Tarybos Direktyva 93/6/EEB
1993 m. kovo 15 d.
dėl investicinių įmonių ir kredito įstaigų kapitalo pakankamumo
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalies pirmąjį ir trečiąjį sakinius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi pagrindinis tikslas, keliamas 1993 m. gegužės 10 d. Tarybos direktyvoje 93/22/EEB dėl investicinių paslaugų vertybinių popierių srityje [4], yra leisti investicinėms įmonėms, kurioms leidimus veiklai išduoda ir kurias prižiūri buveinės valstybės narės kompetentingos institucijos, laisvai steigti filialus bei teikti paslaugas kitose valstybėse narėse; kadangi minėtoje direktyvoje atitinkamai numatyta derinti taisykles dėl leidimų veiklai suteikimo tokioms investicinėms įmonėms ir dėl jų verslo priežiūros;
kadangi vis dėlto toje direktyvoje nenustatyti nei bendrieji standartai dėl investicinės įmonės nuosavų lėšų, nei tokių įmonių pradinio kapitalo dydis; kadangi direktyvoje taip pat nenustatyta bendra šių įmonių prisiimamos rizikos valdymo sistema; kadangi kai kuriose šios direktyvos nuostatose nurodoma kita Bendrijos iniciatyva, kurios tikslas būtent ir yra priimti suderintas priemones šiose srityse;
kadangi priimta nuostata, kad reikia suderinti tik tas priemones, kurios būtinos ir kurių pakanka tarpusavyje pripažinti leidimų veiklai išdavimo ir riziką ribojančios priežiūros sistemas; kadangi priemonių, skirtų investicinių įmonių nuosavų lėšų apibrėžimui suderinti, priėmimas, šių įmonių pradinio kapitalo dydžio nustatymas bei bendros sistemos, reikalingos investicinių įmonių prisiimamai rizikai reguliuoti, sukūrimas yra esminiai derinimo aspektai, būtini tam, kad vidaus finansų rinkos sistemoje būtų įdiegtas tarpusavio pripažinimo principas;
kadangi reikia nustatyti skirtingo dydžio pradinį kapitalą, priklausomai nuo veiklos, kuria užsiimti investicinėms įmonėms išduotas leidimas, masto;
kadangi egzistuojančioms investicinėms įmonėms, esant tam tikroms sąlygoms, turėtų būti leidžiama tęsti savo veiklą net ir tuo atveju, jeigu jos nevykdo naujoms investicinėms įmonėms nustatyto minimalaus pradinio kapitalo dydžio reikalavimo;
kadangi valstybės narės taip pat gali nustatyti griežtesnes taisykles negu tos, kurios numatytos šioje direktyvoje;
kadangi ši direktyva yra dalis platesnių tarptautinių pastangų, kurių tikslas - suderinti galiojančias taisykles dėl investicinių įmonių bei kredito įstaigų (toliau - įstaigos) priežiūros;
kadangi bendrieji pagrindiniai standartai dėl kredito įstaigų nuosavų lėšų yra pagrindinis vidaus rinkos investicinių paslaugų sektoriaus bruožas; kadangi nuosavos lėšos tarnauja įstaigų tęstinumo užtikrinimui bei investuotojų apsaugai;
kadangi bendroje finansų rinkoje įstaigos nepriklausomai nuo to, ar jos yra investicinės įmonės, ar kredito įstaigos, tiesiogiai tarpusavyje konkuruoja;
kadangi todėl pageidautina užtikrinti vienodą kredito įstaigų bei investicinių įmonių traktavimą;
kadangi kredito įstaigoms 1989 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvoje 89/647/EEB dėl kredito įstaigų mokumo normatyvo [5] jau nustatyti bendrieji kredito rizikos priežiūros ir kontrolės standartai;
kadangi būtina parengti bendruosius standartus dėl kredito įstaigų prisiimamos rinkos rizikos bei papildomą sistemą, reikalingą įstaigų prisiimamos rizikos, pirmiausia rinkos rizikos, o ypač - pozicijos rizikos, sandorio šalies (atsiskaitymų) rizikos bei užsienio valiutos rizikos priežiūrai vykdyti;
kadangi būtina įvesti sąvoką "prekybos knyga", kurią sudaro vertybinių popierių ir kitų finansinių priemonių, laikomų prekybos tikslais ir kurioms labiausiai gresia rinkos rizika bei su tam tikromis klientams teikiamomis finansinėmis paslaugomis susijusi rizika, pozicijos;
kadangi pageidautina, kad įstaigos, kurių veikla, fiksuojama prekybos knygoje, yra nedidelė tiek absoliučia, tiek santykine prasme, galėtų taikyti Direktyvą 89/647/EEB, o ne šios direktyvos I ir II prieduose išdėstytus reikalavimus;
kadangi svarbu, kad valdant atsiskaitymų (pristatymo) riziką būtų atsižvelgiama į veikiančias sistemas, kurios sukuria pakankamą apsaugą, sumažinančią tokią riziką;
kadangi bet kuriuo atveju įstaigos privalo laikytis šios direktyvos nurodymų ir atsižvelgti į užsienio valiutos keitimo riziką visoje savo veikloje; kadangi mažesni kapitalo reikalavimai turėtų būti nustatyti glaudžiai tarpusavyje susijusių valiutų pozicijoms, nepriklausomai nuo to, ar tai patvirtinta statistiškai, arba numatyta teisiškai saistančiose tarpvyriausybinėse sutartyse, visų pirma atsižvelgiant į kuriamą Europos pinigų sąjungą;
kadangi visose įstaigose vidaus sistemos, skirtos palūkanų normų rizikai valdyti ir kontroliuoti visose veiklos srityse, yra ypač svarbi priemonė šiai rizikai sumažinti; kadangi kompetentingos institucijos privalo prižiūrėti tokias sistemas;
kadangi 1992 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 92/121/EEB dėl kredito įstaigų didelių paskolų valdymo ir kontrolės [6] nesiekiama nustatyti bendrų taisyklių dėl didelių paskolų valdymo tose veiklos srityse, kurios daugiausia susijusios su rinkos rizika; kadangi minėtoje direktyvoje nurodyta kita Bendrijos iniciatyva, kurioje siūloma patvirtinti metodų, naudojamų šioje srityje, privalomo derinimo tvarką;
kadangi būtina priimti bendras taisykles dėl investicinių įmonių didelių paskolų stebėjimo bei kontrolės;
kadangi kredito įstaigų nuosavų lėšų apibrėžimas jau yra pateiktas 1989 m. balandžio 17 d. Tarybos direktyvoje 89/299/EEB dėl kredito įstaigų nuosavų lėšų [7];
kadangi apibūdinant įstaigų nuosavas lėšas turėtų būti vadovaujamasi minėtu apibrėžimu;
tačiau kadangi yra priežasčių, dėl kurių šioje direktyvoje pateikiamas įstaigų nuosavų lėšų apibrėžimas gali skirtis nuo apibrėžimo, pateikto anksčiau minėtoje direktyvoje, kad būtų atsižvelgta į specifines tokių įstaigų, kurioms visų pirma gali iškilti rinkos rizika, vykdomos veiklos ypatybes;
