Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 1348/2000
2000 m. gegužės 29 d.
dėl teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 61 straipsnio c punktą ir 67 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi:
(1) Sąjungos tikslas yra išlaikyti ir plėtoti Sąjungą kaip laisvės, saugumo ir teisingumo erdvę, kurioje užtikrinamas laisvas asmenų judėjimas. Bendrija, be kita ko, turi patvirtinti teisminės savitarpio pagalbos civilinėse bylose priemones, būtinas, kad vidaus rinka tinkamai veiktų.
(2) Kad vidaus rinka tinkamai veiktų, būtina pagerinti ir paspartinti teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse ar komercinėse bylose įteikimą tarp valstybių narių.
(3) Šiam klausimui spręsti dabar yra taikomas Sutarties 65 straipsnis.
(4) Pagal Sutarties 5 straipsnyje nustatytus subsidiarumo ir proporcingumo principus valstybės narės negali iki galo pasiekti šio reglamento tikslų ir dėl to juos geriau gali pasiekti Bendrija. Šiame reglamente numatytos tik būtinos minėtiems tikslams pasiekti priemonės.
(5) Taryba 1997 m. gegužės 26 d. aktu [4] parengė Konvenciją dėl Europos Sąjungos teisminių ir neteisminių dokumentų civilinėse arba komercinėse bylose įteikimo valstybėse narėse ir rekomendavo ją priimti valstybėms narėms pagal atitinkamas jų konstitucines normas. Minėta konvencija neįsigaliojo. Reikėtų užtikrinti derybų dėl Konvencijos rezultatų tęstinumą. Pagrindinis šio reglamento turinys iš esmės paimtas iš Konvencijos.
(6) Veiksminga ir operatyvi civilinių bylų nagrinėjimo tvarka reiškia, kad teisminių ir neteisminių dokumentų perdavimas tarp valstybių narių paskirtų vietos institucijų turi būti atliekamas tiesiogiai ir greitomis priemonėmis. Tačiau valstybės narės gali pranešti apie savo ketinimą paskirti tik vieną perduodančiąją arba gaunančiąją agentūrą ar vieną abi šias funkcijas atliekančią agentūrą penkerių metų kadencijai. Ši kadencija gali būti pratęsiama kas penkeri metai.
(7) Greitam dokumentų perdavimui užtikrinti gali būti naudojamos visos atitinkamos priemonės, jeigu laikomasi tam tikrų sąlygų, reikalaujančių, kad gautas dokumentas būtų įskaitomas ir patikimas. Perdavimo saugumui užtikrinti reikia, kad dokumentas būtų siunčiamas kartu su iš anksto atspausdinta forma, užpildyta vietos, kurioje jis turi būti įteiktas, kalba ar kita atitinkamai valstybei narei priimtina kalba.
(8) Kad būtų užtikrintas veiksmingas šio reglamento įgyvendinimas, įteikiamus dokumentus priimti atsisakoma tik išimtiniais atvejais.
(9) Greitam perdavimui užtikrinti dokumentai turi būti įteikti per kelias dienas nuo dokumento gavimo. Tačiau jei dokumentas neįteikiamas praėjus vienam mėnesiui, gaunančioji agentūra turėtų apie tai pranešti perduodančiajai agentūrai. Pasibaigus šiam laikotarpiui prašymas neturėtų būti grąžinamas perduodančiajai agentūrai, jeigu aišku, kad dokumentai gali būti įteikti per protingą laikotarpį.
(10) Adresato interesams apsaugoti, dokumentai turi būti parengti įteikimo vietos valstybine kalba ar viena iš jos valstybinių kalbų, ar kita adresatui suprantama kilmės valstybės narės kalba.
