TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 990/2004
2004 m. gegužės 17 d.
iš dalies keičiantis Tarybos reglamentą (EB) Nr. 151/2003 dėl importuojamų tam tikrų struktūriškai orientuotų elektrotechninių lakštų, kurių kilmės šalis yra Rusija, apmokestinimo galutiniu antidempingo muitu
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) („pagrindinis reglamentas“), ir ypač į jo 11 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos, pasikonsultavusios su Patariamuoju komitetu, pateiktą pasiūlymą,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. Ankstesni tyrimai ir galiojančios priemonės
1)
Sprendimu Nr. 303/96/EAPB (2) Komisija galutiniu antidempingo muitu apmokestino tam tikrus importuojamus struktūriškai orientuotus elektrotechninius lakštus, kurių kilmės šalis yra Rusija (toliau - pirminis tyrimas). Taikyto antidempingo muito norma - 40,1 %. Tuo pačiu Komisijos sprendimu buvo priimtas pasiūlytas įsipareigojimas dėl tokio importo.
2)
Bendrijos struktūriškai orientuotų elektrotechninių lakštų pramonės vardu Europos geležies ir plieno pramonės konfederacijai (Eurofer) pateikus prašymą, Komisija pradėjo peržiūrą dėl priemonės pratęsimo pagal Komisijos sprendimo Nr. 2277/96/EAPB (3) (toliau - pagrindinis sprendimas) 11 straipsnio 2 dalį. Tuo pačiu metu Komisija taip pat pradėjo tyrimą savo iniciatyva pagal pagrindinio sprendimo 11 straipsnio 3 dalį, siekdama išnagrinėti, ar priemonių forma yra tinkama (4).
3)
Atsižvelgiant į Europos anglių ir plieno bendrijos steigimo sutarties galiojimo pasibaigimą 2002 m. liepos 23 dieną, Reglamentu (EB) Nr. 963/2002 (5) Taryba nusprendė, kad pagal pagrindinį sprendimą pradėtos ir tebevykdomos antidempingo procedūros turi būti tęsiamos ir reglamentuojamos pagal pagrindinio reglamento nuostatas nuo 2002 m. liepos 24 d. Taip pat ir visos antidempingo priemonės, nustatytos tebevykdomų antidempingo tyrimų metu, nuo 2002 m. liepos 24 d. reglamentuojamos pagrindinio reglamento nuostatomis.
4)
Pabaigus 2 konstatuojamoje dalyje minėtą peržiūrą dėl priemonės pratęsimo, 2003 m. sausio mėnesį Reglamentu (EB) Nr. 151/2003 (6) Taryba patvirtino Komisijos sprendimu Nr. 303/96/EAPB nustatytą galutinį antidempingo muitą. Tačiau pabaigus peržiūrą dėl priemonės pratęsimo, tik dėl priemonių formos vykdyta tarpinė peržiūra liko nepabaigta.
2. Peržiūrų pagrindai
2.1. Tarpinės peržiūros tik dėl dempingo
5)
Komisija gavo du prašymus dėl dalinės tarpinės peržiūros pagal pagrindinio sprendimo 11 straipsnio 3 dalį, kurie, vadovaujantis Tarybos reglamento (EB) Nr. 963/2002 1 straipsnio 3 dalimi, buvo nagrinėti pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį.
6)
Prašymus pateikė OOO VIZ - STAL (toliau - VIZ STAL) ir Novolipetsk Iron and Steel Corporation (toliau - NLMK) (VIZ STAL ir NLMK toliau - prašymo pateikėjai), kurios yra eksportuojančios gamintojos iš Rusijos. Abu prašymai buvo grindžiami tuo, kad prašymų pateikėjai tenkino reikalavimus dėl rinkos ekonomikos statuso suteikimo ir kad jų dempingo skirtumai iš esmės labai sumažėjo. Todėl jie tvirtino, kad dempingui kompensuoti nebėra būtina toliau taikyti esamo lygio priemonę.