kadangi 1992 m. balandžio 6 d. Tarybos direktyvoje 92/30/EEB dėl kredito įstaigų konsoliduotos priežiūros [8] yra nurodytas konsolidavimo principas; kadangi joje nėra nustatytų bendrų taisyklių dėl finansų įstaigų, užsiimančių veikla, kuriai labiausiai gresia rinkos rizika, konsolidavimo; kadangi minėtoje direktyvoje nurodyta kita Bendrijos iniciatyva, kuria siekiama priimti suderintas priemones šioje srityje;
kadangi Direktyva 92/30/EEB netaikoma toms grupėms, kurias sudaro viena ar daugiau investicinių įmonių ir kuriose nėra kredito įstaigų; tačiau kadangi paaiškėjo, jog pageidautina sukurti bendrą sistemą, kad būtų galima pradėti įvesti konsoliduotą investicinių įmonių priežiūrą;
kadangi retkarčiais gali prireikti atlikti šioje direktyvoje pateiktų išsamių taisyklių techninio pobūdžio pakeitimus, kad būtų atsižvelgta į naujoves investicinių paslaugų srityje; kadangi prireikus Komisija atitinkamai pasiūlys tokius pakeitimus;
kadangi vėlesniame etape Taryba turėtų priimti nuostatas dėl šios direktyvos suderinimo su technine pažanga, kaip numatyta 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendime 87/373/EEB, nustatančiame Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų vykdymo tvarką [9]; kadangi tuo pačiu metu Taryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, turėtų pati patvirtinti tokius pakeitimus;
kadangi turėtų būti numatyta, kad ši direktyva bus peržiūrėta praėjus trejiems metams po jos įsigaliojimo atsižvelgiant į įgytą patirtį, poslinkius finansų rinkose bei kontroliuojančių institucijų tarptautinių forumų darbą; kadangi atliekant tokią peržiūrą taip pat reikėtų peržiūrėti sąrašą sričių, kurioms gali prireikti techninio patikslinimo;
kadangi ši direktyva ir Direktyva 93/22/EEB dėl investicinių paslaugų vertybinių popierių srityje yra taip glaudžiai susijusios, kad jų įsigaliojimas skirtingu laiku galėtų pakenkti konkurencijai,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Valstybės narės šioje direktyvoje išdėstytus reikalavimus taiko 2 straipsnyje apibūdintoms investicinėms įmonėms bei kredito įstaigoms.
2. Valstybė narė gali taikyti papildomus arba griežtesnius reikalavimus toms investicinėms įmonėms ir kredito įstaigoms, kurioms ji yra išdavusi leidimus veiklai.
APIBRĖŽIMAI
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
1) kredito įstaigos yra visos įstaigos, kurios atitinka apibrėžimą, pateiktą 1997 m. gruodžio 12 d. Pirmosios Tarybos direktyvos (77/780/EEB) dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su kredito įstaigų veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo [10] 1 straipsnio pirmojoje įtraukoje, ir kurioms taikomi Direktyvoje 89/647/EEB išdėstyti reikalavimai;
2) investicinės įmonės yra visos įstaigos, kurios atitinka apibrėžimą, pateiktą Direktyvos 93/22/EEB 1 straipsnio 2 punkte, ir kurioms taikomi toje pačioje direktyvoje išdėstyti reikalavimai, išskyrus:
- kredito įstaigas,
- vietines įmones, kurios apibrėžtos šio straipsnio 20 dalyje, ir
- įmones, kurios tik priima ir perduoda investuotojų pavedimus, nesaugodamos jų klientams priklausančių pinigų ar vertybinių popierių, ir kurios dėl šios priežasties jokiais atvejais negali turėti piniginių įsipareigojimų savo klientams;
3) įstaigos yra kredito įstaigos ir investicinės įmonės;
4) pripažintos trečiųjų šaliųinvesticinės įmonės yra tokios įmonės, kurioms, jeigu jos būtų įsteigtos Bendrijoje, būtų taikomas šio straipsnio 2 dalyje pateiktas investicinės įmonės apibrėžimas ir kurioms leidimai veiklai išduoti trečiojoje šalyje bei kurios privalo laikytis veiklos riziką ribojančių taisyklių, kompetentingų institucijų nuomone, savo griežtumu atitinkančių bent jau šioje direktyvoje pateiktas taisykles;
5) finansinės priemonės yra Direktyvos 93/22/EEB priedo B skirsnyje išvardytos priemonės;
6) įstaigos prekybos knygą sudaro:
a) savo sąskaita įsigytų finansinių priemonių, kurios laikomos perparduoti ir (arba) kurias įstaiga įsigyja tikėdamasi per trumpą laiką gauti pelno dėl jų pirkimo ir pardavimo kainų realių ir (arba) numatomų skirtumų arba dėl kitų kainų ar palūkanų normų pasikeitimų, pozicijos; taip pat finansinių priemonių pozicijos, atsirandančios atliekant sandorius savo sąskaita, arba pozicijos, kurios įgyjamos siekiant nuo rizikos apsaugoti kitus prekybos knygos elementus;
b) pozicijos, susijusios su dar neapmokėtais sandoriais, pristatymais be atsiskaitymo ir išvestinėmis priemonėmis, kuriomis prekiaujama nebiržinėje prekyboje ir kurios nurodytos šios direktyvos II priedo 1, 2, 3 ir 5 dalyse; II priedo 4 dalyje nurodytos pozicijos, susijusios su į prekybos knygą įtrauktų vertybinių popierių, apibūdintų a punkte ir nurodytų šios direktyvos II priedo 4 dalyje, atpirkimo sandoriais bei vertybinių popierių skolinimu, taip pat pozicijos, susijusios su toje pačioje dalyje apibūdintais atvirkštiniais atpirkimo sandoriais bei vertybinių popierių skolinimosi operacijomis, jeigu tam pritaria kompetentingos institucijos ir jeigu minėtos rizikingos pozicijos atitinka šios dalies i, ii, iii ir v arba iv bei v punktuose pateiktas sąlygas:
i) pozicija yra kiekvieną dieną įvertinama pagal rinkos kainas remiantis šios direktyvos II priede išdėstyta tvarka;
ii) užstatas yra koreguojamas, kad būtų atsižvelgiama į atitinkamoje sutartyje ar sandoryje naudojamų vertybinių popierių vertės esminius pasikeitimus, vadovaujantis kompetentingoms institucijoms priimtina taisykle;
iii) sutartyje arba sandoryje numatoma, jog įstaigos pretenzijos yra nedelsiant ir automatiškai tarpusavyje užskaitomos su kitos sandorio šalies pretenzijomis, jeigu pastaroji nesilaiko įsipareigojimų;
iv) atitinkamą sutartį ar sandorį tarpusavyje sudaro profesionalai;
v) tokios sutartys ir sandoriai apsiriboja patvirtinimu ir tinkamu jų naudojimu, o dirbtiniai sandoriai, ypač netrumpalaikiai, neįtraukiami;
c) tokios pozicijos kaip mokesčiai, komisiniai, palūkanos, dividendai bei privalomi įnašai, prekiaujant išvestinėmis finansinėmis priemonėmis biržoje, tiesiogiai susijusios su prekybos knygos pozicijomis, nurodytomis šios direktyvos II priedo 6 dalyje.
