Tarybos direktyva
1983 m. vasario 7 d.
iš dalies keičianti Direktyvą 72/462/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus, kiaules ir šviežią mėsą iš trečiųjų šalių ir Direktyvą 77/96/EEB dėl trichinelų (trichinella spiralis) tyrimo naminių kiaulių šviežioje mėsoje, importuojamoje iš trečiųjų šalių
(83/91/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Direktyva 72/462/EEB [4] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/476/EEB [5], nustato sveikatos ir veterinarinio patikrinimo reikalavimus importuojant galvijus, kiaules ir šviežią mėsą iš trečiųjų šalių;
kadangi, po to, kai buvo priimta pirmiau minėta direktyva, mokslo žinių ir technologijų srityje įvyko pokyčių; kadangi derėtų atsižvelgti į patirtį, įgytą Bendrijos veterinarijos gydytojų atliktų patikrinimų trečiosiose šalyse metu; kadangi pageidautina prie šių pokyčių priderinti Bendrijos taisykles;
kadangi tam tikrais atžvilgiais metodai, užtikrinantys šviežios mėsos sveikumą, gali būti vertinami kaip atitinkantys Bendrijos standartus dėl jų papildomu arba alternatyvių sveikumo garantijų, kurios turėtų būti tikrinamos kiekvienoje atskiroje įmonėje;
kadangi, uždraudus iš trečiųjų šalių importuoti galvijus, užkrėstus mėlynojo liežuvio liga, šiuo metu pripažinta, jog 12 mėnesių nedraudimo laikotarpis yra priimtinesnis ir suteikiantis Bendrijos bandoms didesnes garantijas;
kadangi garantijos, kurių dėl tuberkuliozės ir bruceliozės gali būti pareikalauta importuojant galvijus ir dėl bruceliozės importuojant kiaules, gali būti priderintos, suteikiant papildomas arba alternatyvias garantijas, prie Bendrijos standartų;
kadangi, siekiant neleisti plisti tam tikroms infekcinėms ar užkrečiamosioms ligoms, kuriomis galima užsikrėsti vien tik dėl esančių gyvūnų, gyvūnams, skirtiems importuoti į Bendriją bei vežti tranzitu, turėtų būti nedelsiant atliekamas gyvūnų sveikatos patikrinimas tik juos įvežus į Bendrijos teritoriją;
kadangi, atlikus gyvūnų sveikatos patikrinimą, derėtų aiškiai apibrėžti priemones, kurių valstybės narės turėtų imtis;
kadangi tam, kad būtų sumažintas dokumentų skaičius, gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos sertifikatai, kai tik tai įmanoma, turėtų būti išduodami ant vieno popieriaus lapo;
kadangi derėtų atnaujinti tuberkulioze ir brucelioze neužkrėstų bandų apibrėžimus;
kadangi laukiniai porakanopiai ir laukiniai vienakanopiai turėtų būti priskirti Direktyvos 72/462/EEB taikymo sričiai tam, kad būtų galima sudaryti trečiųjų šalių, iš kurių būtų galima importuoti į Bendriją jų mėsą, sąrašą;
kadangi apskritai reikėtų reikalauti tų pačių visuomenės sveikatos ir gyvūnų sveikatos pagrindinių garantijų prekiaujant tarp Bendrijos valstybių narių bei su trečiosiomis šalimis; kadangi 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 64/432/EEB dėl gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai galvijais ir kiaulėmis, techninių priedų [6] ir 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 64/433/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [7], su šių dviejų direktyvų paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/476/EEB, reikalavimus reikėtų taip pat taikyti importuojant iš trečiųjų šalių;
kadangi reikėtų patvirtinti tvarką, pagal kurią, vykstant technikos pažangai ir kaupiant patirtį, būtų galima daryti techninių reikalavimų, kurie yra taikomi tikrinimo metodams, patikros laboratorijoms ir ženklinant ištirtą mėsą ir kurie išdėstyti 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 77/96/EEB dėl trichinelų (Trichinella spiralis) tyrimo naminių kiaulių šviežioje mėsoje, importuojamoje iš trečiųjų šalių [8], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/476/EEB, pakeitimus;
kadangi derėtų imtis veiksmų, kad būtų ištaisyti tam tikri terminologijos trūkumai, visų pirma, atitikimą skirtingų kalbų variantuose, kurie galėtų sukelti sunkumų taikant minėtas nuostatas,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ :
1 straipsnis
Direktyva 72/462/EEB iš dalies keičiama taip:
1. 1-28 straipsniai pakeičiami taip:
"I SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma, kai iš trečiųjų šalių importuojami:
- naminiai galvijai ir kiaulės, skirti veislei, produkcijai arba skerdimui,
- šių rūšių naminių gyvūnų - galvijų (taip pat bizonų), kiaulių, avių ir ožkų bei naminių vienakanopių - šviežia mėsa,
- taikant 3 straipsnio nuostatas, porakanopių laukinių gyvūnų ir laukinių vienakanopių šviežia mėsa tiek, kiek tai susiję su leidžiamu importu iš tam tikrų trečiųjų kilmės šalių.
2. Ši direktyva netaikoma:
a) gyvūnams, kurie netoli Bendrijos išorės sienų bus laikinai tik ganomi arba yra skirti darbui;
b) mėsai, kuri vežama keliautojų asmens bagaže ir yra skirta jų asmeniniam naudojimui, jeigu jos kiekis vienam asmeniui neviršija 1 kg, o mėsa yra iš tos trečiosios šalies arba jos dalies, kurios yra įtrauktos į sąrašą, sudarytą pagal 3 straipsnį, ir iš kurių ją importuoti nėra draudžiama pagal 28 straipsnį;
c) mėsai, kuri yra siunčiama nedidelėmis pakuotėmis privatiems asmenims, jeigu tokia mėsa nėra importuojama prekybos tikslais, jos kiekis vienam asmeniui neviršija 1 kg ir mėsa yra iš trečiosios šalies arba jos dalies, kurios nurodytos pagal 3 straipsnį sudarytame sąraše ir iš kurių ją importuoti nėra draudžiama pagal 28 straipsnį;
d) mėsai, kuri skirta tarptautiniais keliais vykstančių transporto priemonių įgulai ir keleiviams.