7)
Pasikonsultavusi su Patariamuoju komitetu ir nustačiusi, kad tarpinę peržiūrą pradėti įrodymų pakanka, Komisija, apie tai pranešusi, 2002 m. rugpjūčio mėnesį pradėjo tyrimą dėl VIZ STAL (7) pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį ir vėliau, 2002 m. spalio mėnesį, pradėjo tyrimą dėl NLMK (8) pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalį. Abi peržiūros apsiribojo tik dempingo nagrinėjimu.
8)
Komisija oficialiai pranešė prašymų pateikėjams bei eksportuojančios šalies atstovams apie tarpinių peržiūrų inicijavimą ir visoms suinteresuotosioms šalims suteikė galimybę raštu pareikšti savo nuomonę ir prašyti jas išklausyti, laikantis inicijavimo pranešimuose nurodytų terminų.
9)
Prašymų pateikėjai raštu pareiškė savo nuomones. Visoms šalims, kurios prašė būti išklausytos, tokia galimybė buvo suteikta.
10)
Prašymų pateikėjams ir vienam susijusiam importuotojui Bendrijoje Komisija nusiuntė klausimyną, į kurį jie atsakė per inicijavimo pranešimuose nurodytus terminus.
11)
Be to, Komisija pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalį abiem prašymų pateikėjams nusiuntė prašymo dėl rinkos ekonomikos statuso formą.
12)
Komisija rinko ir patikrino visą jos manymu dempingo nustatymui reikalingą informaciją. Siekiant patikrinti informaciją, buvo lankomasi šių bendrovių patalpose:
Eksportuojantys gamintojai Rusijoje:
-
VIZ STAL, Jekaterinburgas
-
Novolipetsk Iron and Steel Corporation (NLMK), Lipetskas
Su VIZ STAL susijęs importuotojas:
-
Duferco Commerciale S.p.A., Genuja
Dempingo tyrimas apėmė 2001 m. liepos 1 d. - 2002 m. birželio 30 d. laikotarpį (toliau - tyrimo laikotarpis arba TL).
2.2. Tarpinė peržiūra tik dėl priemonių formos
13)
Kaip pirmiau minėta 2 konstatuojamoje dalyje, Komisija nusprendė savo iniciatyva pradėti tarpinę peržiūrą, siekdama išsiaiškinti, ar galiojančių priemonių forma yra tinkama (toliau - peržiūra savo iniciatyva). Šiuo atžvilgiu buvo manoma, kad stebint įsipareigojimo vykdymą, buvo susidurta su vykdymo problemomis, ir tai įtakojo ištaisantį priemonių poveikį. Ši procedūra buvo inicijuota ir dėl šios peržiūros vykdyto tyrimo dalis buvo vykdoma tuo pačiu metu kaip ir peržiūra dėl priemonės pratęsimo, kuri buvo pabaigta Tarybos reglamentu (EB) Nr. 151/2003, nustačius esamų priemonių taikymą. Komisija oficialiai pranešė Bendrijos pramonei, importuotojams, tiekėjams ir žinomiems suinteresuotiems naudotojams, taip pat eksportuojančios šalies atstovams apie abiejų tyrimų inicijavimą ir visoms suinteresuotosioms šalims suteikė galimybę raštu pareikšti savo nuomonę ir prašyti jas išklausyti, laikantis inicijavimo pranešimuose nurodytų terminų.
14)
Kaip minėta Reglamento Nr. 151/2003 6 konstatuojamoje dalyje, vykdant pirmiau minėtus tyrimus Komisija iš suinteresuotų eksportuojančių gamintojų, t. y. VIZ STAL ir NLMK gavo du prašymus dėl tarpinės peržiūros tik dėl dempingo inicijavimo, kaip paaiškinta šio reglamento 6 konstatuojamoje dalyje. Kadangi dempingo aspektai turėjo būti tirti abejose peržiūrose, ir tai galiausiai galėjo įtakoti priemonių, dėl kurių vykdyta peržiūra savo iniciatyva, lygį, todėl manyta, kad šią peržiūrą reikia baigti kartu su tik dėl dempingo vykdomomis tarpinėmis peržiūromis, kad būtų galima atsižvelgti į galiausiai pasikeitusias suinteresuotų eksportuojančių gamintojų ekonomines sąlygas.