Tam tikros pozicijos įtraukiamos arba neįtraukiamos į prekybos knygą vadovaujantis objektyviomis procedūromis, kurioms prireikus priskiriami atitinkamos įstaigos apskaitos standartai, o šias procedūras bei nuoseklų jų laikymąsi tikrina kompetentingos institucijos;
7) patronuojanti įmonė, dukterinė įmonė ir finansų įstaiga yra apibrėžiamos pagal Direktyvos 92/30/EEB 1 straipsnį;
8) finansinė kontroliuojanti bendrovė yra finansų įstaiga, kurios visos dukterinės įmonės arba didžioji jų dalis yra kredito įstaigos, investicinės įmonės arba kitos finansų įstaigos, iš kurių bent viena yra kredito įstaiga arba investicinė įmonė;
9) rizikos koeficientai yra kredito rizikos laipsniai, kurie taikomi atitinkamoms sandorio šalims pagal Direktyvą 89/647/EEB. Tačiau turtui, kurį sudaro pretenzijos investicinėms įmonėms arba pripažintoms trečiosios šalies investicinėms įmonėms, kitoms su šiomis įmonėmis susijusioms pozicijoms bei pozicijai, atsirandančiai dėl sandorių su pripažintais kliringo rūmais arba biržomis, taikomas toks pat rizikos koeficientas, kaip ir koeficientas, nustatytas tam atvejui, kai atitinkama sandorio šalis yra kredito įstaiga;
10) išvestinės finansinės priemonės, kuriomis prekiaujama ne biržoje, yra palūkanų normų bei užsienio valiutos sutartys, nurodytos Direktyvos 89/647/EEB II priede, bei akcijomis pagrįstos nebalansinės sutartys su sąlyga, kad tokiomis sutartimis nebūtų prekiaujama pripažintose biržose, kur joms taikomi kasdieniniai privalomo įnašo reikalavimai, o užsienio valiutos sutarčių atveju - kad tokių sutarčių pradinis terminas būtų ilgesnis kaip 14 kalendorinių dienų;
11) reguliuojama rinka yra rinka, kuri atitinka Direktyvos 93/22/EEB 1 straipsnio 13 dalyje pateiktą apibrėžimą;
12) pripažįstamos pozicijos - tai ilgosios ir trumposios turto pozicijos, nurodytos Direktyvos 89/647/EEB 6 straipsnio 1 dalies b punkte, ir investicinių įmonių arba pripažintų trečiųjų šalių investicinių įmonių išleistų skolos finansinių priemonių ilgosios ir trumposios pozicijos. Pripažįstamos pozicijos taip pat reiškia ilgąsias ir trumpąsias skolos finansinių priemonių pozicijas, jeigu tokios finansinės priemonės atitinka šias sąlygas: pirma, jos turi būti įregistruotos bent vienoje reguliuojamoje valstybės narės rinkoje arba vertybinių popierių biržoje, esančioje trečiojoje šalyje, jeigu minėtą biržą pripažįsta atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos; antra, atitinkamos įstaigos nuomone, abi pozicijos turi būti laikomos pakankamai likvidžiomis ir, atsižvelgiant į emitento mokumo būklę, joms turi būti nustatytas tam tikras įsipareigojimų neįvykdymo rizikos laipsnis, kuris atitinka riziką, nustatytą turtui, nurodytam Direktyvos 89/647/EEB 6 straipsnio 1 dalies b punkte, arba yra už šią riziką mažesnis; finansinių priemonių įvertinimo būdą turi atidžiai išanalizuoti kompetentingos institucijos, kurios atmeta įstaigos sprendimą, jeigu, jų nuomone, su atitinkamomis finansinėmis priemonėmis susijęs įsipareigojimų nevykdymo rizikos laipsnis yra per didelis, kad jas būtų galima priskirti pripažįstamoms pozicijoms.
Nepaisant pirmiau minėtų sąlygų ir iki tolesnio derinimo, kompetentingos institucijos turi teisę laikyti pripažįstamomis pozicijomis tas priemones, kurios yra pakankamai likvidžios ir kurioms dėl atitinkamos emitento mokumo būklės priskiriamas toks įsipareigojimų nevykdymo rizikos laipsnis, kuris atitinka turto, nurodyto Direktyvos 89/647/EEB 6 straipsnio 1 dalies b punkte, riziką arba yra už ją mažesnis. Tokio masto įsipareigojimų, susijusių su šiomis priemonėmis, nevykdymo riziką turi būti nustačiusios mažiausiai dvi kompetentingų institucijų pripažintos kredito reitingo agentūros arba tik viena tokia kredito reitingo agentūra, jeigu jokia kita kompetentingų institucijų pripažinta reitingo agentūra nėra blogiau įvertinusi minėtų priemonių.
Tačiau kompetentingos institucijos gali nesilaikyti ankstesniame sakinyje numatytos sąlygos, jeigu jos nusprendžia, kad tai nėra tinkama, pavyzdžiui, atsižvelgiant į rinkos, emitento arba emisijos ypatybes ar į kurį nors šių ypatybių derinį.
Be to, kompetentingos institucijos reikalauja, kad įstaigos taikytų maksimalų rizikos koeficientą, nurodytą šios direktyvos I priedo 14 dalies 1 lentelėje, toms finansinėms priemonėms, kurios susijusios su ypatinga rizika dėl nepakankamo jų emitento mokumo ar dėl jų likvidumo.
Kiekvienos valstybės narės kompetentingos institucijos reguliariai pateikia Tarybai ir Komisijai informaciją apie pripažįstamų pozicijų įvertinimui naudojamus metodus, ypač apie tuos metodus, kurie naudojami įvertinti emisijos likvidumą bei emitento mokumą;
13) centrinės valdžios pozicijos yra Direktyvos 89/647/EEB 6 straipsnio 1 dalies a punkte nurodytos turto ilgosios ir trumposios pozicijos, taip pat turto pozicijos, kurioms taikomas 0 % rizikos koeficientas pagal tos pačios direktyvos 7 straipsnį;
14) konvertuojamas vertybinis popierius yra toks vertybinis popierius, kuris, savininko pasirinkimu, gali būti pakeistas į kitą vertybinį popierių, paprastai į emitento akcijas;
15) varantas yra finansinė priemonė, kuri suteikia jo turėtojui teisę pirkti paprastąsias akcijas arba obligacijas už nustatytą kainą iki ilgalaikės pirkimo teisės varanto galiojimo termino pabaigos. Už ją galima atsiskaityti pristatant pačius vertybinius popierius arba sumokant jų vertę atitinkančią grynųjų pinigų sumą;
16) padengtas varantas yra priemonė, išleista ne pagrindinės priemonės emitento, bet kito subjekto, kuris suteikia jo turėtojui teisę pirkti paprastąsias akcijas arba obligacijas už nustatytą kainą arba teisę gauti pelną arba išvengti nuostolių atsižvelgiant į Direktyvos 93/22/EEB priedo B dalyje išvardytų finansinių priemonių indeksų svyravimus iki varanto galiojimo pabaigos;
17) atpirkimo sandoris ir atvirkštinis atpirkimo sandoris yra bet koks susitarimas, pagal kurį įstaiga arba įstaigos sandorio šalis perduoda vertybinius popierius arba garantuotas nuosavybės teises į vertybinius popierius, kai tokią garantiją suteikia pripažinta birža, turinti teises į minėtus vertybinius popierius, ir pagal kurį įstaiga negali perduoti arba užstatyti tam tikrų vertybinių popierių daugiau kaip vienai sandorio šaliai vienu metu, įsipareigodama juos (arba to paties apibūdinimo vertybinių popierių pakaitalus) atpirkti už perdavėjo nustatytą kainą tam tikrą dieną, kurią perdavėjas jau yra nurodęs arba dar nurodys. Vertybinius popierius parduodančiai įstaigai tai yra atpirkimo sandoris, o vertybinius popierius perkančiai įstaigai - atvirkštinis atpirkimo sandoris.