(11) Dėl nevienodų valstybių narių darbo tvarkos taisyklių pagrindinė dokumentų įteikimo data atskirose valstybėse narėse skiriasi. Atsižvelgiant į tokias situacijas ir sunkumus, kurie gali atsirasti, šiame reglamente reikėtų numatyti sistemą, pagal kurią dokumentų įteikimo data būtų nustatoma pagal dokumentą gaunančios valstybės narės teisę. Tačiau jeigu tam tikri dokumentai, susiję su byla, kuri turi būti iškelta ar dar nebaigta nagrinėti kilmės valstybėje narėje, turi būti įteikti per nustatytą laikotarpį, data, kurios turi laikytis paraiškos davėjas, nustatoma pagal kilmės valstybės narės teisę. Valstybė narė dėl tam tikrų priežasčių pereinamuoju penkerių metų laikotarpiu gali nesilaikyti anksčiau minėtų nuostatų. Tokią išlygą valstybė narė gali pratęsti kas penkeri metai dėl priežasčių, susijusių su jos teisine sistema.
(12) Šis reglamentas turi viršenybę tarp valstybių narių sudarytų dvišalių ar daugiašalių sutarčių, ar susitarimų, kurių taikymo sritis yra tokia pati, nuostatų atžvilgiu, ypač Protokolo prie 1968 rugsėjo 27 d. Briuselio konvencijos [5] ir 1965 m. lapkričio 15 d. Hagos konvencijos santykiuose tarp jas sudariusių valstybių narių. Šis reglamentas netrukdo valstybėms narėms vykdyti ar sudaryti sutartis ir susitarimus, paspartinančius arba supaprastinančius dokumentų perdavimą, jeigu jie atitinka šį reglamentą.
(13) Pagal šį reglamentą perduodama informacija turėtų būti tinkamai apsaugota. Šis klausimas yra numatytas 1995 m. spalio 24 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 95/46/EB dėl asmenų apsaugos tvarkant asmens duomenis ir dėl laisvo tokių duomenų judėjimo [6] ir 1997 m. gruodžio 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 97/66/EB dėl asmens duomenų tvarkymo ir privatumo apsaugos telekomunikacijų sektoriuje [7].
(14) Šiam reglamentui įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti patvirtintos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais vykdomaisiais įgaliojimais tvarką [8].
(15) Šios priemonės taip pat apima vadovo parengimą ir atnaujinimą naudojant atitinkamus modernius būdus.
(16) Ne vėliau kaip po trejų metų nuo šio reglamento įsigaliojimo Komisija turėtų peržiūrėti jo taikymą ir pasiūlyti pakeitimus, galinčius pasirodyti reikalingais.
(17) Pagal Europos Sąjungos ir Europos bendrijos steigimo sutarčių priede pateikto Protokolo dėl Jungtinės Karalystės ir Airijos pozicijos 3 straipsnį Jungtinė Karalystė ir Airija pranešė apie savo norą dalyvauti priimant ir taikant šį reglamentą.
(18) Pagal Europos Sąjungos ir Europos bendrijos steigimo sutarties priede pateikto Protokolo dėl Danijos pozicijos 1 ir 2 straipsnius Danija nedalyvauja priimant šį reglamentą, dėl to neprivalo jo laikytis, ir jis neturi būti jai taikomas,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
I SKYRIUS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas civilinėms ir komercinėms byloms, kuriose teisminiai ar neteisminiai dokumentai turi būti perduodami iš vienos valstybės narės į kitą, kad būtų joje įteikti.
2. Šis reglamentas netaikomas, jeigu nežinomas asmens, kuriam turi būti įteikti dokumentai, adresas.
2 straipsnis
Perduodančiosios ir gaunančiosios agentūros
1. Kiekviena valstybė narė paskiria valstybės tarnautojus, institucijas ar kitus asmenis, toliau - perduodančiosios agentūros, kompetentingus perduoti teisminius ar neteisminius dokumentus, įteiktinus kitoje valstybėje narėje.
2. Kiekviena valstybė narė paskiria valstybės tarnautojus, institucijas ar kitus asmenis, toliau - gaunančiosios agentūros, kompetentingus gauti teisminius ar neteisminius dokumentus iš kitos valstybės narės.