2.3 Bendros išvados
15)
Kadangi trys peržiūros buvo susijusios su ta pačia antidempingo priemone, todėl manyta, kad vadovaujantis tinkamo administravimo motyvais peržiūras reikia pabaigti vienu metu.
B. APTARIAMAS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. Aptariamas produktas
16)
Aptariamas produktas yra toks pat kaip ir pirminiame tyrime nagrinėtas produktas, t. y. ne platesni nei 500 mm struktūriškai orientuoti šalto valcavimo lakštai ir juostos iš silicinio elektrotechninio plieno, kurių kilmės šalis yra Rusija (toliau - SOEL arba aptariamas produktas), ir kurie klasifikuojami taikant KN kodus 7225 11 00 ir ex 7226 11 00 (naujas KN kodas nuo 2004 m. sausio 1 d.). Šis produktas naudojamas elektromagnetiniuose prietaisuose ir energijos bei paskirstymo transformatoriuose.
17)
Gana sudėtingo SOEL gamybos proceso metu struktūros grūdai vienaašiškai kreipiami lakšto ar juostos valcavimo kryptimi, kad būtų sudarytos sąlygos sukurti aukšto efektyvumo magnetinį lauką. Šis gaminys turi atitikti magnetinės indukcijos, užpildymo faktoriaus ir didžiausio leistino permagnetinimo nuostolių lygio reikalavimus. Paprastai abi produkto pusės yra padengtos plonu izoliacijos sluoksniu.
2. Panašus produktas
18)
Nustatyta, kad Rusijoje gaminamų ir parduodamų SOEL pagrindinės fizinės ir techninės savybės buvo tokios pačios kaip ir SOEL, kurie gaminami Rusijoje ir parduodami Bendrijoje. Todėl jie buvo laikomi panašiais produktais pagal pagrindinio reglamento 1 straipsnio 4 dalyje pateiktą apibrėžimą.
C. TARPINĖS PERŽIŪROS TIK DĖL DEMPINGO
1. Įžanginės pastabos
19)
Reglamentu (EB) Nr. 1972/2002 (9) Taryba pripažino, kad Rusijos eksportuotojams ir gamintojams yra leidžiama nustatyti normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1-6 dalis ir atitinkamai pakeitė pagrindinį reglamentą. Tačiau pagal reglamento (EB) 1972/2002 2 straipsnį, šis pakeitimas taikomas tik po reglamento įsigaliojimo, t. y. nuo 2002 m. lapkričio 8 d., pradėtiems tyrimams. Taigi, kadangi abi prašymų pateikėjų reikalavimu vykdytos tarpinės peržiūros buvo pradėtos iki šios datos, minėtas pakeitimas šiems tyrimams netaikomas. Atsižvelgiant į tai, visos toliau pateikiamos nuorodos į pagrindinį reglamentą yra nuorodos į reglamentą, galiojusį iki pirmiau minėto pakeitimo.
20)
Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies b punktą, normalioji vertė apskaičiuojama pagal šio straipsnio 1-6 dalis, tik jei prašymų pateikėjai parodo, kad jie atitinka pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte nustatytus kriterijus, t. y. kad jie aptariamą panašų produktą gamina ir parduoda rinkos ekonomikos sąlygomis.
2. Rinkos ekonomikos statusas (toliau - RES)
21)
Abu prašymų pateikėjai inicijavimo pranešimuose nustatytais terminais pateikė prašymų formas dėl rinkos ekonomikos statuso.