Iškrovus tokia mėsa arba virtuvės atliekos turi būti sunaikinamos. Nebūtina sunaikinti tik tokios mėsos, kuri tiesiogiai arba po to, kai buvo laikinai palikta muitinės priežiūrai, yra perkeliama iš vienos transporto priemonės į kitą.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje, kai būtina, taikomi apibrėžimai, pateikti Direktyvų 64/432/EEB, 64/433/EEB 2 straipsnyje ir 1972 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvoje 72/461/EEB dėl sveikatos ir veterinarinio patikrinimo problemų importuojant galvijus ir kiaules bei šviežią mėsą iš trečiųjų šalių [1] OL L 302, 1972 12 31, p. 24., su visų šių direktyvų paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 81/476/EEB.
Be to,
a) "oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas" - veterinarijos gydytojas, paskirtas valstybės narės arba trečiosios šalies centrinės kompetentingos institucijos;
b) "paskirties šalis" - valstybė narė, į kurią iš trečiosios šalies siunčiami gyvūnai arba šviežia mėsa;
c) "trečioji šalis" - tai šalis, kuriai netaikomi Direktyvos 64/432/EEB ir Direktyvos 64/433/EEB reikalavimai;
d) "importavimas" - gyvūnų arba šviežios mėsos iš trečiųjų šalių įvežimas į Bendrijos teritoriją;
e) "ūkis" - oficialiai prižiūrima žemės ūkio, pramonės arba komercinė įmonė trečiosios šalies teritorijoje, kurioje yra nuolatos laikomi arba auginami veislei, produkcijai arba skerdimui skirti gyvūnai;
f) "epizootinių ligų neapimta teritorija" - teritorija, kurioje oficialiai nustatyta, kad joje esantys gyvūnai nesirgo kuria nors infekcine ar užkrečiamąja liga, įtraukta į sąrašą, sudarytą 29 straipsnyje numatyta tvarka, tiek laiko ir tokiu spinduliu, kokie nustatomi ta pačia tvarka.
3 straipsnis
1. Taryba Komisijos pasiūlymu sudaro trečiųjų šalių arba jų dalių sąrašą, iš kurių valstybėms narėms leidus būtų importuojami galvijai, kiaulės ir šviežia mėsa arba tokių gyvūnų arba šviežios mėsos viena ar daugiau kategorijų bei laukinių porakanopių ir laukinių vienakanopių šviežia mėsa, atsižvelgiant į sveikatos būklę tokiose šalyse arba šalių dalyse. Toks sąrašas gali būti pildomas arba iš dalies keičiamas 30 straipsnyje numatyta tvarka.
2. Sprendžiant klausimą, ar trečioji šalis arba jos dalis, iš kurios būtų leista įvežti galvijus, kiaules ir šviežią mėsą, gali būti įrašyta į 1 dalyje minimą sąrašą, atsižvelgiama:
a) į trečiosios šalies gyvulių, kitų naminių gyvūnų ir laukinių gyvūnų sveikatos būklę, atkreipiant ypatingą dėmesį į egzotines gyvūnų ligas, ir į tos šalies aplinkos sveikatos būklę, kuri gali kelti grėsmę visuomenės ir gyvūnų sveikatai;
b) į tai, ar trečioji šalis greitai ir reguliariai pateikia informaciją apie infekcines ar užkrečiamąsias gyvūnų ligas jos teritorijoje, ypač tas, kurios yra įrašytos į Tarptautinio epizootijų ligų biuro A ir B sąrašus;
c) į šalies gyvūnų ligų prevencijos ir kontrolės taisykles;
d) į šalies veterinarijos tarnybų struktūrą ir jų įgaliojimus;
e) į gyvūnų infekcinių arba užkrečiamųjų ligų prevencijos ir kontrolės priemonių sudarymą ir įgyvendinimą.
3. 1 dalyje minimas sąrašas ir visi jo pakeitimai skelbiami Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
4 straipsnis
1. Laikantis 29 straipsnyje numatytos tvarkos sudaromi įmonių, iš kurių valstybės narės gali leisti importuoti šviežią mėsą, vienas arba daugiau sąrašų. Toks sąrašas arba sąrašai gali būti keičiami arba papildomi 30 straipsnyje numatyta tvarka.
2. Sprendžiant klausimą, ar skerdykla, išpjaustymo įmonė arba sandėlis, esantys ne skerdyklos arba įmonės patalpose, gali būti įrašyti į 1 dalyje minimą sąrašą, atsižvelgiama:
a) į trečiosios šalies siūlomas garantijas šios direktyvos nuostatų atitikimo atžvilgiu;
b) į trečiosios šalies taisykles dėl bet kokių skerstiniems gyvūnams skiriamų medžiagų, kurios gali pakenkti mėsos sveikumui;
c) į tai, ar visais atvejais yra laikomasi šios direktyvos ir Direktyvos 64/433/EEB I priedo nuostatų.
Tačiau, jeigu suinteresuota trečioji šalis pateikia panašias garantijas, šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka leidžiama taikyti nuostatas, leidžiančias nukrypti nuo 13 dalies c punkto antrosios, trečiosios irketvirtosios įtraukų bei minėto priedo 24 dalies ir 41 dalies C punkto reikalavimų; tokiu atveju, laikantis minėtos tvarkos, kiekvienu atskiru atveju nustatomi ne mažiau griežti sveikatos reikalavimai, negu pateiktieji minėtame priede;
d) trečiosios šalies mėsos patikrinimo tarnybos arba tarnybų organizavimą, šios tarnybos arba tarnybų įgaliojimus ir jai arba joms taikomą priežiūrą.
3. Ne skerdyklos arba išpjaustymo įmonės patalpose esanti skerdykla, išpjaustymo įmonė arba sandėlis į 1 dalyje minimą sąrašą arba sąrašus gali būti įtrauktos tik tuo atveju, jei jie įrengti vienoje iš 3 straipsnio 1 dalyje minimų šalių ar jų dalių ir yra kompetentingos trečiosios šalies institucijos oficialiai patvirtinti eksportuoti produkciją į Bendriją. Toks patvirtinimas priklauso nuo šių reikalavimų laikymosi:
a) Direktyvos 64/433/EEB I priedo nuostatų laikymasis;
b) nuolatinė trečiosios šalies oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo priežiūra.