Atvirkštinio atpirkimo sandoris yra laikomas profesionalų tarpusavio sandoriu, kai sandorio šaliai Bendrijos mastu taikoma rizikos ribojimo principais pagrįsta priežiūra, kai sandorio šalis yra A zonai priklausanti kredito įstaiga, kaip nurodyta Direktyvoje 89/647/EEB, kai ji yra pripažinta trečiosios šalies investicinė įmonė arba kai sandoris yra sudarytas su pripažintais kliringo rūmais arba birža;
18) vertybinių popierių skolinimas ir vertybinių popierių skolinimasis yra sandoriai, kurių metu įstaiga arba jos sandorio šalis perduoda vertybinius popierius už atitinkamą užstatą, skolininkui įsipareigojant grąžinti lygiaverčius vertybinius popierius nustatytu laiku ateityje arba tada, kai to pareikalauja perdavėjas, kai vertybinius popierius perduodančiai įstaigai tai yra vertybinių popierių skolinimas, o įstaigai, kuriai tokie vertybiniai popieriai yra perduodami - vertybinių popierių skolinimasis.
Vertybinių popierių skolinimasis yra laikomas profesionalų tarpusavio sandoriu, kai sandorio šaliai Bendrijos mastu taikoma rizikos ribojimo principais pagrįsta veiklos priežiūra, kai sandorio šalis yra A zonai priklausanti kredito įstaiga, kaip nurodyta Direktyvoje 89/647/EEB, ar kai ji yra pripažinta trečiosios šalies investicinė įmonė, arba kai sandoris yra sudarytas su pripažintais kliringo rūmais arba birža;
19) kliringo narys yra biržos ar kliringo rūmų narys, palaikantis tiesioginius sutartinius santykius su pagrindine sandorio šalimi (rinkos garantu); ne kliringo nariai privalo savo prekybą vykdyti per kliringo narį;
20) vietinė įmonė yra įmonė, tik savo sąskaita veikianti finansinių būsimųjų sandorių arba pasirinktinių sandorių biržoje arba tokia, kuri veikia kitų tos pačios biržos narių sąskaita arba nustato jiems kainą ir turi tos pačios biržos kliringo nario suteiktas garantijas. Atsakomybę už tokios įmonės sudarytų sutarčių vykdymą turi prisiimti tos pačios biržos kliringo narys ir į tokias sutartis turi būti atsižvelgiama, apskaičiuojant kliringo nario bendrojo kapitalo rodiklius, jeigu vietinės įmonės pozicijos visiškai skiriasi nuo atitinkamų kliringo nario pozicijų;
21) delta koeficientas (delta) yra planuojamas pasirinktinio sandorio kainos pasikeitimas, proporcingas nedideliam pasirinktinio sandorio pagrindinės finansinės priemonės kainos pasikeitimui;
22) šios direktyvos I priedo 4 dalyje nurodyta ilgoji pozicija yra tokia pozicija, kuriai įstaiga yra nustačiusi palūkanų normą, kurią ji gaus tam tikru laiku ateityje, o trumpoji pozicija yra tokia pozicija, kuriai įstaiga nustato palūkanų normą, kurią ji mokės tam tikru metu ateityje;
23) nuosavos lėšos yra nuosavos lėšos, kurios apibūdintos Direktyvoje 89/299/EEB. Šis apibrėžimas gali būti pakeistas atsiradus šios direktyvos V priede nurodytoms aplinkybėms;
24) pradinį kapitalą sudaro Direktyvos 89/299/EEB 2 straipsnio 1 dalies 1 ir 2 punktuose nurodytas kapitalas;
25) pirminės nuosavos lėšos yra Direktyvos 89/299/EEB 2 straipsnio 1 dalies 1, 2 ir 4 punktuose nurodyta suma, atėmus 9, 10 ir 11 punktų sumą;
26) kapitalas yra nuosavos lėšos;
27) modifikuota trukmė apskaičiuojama pagal formulę, pateiktą šios direktyvos I priedo 26 dalyje.
PRADINIS KAPITALAS
3 straipsnis
1. Pradinį kapitalą, kurį sudaro 125 tūkstančiai ekiu, privalo turėti investicinės įmonės, saugančios klientų pinigus ir (arba) vertybinius popierius ir siūlančios vieną arba daugiau iš toliau išvardytų paslaugų:
- priimti ir persiųsti investuotojų pavedimus dėl finansinių priemonių,
- vykdyti investuotojų pavedimus dėl finansinių priemonių,
- valdyti investicijų į finansines priemones individualius portfelius
su sąlyga, kad jos nevykdo veiklos, susijusios su finansinėmis priemonėmis, savo sąskaita arba negarantuoja finansinių priemonių emisijų išplatinimo besąlyginių įsipareigojimų pagrindu.
Ne prekybos knygos finansinių priemonių pozicijų turėjimas, norint investuoti nuosavas lėšas, nelaikomas šio straipsnio 1 arba 2 dalyse nurodyta veikla.
Tačiau kompetentingos institucijos gali leisti investicinei įmonei, vykdančiai investuotojų pavedimus dėl finansinių priemonių, laikyti tokias finansines priemones savo sąskaitoje, jeigu:
- tokios pozicijos atsiranda tik dėl to, kad įmonei nepavyko tiksliai suderinti investuotojų pavedimų,
- visų tokių pozicijų bendroji rinkos vertė negali būti didesnė kaip 15 % įmonės pradinio kapitalo,
- įmonė vykdo šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose numatytus reikalavimus ir
- tokios pozicijos yra atsitiktinio ir laikino pobūdžio ir yra griežtai apribotos laikotarpiu, kuris reikalingas įvykdyti atitinkamą sandorį.
2. Valstybės narės gali sumažinti šio straipsnio 1 dalyje nurodytą sumą iki 50 tūkstančių ekiu tais atvejais, kai įmonė neturi leidimo laikyti klientų pinigų arba vertybinių popierių, taip pat neturi leidimo veikti savo sąskaita arba garantuoti naujos vertybinių popierių emisijos išplatinimo.