22)
Abiejų prašymų pateikėjų atžvilgiu nustatyta, kad sprendimai dėl kainų, sąnaudų ir išteklių buvo priimami pagal rinkos reikalavimus bei valstybei per daug nesikišant, o pagrindinių gamybos išteklių sąnaudos atitiko rinkos kainą. Bendrovės turėjo vieną aiškų svarbiausių apskaitos dokumentų, kurių nepriklausomas auditas buvo atliktas pagal tarptautinius apskaitos standartus ir kurie yra taikomi įvairiems tikslams, rinkinį. Buvusi ne rinkos ekonomikos sistema prašymų pateikėjų gamybos sąnaudoms ir finansinei padėčiai nepadarė didelio neigiamo poveikio. Abejoms bendrovėms buvo taikomi bankroto ir nuosavybės įstatymai, kurie garantavo įmonių veiklos teisinį tikrumą ir stabilumą. Taip pat valiutos buvo konvertuojamos pagal rinkoje nusistovėjusius valiutos kursus. Atsižvelgiant į tai, kas minėta pirmiau, buvo prieita nuomonės, kad pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte nustatyti kriterijai buvo patenkinti.
23)
Komisija informavo prašymų pateikėjus ir Bendrijos pramonę apie pirmiau minėtus nustatytus faktus ir suteikė jiems galimybę pateikti savo pastabas. Iš suinteresuotųjų šalių pastabų nebuvo gauta. Atsižvelgiant į tai, kas minėta pirmiau, prieita išvados, kad abiem prašymų pateikėjams turėtų būti suteiktas rinkos ekonomikos statusas.
3. NLMK
24)
Nors šis prašymo pateikėjas reikalavo inicijuoti šią tarpinę peržiūrą, vėliau jis nepateikė Komisijai apskaičiuojant dempingo skirtumą būtinos informacijos. Visų pirma, atliekant patikrinimus vietoje gamybos sąnaudų patikrinti nebuvo galima. Be to, atsakyme į klausimyną pateikta informacija nebuvo pagrįsta pakankamais įrodymais ir nebuvo leista gauti esminės informacijos. Kai kuriais atvejais buvo pateikta klaidinanti informacija. Pavyzdžiui, kaip pripažino NLMK, 50 procentų buvo sumažintos gamybos sąnaudos nurodytos atsakyme į klausimyną už 2001 finansinius metus, kurie iš dalies, t. y. šešis mėnesius, sutapo su tyrimo laikotarpiu. Bendrovė faktiškai nepagrindė ir neįrodė savo gamybos sąnaudų, pateiktų atsakyme į klausimyną, tikrumo. Dėl šių aplinkybių nebuvo galima atlikti tinkamo atsakymo į klausimyną patikrinimo, o rodikliai, kurie buvo nurodyti, laikomi nepatikimais.
25)
NLMK buvo pranešta, kad pateiktos informacijos negalima patikrinti ir todėl jos negalima naudoti. Prašymo pateikėjui buvo suteikta galimybė pateikti tolesnius paaiškinimus. Be to jam buvo suteikta galimybė būti išklausytam šiuo klausimu. Tačiau NLMK per nustatytą terminą nepateikė jokių pakankamų paaiškinimų.
26)
Tokiu būdu NLMK pripažino problemas, visų pirma susijusias su sąnaudų patikrinimu, tačiau pareiškė, kad siekiant nustatyti NLMK gamybos sąnaudas, turėtų būti naudojami per kitą tyrimą dėl panašaus produkto surinkti duomenys. NLMK nurodė 2002 m. gegužės mėnesį pradėtą antidempingo tyrimą (10) dėl tam tikrų ne platesnių nei 500 mm struktūriškai orientuotų elektrotechninių lakštų ir juostų (valcuotų plokščių gaminių) importo, kurių kilmės šalis, inter alia, yra Rusija (toliau - maži SOEL). Šis tyrimas buvo taikomas NLMK, kuri buvo pateikusi atsakymą į klausimyną. Todėl ji teigė, kad tam tyrimui pateikta informacija dėl gamybos sąnaudų turėtų būti naudojama esamoje peržiūroje nustatant gamybos sąnaudas. NLMK teigė, kad dėl abiejų produktų, t. y. mažų SOEL ir aptariamo produkto, panašumo, sąnaudos faktiškai būtų identiškos.