4. 1 dalyje minimas sąrašas arba sąrašai ir visi jo arba jų pakeitimai skelbiami Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
5 straipsnis
Valstybių narių ir Komisijos veterinarijos ekspertai atlieka patikrinimus vietoje, kad nustatytų, ar yra taikomos šios direktyvos nuostatos, ypač 3 straipsnio 2 dalies ir 4 straipsnio 2 bei 3 dalių.
Jeigu per šiame straipsnyje nustatytą laiką atliekant patikrinimą išaiškėtų rimti faktai, liudijantys patvirtinimą turinčios įmonės nenaudai, Komisija nedelsdama praneša valstybėms narėms ir tuojau pat priima patvirtinimą sustabdantį sprendimą. Galutinis sprendimas priimamas šios direktyvos 30 straipsnyje nustatyta tvarka.
Valstybių narių ekspertus, kuriems patikėta atlikti šiuos patikrinimus, valstybių narių pasiūlymu skiria Komisija.
Patikrinimai vykdomi Bendrijos, kuri apmoka visas su tuo susijusias išlaidas, vardu.
Patikrinimų dažnumas ir jų atlikimo tvarka nustatomi 29 straipsnyje numatyta tvarka.
II SKYRIUS
Galvijų ir kiaulių importas
6 straipsnis
Nepaisydamos 3 straipsnio 1 dalies nuostatų, valstybės narės neleidžia importuoti gyvūnų, kuriems taikomos šios direktyvos nuostatos, išskyrus kai jie atvežami iš trečiųjų šalių:
a) kurios nėra apimtos ligų, kurioms šie gyvūnai yra imlūs:
- galvijų maro, egzotinės snukio ir nagų ligos, užkrečiamos galvijų pleuropneumonijos, mėlynojo liežuvio ligos, afrikinio kiaulių maro ir užkrečiamo kiaulių paralyžiaus (Tešeno ligos) - paskutinius 12 mėnesių,
- užkrečiamo vezikulinio stomatito - paskutinius 6 mėnesius;
b) kuriose per paskutinius 12 mėnesių galvijai nebuvo skiepyti nuo a punkto pirmoje įtraukoje nurodytų ligų, kurioms šie gyvūnai yra imlūs.
7 straipsnis
Šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti priimtas sprendimas, kad 6 straipsnio a punkto nuostatos taikomos tik trečiosios valstybės teritorijos daliai.
Ta pačia tvarka ir nukrypstant nuo 6 straipsnio b punkto, šioje direktyvoje minimus gyvūnus importuoti tam tikromis sąlygomis gali būti leista iš tų trečiųjų šalių arba jų dalių, kuriose buvo atliktas skiepijimas nuo vienos ar keleto 6 straipsnio a punkto pirmoje įtraukoje minimų ligų.
8 straipsnis
1. Nepažeidžiant 6 ir 7 straipsnių nuostatų, valstybės narės leidžia importuoti šioje direktyvoje nurodytus gyvūnus iš trečiosios šalies, bet tik tuo atveju, jei jie, atsižvelgiant į jų rūšis ir paskirtį, atitinka gyvūnų sveikatos reikalavimus, patvirtintus 29 straipsnyje numatyta tvarka dėl importo iš tos šalies.
2. 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti priimtas sprendimas apriboti leidimus importuoti tam tikromis gyvūnų rūšimis, skerstinais gyvūnais, gyvūnais skirtais veislei arba produkcijai arba skirtais konkretiems tikslams, arba kad visos būtinos gyvūnų sveikatos priemonės turi būti taikomos po importavimo.
Tam, kad būtų atsižvelgta į specialias nuostatas, kurias valstybės narės taiko Bendrijos vidaus prekyboje, reikalavimai gyvūnams, skirtiems veislei arba produkcijai, nustatyti vadovaujantis šia dalimi, gali skirtis valstybėse narėse.
3. Galvijų tuberkuliozės ir galvijų bei kiaulių bruceliozės atveju gyvūnų sveikatos reikalavimai, nustatomi pagal šio straipsnio 1 dalį, grindžiami Direktyvos 64/432/EEB A priede išdėstytais standartais. 29 straipsnyje nustatyta tvarka kiekvienu atskiru atveju gali būti priimtas sprendimas atsisakyti šių reikalavimų, jeigu suinteresuota trečioji šalis pateikia panašias gyvūnų sveikatos garantijas; tokiu atveju tam, kad būtų leista tokiais gyvūnais papildyti Bendrijos bandas, ta pačia tvarka nustatomi gyvūnų sveikatos reikalavimai, kurie yra bent jau lygiaverčiai išdėstytiems minėtos direktyvos A priede.
9 straipsnis
Jeigu valstybės narės požiūriu vakcinos, kurios snukio ir nagų ligos atveju trečiojoje šalyje yra naudojamos nuo A, O ir C virusų, turi tam tikrų trūkumų, galvijų ir kiaulių įvežimas į valstybės narės teritoriją iš tokios šalies yra draudžiamas. Apie tokį savo sprendimą tokia valstybė nedelsdama informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją, nurodydama tokio sprendimo motyvus. Po tokio pranešimo nedelsiant šaukiamas Veterinarijos nuolatinis komitetas. Sprendimas priimamas 30 straipsnyje numatyta tvarka.
10 straipsnis
Valstybės narės leidžia importuoti galvijus ir kiaules, jeigu prieš pakraunant ir išsiunčiant tokius gyvūnus į paskirties šalį, jie laikomi trečiojoje šalyje arba jos dalyje, įtrauktoje į sąrašą, sudarytą remiantis 3 straipsnio 1 dalimi:
a) ne trumpiau 6 mėnesių, jeigu tai yra gyvūnai, skirti veislei arba produkcijai;
b) ne trumpiau 3 mėnesių, jei tai yra skerstini gyvūnai.
Jei gyvūnai yra atitinkamai jaunesni negu 6 arba 3 mėnesių amžiaus, šis laikotarpis skaičiuojamas nuo jų atsivedimo dienos.
11 straipsnis
1. Valstybės narės leidžia importuoti galvijus ir kiaules tik pateikus eksportuojančiosios trečiosios šalies oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo išduotą sertifikatą.
