KOMISIJOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1001/2007
2007 m. rugpjūčio 29 d.
iš dalies keičiantis reglamentus (EB) Nr. 800/1999 ir (EB) Nr. 2090/2002 dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už žemės ūkio produktus sistemos kontrolės
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 2003 m. rugsėjo 29 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1784/2003 dėl bendro grūdų rinkos organizavimo (1), ypač į jo 18 straipsnį, ir kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio produktų rinkų organizavimo atitinkamas nuostatas,
atsižvelgdama į 1990 m. vasario 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 386/90 dėl monitoringo, atliekamo eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos arba kitos sumos (2), ir ypač į jo 6 straipsnį,
kadangi:
(1)
1999 m. balandžio 15 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 800/1999, nustatančiu bendrąsias išsamias eksporto grąžinamųjų išmokų sistemos taikymo žemės ūkio produktams taisykles (3), visų pirma reikalaujama pateikti tam tikrus dokumentus, įrodančius, kad produktai, už kuriuos prašoma eksporto grąžinamųjų išmokų, iš tikro buvo nepakitusios būsenos importuoti į konkrečią trečiąją šalį, kai tokiai trečiąjai šaliai taikoma diferencijuota grąžinamoji išmoka. Tokio įrodymo pateikimo tvarka turi būti supaprastinta tuo pačiu apsaugant Bendrijos finansinius interesus. Komisija ir valstybės narės turėtų kontroliuoti supaprastintos tvarkos taikymą ir imtis atitinkamų veiksmų, jei ji taikoma neteisingai.
(2)
Praktikoje tai reiškia, kad paprastai tos trečiosios šalys, kurioms taikoma grąžinamoji išmoka už tam tikrą produktą yra diferencijuota ir žemesnė už vidutinę arba lygi nuliui, yra arti Bendrijos, o atokiau nuo Bendrijos esančioms šalims taikomos grąžinamosios išmokos paprastai būna vienodai didesnės. Dažnai eksportuotojams sunku gauti importo į tokias atokiau esančias šalis įrodymą.
(3)
Šalys, kurioms taikomas vienodai aukštesnis grąžinamosios išmokos lygis už konkrečius produktus, laikomos „atokiosiomis grąžinamosios išmokos zonomis“. Tačiau tos atokiau esančios šalys, kurioms taikoma grąžinamosios išmokos diferencijuota dalis yra mažesnė už vidutinę arba lygi nuliui, minėtoms zonoms nepriklauso. Tokioms zonoms taip pat negali priklausyti tokios šalys, į kurias neabejotinai gali būti nukreipiama prekyba, arba šalys, į kurių sektorius gali neabejotinai būti nukreipiama prekyba.
(4)
Kai eksporto deklaracijoje nurodyta šalis gavėja yra atokiosios grąžinamosios išmokos zonoje esanti šalis ir prekės eksportuojamos konteineriuose jūrų transportu, komercinis konteinerių valdymas, transporto dokumentai ir ganėtinai nelankstus vežimo būdas yra pakankami veiksniai, galintys užtikrinti, kad produktai buvo importuoti į konkrečią trečiąją šalį. Tokiu atveju įrodymu, kad produktai buvo nuvežti į atokiosios grąžinamosios išmokos zonoje esančią šalį ir joje iškrauti, gali būti laikomas vežimo į paskirties šalies uostą arba uostą, kuriuo naudojasi ne jūrinė šalis gavėja, dokumentas ir iškrovimo deklaracija.
(5)
Jei konteinerio vežėjo komercinė kompiuterizuota krovinio atsekimo ir paieškos sistema atitinka 2006 m. birželio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 885/2006, nustatančio išsamias Tarybos reglamento (EB) Nr. 1290/2005 nuostatų dėl mokėjimo agentūrų ir kitų įstaigų akreditavimo bei EŽŪGF ir EŽŪFKP sąskaitų patikrinimo ir patvirtinimo taikymo taisykles (4), I priede nustatytas eksploatavimo saugos normas, o sistemoje esanti informacija atitinka transporto dokumentuose nurodytą informaciją, valstybės narės gali sistemos informaciją naudoti vietoj popierinių dokumentų, kaip vežimo į paskirties šalį įrodymą.