27)
Tačiau tyrimas dėl mažų SOEL ir ši tarpinė peržiūra buvo skirta skirtingiems produktams ir apėmė skirtingus tyrimo laikotarpius. Nepaisant to, netgi tuo atveju, jei šių dviejų produktų gamybos sąnaudos abiejuose tyrimuose būtų faktiškai identiškos (o to nebuvo nustatyta), pažymėtina, kad su skirtingais laikotarpiais susijusios sąnaudos ir kainos nebūtinai gali būti palyginamos. Be to, dėl mažų SOEL vykdytas tyrimas buvo nutrauktas 2003 m. vasario mėnesį, kadangi Bendrijos pramonė atsiėmė skundą (11). Todėl nebuvo priimtos jokios galutinės išvados ar nustatyti faktai, kuriuos būtų galima naudoti esamoje peržiūroje. Todėl buvo prieita išvados, kad tyrime dėl mažų SOEL surinkta informacija nėra tinkamas pagrindas nustatyti normaliąją vertę dabartiniame tyrime. Todėl NLMK reikalavimas turėjo būti atmestas.
28)
Po šių faktų atskleidimo NLMK pareiškė, kad VIZ STAL atžvilgiu NLMK buvo diskriminuojama ir kad jos sąnaudos turėjo būti nustatytos remiantis alternatyviais šaltiniais, o ne visiškai atmestas prašymas dėl peržiūros. NLMK pasiūlė naudoti VIZ STAL ar Bendrijos pramonės gamybos sąnaudas.
29)
Šis argumentas buvo nepagrįstas. Skirtingai nei NLMK atveju, VIZ STAL atsakymą į klausimyną buvo galima išsamiai patikrinti ir remiantis pačios VIZ STAL patikrintais duomenimis buvo atliktos pataisos (žr. 40 ir 56 konstatuojamąsias dalis). Kai VIZ STAL pateikti duomenys buvo pakeisti, remiantis kitais informacijos šaltiniais, tai buvo daroma ne dėl nepatikrintų duomenų, bet dėl 41-49 ir 57-60 konstatuojamose dalyse nustatytų priežasčių.
30)
Taip pat reikia pastebėti, kad esamos tarpinės peržiūros tikslas buvo nustatyti, ar atitinkamo eksportuojančio gamintojo individualios aplinkybės iš esmės pasikeitė. Tarpinė peržiūra buvo inicijuota NLMK prašymu. Atsižvelgiant į tai, būtina pastebėti, kad yra prieštaringa pirma tvirtinti, kad individualios aplinkybės pasikeitė, o vėliau, kai to negalima įrodyti, reikalauti, kad toks nustatymas turėtų būti atliktas remiantis kitų bendrovių duomenimis. Nustatant bendrovės individualią padėtį dėl dempingo, svarbiausia yra nustatyti sąnaudas ir normaliąją vertę, o šiomis aplinkybėmis ir šių duomenų visiškas pakeitimais kitais duotų bereikšmius rezultatus.
31)
Dėl pirmiau minėtų faktų, bendrovė negalėjo įrodyti, kad pirminiame tyrime nustatytos aplinkybės dėl dempingo skirtumo pasikeitė taip, kaip ji tvirtino. Todėl turėjo būti nutraukta dėl NMLK vykdyta tarpinė peržiūra ir išlaikytas per pradinį tyrimą nustatytas antidempingo skirtumas, t. y. 40,1 %.