Šis sertifikatas:
a) turi būti išduotas tą pačią dieną, kai gyvūnai yra pakraunami ir siunčiami į paskirties šalį;
b) turi būti išduotas bent viena iš paskirties šalyje oficialiai naudojamų kalbų ir viena iš oficialiai naudojamų kalbų tos šalies, kuri atlieka importo patikrinimą, numatytą 12 straipsnyje;
c) gyvūnus turi lydėti tokio sertifikato originalas;
d) jame turi būti patvirtinta, kad galvijai ir kiaulės atitinka šios direktyvos reikalavimus ir reikalavimus, nustatytus laikantis šios direktyvos, dėl importo iš trečiųjų šalių;
e) turi būti vieno popieriaus lapo;
f) turi būti skirtas vienam siuntos gavėjui.
2. Šis sertifikatas turi atitikti pavyzdį, kuris sudaromas 29 straipsnyje numatyta tvarka.
12 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas nedelsiant atliktų naminių galvijų ir naminių kiaulių, įvežtų į Bendrijos teritoriją, gyvūnų sveikatos patikrinimą, nepriklausomai nuo to, pagal kokią muitinės procedūrą galvijai ir kiaulės buvo deklaruoti.
2. Valstybės narės užtikrina, kad galvijų ir kiaulių judėjimas Bendrijos teritorijoje būtų uždraustas, jeigu 1 dalyje nurodyto patikrinimo metu nustatoma, kad:
- šie gyvūnai yra iš trečiosios šalies arba jos dalies, kuri neįtraukta į sąrašą, sudarytą remiantis 3 straipsnio 1 dalimi,
- gyvūnai yra užkrėsti arba įtariami, kad gali būti infekuoti arba užsikrėtę kokia nors infekcine ar užkrečiamąja liga,
- eksportuojanti trečioji šalis nesilaikė šios direktyvos ir Direktyvos 64/432/EEB prieduose A ir D išdėstytų reikalavimų,
- gyvūnus lydintis sertifikatas neatitinka 11 straipsnyje nurodytų sąlygų.
3. 1 dalyje minimą patikrinimą atlikusi valstybė narė imasi jos požiūriu būtinų priemonių, taip pat:
a) - gyvūnų, kurie įtariami, kad gali būti infekuoti arba užsikrėtę infekcine ar užkrečiama liga, karantinas,
- 2 dalies ketvirtoje įtraukoje nurodytu atveju eksportuotojui, importuotojui arba jų atstovams pageidaujant gyvūnai prižiūrimi tol, kol sertifikatas bus tinkamai įformintas,
b) gyvūnų, kurių judėjimas po teritoriją nėra leidžiamas pagal 2 dalies nuostatas, yra išsiunčiami atgal, jeigu dėl to nėra jokių prieštaravimų, motyvuojant jų sveikatos būkle.
Jeigu tokių gyvūnų išsiųsti atgal galimybių nėra, kompetentingos institucijos nurodymu jie turi būti paskersti tos pačios institucijos nurodytoje įmonėje.
c) visi tos siuntos gyvūnai paskerdžiami ir sunaikinami, jeigu pirmiau minėto patikrinimo metu nustatoma arba kyla įtarimas, kad jie gali būti užsikrėtę viena iš epizootinių ligų, įtrauktų į sąrašą, sudarytą 29 straipsnyje numatyta tvarka.
4. Importuojamus galvijus ir kiaules lydinčiame sertifikate, atlikus gyvūnų sveikatos patikrinimą (importo patikrinimą), aiškiai nurodoma, ar tokius gyvūnus buvo ar nebuvo leista įvežti.
5. Jei gyvūnai yra infekuoti arba jeigu yra įtariama, kad gyvūnai gali būti infekuoti arba užsikrėtę infekcine ar užkrečiamąja liga, juos vežant per Bendrijos teritoriją en route į paskirties valstybę narę, valstybės narės gali taikyti priemones, nurodytas 3 dalies a punkto pirmoje įtraukoje ir 3 dalies c punkte.
6. Gyvūnai, kuriems yra išduotas leidimas ir kurie yra vežami į valstybę narę, kurioje nebuvo atliktas 1 dalyje minimas importo patikrinimas, turi būti išvežti į paskirties šalį ir tikrinami muitinėje, jų neišlaipinant.
7. Gyvūnai, kurie atitinka 1 dalyje minimo importo patikrinimo reikalavimus, paskirties šalyje tikrinami ir toliau, siekiant nustatyti, ar yra laikomasi šios direktyvos nuostatų, tarp jų ir konkrečių reikalavimų, kurie, remiantis 8 straipsniu, yra nustatomi 29 straipsnyje numatyta tvarka.
Tokie patikrinimai gali vykti pasienyje arba kitoje vietoje, kurią nurodo paskirties šalies kompetentinga institucija, arba abejose vietose.
8. Siuntėjas, gavėjas arba jų atstovas visas su šiuo straipsniu susijusias išlaidas, įskaitant gyvūnų skerdimo arba sunaikinimo, apmoka patys, valstybei jų nekompensuojant.
13 straipsnis
Atvežti į paskirties šalį skerstini gyvūnai yra vežami tiesiai į skerdyklą, kurioje, laikantis gyvūnų sveikatos reikalavimų, ne vėliau kaip per tris darbo dienas nuo jų atvežimo į tokią skerdyklą yra paskerdžiami.
Nepažeidžiant konkrečių reikalavimų, kurie gali būti nustatyti laikantis 29 straipsnyje numatytos tvarkos, kompetentinga paskirties šalies institucija, atsižvelgusi į gyvūnų sveikatą, gali nurodyti skerdyklą, į kurią turi būti vežami tokie gyvūnai
III SKYRIUS
Šviežios mėsos importas
14 straipsnis
1. Naudojama tik tų gyvūnų šviežia mėsa, kurie iki skerdimo, o jaunesni negu trijų mėnesių amžiaus - nuo jų atsivedimo dienos bent tris mėnesius buvo laikomi toje trečiojoje šalyje arba jos teritorijoje, kurios įtrauktos į sąrašą, sudarytą įgyvendinant 3 straipsnio 1 dalies nuostatas.
2. Nepaisant 3 straipsnio 1 dalies, valstybės narės leidžia importuoti šviežią mėsą iš trečiųjų šalių:
a) kurios 12 paskutinių mėnesių nebuvo apimtos ligų, kurioms yra imlūs gyvūnai, kurių šviežia mėsa yra importuojama: galvijų maro, egzotinės snukio ir nagų ligos, afrikinio kiaulių maro, užkrečiamo kiaulių paralyžiaus (Tešeno ligos);
b) kuriose 12 mėnesių gyvūnams, kurių šviežia mėsa yra importuojama, nebuvo atliktas skiepijimas nuo a punkte minimų ligų, kurioms yra imlūs gyvūnai kurių šviežia mėsa yra importuojama.