(6)
Reglamento (EB) Nr. 800/1999 17 straipsnyje pateikiamos nuostatos, leidžiančios ne daugiau kaip 2 400-12 000 EUR nukrypti nuo grąžinamosios išmokos diferencijuotos dalies, kai paskirties vietos yra atokiau esančiose šalyse arba netoli jų. Todėl tikslinga priimti papildomą leidžiančią nukrypti nuostatą dėl vežimo konteineriuose jūra į atokiąsias grąžinamosios išmokos zonas, kuria būtų reikalaujama transporto dokumento ir vienos iš 16 straipsnio 2 dalies a, b arba c punktuose nurodytų iškrovimo deklaracijų. Tokios leidžiančios nukrypti nuostatos gali būti taikomos tik tada, jei pateikiama informacija apie prekių iškrovimą atokiosios grąžinamosios išmokos zonoje esančiame uoste. Siekiant užtikrinti pagal tokias leidžiančias nukrypti nuostatas pateikto įrodymo patikimumą, tokios nuostatos taikomos su teise jas atšaukti.
(7)
Siekiant sumažinti produktų sukeitimo pavojų, visos transporto priemonės ar siuntos turi būti užplombuotos, išskyrus išimtinius atvejus, kai produktus galima nustatyti kitais būdais pagal 1993 m. liepos 2 d. Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93, išdėstančio Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2913/92, nustatančio Bendrijos muitinės kodeksą, įgyvendinimo nuostatas (5), 340a ir 357 straipsnius. Šis reikalavimas buvo nurodytas 2002 m. lapkričio 26 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 2090/2002, nustatančiame išsamias Tarybos reglamento (EEB) Nr. 386/90 dėl fizinių patikrinimų, atliekamų eksportuojant žemės ūkio produktus, už kuriuos skiriamos grąžinamosios išmokos, taikymo taisykles (6). Kadangi šis reikalavimas yra dalis su eksporto deklaracija susijusių bendro pobūdžio formalumų, jis turėtų būti išbrauktas iš Reglamento (EB) Nr. 2090/2002, bet panaši nuostata įtraukta į Reglamentą (EB) Nr. 800/1999.
(8)
Išvežimo muitinės įstaiga reikalauja kontrolinėje kopijoje T5 nurodyti informaciją apie tai, ar pateiktiems produktams gali būti taikomas sukeitimo patikrinimas, kurio reikalaujama pagal Reglamento (EB) Nr. 2090/2002 10 straipsnį. Kadangi kontrolinės kopijos T5 gali taip pat būti naudojamos tokiems produktams, kuriems sukeitimo patikrinimas nėra taikomas, jei produktai yra eksportuojami su teise gauti eksporto grąžinamąją išmoką, informacija apie tai turi būti nurodyta kontrolinės kopijos T5 107 langelyje.
(9)
Todėl reglamentus (EB) Nr. 800/1999 ir (EB) Nr. 2090/2002 reikėtų atitinkamai iš dalies pakeisti.
(10)
Šio reglamento nuostatos dėl atvežimo į paskirties vietą įrodymo turi būti taikomos eksporto grąžinamosios išmokos paraiškoms, pateiktoms po šio reglamento įsigaliojimo. Kadangi šiuo reglamentu siekiama supaprastinti schemos administravimą ūkio subjektams ir valstybėms narėms, eksportuotojui paprašius, šį reglamentą turėtų būti galima taikyti eksporto grąžinamosios išmokos paraiškoms, pateiktoms prieš įsigaliojant šiam reglamentui, su sąlyga, kad įrodymo pateikimo terminas nebus pasibaigęs.
(11)
Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka susijusių vadybos komitetų nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamentas (EB) Nr. 800/1999 iš dalies keičiamas taip:
1)
2 straipsnio 1 dalis papildoma šiuo punktu:
„p)
atokioji grąžinamosios išmokos zona - bet kuri paskirties vieta, į kurią importuojant konkretų produktą, taikoma vienoda diferencijuota, didesnė už nulį grąžinamosios išmokos dalis, išskyrus į tokią zoną neįeinančias konkretaus produkto paskirties vietas, nurodytas XI priede;
q)
ne jūrinė šalis - trečioji šalis, kuri neturi savo jūrų uosto ir naudojasi kitos trečiosios šalies jūrų uostu.“;
2)
5 straipsnis papildomas šia dalimi:
„8. Prekės, už kurias prašoma eksporto grąžinamųjų išmokų, turi būti užplombuotos arba saugomos išvykimo muitinės įstaigos. Reglamento (EEB) Nr. 2454/93 340a straipsnis ir 357 straipsnio 2, 3 ir 4 dalys taikomos mutatis mutandis.“;
3)
8 straipsnis papildomas šia dalimi:
„Jei taikoma teisė gauti eksporto grąžinamąją išmoką, 107 langelyje įrašomas vienas iš XII priede nurodytų įrašų.“;
4)
15 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
„1. Per 12 mėnesių nuo eksporto deklaracijos priėmimo dienos produktai yra
a)
nepakitusios būsenos importuoti į trečiąją šalį ar vieną iš trečiųjų šalių, kuriai taikoma grąžinamoji išmoka; arba
b)
nepakitusios būsenos iškrauti atokiojoje grąžinamosios išmokos zonoje, kuriai taikoma grąžinamoji išmoka pagal 17 straipsnio 1 dalies b punkte ir 2 dalyje nurodytas sąlygas.