3. Valstybė narė gali paskirti vieną perduodančiąją ir vieną gaunančiąją agentūrą arba vieną abi šias funkcijas atliekančią agentūrą. Federacinė valstybė, valstybė, kurioje yra kelios teisinės sistemos, arba savarankiškus teritorinius vienetus turinti valstybė, gali paskirti daugiau kaip vieną tokią agentūrą. Kadencija galioja penkerius metus ir gali būti pratęsiama kas penkeri metai.
4. Kiekviena valstybė narė pateikia Komisijai tokią informaciją:
a) šio straipsnio 2 ir 3 dalyse nurodytų gaunančiųjų agentūrų pavadinimus ir adresus;
b) geografines sritis, kuriose jos turi jurisdikciją;
c) jų turimas priemones dokumentams priimti;
d) kalbas, kuriomis galima pildyti priede pateiktą tipinę formą.
Valstybės narės praneša Komisijai visus tolesnius minėtos informacijos pakeitimus.
3 straipsnis
Centrinė įstaiga
Kiekviena valstybė narė paskiria centrinę įstaigą, atsakingą už:
a) informacijos teikimą perduodančiosioms agentūroms;
b) visų problemų, kurios gali atsirasti perduodant įteiktinus dokumentus, sprendimą;
c) prašymo įteikti dokumentus kompetentingai gaunančiajai institucijai persiuntimą išimties tvarka, perduodančiosios agentūros reikalavimu.
Federacinė valstybė, valstybė, kurioje yra kelios teisinės sistemos, arba savarankiškus teritorinius vienetus turinti valstybė, gali paskirti daugiau kaip vieną centrinę įstaigą.
II SKYRIUS
TEISMINIAI DOKUMENTAI
1 skirsnis
Teisminių dokumentų perdavimas ir įteikimas
4 straipsnis
Dokumentų perdavimas
1. Teisminiai dokumentai tiesiogiai ir kuo greičiau perduodami tarp agentūrų, paskirtų pagal šio reglamento 2 straipsnį.
2. Dokumentai, prašymai, patvirtinimai, pranešimai, kad dokumentai gauti, pažymėjimai ir kiti raštai tarp perduodančiųjų ir gaunančiųjų agentūrų gali būti perduodami bet kokiomis atitinkamomis priemonėmis, jeigu gauto dokumento turinys yra teisingas ir atitinka išsiųsto dokumento turinį, o visa jame pateikta informacija yra lengvai įskaitoma.
3. Kartu su perduotinu dokumentu pateikiamas prašymas, parengtas pagal priede nurodytą tipinę formą. Forma užpildoma valstybės narės, į kurią kreipiamasi, valstybine kalba arba, jeigu toje valstybėje narėje yra kelios valstybinės kalbos, vietos, kurioje turi būti įteiktas dokumentas, valstybine kalba arba viena iš jos valstybinių kalbų, ar kita tos valstybės narės nurodyta jai priimtina kalba. Kiekviena valstybė narė nurodo Europos Sąjungos oficialią kalbą ar kalbas, kitas nei jos valstybinė kalba, kuri ar kurios jai yra priimtinos minėtai formai užpildyti.
4. Dokumentų ir visų kitų išsiųstų raštų nereikia legalizuoti ar taikyti jiems bet kokį kitą lygiavertį formalumą.
5. Jeigu perduodančioji agentūra nori, kad kartu su 10 straipsnyje nurodytu pažymėjimu būtų sugrąžinta dokumento kopija, ji siunčia dvi minėto dokumento kopijas.
5 straipsnis
Dokumentų vertimas
1. Perduodančioji agentūra, kuriai paraiškos davėjas pateikia dokumentą perdavimui, informuoja pareiškėją apie tai, kad adresatas gali atsisakyti tokį dokumentą priimti, jeigu jis yra parengtas kita kalba, nei viena iš 8 straipsnyje nurodytų kalbų.