15 straipsnis
Šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti priimtas sprendimas, kad 14 straipsnio 2 dalies a punkto reikalavimai taikomi tik daliai trečiosios šalies teritorijos.
Ta pačia tvarka ir nukrypdamos nuo 14 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatų, šviežią mėsą, laikantis tam tikrų sąlygų, gali būti leista importuoti iš tų trečiųjų šalių arba jų dalių, kuriose skiepijimas buvo atliktas nuo vienos arba keleto 14 straipsnio 2 dalies a punkte minimų ligų.
16 straipsnis
Nepažeidžiant 14 ir 15 straipsnių nuostatų, valstybės narės, atsižvelgusios į gyvūnų rūšį, leidžia importuoti šviežią mėsą iš trečiosios šalies tik tuo atveju, jeigu mėsa atitinka visuomenės sveikatos ir gyvūnų sveikatos reikalavimus, patvirtintus 29 straipsnyje nustatyta tvarka dėl šviežios mėsos importo iš trečiųjų šalių.
17 straipsnis
1. Valstybės narės neleidžia įvežti šviežios mėsos skerdenomis, įskaitant kiaules pagal perpjovus pusiau, o galvijus ir vienakanopius perpjovus pusiau arba suketvirčiuotus, nebent galima būtų surinkti visą gyvūno kūną.
2. Tokį importą reglamentuoja toliau pateiktos sąlygos: šviežia mėsa:
a) yra gauta iš skerdyklų, kurios nurodytos pagal 4 straipsnio 1 dalies nuostatas sudarytame sąraše;
b) tai yra skerstinų gyvūnų mėsa, kuriems, kaip nurodyta Direktyvos 64/433/EEB I priedo V skyriuje, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas atliko ante-mortem patikrinimą ir kurie, remiantis šios direktyvos nuostatomis, buvo pripažinti tinkami skersti ir eksportuoti į Bendriją;
c) yra apdorota laikantis Direktyvos 64/433/EEB I priedo VI skyriuje nurodytų higienos reikalavimų;
d) yra post-mortem patikrinta už tai atsakingo oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo ir jam tiesiogiai prižiūrint pagal Direktyvos 64/433/EEB I priedo VII skyriaus reikalavimus ir joje neaptikta jokių pakitimų, išskyrus trauminius pažeidimus, atsiradusius prieš pat skerdimą, arba tam tikrų vietų pakitimus, jeigu yra nustatoma, jei reikia, tam tikrais laboratoriniais tyrimais, kad dėl tokių pakitimų skerdena ir subproduktai yra tinkami maistui ir nėra pavojingi žmonių sveikatai;
e) yra pažymėta sveikumo ženklu, dėl kurio turi būti priimtas sprendimas šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka. ymėjimas turi būti atliekamas laikantis Direktyvos 64/433/EEB I priedo X skyriaus nuostatų;
f) po post-mortem patikrinimo, kaip nustatyta d punkte, buvo laikoma įmonėse, laikantis patenkinamų higienos sąlygų ir Direktyvos 64/433/EEB I priedo XIII skyriaus nuostatų;
g) buvo vežama pagal Direktyvos 64/433/EEB I priedo XIV skyriaus reikalavimus ir apdorota laikantis patenkinamų higienos sąlygų.
3. Oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui, kuris atlieka 2 dalies d punkte minimą post-mortem patikrinimą ir tikrina, ar laikomasi 2 dalies c punkte nurodytų ir Direktyvos 64/433/EEB I priedo XIII skyriaus reikalavimus atitinkančių higienos reikalavimų, gali padėti jo vadovaujami padėjėjai.
Šie padėjėjai:
a) turi būti skiriami eksportuojančios šalies centrinės kompetentingos institucijos pareigūnų pagal tuo metu galiojančias nuostatas;
b) turi būti atitinkamai parengti;
c) turi būti nešališki tos įmonės vadovų atžvilgiu;
d) neturi turėti jokios sprendžiamosios galios dėl galutinio visuomenės sveikatos patikrinimo rezultato.
18 straipsnis
1. Nukrypdamos nuo 17 straipsnio 1 dalies, valstybės narės gali leisti importuoti:
a) skerdenų puses, skerdenų puses, supjaustytas į daugiau negu tris didmeninei prekybai skirtus gabalus, skerdenų ketvirčius arba subproduktus, atitinkančius 17 straipsnio 2 ir 3 dalyse išdėstytų reikalavimus ir atvežamus iš tam tikslui 29 straipsnyje numatyta tvarka paskirtų skerdyklų;
b) mažesnius negu ketvirčio dydžio gabalus arba mėsą be kaulų, atvežamus iš išpjaustymo įmonių, tikrinamų vadovaujantis 4 straipsnio nuostatomis ir patvirtintų šiam tikslui laikantis 29 straipsnyje numatytos tvarkos. Ši mėsa atitinka 17 straipsnio 2 ir 3 dalių reikalavimus ir yra:
i) supjaustyta ir įsigyta laikantis Direktyvos 64/433/EEB I priedo VIII skyriaus nuostatų;
ii) patikrinta oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo pagal Direktyvos 64/433/EEB I priedo IX skyriaus reikalavimus;
iii) supakuota laikantis Direktyvos 64/433/EEB I priedo XI skyriaus reikalavimų;
iv) tikrinama Bendrijos veterinarijos gydytojų, siekiant užtikrinti, kad ji atitinka visas pirmiau minėtas nuostatas;
v) vienakanopių šviežia mėsa tikrinama paskirties šalyje, kad prireikus būtų galima skirti apribojimus jos naudojimui.
2. Nepaisant šios direktyvos 20 straipsnio k punkto reikalavimų, valstybės narės gali leisti importuoti į savo teritoriją kramtomuosius raumenis ir smegenis, jei tik jie atitinka šios direktyvos 17 straipsnio 2 dalies ir 1 dalies b punkto iii, iv ir v papunkčių reikalavimus.
3. 29 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta, kad tam specialiai skirtose įmonėse šilta mėsa gali būti kapojama specialiomis, bet ne Direktyvos 64/433/EEB I priedo VIII skyriaus 45 dalies c punkte nustatytomis, sąlygomis.
