KOMISIJOS SPRENDIMAS
2005 m. rugsėjo 6 d.
dėl pagalbos schemos, kurią Italija taiko kai kuriems kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektams, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose rinkose, akcijos
(pranešta dokumentu Nr. C(2005) 3302)
(Tik tekstas italų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2006/638/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės sutartį, ypač į jos 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas pagal minėtas nuostatas (1),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2003 m. rugsėjo 30 d. įstatyminis potvarkis Nr. 269 (toliau - Įstatyminis potvarkis 269/2003), kuriame išdėstomos skubios priemonės vystymuisi skatinti ir valstybės finansų tendencijoms pakeisti, vėliau buvo perkeltas į 2003 m. lapkričio 24 d. įstatymą Nr. 326, kuris buvo paskelbtas 2003 m. lapkričio 25 d. Italijos Respublikos oficialiajame leidinyje Nr. 274, įsigaliojo 2003 m. spalio 2 d. jį paskelbus 2003 m. spalio 2 d. Italijos Respublikos oficialiajame leidinyje Nr. 229. Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyta, kad kai kurios kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius įmonės, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos Sąjungos rinkose, akcijos apmokestinamos 5 % mokesčiu, o ne standartiniu 12,5 % mokesčiu, kuriuo apmokestinami nespecializuotieji investiciniai subjektai.
(2)
2003 m. spalio 22 d. raštu (D/56756), siekdama nustatyti, ar minimas lengvatas ir jų įsigaliojimą galima laikyti valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje, Komisija paragino Italijos valdžios institucijas apie jas pateikti informaciją. Tuo pačiu raštu Komisija priminė Italijai, kad EB sutarties 88 straipsnio 3 dalimi ji yra įsipareigojusi informuoti Komisiją apie bet kokias valstybės pagalba laikomas priemones prieš jų įgyvendinimą.
(3)
2003 m. lapkričio 11 d. raštu (A/37737) ir lapkričio 26 d. raštu (A/38138) Italijos valdžios institucijos pateikė prašomą informaciją. 2003 m. gruodžio 19 d. (D/58192) Komisija dar kartą priminė Italijai apie EB sutarties 88 straipsnio 3 pastraipoje numatytą pareigą ir paragino Italijos valdžios institucijas informuoti tuos, kurie galėjo pasinaudoti taikoma mokesčių lengvata, apie pasekmes, numatytas Sutartyje ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999 (2) 14 straipsnyje, jei minimos lengvatos buvo pripažintos valstybės pagalba, neteisėtai skirta be išankstinio Komisijos leidimo.
(4)
2004 m. gegužės 11 d. raštu (SG 2004 D/202046) Komisija informavo Italiją apie savo 2004 m. gegužės 7 d. sprendimą pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 pastraipoje numatytą procedūrą dėl Italijoje taikomų mokesčių lengvatų naudojant minimą schemą.
(5)
2004 m. liepos 14 d. raštu (A/35463) Italijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas.
(6)
2004 m. rugsėjo 9 d. Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą buvo paskelbtas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje kartu su kvietimu suinteresuotosioms šalims pateikti savo pastabas (3).
(7)
2004 m. rugsėjo 16 ir 27 d. įvyko du Komisijos atstovų ir Italijos mokesčių institucijų susitikimai, kurių metu buvo išnagrinėti kai kurie schemos aspektai.
(8)
2004 m. spalio 7 d. raštu (A/37679) Italijos turto valdymo įmonių asociacija (toliau - Assogestioni) pateikė savo pastabas. 2004 spalio 28 d. raštu (D/57696) Komisija Italijos valdžios institucijoms pateikė pastabas. 2004 m. gruodžio 6 d. raštu (A/39479) Italijos valdžios institucijos pateikė atsakymus į Assogestioni pastabas.
(9)
2005 m. vasario 18 d. raštu (A/31490) Assogestioni pateikė papildomų pastabų, papildančių 2004 m. spalio 7 d. pateiktas pastabas. 2005 m. vasario 24 d. raštu (D/51366) Komisija išsiuntė jas Italijos valdžios institucijoms. 2005 m. balandžio 4 d. raštu (A/32813) Italijos valdžios institucijos pateikė savo pastabas dėl Assogestioni pateiktų pastabų.
(10)
2005 m. vasario 28 d. raštu (A/31724) Europos investicinių fondų ir bendrovių federacija (FEFSI) pateikė savo pastabas. Kadangi jos pastabos buvo pateiktos pasibaigus nustatytam terminui (žr. 6 pastraipą) ir kadangi jos buvo panašios į Assogestioni pateiktas pastabas, jos nebuvo išsiųstos Italijos valdžios institucijoms ir į jas nebuvo atsižvelgta priimant šį sprendimą.
II. PRIEMONĖS APIBŪDINIMAS
(11)
Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatytos mokesčių lengvatos yra skirtos kai kurioms kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius įmonėms (investiciniams subjektams), kurioms taikomi Italijos įstatymai. Šiame straipsnyje ypač numatyta, kad pajamų apmokestinimo metais, per kuriuos yra įvykdomos atitinkamos sąlygos, kai kurie kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektai, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą Europos Sąjungos reguliuojamose rinkose (specializuotųjų investicinių subjektų), akcijos apmokestinamos 5 % mokesčiu, o ne standartiniu 12,5 % mokesčiu. Pagal Italijos kolektyvinio investavimo apmokestinimo sistemą, siekiant apmokestinti galimą kapitalo prieaugį, kurį investuotojai gavo iš investicijų į tokius investicinius subjektus, kolektyvinio investavimo bendrovės, remdamosi mokesčių baze, kuri atitinka registruotojo turto dienos vertės padidėjimą per metus, kiekvienais metais išskaičiuoja minimą mokestį. Tokiu būdu investuotojai paskirstydami iš tokių investicijų gautas pajamas nemoka papildomų mokesčių.