3. Visos kitos investicinės įmonės privalo turėti 730 tūkstančių ekiu pradinį kapitalą.
4. Šios direktyvos 2 straipsnio 2 dalies antroje ir trečioje įtraukose nurodytos įmonės privalo turėti 50 tūkstančių ekiu pradinį kapitalą, jeigu jos naudojasi steigimosi laisve arba teikia paslaugas pagal Direktyvos 93/22/EEB 14 ar 15 straipsnį.
5. Nepaisant šio straipsnio 1-4 dalyse nurodytų sąlygų, valstybės narės gali ir toliau leisti veikti investicinėms įmonėms bei šio straipsnio 4 dalyje nurodytoms įmonėms, veikusioms prieš pradedant taikyti šią direktyvą, net jei tokių įmonių nuosavos lėšos mažesnės už šio straipsnio 1-4 dalyse nustatytą pradinio kapitalo dydį. Tokių įmonių nuosavos lėšos negali būti mažesnės negu didžiausias bazinis dydis, apskaičiuotas po šios direktyvos paskelbimo dienos. Minėtas bazinis dydis yra lygus vidutiniam nuosavų lėšų dydžiui, esančiam kiekvieną dieną, kuris apskaičiuojamas šešių mėnesių laikotarpiu iki apskaičiavimo dienos. Jis apskaičiuojamas kas pusę metų atsižvelgiant į atitinkamą praėjusį laikotarpį.
6. Jeigu šio straipsnio 5 dalyje nurodytos įmonės kontrolę perima kitas nei anksčiau ją kontroliavęs fizinis arba juridinis asmuo, tokios įmonės nuosavos lėšos turi siekti bent jau šio straipsnio 1-4 dalyse nustatytą dydį, išskyrus toliau išvardytus atvejus:
i) pirmojo perdavimo pagal paveldėjimo teisę, atliekamo pradėjus taikyti šią direktyvą, atveju, gavus kompetentingų institucijų pritarimą, tačiau ne ilgiau kaip 10 metų po tokio perdavimo;
ii) keičiantis bendrijos struktūrai, jeigu tuo metu, kai pradedama taikyti ši direktyva, bent vienas iš partnerių lieka bendrovėje, ne ilgiau kaip 10 metų pradėjus taikyti šią direktyvą.
7. Tačiau, esant specialioms aplinkybėms ir gavus kompetentingų institucijų sutikimą, dviejų arba daugiau investicinių įmonių ir (arba) šio straipsnio 4 dalyje nurodytų įmonių susijungimo atveju, po susijungimo susikūrusios įmonės nuosavos lėšos nebūtinai turi siekti šio straipsnio 1-4 dalyse nustatytą dydį. Vis dėlto per bet kurį laikotarpį, kurio metu nebuvo pasiekti 1-4 dalyse nurodyti dydžiai, naujos įmonės, susikūrusios po susijungimo, nuosavos lėšos negali būti mažesnės už įmonių nuosavų lėšų, buvusių susijungimo metu, bendrą dydį.
8. Investicinių įmonių bei šio straipsnio 4 dalyje nurodytų įmonių nuosavos lėšos negali būti mažesnės negu šio straipsnio 1-5 dalyse bei 7 dalyje nustatyti dydžiai. Tačiau jeigu nuosavos lėšos nesiekia nustatytų dydžių, kompetentingos institucijos gali, jeigu leidžia aplinkybės, nustatyti tokioms įmonėms ribotos trukmės laikotarpį, per kurį jos turi ištaisyti savo padėtį arba nutraukti veiklą.
NUOSTATOS DĖL RIZIKOS
4 straipsnis
1. Kompetentingos institucijos reikalauja, kad įstaigos turėtų nuosavų lėšų, kurios visais atvejais viršytų arba būtų lygios bendrai sumai, gaunamai sudėjus toliau išvardytų punktų sumas:
i) jų prekybos knygos veiklai nustatytų kapitalo reikalavimų sumą, kuri apskaičiuojama pagal šios direktyvos I, II ir VI priedus;
ii) visoms jų veiklos rūšims keliamų kapitalo reikalavimų sumą, kuri apskaičiuojama pagal šios direktyvos III priedą;
iii) Direktyvoje 89/647/EEB visoms jų veiklos rūšims nustatytų kapitalo reikalavimų sumą, išskyrus jų prekybos knygos veiklą bei jų nelikvidų turtą, jeigu jis yra atimamas iš nuosavų lėšų pagal šios direktyvos V priedo 2 dalies d punktą;
iv) šio straipsnio 2 dalyje nustatytų kapitalo reikalavimų sumą.
Nepriklausomai nuo i-iv punktuose nurodytos kapitalo reikalavimų sumos, investicinių įmonių nuosavoms lėšoms keliamas kapitalo reikalavimas negali būti mažesnis už šios direktyvos IV priede nustatytą sumą.
2. Kompetentingos institucijos reikalauja, kad įstaigos padengtų riziką, atsirandančią užsiimant veikla, kuri nenumatyta nei šioje direktyvoje, nei Direktyvoje 89/647/EEB ir kuri laikoma panašia į minėtose direktyvose nurodytą riziką, pakankamo dydžio nuosavomis lėšomis.
3. Jeigu įstaigos turimos nuosavos lėšos nesiekia šio straipsnio 1 dalyje nustatyto nuosavų lėšų reikalavimo dydžio, kompetentingos institucijos užtikrina, kad atitinkama įstaiga kuo greičiau imtųsi priemonių ištaisyti tokią padėtį.
4. Kompetentingos institucijos reikalauja, kad įstaigos sukurtų palūkanų normos rizikos valdymo ir kontrolės sistemas, kurios būtų taikomos visoms jų veiklos rūšims ir kurias tikrintų kompetentingos institucijos.
5. Įstaigos turi įvykdyti kompetentingų institucijų reikalavimus dėl sistemų, kurios padėtų bet kuriuo metu pakankamai tiksliai apskaičiuoti jų finansines pozicijas, įdiegimo.
6. Nepaisant šio straipsnio 1 dalies reikalavimų, kompetentingos institucijos gali leisti įstaigoms apskaičiuoti jų prekybos knygos veiklai taikomus kapitalo reikalavimus pagal Direktyvą 89/647/EEB, o ne pagal šios direktyvos I ir II priedų reikalavimus, jeigu:
i) tokių įstaigų prekybos knygos veikla paprastai neviršija 5 % visos įstaigų veiklos;
ii) visos jų prekybos knygos pozicijos paprastai neviršija 15 milijonų ekiu;
iii) tokių įstaigų prekybos knygos veikla jokiais atvejais neviršija 6 % visos įstaigų veiklos, o jų prekybos knygos visos pozicijos jokiais atvejais neviršija 20 milijonų ekiu.
7. Siekdamos apskaičiuoti prekybos knygos veiklos santykį su visa veikla, kaip nurodyta šio straipsnio 6 dalies i ir iii punktuose, kompetentingos institucijos gali remtis balansinės ir nebalansinės veiklos bendra apimtimi, pelno ir nuostolio ataskaita arba atitinkamų įstaigų nuosavomis lėšomis, arba visais minėtais vertinimais kartu. Apskaičiavus balansinės ir nebalansinės veiklos apimtis, skolos finansinės priemonės įvertinamos pagal jų rinkos kainas arba pagal jų nominalias vertes, akcijos įvertinamos pagal jų rinkos kainą, o išvestinės priemonės - pagal jų pagrindinių priemonių nominalias arba rinkos vertes. Ilgosios ir trumposios pozicijos yra susumuojamos nepaisant jų ženklo.