19 straipsnis
Šios direktyvos 17 ir 18 straipsniai netaikomi:
a) šviežiai mėsai, kuri yra importuojama pagal paskirties šalies išduotą leidimą ir nėra skirta maistui;
b) šviežiai mėsai, kuri yra skirta parodoms arba tam tikriems tyrinėjimams arba tyrimams, tačiau šiuo atveju administracinė kontrolė turi užtikrinti, kad tokia mėsa nebus naudojama maistui ir kad pasibaigus tokiam renginiui arba tam tikriems tyrinėjimams ar tyrimams tokia mėsa, išskyrus tyrimo metu sunaudotą mėsą, bus iš Bendrijos teritorijos išvežta arba sunaikinta.
Šiuo ir a punkte nurodytu atveju paskirties šalis užtikrina, kad tokia mėsa būtų naudojama tik tam tikslui, kuriam jibuvo įvežta į jos teritoriją;
c) šviežiai mėsai, kuri yra tiekiama tik tarptautinėms organizacijoms, kurios turi būti tvirtinamos 29 straipsnyje numatyta tvarka, ir jeigu ši mėsa yra iš šalies, kuri yra įtraukta į sąrašą, sudarytą pagal 3 straipsnio 1 dalį, ir yra laikomasi gyvūnų sveikatos reikalavimų. Valstybės narės, kurių teritorijoje yra įsikūrusios tokios tarptautinės organizacijos, užtikrina, kad ši mėsa nebus teikiama laisvai cirkuliuoti.
20 straipsnis
Valstybės narės draudžia importuoti:
a) šviežią kuilių arba kuilių kriptorchidų mėsą;
b) šviežią mėsą:
i) gyvūnų, kurie buvo apdoroti stilbenu arba stilbeno dariniais, jų druskomis ar esteriais, arba tirostatinėmis medžiagomis, ir šviežią mėsą su tokių medžiagų likučiais;
ii) su kitų hormoninių medžiagų arba antibiotikų, stibio, arseno, pesticidų arba kitų medžiagų likučių, kurios, patekusios su šviežia mėsa į organizmą, yra kenksmingos arba gali būti pavojingos arba žalingos žmonių sveikatai, ir jeigu šie likučiai viršija leistiną kiekį.
Leistinus kiekius Komisijos siūlymu nustato Taryba, vėliau jie gali būti iš dalies pakeisti 29 straipsnyje numatyta tvarka;
c) šviežią mėsą, kuri buvo apšvitinta jonizuojančiais arba ultravioletiniais spinduliais, taip pat šviežią mėsą tų gyvūnų, kurie gavo mėsą minkštinančių arba kitokių medžiagų, dėl kurių galėjo pakisti jos organoleptinė sudėtis arba savybės;
d) šviežią mėsą, į kurią pateko medžiagų, nenumatytų Direktyvos 64/433/EEB I priedo X skyriaus 57 dalies sveikumo žymėjimo tikslais;
e) šviežią mėsą gyvūnų, kuriems buvo nustatyta viena iš tuberkuliozės formų ir šviežią mėsą gyvūnų, kuriems po skerdimo nustatyta viena iš tuberkuliozės formų tuberkuliozės forma arba tai, kad juose yra gyvų arba negyvų cycisteri bovis arba cysticerci cellulosae, o kiaulėse - trichinelių;
f) šviežią mėsą gyvūnų, kurie buvo paskersti perdaug jauni;
g) skerdenos dalis arba subproduktus su trauminiais pažeidimais, atsiradusiais prieš skerdžiant, arba 17 straipsnio 2 dalies d punkte aprašytais pažeidimais, užkrėtimais ar pakitimais;
h) kraują;
i) maltą mėsą, panašiu būdu susmulkintą mėsą ir mechaniniu būdu pagamintą maltą mėsą;
j) mažiau negu 100 g sveriančius šviežios mėsos gabaliukus;
k) galvijų galvas, galvos raumeninių ir kitokių audinių dalis, išskyrus liežuvį.
21 straipsnis
Komisijos pasiūlymu Taryba nustato metodą ir procedūras, būtinas trichinelėms šviežioje kiaulienoje nustatyti.
22 straipsnis
1. Valstybės narės leidžia importuoti šviežią mėsą tik pateikus gyvūnų sveikatos sertifikatą ir visuomenės sveikatos sertifikatą, kuriuos išduoda oficialiai paskirtas eksportuojančios šalies veterinarijos gydytojas.
Sertifikatai turi būti:
a) išduoti viena iš oficialiai naudojamų paskirties šalyje kalbų ir viena iš kalbų tos šalies, kurioje buvo atlikti 23 ir 24 straipsniuose nurodyti importo patikrinimai;
b) tai turi būti originalai, pateikiami kartu su šviežia mėsa;
c) vieno popieriaus lapo;
d) išrašyti vieno krovinio gavėjo vardu.
Gyvūnų sveikatos sertifikate turi būti patvirtinta, kad šviežia mėsa atitinka gyvūnų sveikatos reikalavimus, išdėstytus šioje direktyvoje, ir reikalavimus, numatytus laikantis šios direktyvos ir skirtus šviežios mėsos importui iš trečiųjų šalių.
2. Šis sertifikatas turi atitikti pavyzdį, sudarytą 29 straipsnyje numatyta tvarka.
Ta pačia tvarka ir kiekvienu atskiru atveju gali būti priimtas sprendimas, kad šis gyvūnų sveikatos sertifikatas ir visuomenės sveikatos sertifikatas išduodamas viename lape.
3. Visuomenės sveikatos sertifikato forma ir turinys turi atitikti A priede pateiktą pavyzdį ir būti išduotas tą dieną, kurią paskirties šaliai skirta šviežios mėsos siunta yra pakraunama.
23 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad į Bendrijos teritoriją įvežta šviežia mėsa, nepaisant muitinės procedūros, taikytos ją deklaruojant, nedelsiant būtų pateikiama gyvūnų sveikatos patikrinimui kompetentingos institucijos darbuotojai.
Šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka patvirtinamos išsamios taisyklės, būtinos šioje straipsnio dalyje minimam patikrinimui vienodai atlikti.