(12)
Šia schema keičiamas įvairių investicinių subjektų, įskaitant atvirojo tipo investicinius fondus, kuriems taikoma Tarybos direktyva 85/611/EEB jei 1985 m. gruodžio 20 d. dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius subjektais (toliau - KIPVPS), derinimo (4), „istorinius Liuksemburgo fondus“, atvirojo tipo investicinius subjektus (toliau - SICAV) ir uždarojo tipo investicinius fondus, reguliuojamus pagal tokiems investiciniams subjektams skirtus įstatymus, iš kapitalo gautų pajamų apmokestinimas Italijoje. Atitinkamos susijusios teisinės nuostatos apima:
a)
Su atvirojo tipo investicinių fondų veiklos apmokestinimu susijusio 1983 m. kovo 23 d. įstatymo Nr. 77 9 straipsnį ir 10 straipsnio b dalį;
b)
Su kai kurių investicinių fondų, įskaitant vadinamuosius „istorinius Liuksemburgo fondus“, veiklos apmokestinimu susijusio 1983 m. rugsėjo 30 d. įstatyminio potvarkio Nr. 512 11 straipsnio a dalį;
c)
Su uždarojo tipo investicinių fondų veiklos apmokestinimu susijusio 1993 m. rugpjūčio 14 d. įstatymo Nr. 344 11 straipsnį;
d)
Su SICAV veiklos apmokestinimu susijusio 1992 m. sausio 25 d. įstatyminio potvarkio Nr. 84 14 straipsnį;
e)
Su Italijoje gyvenančių investuotojų gautomis pajamomis iš kapitalo ir kitomis pajamomis apmokestinimu susijusio 1997 m. lapkričio 21 d. dekreto Nr. 9 7 straipsnį;
f)
Su pensijų fondų gautų pajamų iš kapitalo apmokestinimu susijusio 1993 m. balandžio 21 d. dekreto Nr. 124 14 straipsnį;
(13)
Minimų investicinių subjektų veikla - kolektyvinis investavimas į perleidžiamus vertybinius popierius, įskaitant obligacijas, akcijas ir kitus įtrauktų ir neįtrauktų į oficialų prekybos sąrašą įmonių vertybinius popierius, atstovaujant trečiųjų šalių investuotojų (dalyvių) bendriems interesams. Jie gali turėti sutartinio investicinio fondo, neturinčio juridinio asmens statuso (pvz., patikėjimo fondai), kurį valdo atskira valdymo įmonė, investicinio subjekto (pvz., SICAV) (5) arba pensijų fondo statusą (6). Investiciniai subjektai, turintys patikėjimo fondo statusą gali būti arba „atvirojo tipo“ arba „uždarojo tipo“ fondai (7).
(14)
Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyta, kad mokestiniais metais, kuriais įsigaliojo schema, specializuotųjų investicinių subjektų, kuriems taikomi minimi teisės aktai, registruotojo turto dienos vertės padidėjimas per metus apmokestinamas 5 % tarifu, o ne standartiniu 12,5 % tarifu.
(15)
Specializuotieji investiciniai subjektai, kaip apibrėžta įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje, yra šie:
a)
investiciniai subjektai, kurių įstatuose aiškiai nurodyta, kad ne mažiau kaip du trečdaliai turimo turto vertės yra investuojami į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą Europos Sąjungos reguliuojamose rinkose, akcijas;
b)
investiciniai subjektai, kurie, remiantis informacija, pateikta atitinkamose fondo reguliariose apskaitos ataskaitose, praėjus vieneriems metams nuo fondo veiklos pradžios arba nuo naujųjų įstatų patvirtinimo, daugiau kaip vieną šeštadalį investicinio subjekto veiklos dienų per kalendorinius metus (8) nuo pirmiau minėtojo laikotarpio pabaigos, turi mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą Europos Sąjungos reguliuojamose rinkose, akcijų, kurių vertė prilygsta ne mažiau kaip dviems trečdaliams jos turto.
(16)
Mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonės, kaip apibrėžta įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje, yra įmonės, kurių rinkos kapitalizacija neviršija 800 mln. EUR; tai nustatoma remiantis įmonės akcijų rinkos kaina paskutiniąją kiekvieno kalendorinių metų ketvirčio prekybos dieną (9).
(17)
Schema taikoma mokestiniais metais, kuriais investicinio subjekto įstatai yra iš dalies pakeičiami (arba patvirtinami, susikūrus naujam investiciniam subjektui), tokiu būdu įgyvendinant tiesioginę sąlygą investiciniam subjektui investuoti ne mažiau kaip du trečdalius savo turto į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą Europos Sąjungos reguliuojamose rinkose, akcijas.
(18)
Šia schema iš dalies pakeičiamos apmokestinimo taisyklės įvairiems Italijos investiciniams subjektams, veikiantiems Italijoje, taikoma ir subjektams, kurie yra valdomi (įregistruoti) Italijoje ir jų pajamoms iš kapitalo taikomas specialus pakaitinis mokestis (investiciniai subjektai Italijoje apmokestinami pakaitiniu mokesčiu), ir užsienio subjektams, kurių Italijos investuotojams paskirstytos pajamos yra apmokestinamos Italijos mokesčiais. Ji taip pat iš dalies pakeičia apmokestinimo taisykles, taikomas užsienio investiciniams subjektams, kuriems taikoma minėtoji Tarybos direktyva 85/611/EEB (suderintosios užsienio KIPVPS) (10), kurių grynosios pajamos yra paskirstomos Italijos investuotojams arba kurių akcijas valdo Italijos investiciniai subjektai (11).