8. Tuo atveju, jeigu įstaiga ilgesnį laikotarpį viršija šio straipsnio 6 dalies i ir ii punktuose nustatytą vieną arba abu apribojimus arba jeigu ji viršija 6 dalies iii punkte nustatytus vieną arba abu apribojimus, iš jos reikalaujama įvykdyti šios direktyvos 4 straipsnio 1 dalies i punkte išdėstytus reikalavimus, susijusius su jos prekybos knygos veikla, o ne reikalavimus, kurie numatyti Direktyvoje 89/647/EEB, ir apie tai informuoti kompetentingą instituciją.
DIDELIŲ PASKOLŲ STEBĖJIMAS IR KONTROLĖ
5 straipsnis
1. Įstaigos stebi ir kontroliuoja savo dideles paskolas pagal Direktyvos 92/121/EEB reikalavimus.
2. Nepaisant 1 dalies reikalavimų, tos įstaigos, kurios apskaičiuoja savo prekybos knygos kapitalo reikalavimus pagal šios direktyvos I ir II priedus, stebi ir kontroliuoja savo dideles paskolas pagal Direktyvą 92/121/EEB, atsižvelgdamos į šios direktyvos VI priede nurodytus pakeitimus.
POZICIJŲ VERTINIMAS DĖL ATSKAITOMYBĖS
6 straipsnis
1. Įstaigos kiekvieną dieną įvertina savo prekybos knygos pozicijas pagal rinkos kainas, išskyrus tuos atvejus, kai joms taikomi šios direktyvos 4 straipsnio 6 dalies reikalavimai.
2. Jeigu rinkos kainos nėra nustatytos, pavyzdžiui, prekiaujant naujos emisijos finansinėmis priemonėmis pirminėse rinkose, kompetentingos institucijos gali laikinai atidėti šio straipsnio 1 dalyje nustatyto reikalavimo vykdymą ir reikalauti, kad įstaigos naudotų alternatyvius įvertinimo metodus, jeigu pastarieji yra pakankamai pagrįsti ir buvo patvirtinti kompetentingų institucijų.
KONSOLIDUOTA PRIEŽIŪRA
7 straipsnis
Bendrieji principai
1. Šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose numatyti kapitalo reikalavimai įstaigoms, kurios nėra patronuojančios įmonės ar patronuojančių įmonių dukterinės įmonės, yra taikomi individualiai.
2. Reikalavimai, kurie nustatyti šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose:
- visoms įstaigoms, turinčioms kredito įstaigas, kaip numatyta Direktyvoje 92/30/EEB, investicinėms įmonėms ar kitoms finansų įstaigoms, kurios yra dukterinės įmonės, arba tokioms įmonėms, kurios turi tokio subjekto kapitalo dalį, bei
- visoms įstaigoms, kurių patronuojančios įmonės yra finansinės kontroliuojančios bendrovės,
yra taikomi konsoliduotai pagal anksčiau nurodytoje direktyvoje bei šio straipsnio 7-14 dalyse išdėstytus metodus.
3. Jeigu kredito įstaiga nepriskiriama šio straipsnio 2 dalyje nurodytai grupei, jai taikoma Direktyva 92/30/EEB ir tokie pakeitimai:
- finansinė kontroliuojanti bendrovė yra finansų įstaiga, kurios visos arba beveik visos dukterinės įmonės yra investicinės įmonės arba kitos finansų įstaigos, iš kurių bent viena yra investicinė įmonė,
- mišria veikla užsiimanti kontroliuojanti bendrovė yra patronuojanti įmonė, išskyrus finansinę kontroliuojančią bendrovę arba investicinę įmonę, kurios bent viena dukterinė įmonė yra investicinė įmonė,
- kompetentingos institucijos yra nacionalinės institucijos, kurioms pagal įstatymus ar kitus teisės aktus suteikti įgaliojimai atlikti investicinių įmonių priežiūrą,
- visos nuorodos į kredito įstaigas yra pakeičiamos nuorodomis į investicines įmones,
- Direktyvos 92/30/EEB 3 straipsnio 5 dalies antra pastraipa netaikoma,
- kiekviena nuoroda į Direktyvą 77/780/EEB, pateikta Direktyvos 92/30/EEB 4 straipsnio 1 ir 2 dalyse bei 7 straipsnio 5 dalyje, pakeičiama nuoroda į Direktyvą 93/22/EEB,
- Direktyvos 92/30/EEB 3 straipsnio 9 dalyje bei 8 straipsnio 3 dalyje pateiktos nuorodos į Bankininkystės patariamąjį komitetą pakeičiamos nuorodomis į Tarybą ir Komisiją,
- Direktyvos 92/30/EEB 7 straipsnio 4 dalies pirmasis sakinys pakeičiamas tokiu sakiniu:
"Tais atvejais, kai investicinė įmonė, finansinė kontroliuojanti bendrovė arba mišria veikla užsiimanti kontroliuojanti bendrovė kontroliuoja vieną arba daugiau dukterinių įmonių, kurios yra draudimo bendrovės, kompetentingos institucijos bei institucijos, kurioms patikėta valstybės užduotis vykdyti draudimo įmonių priežiūrą, glaudžiai tarpusavyje bendradarbiauja".
4. Kompetentingos institucijos, iš kurių reikalaujama arba kurioms pavesta vykdyti šio straipsnio 3 dalyje nurodytų įstaigų grupių priežiūrą konsoliduotai tol, kol ši priežiūra bus vėl derinama, ir tais atvejais, kai leidžia aplinkybės, gali laikinai nevykdyti šio reikalavimo, jeigu kiekviena tokiai grupei priklausanti investicinė įmonė:
i) nuosavas lėšas apibrėžia taip, kaip nurodyta šios direktyvos V priedo 9 dalyje;
ii) individualiai vykdo šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose numatytus reikalavimus;
iii) sukuria sistemas, reikalingas kapitalo šaltinių bei visų kitų tai grupei priklausančių finansų įstaigų finansavimo valdymui bei kontrolei užtikrinti.
5. Kompetentingos institucijos reikalauja, kad investicinės įmonės, priklausančios atitinkamai grupei, kuriai netaikomas šio straipsnio 4 dalyje pateiktas reikalavimas, informuotų jas apie riziką, įskaitant su jų kapitalo šaltiniais bei finansavimu susijusią riziką, kuri gali pabloginti jų finansinę būklę. Jeigu kompetentingos institucijos, remdamosi gauta informacija, nusprendžia, jog minėtų investicinių įmonių finansinė padėtis nėra pakankamai apsaugota, tuomet jos reikalauja, kad investicinės įmonės imtųsi priemonių, o prireikus taikytų ir atitinkamus apribojimus tokių įmonių kapitalo pervedimui tai grupei priklausančioms įstaigoms.