32)
Šiuo pagrindu, dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentine dalimi, yra:
Novolipetsk Iron and Steel Corporation (NLMK), Lipetskas:
40,1 %
4. VIZ STAL
4.1. Dempingas
a) Normalioji vertė
33)
Dėl VIZ STAL pirmiausia buvo nustatyta, ar jos panašaus produkto vidaus pardavimų bendra apimtis buvo reprezentatyvi, lyginant su aptariamo produkto pardavimų eksportui į Bendriją bendra apimtimi. Pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalies nuostatas ir atsižvelgiant į tai, kad VIZ STAL bendra vidaus pardavimų apimtis viršijo jos bendrą pardavimų eksportui į Bendriją apimtį 5 %, buvo nustatyta, kad panašaus produkto vidaus pardavimas yra reprezentatyvus.
34)
Po to nustatytos tos prašymo pateikėjo vidaus rinkoje parduodamos SOEL kategorijos, kurios yra identiškos arba tiesiogiai palyginamos su kategorijomis, parduodamomis eksportui į Bendriją.
35)
Kiekvienai prašymo pateikėjo parduodamai savo vidaus rinkoje kategorijai, kurią buvo galima tiesiogiai palyginti su eksportui į Bendriją parduodama kategorija, buvo nustatyta, ar vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalimi vidaus pardavimas buvo pakankamai reprezentatyvus. Konkrečios SOEL kategorijos vidaus pardavimas buvo laikomas pakankamai reprezentatyvus, kai bendra tos kategorijos vidaus pardavimo apimtis tyrimo laikotarpiu sudarė 5 % ar daugiau, panašios SOEL kategorijos, eksportuojamos į Bendriją, apimties.
36)
Taip pat buvo nagrinėta, ar pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 ir 4 dalis kiekvienos produkto kategorijos vidaus pardavimas gali būti laikomas vykęs įprastomis prekybos sąlygomis, nustatant atitinkamos kategorijos pelningo pardavimo nepriklausomiems vartotojams dalį. Vidaus pardavimas buvo laikomas pelningu, kai grynoji pardavimo vertė buvo lygi ar didesnė už kiekvienos atitinkamos kategorijos apskaičiuotas gamybos sąnaudas (toliau - pelningas pardavimas). Tais atvejais, kai produkto kategorijos, kurios grynoji pardavimo kaina lygi ar didesnė už apskaičiuotas gamybos sąnaudas, pardavimo apimtis sudarė daugiau nei 80 % viso tos kategorijos pardavimo apimties ir tais atvejais, kai aritmetinis svertinis tos kategorijos kainos vidurkis buvo lygus ar didesnis už vieneto gamybos sąnaudas, apskaičiuojant normaliąją vertę buvo remtasi faktine vidaus kaina, apskaičiuota kaip tos kategorijos viso vidaus pardavimo tyrimo laikotarpiu aritmetinis svertinis kainų vidurkis, nepriklausomai nuo to, ar šis pardavimas buvo pelningas, ar ne. Tais atvejais, kai produkto kategorijos vidaus pardavimo apimtis sudarė 80 % ar mažiau, tačiau 10 % ar daugiau tos kategorijos viso pardavimo apimties, apskaičiuojant normaliąją vertę, buvo remtasi faktine vidaus kaina, apskaičiuota tik kaip pelningo pardavimo aritmetinis svertinis kainos vidurkis.
37)
Tais atvejais, kai tos kategorijos pelningo pardavimo apimtis sudarė mažiau kaip 10 % tos kategorijos viso pardavimo vidaus rinkoje apimties, buvo laikoma, kad šios kategorijos pardavimo apimtis buvo nepakankama, kad vidaus kainą būtų galima laikyti tinkamu pagrindu nustatant normaliąją vertę.
38)
Tokiu pagrindu buvo nustatyta, kad visas aptariamo produkto vidaus pardavimas nevyko įprastomis prekybos sąlygomis, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalyje.
39)
Kai normaliajai vertei nustatyti nebuvo galima naudoti tam tikros rūšies vidaus kainų, normaliąją vertę reikėjo sukurti. Todėl buvo ištirta, ar gamybos sąnaudos kilmės šalyje arba kitų gamintojų vidaus kainos kilmės šalyje gali būti naudojamos, sukuriant normaliąją vertę pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 ir 3 dalis.