(19)
Siekiant išaiškinti schemos poveikį ir tai, kaip ji netiesiogiai padeda sumažinti mokesčius nespecializuotiesiems subjektams ir kitiems dalyviams, būtina atskirai išnagrinėti pajamoms iš kapitalo, kurias gauna investiciniai subjektai ir kiti dalyviai, taikomas skirtingas apmokestinimo taisykles, iš dalies pakeistas įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsniu. Šiuo tikslu svarbu atskirti „investicinius subjektus, veikiančius kaip finansų tarpininkai, kurių pajamos apmokestinamos Italijos pakaitiniu mokesčiu“ ir „investicinius subjektus, apmokestinamus pakaitiniu mokesčiu ir dalyvaujančius kituose investiciniuose subjektuose“, nes tas pats investicinis subjektas gali veikti ir kaip finansų tarpininkas (t. y. jis investuoja į perleidžiamus vertybinius popierius) ir kaip dalyvis (investuotojas) (t. y. jis investuoja į kitus investicinius subjektus). Atskiras skirsnis skiriamas pajamoms, kurias gauna kiti investuotojai, atleisti nuo pakaitinio mokesčio, taikomo kitiems investiciniams subjektams.
(20)
Remiantis bendrąja sistema, investiciniai subjektai nemoka pajamų mokesčio. Tačiau bet kokios investicinių subjektų gautos grynosios veiklos pajamos yra apmokestinamos 12,5 % pakaitiniu mokesčiu. Paprastai šis mokestis atleidžia nuo bet kokių mokestinių įsipareigojimų ir pakeičia visus papildomus mokesčius investicinių subjektų skirstomoms įplaukoms.
(21)
Grynosios veiklos pajamos yra apskaičiuojamos iš fondo metų pabaigos grynojo turto kartu su mokėtinu pakaitiniu mokesčiu ir visomis per metus paskirstytomis sumomis atimant fondo metų pradžios grynąjį turtą, pajamas iš dalyvavimo pakaitinį mokestį mokančiose kolektyvinio investavimo įmonėse, nuo mokesčių atleistas pajamas ir apmokestinamas pajamas (12).
(22)
Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsniu iš dalies pakeičiama bendroji mokesčių sistema, nes numatoma, kad specializuotųjų investicinių subjektų veiklos pajamoms taikomas 5 % pakaitinis mokestis.
(23)
Remiantis bendrąja sistema, bet kokios investicinių subjektų paskirstomos pajamos, nuo kurių dalyviai (įskaitant kitus investicinius subjektus) sumoka Italijos pakaitinį mokestį, nėra papildomai apmokestinamos. Minimoje schemoje numatyta išimtis pajamoms, gautoms iš specializuotųjų investicinių subjektų (apmokestinamų 5 % pakaitiniu mokesčiu). Ji taip pat sumažina nespecializuotųjų investicinių subjektų, dalyvaujančių užsienio specializuotuose investiciniuose subjektuose, kuriems netaikomas Italijos pakaitinis mokestis, mokamą pajamų mokestį iki 5 % (13).
(24)
Pajamos, kurias Italijos ir užsienio investiciniai subjektai paskirsto Italijos investuotojams nėra papildomai apmokestinamos Italijoje, nes jos jau buvo apmokestintos investicinių subjektų lygmeniu (pajamų mokesčiu). Tačiau, jei dalyvaujantis investuotojas pats yra verslo įmonė, gautos pajamos yra įtraukiamos į apmokestinamas pajamas, nuo kurių mokamas 33 % mokestis. Tokios naudą gaunančios įmonės turi teisę į 15 % mokesčių lengvatą, kuri visiškai kompensuoja dvigubą iš kapitalo gautų pajamų apmokestinimą. Ši schema iš esmės patvirtina mokesčių lengvatą, net jei pajamas paskirsto specializuotieji investiciniai subjektai (14).
(25)
Remiantis Italijos pajamų mokesčio kodekso (IPMK) 18 straipsniu, užsienio investicinių subjektų Italijos investuotojams paskirstomos pajamos apmokestinamos 12,5 % pajamų mokesčiu. Šia schema iki 5 % sumažinamas pajamų mokestis pajamoms, kurias paskirsto specializuotieji investiciniai subjektai. Šia nuostata užtikrinama, kad vienodai būtų vertinami investuotojai į užsienio ir Italijos investicinius subjektus.
(26)
Iš investicinių subjektų gautos pajamos yra įtraukiamas į pensijų fondo, dalyvaujančio tokiuose investiciniuose subjektuose, grynąsias pajamas. Joms taikomas 11 % pakaitinis mokestis. Siekiant išvengti pensijų fondų gautų pajamų dvigubo apmokestinimo, 15 % tokių pajamų prilygstanti mokesčio lengvata yra pritaikoma tokių fondų mokėtinam pakaitiniam mokesčiui. Šia schema specializuotiesiems investiciniams subjektams skirtos naujos sumažinto apmokestinimo priemonės priderinamos prie pensijų fondams taikomos specialios apmokestinimo sistemos.