6. Jeigu kompetentingos institucijos netaiko šio straipsnio 4 dalyje nurodyto reikalavimo atlikti konsoliduotą priežiūrą, jos imasi kitų reikiamų priemonių visos įstaigų grupės, įskaitant ir visų už valstybės narės ribų esančių įmonių, rizikai, pirmiausia didelių paskolų rizikai, valdyti.
7. Valstybės narės gali netaikyti 4 ir 5 straipsniuose nustatytų individualių ar pusiau konsoliduotų reikalavimų tai įstaigai, kuri, kaip patronuojanti įmonė, yra prižiūrima konsoliduotai, taip pat ir bet kuriai leidimą veiklai gavusiai ir prižiūrimai tokios įstaigos dukterinei įmonei, kuriai taikoma konsoliduota priežiūra atliekant patronuojančios įmonės konsoliduotą priežiūrą.
Teisė nevykdyti anksčiau minėtų reikalavimų taip pat yra suteikiama tais atvejais, kai patronuojanti įmonė yra finansinė kontroliuojanti bendrovė, kurios pagrindinė buveinė yra toje pačioje valstybėje narėje kaip ir įstaiga, jeigu holdingo bendrovei taikoma tokia pati priežiūra kaip ir kredito įstaigoms arba investicinėms įmonėms, pirmiausia - šios direktyvos 4 ir 5 straipsnių reikalavimai.
Abiem atvejais, jeigu yra naudojamasi teise nenustatyti anksčiau nurodyto reikalavimo, turi būti imamasi priemonių, užtikrinančių patenkinamą nuosavų lėšų paskirstymą įstaigų grupėje.
8. Jeigu įstaigos patronuojanti įmonė yra įstaiga, gavusi leidimą veiklai ir veikianti kitoje valstybėje narėje, šiai įstaigai leidimą išdavusios kompetentingos institucijos taiko šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose nurodytas taisykles individualiai arba, kur tinka, pusiau konsoliduotai.
9. Nepaisant šio straipsnio 8 dalies reikalavimų, kompetentingos institucijos, kurios atsako už leidimų išdavimą patronuojančios įmonės dukterinei įmonei, kuri yra įstaiga, gali pagal dvišalį susitarimą perduoti savo atsakomybę už dukterinės įmonės kapitalo pakankamumo bei didelių paskolų priežiūrą toms kompetentingoms institucijoms, kurios leidimą veiklai išdavė patronuojančiai įmonei ir vykdo jos priežiūrą. Komisija turi būti informuojama apie tokius susitarimus ir jų turinį. Šią informaciją (išskyrus informaciją apie įstaigų grupes, kurios nurodytos šio straipsnio 3 dalyje) Komisija perduoda kitų valstybių narių kompetentingoms institucijoms, Bankininkystės patariamajam komitetui ir Tarybai.
Konsoliduotų reikalavimų apskaičiavimas
10. Jeigu šio straipsnio 7 ir 9 dalyse numatyta teise netaikyti nustatytų reikalavimų nesinaudojama, siekiant konsoliduotai apskaičiuoti šios direktyvos I priede numatytus kapitalo reikalavimus bei VI priede nurodytas dideles paskolas klientams, kompetentingos institucijos gali leisti tarpusavyje užskaityti įstaigos prekybos knygos grynąsias pozicijas ir kitos įstaigos prekybos knygos pozicijas pagal šios direktyvos I ir VI prieduose pateiktas atitinkamas taisykles.
Be to, kompetentingos institucijos gali leisti tarpusavyje užskaityti užsienio valiutos pozicijas, kurioms taikomos šios direktyvos III priedo nuostatos, ir kitos įstaigos užsienio valiutos pozicijas, kurioms taikomos to paties III priedo nuostatos pagal jame išdėstytas taisykles.
11. Kompetentingos institucijos taip pat gali leisti tarpusavyje užskaityti įmonių, esančių trečiosiose šalyse, prekybos knygos pozicijas ir užsienio valiutos pozicijas, jeigu tuo pačiu metu vykdomos šios sąlygos:
i) minėtos įmonės yra gavusios leidimus veiklai trečiojoje šalyje ir atitinka Direktyvos 77/780/EEB 1 straipsnio pirmojoje įtraukoje pateiktą kredito įstaigų apibrėžimą arba yra pripažintos trečiosios šalies investicinės įmonės;
ii) tokios įstaigos individualiai vykdo kapitalo pakankamumo reikalavimus, atitinkančius šios direktyvos reikalavimus;
iii) aptariamosiose šalyse nėra priimtų teisės aktų, kurie galėtų turėti rimtos įtakos nuosavų lėšų perdavimui grupėje.
12. Kompetentingos institucijos taip pat gali leisti atlikti tarpusavio užskaitymus, kurie nurodyti šio straipsnio 10 dalyje, tarp atitinkamai grupei priklausančių įstaigų, kurioms leidimai veiklai išduoti atitinkamoje valstybėje narėje, jeigu:
i) tokios grupės įstaigų kapitalas yra tinkamai paskirstomas;
ii) įstatymų, teisinė ir sutarčių sistema, kuria vadovaujasi įstaigos, gali užtikrinti finansinę tarpusavio paramą grupėje.
13. Be to, kompetentingos institucijos gali leisti atlikti tarpusavio užskaitymus, kaip nurodyta šio straipsnio 10 dalyje, tarp atitinkamos grupės įstaigos, kuri atitinka šio straipsnio 12 dalies sąlygas, ir bet kurios tai pačiai grupei priklausančios įstaigos, kuriai leidimas veiklai buvo išduotas kitoje valstybėje narėje, tada, kai tokia įstaiga privalo individualiai vykdyti kapitalo reikalavimus, numatytus šios direktyvos 4 ir 5 straipsniuose.
Konsoliduotų nuosavų lėšų apibrėžimas
14. Konsoliduotai apskaičiuojant nuosavas lėšas, vadovaujamasi Direktyvos 89/299/EEB 5 straipsniu.
15. Kompetentingos institucijos, atsakingos už konsoliduotos priežiūros vykdymą, gali pripažinti galiojančiais šios direktyvos V priede nurodytoms atitinkamoms įstaigoms taikomus tam tikrus nuosavų lėšų apibrėžimus, kai skaičiuojamos minėtų įstaigų konsoliduotos nuosavos lėšos.
ATSKAITOMYBĖS REIKALAVIMAI
8 straipsnis
1. Valstybės narės reikalauja, kad investicinės įmonės ir kredito įstaigos pateiktų savo valstybių narių kompetentingoms institucijoms visą informaciją, kuri reikalinga vertinant, kaip laikomasi taisyklių, priimtų pagal šią direktyvą. Valstybės narės taip pat užtikrina, kad įstaigų vidaus kontrolės mechanizmai, administracinės ir apskaitos procedūros leistų bet kuriuo metu patikrinti, kaip jos laikosi tokių taisyklių reikalavimų.
2. Investicinės įmonės privalo pateikti kompetentingoms institucijoms ataskaitas pastarųjų nustatyta tvarka, būtent: šios direktyvos 3 straipsnio 3 dalyje nurodytos įmonės atsiskaito kompetentingoms institucijoms mažiausiai kartą per mėnesį, 3 straipsnio 1 dalyje nurodytos įmonės - mažiausiai kartą per tris mėnesius, o įmonės, nurodytos 3 straipsnio 2 dalyje, ataskaitas kompetentingoms institucijoms turi pateikti ne rečiau kaip kartą per pusę metų.