2. Nepažeidžiant 3 dalies nuostatų, valstybės narės užtikrina, kad importas būtų uždraustas, jeigu po tokio tikrinimo yra nustatoma, kad:
- mėsa atvežta iš trečiosios šalies teritorijos arba jos dalies, kuri nėra įtraukta į sąrašą, sudarytą pagal 3 straipsnio 1 dalį,
- mėsa atvežta iš Bendrijai nepriklausančios valstybės arba jos dalies, iš kurios importuoti mėsą draudžia 14 ir 28 straipsniai,
- šviežią mėsą lydintis gyvūnų sveikatos sertifikatas neatitinka reikalavimų, numatytų remiantis 22 straipsnio 1 ir 2 dalies nuostatomis.
3. Valstybės narės leidžia vežti šviežią mėsą iš vienos trečiosios šalies į kitą trečiąją šalį, jeigu:
a) suinteresuota šalis pateikia įrodymų, kad pirmoji trečioji valstybė, į kurią yra siunčiama per Bendrijos teritoriją vežta šviežia mėsa, be jokių išlygų įsipareigoja neatsisakyti ir neišsiųsti pastarajai tos mėsos, kuriai importuoti ir vežti tranzitu ji yra davusi leidimą;
b) leidimą tokiam vežimui jau yra išdavusi kompetentinga institucija tos valstybės narės, kurios teritorijoje yra atliekamas 1 dalyje numatytas importuojamų siuntų gyvūnų sveikatos patikrinimas;
c) mėsa, Bendrijos teritorijoje jos neperkraunant, prižiūrint kompetentingai institucijai yra vežama kompetentingos institucijos užplombuotose transporto priemonėse arba konteineriuose; perkrauti leidžiama tik įvažiavimo į Bendrijos teritoriją vietose arba iš jos išvažiuojant ir tik tiesiai iš laivo arba orlaivio į kitas transporto priemones ir atvirkščiai.
4. Su šiuo straipsniu visas susijusias išlaidas apmoka krovinio siuntėjas, krovinio gavėjas arba jų atstovas, valstybei jų nekompensuojant.
24 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad prieš atiduodamas naudoti maistui Bendrijos teritorijoje, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas atliks kiekvienos importuojamos šviežios mėsos partijos visuomenės sveikatos patikrinimą ir gyvūnų sveikatos patikrinimą.
Valstybės narės užtikrina, kad importuotojai įsipareigotų ne vėliau kaip prieš dvi darbo dienas pranešti vietiniam skyriui, atsakingam už importo patikrinimą tame poste, kuriame šviežia mėsa turi būti pateikiama patikrinimui, nurodant mėsos kiekį, jos rūšį ir laiką, kada būtų galima atlikti patikrinimą.
2. 1 dalyje nurodyto visuomenės sveikatos patikrinimo metu tikrinama atsitiktinės atrankos būdu, jei importuojama pagal 17 straipsnį ir 18 straipsnio 1 ir 2 dalis. Tokio patikrinimo tikslas - remiantis 3 dalies nuostatomis, patikrinti visų pirma:
a) visuomenės sveikatos sertifikatą ir ar šviežia mėsa atitinka tokio sertifikato įrašus ir ženklinimą sveikatos ženklu;
b) ar mėsa yra šviežia, švari ir neužkrėsta;
c) ar yra šios direktyvos 20 straipsnyje nurodytų medžiagų likučių;
d) ar gyvūnai buvo paskersti ir išpjaustyti tam tikslui patvirtintose įmonėse;
e) vežimo sąlygas.
3. 29 straipsnyje numatyta tvarka nustatomos įgyvendinimo taisyklės, kurios užtikrintų, kad 1 dalyje minimi patikrinimai vyktų vienodai, visų pirma taikant 20 straipsnio nuostatas ir nustatant mėginių tyrimo metodus, jų standartus ir dažnumą.
4. Valstybės narės draudžia prekiauti šviežia mėsa, jeigu 1 dalyje nurodytais patikrinimais nustatyta, kad:
- šviežia mėsa netinka maistui,
- nesilaikoma šios direktyvos ir Direktyvos 64/433/EEB I priedo reikalavimų,
- vienas iš 22 straipsnyje paminėtų sertifikatų, lydinčių kurią nors atskirą siuntą, neatitinka tame straipsnyje numatytų reikalavimų.
5. Jeigu šviežia mėsa negali būti importuojama, ją būtina sugrąžinti, nebent jei tam prieštaraujama dėl aplinkybių, susijusių su gyvūnų arba visuomenės sveikata.
Jeigu mėsos neįmanoma sugrąžinti, ji turi būti sunaikinta valstybės narės, kurioje atliekamas patikrinimas, teritorijoje.
Nukrypstant nuo šios nuostatos, valstybė narė, kuri atlieka gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos patikrinimą, importuotojo arba jo atstovo prašymu gali leisti tokią mėsą įvežti ne maistui, tačiau tokia mėsa neturi kelti pavojaus nei žmonėms, nei gyvūnams ir būti atvežta iš trečiosios šalies, kuri yra įtraukta į pagal 3 straipsnio 1 dalies nuostatas sudarytą sąrašą ir iš kurios, remiantis 28 straipsniu, importuoti nėra uždrausta. Mėsa negali būti išvežta iš tokios valstybės narės teritorijos tol, kol nebus išsiaiškinta mėsos galutinė paskirtis.
6. Visais atvejais po 1 dalyje aprašytų patikrinimų sertifikatuose turi būti aiškiai įrašyta mėsos paskirtis.
25 straipsnis
Kiekvieną šviežios mėsos siuntą, kuriai valstybė narė, remdamasi 24 straipsnio 1 dalyje nurodytais patikrinimais yra išdavusi leidimą judėti Bendrijoje, prieš išsiunčiant ją į paskirties šalį turi lydėti sertifikatas, kurio forma ir turinys privalo atitikti B priede pateiktą pavyzdį.
Šis sertifikatas turi būti:
a) išduotas kompetentingo veterinarijos gydytojo veterinarijos poste arba saugojimo vietoje;
b) išduotas tą dieną, kai paskirties šaliai skirta šviežios mėsos siunta yra pakraunama;
c) išduotas bent viena iš valstybinių kalbų, kurios yra vartojamos paskirties šalyje;
d) originalas, siunčiamas kartu su šviežios mėsos siunta.
26 straipsnis
Visas su 24 ir 25 straipsnių įgyvendinimu susijusias, ypač šviežios mėsos patikrinimo, sandėliavimo ir sunaikinimo išlaidas apmoka siuntinio siuntėjas, gavėjas arba jų atstovas, valstybei jų nekompensuojant.