2. Paraiškos davėjas padengia visas vertimo išlaidas prieš dokumento perdavimą, nepažeidžiant bet kokio galimo vėliau teismo ar kompetentingos institucijos priimto sprendimo dėl minėtų išlaidų atlyginimo.
6 straipsnis
Gaunančiosios agentūros priimami dokumentai
1. Gavusi dokumentą, gaunančioji agentūra kuo greičiau ir bet kuriuo atveju per septynias dienas nuo jo gavimo, greičiausio perdavimo priemonėmis išsiunčia perduodančiajai agentūrai pranešimą, kad dokumentas gautas, parengtą priede nurodyta tipine forma.
2. Jeigu remiantis perduota informacija ar dokumentais prašymas įteikti dokumentus negali būti įvykdytas, gaunančioji agentūra susisiekia su perduodančiąja agentūra greičiausio susisiekimo priemonėmis, siekdama užtikrinti trūkstamos informacijos ar dokumentų įteikimą.
3. Jeigu prašymas įteikti dokumentus akivaizdžiai nepriklauso šio reglamento taikymo sričiai arba dėl nustatytų oficialių sąlygų nesilaikymo dokumentų įteikti nėra galimybės, perduotas prašymas ir dokumentai juos gavus grąžinami perduodančiajai agentūrai kartu su pranešimu apie grąžinimą, parengtu priede nurodyta tipine forma.
4. Priimančioji agentūra, kuri gauna dokumentą perdavimui, bet neturi tam teritorinės jurisdikcijos, gautą dokumentą kartu su prašymu išsiunčia toje pačioje valstybėje narėje teritorinę jurisdikciją turinčiai gaunančiai agentūrai, jeigu minėtas prašymas atitinka 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas sąlygas, ir apie tai atitinkamai informuoja perduodančiąją agentūrą naudodama priede pateiktą tipinę formą. Gaunančioji agentūra, gavusi minėtą dokumentą, šio straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka informuoja perduodančią agentūrą.
7 straipsnis
Dokumentų įteikimas
1. Gaunančioji agentūra pati įteikia dokumentą arba paveda kitiems jį įteikti pagal valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teisę arba perduodančiosios agentūros reikalaujama konkrečia forma, jeigu toks būdas neprieštarauja minėtos valstybės narės teisei.
2. Visi reikalaujami dokumento įteikimo etapai turi būti atlikti kuo greičiau. Bet kuriuo atveju, jeigu dokumento nebuvo galima įteikti per vieną mėnesį nuo jo gavimo, gaunančioji agentūra informuoja perduodančiąją agentūrą pateikdama jai priede nurodytos tipinės formos pažymėjimą, kuris parengiamas laikantis 10 straipsnio 2 dalyje nurodytų sąlygų. Minėtas laikotarpis skaičiuojamas pagal valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teisę.
8 straipsnis
Atsisakymas priimti dokumentą
1. Gaunančioji agentūra informuoja adresatą apie tai, kad ji gali atsisakyti priimti perdavimui dokumentą, jeigu jis parengtas kita kalba, nei bet kuri iš toliau nurodytų kalbų:
a) valstybės narės, į kurią kreipiamasi, valstybine kalba arba, jeigu toje valstybėje narėje yra kelios valstybinės kalbos, tos vietos, kurioje turi būti įteiktas dokumentas, valstybine kalba ar viena iš jos valstybinių kalbų; arba
b) adresatui suprantama perduodančios valstybės narės kalba.
2. Jeigu gaunančiajai agentūrai pranešama apie adresato atsisakymą priimti dokumentą, kaip nurodoma šio straipsnio 1 dalyje, ji nedelsdama informuoja perduodančiąją agentūrą, pateikdama 10 straipsnyje nurodytą pažymėjimą, ir grąžina prašymą bei dokumentus, kurių vertimo reikalaujama.
9 straipsnis
Įteikimo data
1. Nepažeidžiant 8 straipsnio, 7 straipsnyje nurodyto dokumento įteikimo data yra valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teisėje nurodyta data, kurią dokumentas įteikiamas.