Tačiau pagal 49 straipsnio nuostatas terminas gali būti pratęstas.“;
5)
16 straipsnis iš dalies keičiamas taip:
a)
1 dalis pakeičiama taip:
„1. Įrodymui apie atliktus muitinės importo formalumus pateikiamas vienas iš šių eksportuotojo nuožiūra pasirinktų dokumentų:
a)
muitinės dokumentas, jo kopiją arba fotokopiją, arba atspausdintą kompetentingos muitinės įstaigos elektroninėje formoje turimos lygiavertės informacijos kopija; tokios kopijos, fotokopijos ar atspausdintos informacijos tikrumą turi patvirtinti viena iš šių institucijų:
i)
įstaiga, patvirtinusi dokumento originalą arba atitinkamą informaciją užregistravusi elektroniniame formate;
ii)
atitinkamos trečiosios šalies oficiali agentūra;
iii)
valstybės narės oficiali agentūra atitinkamoje trečiojoje šalyje;
iv)
agentūra, turinti sumokėti grąžinamąją išmoką;
b)
iškrovimo ir importo sertifikatas, surašytas patvirtintos tarptautinės kontrolės ir priežiūros agentūros (toliau - PA) pagal VI priedo III skyriuje nustatytas taisykles ir VII priede pateiktą pavyzdį; tokiame sertifikate turi būti nurodyta muitinės importo dokumento data ir numeris.
Eksportuotojui paprašius, mokėjimo agentūra gali nereikalauti pirmos pastraipos a punkte nurodyto dokumento, jei ji gali įsitikinti, kad muitinės importo formalumai buvo atlikti, patikrindama elektroniniu formatu įvestą ir trečiosios šalies kompetentingos institucijos ar jos vardu saugomą informaciją.“;
b)
3 dalis pakeičiama taip:
„3. Eksportuotojai visais atvejais pateikia su eksporto deklaracijose nurodytų produktų vežimu susijusių dokumentų kopiją arba fotokopiją.
Eksportuotojo prašymu, jei produktai vežami konteineriuose jūra, valstybė narė gali priimti informaciją, lygiavertę transporto dokumentuose nurodytai informacijai, jei tokia informacija yra gauta iš informacijos sistemos, kurią tvarko už konteinerių pristatymą į paskirties vietą atsakinga trečioji šalis, su sąlyga, kad ji specializuojasi vykdyti tokias operacijas, o taikoma informacijos sistemos apsauga yra patvirtinta valstybės narės kaip atitinkanti vieno iš pasaulyje pripažintų ir Reglamento (EB) Nr. 885/2006 I priedo 3 dalies B punkte nurodyto standarto kriterijus, nurodytus tuo metu naudojamoje versijoje (7).
6)
17 straipsnis pakeičiamas taip:
„17 straipsnis
1. Valstybės narės gali nereikalauti iš eksportuotojo įrodymo pagal 16 straipsnį, išskyrus transporto dokumentą arba jo elektroninį ekvivalentą, kaip tai nurodyta 16 straipsnio 3 dalyje, kai eksporto deklaracija suteikia teisę gauti grąžinamąją išmoką:
a)
kurios diferencijuota dalis yra ne daugiau kaip:
i)
2 400 EUR, jei paskirties trečioji valstybė ar teritorija yra nurodyta IV priede;
ii)
12 000 EUR, jei paskirties trečioji valstybė ar teritorija nenurodyta IV priede; arba
b)
konkretaus produkto paskirties uostas yra atokiojoje grąžinamosios išmokos zonoje.