IV SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
27 straipsnis
1. Valstybės narės sudaro ir siunčia Komisijai sąrašus apie:
a) pasienio postus, per kuriuos importuojami galvijai ir kiaulės;
b) veterinarijos postus importuojamai šviežiai mėsai tikrinti.
Šie pasienio ir veterinarijos postai turi būti tvirtinami 29 straipsnyje numatyta tvarka.
2. Kad būtų patvirtinti, 1 dalies a punkte nurodytų pasienio patikrinimo postų pareigūnai privalo turėti, visų pirma, 12 straipsnio 1 dalyje minimam patikrinimui skirtą įrangą, taip pat įrangą, skirtą pašarų atliekoms ir šiukšlėms, mėšlui, šlapimui ir kitoms atliekoms dezinfekuoti ir sunaikinti.
3. Kad būtų patvirtinti, 1 dalies b punkte nurodytuose patikrinimo postuose privalo būti:
a) pakankamai didelės patikrinimo patalpos, kad patikrinimas galėtų vykti sklandžiai;
b) tam tikslui pritaikytos atšaldymo ir šaldymo patalpos;
c) tam tikslui pritaikyta atšildymo patalpa;
d) laboratorija.
4. Už patikrinimą atsako oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas. Atlikti vien praktines užduotis jam padėti gali specialiai šiam tikslui parengti padėjėjai.
Išsamios tokią pagalbą reglamentuojančios taisyklės priimamos 29 straipsnyje numatyta tvarka.
5. Veterinarijos ekspertai tikrina, kad patvirtintų veterinarijos patikrinimo postų įranga atitiktų šio straipsnio reikalavimus ir kad patikrinimas vyktų laikantis šios direktyvos.
Šie ekspertai privalo būti valstybės narės piliečiai, tačiau ne tos valstybės narės, kurioje toks postas yra tikrinamas.
Šios straipsnio dalies įgyvendinimo reikalavimai, ypač veterinarijos ekspertų skyrimo ir patikrinimo procedūrų, nustatomi 29 straipsnyje numatyta tvarka.
6. Visas su 5 dalies 1 pastraipos įgyvendinimu susijusias išlaidas padengia Bendrija.
28 straipsnis
1. Nepažeidžiant 6 straipsnio nuostatų, jeigu dėl gyvūnų infekcinės ar užkrečiamosios ligos, kuri gali kelti pavojų kurios nors valstybės narės gyvuliams, protrūkio arba išplitimo trečiojoje šalyje arba jei yra kokių nors kitų veterinariniais patikrinimais pagrįstų argumentų, ši valstybė narė uždraudžia importuoti šioje direktyvoje nurodytų gyvūnų rūšis ir vežti jas tiesiai arba aplinkiniais keliais per kitą valstybę narę iš trečiosios šalies visos teritorijos arba iš jos dalies.
2. Nepažeidžiant 14 straipsnio nuostatų, jeigu trečiojoje šalyje, kuri yra įtraukta į sąrašą, sudarytą pagal 3 straipsnio 1 dalį, kyla kurios nors infekcinės ar užkrečiamosios gyvūnų ligos protrūkis arba tokia liga išplinta per šviežią mėsą ir kelia pavojų visuomenės sveikatai arba kurios nors valstybės narės gyvulių sveikatai, arba jei yra kokių nors kitų veterinariniais patikrinimais pagrįstų argumentų, ši valstybė narė uždraudžia importuoti tokią mėsą ir vežti ją tiesiai arba aplinkiniais keliais per kitą valstybę narę iš trečiosios šalies visos teritorijos arba iš jos dalies.
3. Apie priemones, kurių imamasi remiantis 1 ir 2 dalimis ir tokių priemonių panaikinimą, nurodant tokio sprendimo priežastis, valstybės narės nedelsdamos informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją.
Po tokio pranešimo kuo skubiau šaukiamas Veterinarijos nuolatinis komitetas, kuris, remdamasis 30 straipsnyje numatyta tvarka, sprendžia, ar tokias priemones reikėtų iš dalies pakeisti, visų pirma siekiant jas suderinti su kitų valstybių narių patvirtintomis priemonėmis, ar jas panaikinti.
Susidarius 1 ir 2 dalyse aprašytai situacijai ir paaiškėjus, kad ir kitoms valstybėms narėms reikėtų taikyti priemones, kurių buvo imtasi vadovaujantis tų dalių nuostatomis ir kurios, jei reikia, buvo iš dalies pakeistos vadovaujantis pirmiau pateiktos pastraipos nuostatomis, atitinkamos priemonės patvirtinamos 30 straipsnyje numatyta tvarka.
4. Vėl importuoti iš tokios Bendrijai nepriklausančios valstybės narės leidžiama laikantis tos pačios procedūros."
2. Papildoma šiuo straipsniu:
"32a straipsnis
1. Šios direktyvos nuostatos netaikomos 1 straipsnio 1 dalies trečiojoje įtraukoje nurodytų gyvūnų mėsos importui iš trečiųjų šalių iki įsigalios Komisijos sprendimas (-i), priimtas (-i) šios direktyvos 29 straipsnyje nustatyta tvarka ir kuriuo (-iais) remiantis bus daromi reikiami pakeitimai šios direktyvos 3 straipsnyje minimame sąraše.
2. Nacionaliniai įstatymai dėl visuomenės sveikatos toliau taikomi tokios mėsos importui iš trečiųjų šalių iki įsigalios tam skirtos Bendrijos taisyklės."
3. A-D priedai pakeičiami šiais priedais:"
A PRIEDAS
PAVYZDYS
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
B PRIEDAS
PAVYZDYS
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
"
2 straipsnis
Tarybos direktyvos 77/96/EEB 8 straipsnis pakeičiamas taip:
"8 straipsnis
Šios direktyvos 9 straipsnyje nustatyta tvarka galima priimti sprendimus, suderinančius arba papildančius šiuos priedus, atsižvelgiant į technologijų pažangą; tokie sprendimai turi užtikrinti, kad bus išlaikytos dabartinio lygio sveikatos garantijos."
3 straipsnis
Valstybė narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie įsigalioję ne vėliau kaip iki 1985 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
4 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1983 m. vasario 7 d.