2. Jeigu bylos, kuri turi būti iškelta arba dar nebaigta nagrinėti kilmės valstybėje narėje, dokumentas turi būti įteiktas per konkretų laikotarpį, data, kurios turi laikytis paraiškos davėjas, yra nustatyta valstybės narės teisėje.
3. Valstybė narė dėl atitinkamų priežasčių šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatų gali netaikyti pereinamuoju penkerių metų laikotarpiu.
Valstybė narė pereinamąjį laikotarpį gali pratęsti kas penkerius metus dėl priežasčių, susijusių su jos teisine sistema. Minėta valstybė narė praneša Komisijai apie tokio nesilaikymo turinį ir aplinkybes.
10 straipsnis
Įteikimo pažymėjimas ir įteikiamo dokumento kopija
1. Užbaigus su dokumento įteikimu susijusius formalumus, parengiamas priede pateikta tipine forma šių formalumų atlikimo pažymėjimas, kuris adresuojamas perduodančiajai agentūrai, o jeigu yra taikoma 4 straipsnio 5 dalis, ir įteikiamo dokumento kopija.
2. Pažymėjimas pildomas kilmės valstybės narės valstybine kalba arba viena iš jos valstybinių kalbų ar kita kalba, kurią kilmės valstybė narė nurodo kaip priimtiną. Kiekviena valstybė narė nurodo Europos Sąjungos oficialią kalbą (-as), kitą, nei jos valstybinė kalba, kuri jai yra priimtina kaip formos užpildymo kalba.
11 straipsnis
Įteikimo išlaidos
1. Už teisminių dokumentų, gaunamų iš valstybės narės, įteikimą nemokami arba neatlyginami jokie mokesčiai arba išlaidos už valstybės narės, į kurią kreipiamasi, suteiktas paslaugas.
2. Paraiškos davėjas apmoka arba atlygina:
a) teismo pareigūno arba pagal valstybės narės, į kurią kreipiamasi, teisę kompetentingo asmens paslaugų išlaidas;
b) tam tikro įteikimo būdo išlaidas.
2 skirsnis
Kitos teisminių dokumentų perdavimo ir įteikimo priemonės
12 straipsnis
Perdavimas konsuliniais arba diplomatiniais kanalais
Kiekviena valstybė narė, esant išimtinėms aplinkybėms, turi teisę pasinaudoti konsuliniais arba diplomatiniais kanalais, siekdama perduoti teisminius dokumentus, įteiktinus kitų valstybių narių agentūroms, paskirtoms pagal 2 arba 3 straipsnius.
13 straipsnis
Diplomatinių arba konsulinių atstovų įteikiami dokumentai
1. Kiekviena valstybė narė, netaikydama jokių privalomų priemonių, kitoje valstybėje narėje gyvenantiems asmenims teisminius dokumentus gali įteikti tiesiogiai per savo diplomatinius arba konsulinius atstovus.
2. Bet kuri valstybė narė pagal 23 straipsnio 1 dalį gali pranešti, kad ji prieštarauja tokiam dokumentų įteikimui savo teritorijoje, išskyrus tuos atvejus, kai dokumentai turi būti įteikti dokumentus parengusios valstybės narės piliečiams.
14 straipsnis
Pristatymas paštu
1. Kiekviena valstybė narė teisminius dokumentus gali pristatyti tiesiogiai paštu kitoje valstybėje narėje gyvenantiems asmenims.
2. Bet kuri valstybė narė pagal 23 straipsnio 1 dalį gali nustatyti sąlygas, pagal kurias ji priims paštu pristatomus teisminius dokumentus.
15 straipsnis
Tiesioginis įteikimas
1. Šis reglamentas netrukdo bet kurio asmens, suinteresuoto bylos baigtimi, laisvei teisminius dokumentus įteikti tiesiogiai per teismo pareigūnus, tarnautojus ar kitus valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kompetentingus asmenis.