2. 1 dalies b punkte nurodyta išimtis taikoma tik tada, jei įvykdomos šios sąlygos:
a)
produktai vežami konteineriuose jūra ir konteineriai į iškrovimo uostą pristatomi jūra;
b)
transporto dokumente nurodyta paskirties vieta yra eksporto deklaracijoje nurodyta šalis arba uostas, kuris paprastai naudojamas iškraunant ne jūrinei valstybei, kuri yra eksporto deklaracijoje nurodyta paskirties šalis, skirtus produktus;
c)
įrodymas apie atliktą iškrovimą pateikiamas pagal 16 straipsnio 2 dalies a, b arba c punktą.
Eksportuotojo prašymu, jei produktai vežami konteineriuose jūra, valstybė narė gali sutikti, kad pirmos pastraipos c punkte nurodytu įrodymu apie įvykdytą iškrovimą būtų laikoma informacija, lygiavertė iškrovimo dokumente nurodytai informacijai, jei tokia informacija yra gauta iš informacijos sistemos, kurią tvarko už konteinerių pristatymą į paskirties vietą ir iškrovimą joje atsakinga trečioji šalis, su sąlyga, kad ji specializuojasi vykdyti tokias operacijas, o taikoma informacijos sistemos apsauga yra patvirtinta valstybės narės kaip atitinkanti vieno iš pasaulyje pripažintų ir Reglamento (EB) Nr. 885/2006 I priedo 3 dalies B punkte nurodyto standarto kriterijus, nurodytus tuo metu naudojamoje versijoje.
Įrodymas apie iškrovimą gali būti pateiktas pagal pirmos pastraipos c punktą arba pagal antrą pastraipą - tokiu atveju eksportuotojas neprivalo įrodyti, kad jis ėmėsi reikalingų žingsnių siekdamas gauti 16 straipsnio 1 dalies a arba b punktuose nurodytą dokumentą.
3. 1 dalies a punkte nurodytas išimtis galima taikyti automatiškai, išskyrus atvejus, kai taikomos 4 dalies nuostatos.
1 dalies b punkte nurodyta išimtis taikoma trejus metus, eksportuotojui pagal jo pateiktą prašymą prieš eksportą gavus leidimą raštu. Tokius leidimus turintys eksportuotojai mokėjimo paraiškoje nurodo leidimo numerį.
4. Jei valstybė narė mano, kad produktai, kurių atžvilgiu eksportuotojas prašo taikyti išimtį pagal šį straipsnį, buvo eksportuoti ne į tą šalį, kuri buvo nurodyta eksporto deklaracijoje, arba tam tikrais atvejais į šalį, neįeinančią į atitinkamą atokiąją grąžinamosios išmokos zoną, kuriai yra nustatyta tokia grąžinamoji išmoka, arba kad eksportuotojas dirbtinai padalijo eksporto operaciją į dvi dalis siekdamas pasinaudoti taikoma išimtimi, valstybė narė gali tokiam eksportuotojui iškart nutraukti išimties pagal šį straipsnį taikymą.
Tokiam eksportuotojui išimtis pagal šį straipsnį nebetaikoma dvejus metus nuo leidimo panaikinimo datos.
Jei panaikinama eksportuotojo teisė į išimtį, jis praranda teisę gauti eksporto grąžinamąją išmoką už konkrečius produktus ir turi tokią išmoką grąžinti, nebent jis galėtų susijusių produktų atžvilgiu pateikti 16 straipsnyje reikalaujamą įrodymą.
Be to, eksporto grąžinamųjų išmokų nebebus galima gauti už produktus, nurodytus eksporto deklaracijose, pateiktose po akto, dėl kurio buvo panaikinta teisė gauti eksporto grąžinamąją išmoką, įsigaliojimo, o gautos išmokos turės būti grąžintos, nebent eksportuotojas galėtų susijusių produktų atžvilgiu pateikti 16 straipsnyje reikalaujamą įrodymą.“;
7)
IV priedo pavadinimas pakeičiamas taip:
8)
Šio reglamento priedo tekstas įterpiamas kaip XI ir XII priedai.
2 straipsnis
Reglamento (EB) Nr. 2090/2002 7 straipsnis išbraukiamas.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Eksportuotojui paprašius, 1 straipsnio 1, 4, 5 ir 6 punktai gali būti taikomi prieš šio reglamento įsigaliojimą pateiktoms eksporto grąžinamosios išmokos paraiškoms, su sąlyga, kad nebus pasibaigę Reglamento (EB) Nr. 800/1999 49 straipsnio 2 dalyje arba tam tikrais atvejais 4 dalyje nurodyti terminai.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2007 m. rugpjūčio 29 d.