(27)
Kartu su specializuotiesiems investiciniams subjektams taikomo pakaitinio mokesčio sumažinimu, šia schema iki 6 % sumažinama mokesčių lengvata, taikoma pajamoms, gautoms iš Italijos specializuotųjų investicinių subjektų. Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsniu iš dalies pakeičiama bendroji mokesčių sistema, nes numatoma, kad specializuotų investicinių subjektų veiklos pajamoms taikomas 5 % pakaitinis mokestis (15).
III. PROCEDŪROS PRADĖJIMO PAGRINDAS
(28)
Sprendimu pradėti oficialią procedūrą, Komisija laikėsi nuomonės, kad specializuotiesiems investiciniams subjektams ir mažos bei vidutinės kapitalizacijos įmonėms, kurių akcijas valdo tokie specializuotieji investiciniai subjektai, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje, taikyta priemonė atitiko visus kriterijus, kuriais klasifikuojama valstybės pagalba, ir tuo pat metu nesukėlė jokių abejonių dėl tiesioginių mokesčių sumažinimo investavusiems į specializuotuosius investicinius subjektus, nes ji yra bendroji priemonė, skirta visiems investuotojams.
(29)
Svarstant galimą pagalbą specializuotiesiems investiciniams subjektams, Komisija juos priskyrė prie įmonių, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje, nes jie yra arba juridinio asmens statusą turinčios bendrovės ir todėl per se yra verslo įmonės, arba jie yra atskiras turtas, kurį valdo įmonės, konkuruojančios investicijų rinkose. Be to, Komisija nustatė, kad specializuotieji investiciniai subjektai arba turi tiesioginės naudos iš mokesčių sumažinimo, arba netiesioginės naudos iš papildomų kapitalo investicijų, pagal schemą sumažinant mokesčius jų investuotojams, šiems subjektams dažniausiai investuojant į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmones, įtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose. Be to, Komisija pastebėjo, kad minimos lengvatos nėra proporcingos šių subjektų turimam mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių akcijų skaičiui, bet priklauso vien tik nuo jų specializuotųjų subjektų statuso.
(30)
Kalbant apie mažos kapitalizacijos įmones, Komisija pabrėžė, kad priemonė suteikia netiesioginį pranašumą toms įmonėms, kurių akcijas valdo specializuotieji investiciniai subjektai, nes, suteikdamos jiems geresnes galimybes gauti kapitalą, ji padidina jų likvidumą. Šis pranašumas priklauso nuo jų mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, statuso, o ne nuo veiklos rodiklių ar kitų sąlygų arba investicijų, kurias atliko tokios įmonės.
IV. ITALIJOS IR SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(31)
Savo pateiktose pastabose, tiek Italija tiek Assogestioni teigė, kad minimų investicinių subjektų negalima laikyti įmonėmis, bet labiau sutelktu turtu, kurį valdo specialios įmonės. Pastarųjų pelnas apmokestinamas įprasta tvarka ir joms netaikomi įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyti sumažinti mokesčiai.
(32)
Ir Italija ir Assogestioni toliau pastebi, kad šią schemą reikia vertinti kaip bendrosios apmokestinimo politikos priemonę, iš kurios tiesioginę naudą turi investuotojai, ir kuri tik netiesiogiai veikia mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmones ir investicinius subjektus. Suinteresuotosioms šalims ši schema padeda mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonėms vykdyti rinkos kapitalizaciją palyginti su kitomis įmonėmis, įtrauktomis į oficialųjį prekybos sąrašą Europoje, ir atitinkamai nepatenka į patikrinimo dėl galimos pagalbos taikymo sritį. Ir Italija ir suinteresuotosios šalys teigia, kad priemonė nėra pagalba specializuotiesiems investiciniams subjektams ar kai kurioms valdymo bendrovėms. Šiuo atžvilgiu Italijos valdžios institucijos pabrėžė, kad šia schema realiai gali naudotis visos įmonės, sukuriančios atskirus fondus, skirtus investicijoms daugiausiai į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmones, įtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, ir todėl ji yra bendroji priemonė.
(33)
Be to, remiantis šiomis pastabomis, ši schema neturės įtakos konkurencijai, nes bet kuri Europos mažos arba vidutinės kapitalizacijos įmonė galėtų turėti naudos iš lengvesnės galimybės gauti kapitalą. Be to, ji nebūtų pagalba tokioms įmonėms, nes investiciniai subjektai ar jas valdančios įmonės sprendimus dėl investicijų priimtų siekdamos gauti kuo didesnį pelną.
(34)
Assogestioni pateikė išsamią informaciją apie tai, kaip schema veikė per pirmąjį jos taikymo laikotarpį (2004 m.). 2004 m. pabaigoje veikė trys specializuotieji investiciniai subjektai: du iš jų egzistavo anksčiau ir pakeitė savo įstatus taip, kad daugiausiai investavo į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą Europos Sąjungos reguliuojamose rinkose, akcijas, o vienas buvo naujai įkurtas fondas. Assogestioni nurodė, kad 2004 m. taikant schemą negauti mokesčiai buvo minimalūs. Remiantis Assogestioni pateiktais duomenimis, Komisija suskaičiavo, kad 2004 m. negauti mokesčiai sudarė apie 1,1 mln. EUR, atsižvelgiant į būtinas pataisas, siekiant neutralizuoti virtualių mokesčių lengvatų, susijusių su ankstesniaisiais metais apskaičiuotais mokesčiais, perkėlimą. Italija ir suinteresuotosios šalys laikosi nuomonės, kad šiais skaičiais parodoma, kad schema turėjo tik nežymų poveikį Bendrijos vidaus konkurencijai ir prekybai, taip pat atsižvelgiant, kad mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonės ir užsienyje įsteigti investiciniai subjektai gali turėti naudos iš netiesioginio minimo mokesčių sumažinimo.
