuorodos į Direktyvą 83/229/EEB aiškinamos kaip nuorodos į šią direktyvą ir turėtų būti aiškinamos pagal III priede pateiktą koreliacijos lentelę.
7 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1993 m. kovo 15 d.