2. Bet kuri valstybė narė, 23 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka, gali pranešti, kad ji prieštarauja dokumentų įteikimui savo teritorijoje pagal šio straipsnio 1 dalį.
III SKYRIUS
NETEISMINIAI DOKUMENTAI
16 straipsnis
Perdavimas
Neteisminiai dokumentai gali būti perduoti įteikimui kitoje valstybėje narėje pagal šio reglamento nuostatas.
IV SKYRIUS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
17 straipsnis
Įgyvendinimo taisyklės
Šiam reglamentui įgyvendinti būtinos priemonės, susijusios su toliau nurodytais darbais, priimamos 18 straipsnio 2 dalyje nustatyta konsultavimo tvarka:
a) vadovo, kuriame pateikiama pagal 2 straipsnio 4 dalį iš valstybių narių gauta informacija, parengimas ir kasmetinis atnaujinimas;
b) dokumentų, kuriuos galima pateikti pagal šį reglamentą, žodyno parengimas oficialiomis Europos Sąjungos kalbomis;
c) priede pateiktos tipinės formos atnaujinimas arba techninio pobūdžio pakeitimai.
18 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda komitetas.
2. Darant nuorodą į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 3 ir 7 straipsniai.
3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
19 straipsnis
Atsakovo neatvykimas į teismą
1. Jeigu pagal šio reglamento nuostatas kita valstybė narė turėjo gauti perdavimui šaukimą į teismą ar kitą lygiavertį dokumentą, ir atsakovas neatvyksta, teismas sprendimo nepriima tol, kol nustato, kad:
a) dokumentas buvo įteiktas valstybės narės, į kurią kreipiamasi dėl dokumentų įteikimo vietinėse bylose jos teritorijoje esantiems asmenims, vidaus teisėje numatyta tvarka; arba
b) dokumentas buvo faktiškai pristatytas atsakovui arba į jo gyvenamąją vietą kitu šiame reglamente numatytu būdu;
ir kad bet kuriuo iš šių atvejų įteikimas ar pristatymas buvo atliktas laiku, kad atsakovas turėtų pakankamai laiko pasiruošti savo gynybai.
2. Kiekviena valstybė narė pagal 23 straipsnio 1 dalį gali paskelbti, kad, nepaisant šio straipsnio 1 dalies nuostatų, teisėjas gali priimti sprendimą net ir tuo atveju, kai nebuvo gautas pažymėjimas dėl įteikimo ar pristatymo, jeigu įvykdomos visos toliau nustatytos sąlygos:
a) dokumentas buvo perduotas vienu iš šiame reglamente numatytų būdų;
b) nuo dokumento perdavimo dienos praėjo ne mažiau kaip šešių mėnesių laikotarpis, kuris, teisėjo nuomone, yra pakankamas konkrečioje byloje;
c) nebuvo gautas joks pažymėjimas, nepaisant to, kad buvo dedamos visos pastangos jam gauti per valstybės narės, į kurią kreipiamasi, kompetentingas institucijas ar įstaigas.
3. Nepaisant šio straipsnio 1 ir 2 dalių, teisėjas skubiu atveju gali liepti taikyti bet kurias laikinąsias arba apsaugines priemones.
4. Jei šaukimas į teismą arba lygiavertis dokumentas turėjo būti perduotas valstybei narei įteikimui pagal šio reglamento nuostatas ir teismo sprendimas buvo priimtas į teismą neatvykusio atsakovo nenaudai, teisėjas turi teisę atleisti atsakovą nuo pasekmių pasibaigus teismo sprendimo apskundimo terminui, jei yra įvykdytos šios sąlygos:
a) atsakovas ne dėl savo kaltės per vėlai sužinojo apie dokumentą ir neturėjo pakankamai laiko pasiruošti gynybai, arba apie teismo sprendimą, kad suspėtų jį apskųsti; ir
b) atsakovas pateikė prima facie gynybos argumentų bylos nagrinėjimui iš esmės.