V. PRIEMONĖS ĮVERTINIMAS
(35)
Komisija, atsižvelgusi į Italijos valdžios institucijų ir suinteresuotųjų šalių pateiktas pastabas, laikosi nuomonės, kad mokesčių investuotojams sumažinimas yra valstybės pagalba ne tik specializuotiems subjektams, investuojantiems į mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmones, įtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, bet taip pat ir mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonėms, kurių akcijas valdo tokios bendrovės, nes bendrai ji atitinka visus EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje nustatytus kriterijus.
(36)
Komisija rašte, kuriuo pradedama oficiali tyrimo procedūra, visų pirma patvirtina savo nuomonę, kad kai kuriais atvejais, investiciniai subjektai yra įmonės, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje, ir todėl gali atitinkamai turėti naudos iš įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyto mokesčių sumažinimo. Ji visų pirma laikosi nuomonės, kad net jei specializuotieji investiciniai subjektai ir neturi tiesioginės naudos iš mokesčių jų investuotojams sumažinimo, vis dėlto jie gauna netiesioginę ekonominę naudą, jei dėl mažesnių mokesčių investicijoms į specializuotuosius subjektus investuotojai skatinami įsigyti specializuotųjų investicinių subjektų akcijų ir taip sukuriamas papildomas likvidumas ir papildomos pajamos iš įsigijimo ir valdymo mokesčių.
(37)
Remiantis Komisijos komunikatu dėl valstybės pagalbos ir rizikos kapitalo (16), kai kuriais atvejais, kai dėl taikomos valstybės priemonės sukuriamas fondas ar kitoks investicinis subjektas, būtina atsižvelgti į tai, ar fondas arba subjektas gali būti laikomi įmonėmis, turinčiomis naudos iš valstybės pagalbos. Šiuo atveju Komisija atsižvelgia į Italijos valdžios institucijų pastabą, kad specializuotieji investiciniai subjektai, turintys naudos iš įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyto mokesčių sumažinimo, yra tik sutelktas turtas, todėl negali būti laikomi įmonėmis, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnyje. Tačiau Komisija pastebi, kad kai kuriais atvejais tokie investiciniai subjektai įgyja juridinio asmens statusą ir todėl gali atskirai turėti naudos iš lengvatų, nors jų apmokestinimas skiriasi nuo jų valdomo turto apmokestinimo. Ji taip pat pastebi, kad kiti investiciniai subjektai be juridinio asmens statuso yra valdomi įmonių, kurios konkuruoja su kitais santaupas valdančiais operatoriais, ir kad šios įmonės gali atitinkamai turėti naudos iš šių lengvatų.
(38)
Komisija laikosi nuomonės, kad specializuotieji investiciniai subjektai vykdo ūkinę veiklą ir yra įmonės, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje. Tai patvirtina Teisingumo Teismo praktika PVM srityje. Konkrečiu atveju, Teismas neseniai nutarė (17), kad SICAV sudaryti kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius sandoriai yra ūkinė veikla, kurią vykdo apmokestinami asmenys, kaip apibrėžta Šeštosios PVM direktyvos 4 straipsnio 2 pastraipoje (18). Remiantis teismo praktika (19), Pirmosios direktyvos (20) preambulėje aiškiai numatyta, kad PVM suderinimu siekiama pašalinti veiksnius, galinčius iškraipyti konkurencijos sąlygas, ir taip konkurencijoje užtikrinti neutralumą. Atsižvelgiant, kad taisyklių dėl valstybės pagalbos ir PVM suderinimo direktyvų tikslas yra tas pats, Komisija mano, kad tikslinga laikytis su šiomis direktyvomis susijusios Teismo praktikos, kuria patvirtinama, kad minimi investiciniai subjektai, nepaisant to, ar jie turi juridinio asmens statusą, ar ne, vykdo ūkinę veiklą ir todėl yra įmonės, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje.
(39)
Todėl Komisija laikosi nuomonės, kad investuotojams į specializuotuosius investicinius subjektus suteiktos mokesčių lengvatos yra parama pačioms bendrovėms, kaip įmonėms, turinčioms juridinio asmens statusą arba kaip įmonėms, valdančioms tokius subjektus, kai jie turi sutartimis nustatytą formą. Dėl didesnės specializuotųjų investicinių subjektų akcijų paklausos padidėja subjektų ar juos valdančių įmonių imamo valdymo ir įsigijimo mokesčio surinkimas.
(40)
Argumentas, kad schema nėra atrankinė, nes ji nesuteikia pirmenybės konkretiems investiciniams subjektams ir valdančiosioms įmonėms, atsižvelgiant į jų dydį, tautinę priklausomybę, registracijos vietą ar sudėtį, yra nepriimtinas, nes svarbu yra tai, kad šia schema ypatingai sumažinami mokesčiai tik investiciniams subjektams, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių akcijos ir jas valdančios įmonės. Pagal nusistovėjusią teismo praktiką (21), fakto, kad pagalba nėra skirta vienam ar daugiau iš anksto nustatytų konkrečių gavėjų, o skirstoma pagal keletą objektyvių kriterijų, nepakanka svarstant ar valstybės priemonė yra atrankinio pobūdžio. Komisija taip pat laikosi nuomonės, kad tas faktas, jog pritaikant šią schema specializuotuosius investicinius subjektus valdančioms investicinėms įmonėms suteikiamos lengvatos yra tik netiesioginės, nepaneigia valstybės pagalbos buvimo, nes, remiantis nusistovėjusia Teismo praktika (22), investuotojams, kurie nėra įmonės, suteiktos tiesioginės mokesčių lengvatos reiškia netiesioginę pagalbą įmonėms, į kurias investuota.