3. Nepaisant šio straipsnio 2 dalies reikalavimų, šios direktyvos 3 straipsnio 1 ir 3 dalyse nurodytos investicinės įmonės, privalo pateikti konsoliduotą ar iš dalies konsoliduotą informaciją tik kartą per pusę metų.
4. Kredito įstaigos privalo teikti ataskaitas kompetentingų institucijų nustatyta tvarka ir Direktyvoje 89/647/EEB numatytu dažnumu.
5. Kompetentingos institucijos įpareigoja įstaigas nedelsiant pranešti apie visus atvejus, kai šių įstaigų sutarčių šalys nevykdo įsipareigojimų, susijusių su jų atpirkimo sandoriais ir atvirkštinio atpirkimo sandoriais arba vertybinių popierių skolinimo bei skolinimosi operacijomis. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie tokius atvejus bei savo išvadas dėl tokių sandorių bei operacijų traktavimo šioje direktyvoje praėjus ne daugiau kaip trejiems metams po šios direktyvos 12 straipsnyje nurodytos dienos. Tose ataskaitose taip pat turi būti apibūdinta, kaip įstaigos vykdo joms taikomas sąlygas, išdėstytas šios direktyvos 2 straipsnio 6 dalies b punkto i-v papunkčiuose ir ypač v papunktyje. Be to, ataskaitoje turi būti smulkiai nurodyti visi įstaigų tradicinio skolinimo bei skolinimo naudojant atvirkštinio atpirkimo sandorius, taip pat vertybinių popierių skolinimosi operacijų sąlyginės apimties pasikeitimai. Jeigu Komisija, remdamasi tokia ataskaita bei kita informacija, nustato, kad reikalingos papildomos priemonės, padedančios užkirsti kelią įsipareigojimų nevykdymui, ji pateikia atitinkamus pasiūlymus.
KOMPETENTINGOS INSTITUCIJOS
9 straipsnis
1. Valstybės narės paskiria institucijas, kurios turi vykdyti šioje direktyvoje numatytas pareigas. Valstybės narės apie paskirtas institucijas ir apie bet kokį pareigų paskirstymą informuoja Komisiją.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytos institucijos turi būti valstybinės institucijos, kurios nacionalinės teisės aktais arba valstybinių institucijų oficialiai yra pripažintos kaip atitinkamoje valstybėje narėje veikiančios priežiūros sistemos dalis.
3. Atitinkamoms institucijoms turi būti suteikti visi įgaliojimai, kurie reikalingi jų užduočių įvykdymui, ypač tų, kurios susijusios su prekybos knygos sudėties priežiūra.
4. Įvairių valstybių narių kompetentingos institucijos artimai bendradarbiauja, vykdydamos šioje direktyvoje numatytas pareigas, ypač tais atvejais, kai investicinės paslaugos yra teikiamos kaip paslaugos arba steigiant filialus vienoje ar keliose valstybėse narėse. Paprašius, jos suteikia vienos kitoms informaciją, kuri gali padėti vykdyti investicinių įmonių bei kredito įstaigų kapitalo pakankamumo priežiūrą, o ypač tikrinant, kaip jos laikosi šioje direktyvoje išdėstytų taisyklių. Kiekvienu pasikeitimo informacija tarp kompetentingų institucijų atveju, kuris numatytas šioje direktyvoje ir kuris susijęs su investicinėmis įmonėmis, turi būti laikomasi profesinių paslapčių saugojimo reikalavimo, kuris numatytas Direktyvos 93/22/EEB 25 straipsnyje, o kredito įstaigų atveju - įsipareigojimo, numatyto Direktyvos 77/780/EEB, kuri iš dalies pakeista Direktyva 89/646/EEB, 12 straipsnyje.
10 straipsnis
Iki tol, kol bus priimta kita direktyva, išdėstanti nuostatas dėl šios direktyvos priderinimo prie techninės pažangos toliau išvardytose srityse, Taryba, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą ir vadovaudamasi Sprendimu 87/373/EEB, kvalifikuota balsų dauguma prireikus gali priimti tokius pakeitimus:
- paaiškinti šios direktyvos 2 straipsnyje pateiktus apibrėžimus, kad būtų užtikrintas vienodas šios direktyvos taikymas visoje Bendrijoje,
- paaiškinti šios direktyvos 2 straipsnyje pateiktus apibrėžimus, kad būtų atsižvelgta į poslinkius finansų rinkose,
- pakeisti šios direktyvos 3 straipsnyje bei 4 straipsnio 6 dalyje nurodytas pradinio kapitalo sumas, kad būtų atsižvelgta į pasikeitimus ekonomikos bei pinigų srityse,
- suderinti terminologiją ir patikslinti apibrėžimus pagal vėliau priimtus dokumentus, reguliuojančius institucinius ir panašius dalykus.
PEREINAMOJO LAIKOTARPIO NUOSTATOS
11 straipsnis
1. Valstybės narės gali išduoti leidimus veiklai investicinėms įmonėms, kurioms taikoma Direktyvos 93/22/EEB 30 straipsnio 1 dalis ir kurių nuosavos lėšos šios direktyvos taikymo dieną nesiekia šios direktyvos 3 straipsnio 1-3 dalyse nustatyto dydžio. Tačiau vėliau investicinių įmonių nuosavos lėšos turi atitikti sąlygas, išdėstytas šios direktyvos 3 straipsnio 5-8 dalyse.
2. Nepaisant šios direktyvos I priedo 14 dalies reikalavimų, valstybės narės gali nustatyti specifinės rizikos reikalavimą visoms obligacijoms, kurioms, kaip numatyta Direktyvos 89/647/EEB 11 straipsnio 2 dalyje, taikomas 10 % rizikos koeficientas, lygų pusei specifinės rizikos reikalavimo, numatyto pripažįstamai pozicijai, kurios likęs išpirkimo terminas yra toks pat, kaip ir likęs iki šios obligacijos išpirkimo.
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
12 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki Direktyvos 93/22/EEB 31 straipsnio antroje dalyje nurodytos dienos, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
13 straipsnis
Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymus dėl kapitalo reikalavimų, susijusių su prekyba prekėmis, prekių išvestinėmis priemonėmis bei kolektyvinio investavimo subjektų investiciniais vienetais.
Taryba priima sprendimą dėl Komisijos pasiūlymų ne vėliau kaip likus šešiems mėnesiams iki šios direktyvos taikymo dienos.
PERŽIŪRĖJIMO SĄLYGA
14 straipsnis
Taryba per trejus metus nuo šios direktyvos 12 straipsnyje nurodytos dienos, remdamasi Komisijos pasiūlymu, patikrina ir prireikus peržiūri šią direktyvą, atsižvelgdama į jos taikymo metu įgytą patirtį, rinkos naujoves ir pirmiausia į priežiūros institucijų tarptautinių forumų sprendimus.
15 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1993 m. kovo 15 d.