Prašymas dėl minėto atleidimo turi būti pateiktas per protingą laikotarpį po to, kai atsakovas sužinojo apie teismo sprendimą.
Kiekviena valstybė narė pagal 23 straipsnio 1 dalį gali paskelbti, kad toks prašymas nebus nagrinėjamas, jeigu jis pateikiamas pasibaigus terminui, kurį ji turi nurodyti pranešime ir kuris jokiu būdu neturi būti trumpesnis kaip vieneri metai nuo teismo sprendimo dienos.
5. Šio straipsnio 4 dalis netaikoma teismo sprendimams dėl asmenų statuso ar veiksnumo.
20 straipsnis
Sąsaja su valstybių narių pasirašytomis sutartimis arba susitarimais
1. Šis reglamentas, kalbant apie bylas, kurioms jis taikomas, pakeičia kitas valstybių narių sudarytų dvišalių ar daugiašalių sutarčių arba susitarimų nuostatas, ypač 1968 m. Briuselio konvencijos Protokolo IV straipsnį ir 1965 m. lapkričio 15 d. Hagos konvenciją.
2. Šis reglamentas netrukdo atskiroms valstybėms narėms taikyti arba sudaryti sutartis ar susitarimus dėl tolesnio dokumentų perdavimo paspartinimo arba supaprastinimo, jeigu jie neprieštarauja šiam reglamentui.
3. Valstybės narės nusiunčia Komisijai:
a) šio straipsnio 2 dalyje nurodytų sutarčių arba susitarimų, sudarytų tarp valstybių narių, kopiją ir sutarčių arba susitarimų, kuriuos jos ketina priimti, projektus;
ir
b) visus šių sutarčių ar susitarimų denonsavimo dokumentus arba pakeitimus.
21 straipsnis
Teisinė pagalba
Šis reglamentas nedaro įtakos 1905 m. liepos 17 d. Konvencijos dėl civilinio proceso 23 straipsnio, 1954 m. kovo 1 d. Konvencijos dėl civilinio proceso 24 straipsnio arba 1980 m. spalio 25 d. Konvencijos dėl tarptautinės teisės kreiptis į teismą 13 straipsnio taikymui tarp šias konvencijas pasirašiusių valstybių narių.
22 straipsnis
Perduodamos informacijos apsauga
1. Pagal šį reglamentą agentūra, gaunanti perduodamą informaciją, pirmiausia asmens duomenis, naudoja ją tik tam tikslui, kuriam ji buvo perduota.
2. Gaunančiosios agentūros pagal savo nacionalinę teisę užtikrina tokios informacijos konfidencialumą.
3. Šio straipsnio 1 ir 2 dalys neturi įtakos nacionalinės teisės aktams, kurie leidžia duomenų subjektus informuoti apie pagal šį reglamentą perduotos informacijos panaudojimą.
4. Šis reglamentas nepažeidžia Direktyvų 95/46/EB ir 97/66/EB.
23 straipsnis
Informacijos perdavimas ir paskelbimas
1. Valstybės narės praneša Komisijai 2, 3, 4, 9, 10, 13, 14, 15 straipsniuose, 17 straipsnio a punkte ir 19 straipsnyje nurodytą informaciją.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytą informaciją Komisija paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
24 straipsnis
Peržiūrėjimas
Ne vėliau kaip 2004 m. birželio 1 d. ir kas penkeri metai po to Komisija pateikia Europos Parlamentui, Tarybai ir Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui ataskaitą apie šio reglamento taikymą, ypatingą dėmesį atkreipdama į įstaigų, paskirtų pagal 2 straipsnį, darbo veiksmingumą ir praktinį 3 straipsnio c punkto ir 9 straipsnio taikymą. Prireikus prie ataskaitos pridedami pasiūlymai dėl šio reglamento suderinimo atsižvelgus į notifikavimo sistemų raidą.
25 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja 2001 m. gegužės 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas valstybėse narėse pagal Europos bendrijos steigimo sutartį.
Priimta Briuselyje, 2001 m. gegužės 29 d.