(41)
Komisija atitinkamai daro išvadą, kad šia priemone specializuotiesiems investiciniams subjektams ir juos valdančioms įmonėms suteikiamas konkretus netiesioginis anksčiau minėtas pranašumas, dėl kurio nukenčia kitos įmonės, siūlančios alternatyvias investavimo formas.
(42)
Komisija rašte, kuriuo pradedama oficiali tyrimo procedūra, taip pat patvirtina savo nuomonę, kad minima schema suteikiama parama mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonėms, kurių akcijas valdo specializuotieji investiciniai subjektai, turintys naudos iš įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyto mokesčių sumažinimo. Ji ypač laikosi nuomonės, kad dėl didesnės akcijų paklausos ir didesnio likvidumo šia schema netiesiogiai sukuriamas atrankinis mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, kurių akcijas valdo specializuotieji investiciniai subjektai, pranašumas. Negalima sutikti su argumentu, kad fondams ir investuotojams siekiant gauti kuo didesnį pelną, mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonės neturės pranašumo, nes palankesnės apmokestinimo sąlygos pagerina tokios investicijos patrauklumą ir mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių likvidumas padidėja net joms aktyviau nesistengiant pasinaudoti tokiu pranašumu.
(43)
Taip pat negalima sutikti su argumentu, kad schema yra bendrosios mokesčių politikos priemonė, kuria siekiama skatinti mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių kapitalizaciją Europoje, todėl jai netaikomos taisyklės dėl valstybės pagalbos. Komisija laikosi požiūrio, kad suteikiamos mokestinės lengvatos nekompensuoja žymių kolektyvinio investavimo į mažas ir vidutines įmones, įtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą, kolektyvinio investavimo į kitas įmones ir individualaus investavimo į įmones, neįtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą, apmokestinimo vertinimo netolygumų. Taip pat šios schemos negalima pateisinti konkrečiu jos tikslu, nes ji suteikia tik mokesčių lengvatas tais atvejais, kai specializuotai kolektyviai investuojama į mažų ir vidutinių įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose rinkose, akcijas, ir todėl ji nėra skirta ar proporcinga tikslui skatinti tokių įmonių kapitalizaciją, bet labiau priklauso nuo to, ar investuojama per specializuotuosius investicinius subjektus.
(44)
Komisija įrodo, kad minimas lengvatas suteikia valstybė arba jos yra suteikiamos panaudojant valstybės išteklius. Kadangi Italijos valdžios institucijos nepateikė jokių prieštaravimų, Komisija patvirtina oficialios tyrimo procedūros pradėjimo metu atliktą įvertinimą, kad lengvata yra priskirtina valstybei, kadangi dėl jos taikymo Italijos biudžetas negaus mokestinių pajamų.
(45)
Atsižvelgiant į priemonės poveikį, Komisija patvirtina įvertinimą, pateiktą sprendime pradėti oficialiąją procedūrą, kad priemonė gali iškraipyti konkurenciją tarp įmonių ir paveikti prekybą tarp valstybių narių, nes naudą gaunančios įmonės gali vykdyti veiklą tarptautinėse rinkose ir vykdyti ūkinę veiklą rinkose, kur vyksta intensyvi konkurencija. Remiantis nusistovėjusia Teismo praktika (23) tam, kad priemonė būtų laikoma iškraipančia konkurenciją, pakanka, kad pagalbos gavėjas su kitomis įmonėmis konkuruoja konkurencijai atvirose rinkose. Ypač, kai subjektai, vykdantys kolektyvinį investavimą į perleidžiamus vertybinius popierius ir kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių akcijų valdymas, konkuruoja su kitomis finansų įmonėmis ir vykdo veiklą atviroje rinkoje, kurioje vyksta žymi Bendrijos vidaus prekybos dalis. Kalbant apie mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmones, kurių akcijas valdo įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje apibrėžti specializuotieji investiciniai subjektai, bent kai kurie jų aktyviai veikia sektoriuose, kur vyksta prekyba tarp valstybių narių.
(46)
Komisija laikosi nuomonės, kad nei ribotos mokesčių išlaidos, susijusios su šia schema 2004 m. (1,1 mln. EUR), nei mažas specializuotųjų investicinių subjektų, veikusių tais metais skaičius (trys), palyginti su dideliu mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, kurių akcijos buvo valdomos, skaičiumi, negali turėti įtakos išvadai, kad priemonė yra valstybės pagalba, nes, visų pirma, remiantis nusistovėjusia Teismo praktika (24), net nedidelė pagalba turi poveikį konkurencijai ir, visų antra, Italija nepaneigė, kad minima schema gali turėti žymiai svarbesnį ekonominį poveikį ateityje. Taip pat būtina pastebėti, kad ribotą priemonės poveikį galima paaiškinti tuo, kad Komisija greitai pradėjo tyrimą ir oficialią priemonės tyrimo procedūrą, todėl tai galėjo įtakoti operatorių elgseną. Galiausiai, nors reikalavimus atitinkančių mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, skaičius yra gana didelis, palyginti su 2004 m. suteiktomis mokestinėmis lengvatomis, iš Italijos pateiktos informacijos nematyti, kad nauda, kurią gavo atskiri naudos gavėjai, neviršijo de minimis pagalbos ribų.
(47)
Todėl Komisija padarė išvadą, kad šia schema pakeičiama (skirtingai vertinant investuotojų apmokestinimą) kai kurių įmonių, vykdančių ūkinę veiklą, konkurencinė padėtis, ir kadangi jos vykdo veiklą tarptautinei konkurencijai atvirose rinkose, konkurencija yra iškraipoma.
(48)
Kadangi Italijos valdžios institucijos įdiegė schemą apie tai visų pirma nepranešusios Komisijai, jos nesilaikė EB sutarties 88 straipsnio 3 pastraipoje numatytų įsipareigojimų. Kadangi tai laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje, ir buvo įgyvendinta nesant išankstinio Komisijos sutikimo, ji yra laikoma neteisėta pagalba.
(49)
Kadangi priemonė laikoma valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 pastraipoje, jos suderinamumas su bendrąja rinka turi būti vertinamas atsižvelgiant į EB sutarties 87 straipsnio 2 ir 3 pastraipose numatytas išimtis.
(50)
Italijos valdžios institucijos neužginčijo 2004 m. gegužės 11 d. rašte, kuriuo pradedamas oficialus tyrimas, pateikto įvertinimo, kad EB sutarties 87 straipsnio 2 ir 3 pastraipoje numatytos išimtys, kuomet valstybės pagalba gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, netaikomos šiam atvejui, o Komisija nebuvo informuota apie jokius kitus veiksnius, galinčius padaryti šią išvadą negaliojančia.
(51)
Minimos lengvatos arba nėra susijusios su jokiomis išlaidomis arba yra susijusios su išlaidomis, kurios atitinka reikalavimus pagalbai gauti pagal esamas Bendrijos gaires arba bendrąsias išimtis.
(52)
EB sutarties 87 straipsnio 2 pastraipoje nustatytos išimtys, susijusios su valstybine socialinio pobūdžio pagalba, suteikiama individualiems vartotojams, kad būtų kompensuota žala, atsiradusi dėl stichinių nelaimių arba išskirtinių įvykių, bei parama, suteikiama tam tikroms Vokietijos Federacinės Respublikos vietovėms, šiuo atveju netaikoma.
(53)
Taip pat netaikoma ir EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies a punkte numatyta išimtis, kuri suteikia teisę skirti pagalbą regionų, kuriuose yra nepaprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominei plėtrai skatinti, nes minima priemonė taikoma visai Italijos teritorijai, o ne pagalbą gaunantiems Italijos regionams, kaip numatyta EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies a punkte. Galiausiai, nepanašu, kad šia schema kaip nors būtų prisidedama prie minimų regionų vystymo.
(54)
Taip pat negalima laikyti, kad šis režimas skatina vykdyti svarbų bendro Europos intereso projektą ar ištaisyti rimtą Italijos ūkio sutrikimą, kaip numatyta EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies b punkte. Jo tikslas taip pat nėra remti kultūros ir paveldo išsaugojimą, kaip numatyta Sutarties 87 straipsnio 3 dalies d punkte.
(55)
Galiausiai, minimos priemonės privalo būti išnagrinėtos atsižvelgiant į Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą, kur numatytas leidimo suteikimas pagalbai, kuri skirta palengvinti tam tikros ekonominės veiklos arba tam tikrų ekonominių sričių plėtrą, kur tokia pagalba nepadarys neigiamo poveikio prekybos sąlygoms tiek, kad tai prieštarautų bendram interesui. Šia priemone suteiktos mokesčių lengvatos nėra susijusios su ar proporcingos specialiosioms investicijoms, darbo vietų kūrimui ar specialiems projektams, kurie paskatintų kai kurios ūkio veiklos ar kai kurių sričių vystymą, kaip numatyta Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punkte. Remiantis Komisijos komunikate dėl valstybės pagalbos ir rizikos kapitalo (25) išdėstytais kriterijais, jos negali būti laikomos suderinamomis su bendrąja rinka, nes pasinaudojant šiomis lengvatomis investicijos yra nukreiptos į įmones, įtrauktas į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, ir Italijos valdžios institucijos neįrodė, kad šios įmonės negali tinkamai gauti kapitalo finansavimo ir kaupiant kapitalą patiria didesnes išlaidas nei kitos įmonės. Komisija galiausiai nurodo, kad, kaip nurodė Teisingumo Teismas išaiškindamas kitą pagalbos priemonę, kuria palaikomos specialiosios investicijos, „niekas negalėjo sutrukdyti panaudoti šią schemą įmonėse, kurios turi sunkumų arba kurios vykdo veiklą jautriose pramonės šakose, kurioms yra sukurtos specialios valstybės pagalbos taisyklės“ (26). Jis daro išvadą, kad pagal schemą suteiktomis lengvatomis sumažinami mokesčiai, kuriuos paprastai turėtų sumokėti naudos gavėjas ūkinės veiklos vykdymo metu, ir todėl jos privalo būti laikomos valstybės pagalba, kuri, remiantis praktika ir precedentų teisės nuostatomis, yra nesuderinama su bendrąja rinka.
VI. IŠVADOS
(56)
Komisija daro išvadą, kad šia priemone suteikiamos mokesčių lengvatos yra pagalba veiklai, kuriai negalioja jokios bendrojo draudimo išimtys, todėl ši priemonė yra nesuderinama su bendrąja rinka. Komisija taip pat mano, kad Italija priemonę įgyvendino neteisėtai.
(57)
Kai neteisėtai skirta valstybės pagalba yra pripažįstama kaip neteisėta ir nesuderinama su bendrąja rinka, natūralus tokios išvados rezultatas yra tas, kad pagalba turi būti sugrąžinta, siekiant kiek įmanoma atkurti iki pagalbos suteikimo buvusią konkurencinę padėtį.
(58)
Šis sprendimas yra susijęs su minima schema ir turi būti pradėtas vykdyti nedelsiant, įskaitant pagal schemą suteiktos pagalbos susigrąžinimą pagal Tarybos procedūrinio reglamento (EB) Nr. 659/1999 (27) 14 straipsnį.
(59)
Visų pirma, Komisija mano, kad yra būtina paprašyti Italijos iš karto pašalinti pagalbą, kurią sudaro skirtingas grynųjų pajamų, kurias gauna investiciniai subjektai, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, akcijos apmokestinimo vertinimas, informuojant visus, kurie buvo paraginti taikyti atitinkamose nacionalinėse taisyklėse, numatytose įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje, minimas mokesčių lengvatas, apie tiesioginį šio Komisijos sprendimo taikymą.
(60)
Visų antra, Italija privalo susigrąžinti pagalbą, suteiktą investiciniams subjektams arba įmonėms, valdančioms sutartinius investicinius subjektus, kurie tuo pat metu yra pirmieji pagalbos gavėjai ir subjektai, kurie pagal apmokestinimo teisės aktus turi valstybei sumokėti grynųjų pajamų pakaitinį mokestį. Pagalba, kurią reikia susigrąžinti lygi skirtumui tarp įprastinio pakaitinio mokesčio ir sumažintojo mokesčio, kuris buvo mokamas pasinaudojant minimomis mokesčių lengvatomis. Šis sprendimas neturi įtakos investicinių subjektų ar juos valdančių įmonių galimybei pareikalauti atitinkamos sumos grąžinimo iš savo investuotojų, jei tokia galimybė numatyta nacionaliniuose teisės aktuose. Tačiau dėl įpareigojimo susigrąžinti pagalbą nėra atmetama galimybė, kad visa arba dalis atskiriems gavėjams suteiktos pagalbos gali atitikti Komisijos reglamento (EB) Nr. 69/2001 dėl EB sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis valstybės pagalbai (28) 2 straipsnio reikalavimus.
(61)
Komisija ragina Italiją pateikti prašomą informaciją užpildant šio sprendimo 1 priede pateikiamą anketą, pateikiant finansinių tarpininkų ir kitų su minimos mokesčių lengvatos sugrąžinimu susijusių šalių sąrašą, aiškiai nurodant planuojamas ir jau taikomas priemones, siekiant nedelsiant ir veiksmingai susigrąžinti neteisėtą valstybės pagalbą. Komisija ragina Italiją per du mėnesius po šio sprendimo priėmimo perduoti visus dokumentus (aplinkraščius, vykdomuosius raštus sumoms susigrąžinti ir t. t.), patvirtinančius, kad pradėta neteisėtos pagalbos susigrąžinimo procedūra.
(62)
Už išieškotinas sumas mokamos palūkanos. Jos bus apskaičiuojamos remiantis Reglamentu (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančiu Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (29).
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Įstatyminio potvarkio Nr. 269/2003 12 straipsnyje numatyta valstybės pagalbos schema, kuria suteikiamos mokesčių lengvatos kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius įmonėms, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių, įtrauktų į oficialųjį prekybos sąrašą reguliuojamose Europos rinkose, akcijos, kurią Italija neteisėtai įgyvendino pažeisdama EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su bendrąja rinka.
2 straipsnis
Italijos Respublika panaikina 1 straipsnyje minimą pagalbos schemą per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo datos.
3 straipsnis
(1) Per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo Italijos Respublika praneša visiems finansiniams tarpininkams, įskaitant kolektyvinio investavimo į perleidžiamus vertybinius popierius įmonėms, kurių specializacija yra mažos ir vidutinės kapitalizacijos įmonių akcijos, ir visoms kitoms su 1 straipsnyje minimos pagalbos schemos taikymu susijusioms šalims, apie Komisijos sprendimą, kad schema nesuderinama su bendrąja rinka.
(2) Nepažeidžiant jokio vėlesnio taikymo pagal nacionalinę teisę, Italijos Respublika imasi būtinų priemonių susigrąžinti 1 straipsnyje minimą pagalbą iš neteisėtai suteiktą pagalbą gavusių investicinių subjektų arba, prireikus, įmonių, valdančių investicinius subjektus.
Per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo datos Italijos Respublika praneša Komisijai pagalbos gavėjų pavadinimus, kiekvienos atskirai suteiktos pagalbos sumą ir šių sumų nustatymo metodus.
(3) Reikalavimas grąžinti vykdomas nedelsiant ir laikantis nacionalinės procedūros reikalavimų, jeigu tokiu būdu šį sprendimą bus galima nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti.
(4) Grąžintiną sumą sudaro ir palūkanos, kurios apskaičiuojamos nuo to momento, kai gavėjui buvo suteikta neteisėta pagalba, iki jos faktinio grąžinimo.
Palūkanos skaičiuojamos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, V skyriaus nuostatas.
4 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Italijos Respublika informuoja Komisiją kokių buvo imtasi priemonių ir kokių planuojama imtis šiam sprendimui įgyvendinti. Šią informaciją ji pateiks anketoje, pateikiamoje šio sprendimo I priede. Per tą patį laikotarpį Italija atsiunčia visus dokumentus, įrodančius, kad neteisėtos pagalbos gavėjų atžvilgiu pradėta susigrąžinimo procedūra.
5 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje, 2005 m. rugsėjo 6 d.