40)
VIZ STAL nurodytų aptariamo produkto gamybos sąnaudų atveju jos turėjo būti koreguojamos, atsižvelgiant į įvairių rūšių aptariamo produkto skirtingas gamybos sąnaudas. Nustatyta, kad kai kurios produkto savybės tikrai turėjo įtakos tam tikros rūšies produkto sąnaudoms ir kainoms. Todėl duomenų apie gamybos sąnaudas, kokius pateikė VIZ STAL, nebuvo galima naudoti, ir reikėjo juos išsiaiškinti remiantis turimais faktais. Nesant kitų priimtinesnių metodų, buvo laikoma, kad įvairių rūšių SOEL gamybos sąnaudų skirtumui turėtų būti taikomas tas pats santykinis dydis kaip ir tų rūšių produktų pardavimo kainų skirtumui. Todėl kiekvienos rūšies pagamintų SOEL sąnaudos buvo apskaičiuotos remiantis skirtumu tarp tam tikros rūšies SOEL vidutinių vidaus pardavimo kainų, lyginant su visų rūšių bendromis vidutinėmis vidaus pardavimo kainomis.
41)
Be to, pažymima, kad VIZ STAL sudarė ilgalaikį susitarimą su žaliavų tiekėju, kuris galiojo tyrimo laikotarpiu. Iš šio tiekėjo perkama žaliava buvo karštai valcuota juosta (toliau - KVJ). Pagal šį susitarimą tiekėjas turėjo išimtinę teisę tyrimo laikotarpiu tiekti žaliavą šiam eksportuojančiam gamintojui. Tiekėjas KVJ gamino pagal specialų užsakymą, remdamasis eksportuojančio gamintojo specifikacijomis. Eksportuojantis gamintojas buvo įsipareigojęs nupirkti visą savo tiekėjo pagamintą KVJ, net jei ji neatitiko reikalaujamų standartų. Tam tikras pirkimo kainų lygis buvo iš anksto nustatytas ir garantuotas, neatsižvelgiant į pristatomos žaliavos kokybę. Taip pat buvo išsiaiškinta, kad atitinkamo eksportuojančio gamintojo pasamdyti technikai reguliariai vykdė kokybės patikrinimus tiekėjo patalpose.
42)
Nors tyrimas neatskleidė jokių tiesioginių dalyvavimo akciniame kapitale ar valdymo teisių tarp šių dviejų bendrovių, remiantis tyrimo metu surinkta informacija buvo prieita išvados, kad santykiai tarp atitinkamo eksportuojančio gamintojo ir jo tiekėjo buvo itin stiprūs. Taigi, VIZ STAL ir jo tiekėjas buvo susiję ne tik prekybiniais ryšiais ir neapsiribojo paprastu pardavimo sandoriu. Visų pirma, VIZ STAL kontroliavo KVJ gamybą savo tiekėjo gamybos vietoje, kas rodo, jog šios bendrovės buvo susijusios ir KVJ gamybos proceso stadijoje. Todėl VIZ STAL ir jo tiekėjo santykiai buvo tiek prekybiniai, tiek gamybiniai, t.y. jie toli peržengė vien pirkėjo - pardavėjo santykių ribas.
43)
Remiantis pirmiau nurodytu susitarimu, taip pat prieita išvados, kad VIZ STAL tyrimo laikotarpiu negalėjo laisvai apsirūpinti žaliava iš kitų tiekėjų, bet priklausė nuo vienintelio tiekėjo. Taigi, VIZ STAL turėjo pirkti ir blogesnės kokybės KVJ, net jei žaliava neatitiko reikalaujamų aptariamo produkto gamybos standartų. Kita vertus, KVJ kainos negalėjo būti koreguojamos pagal pristatomo produkto kokybę, kadangi jos buvo nustatytos iš anksto. Kita vertus, bendrovės VIZ STAL tiekėjas negalėjo laisvai tiekti KVJ kitiems pirkėjams, nes buvo įsipareigojęs ją gaminti išimtinai bendrovei VIZ STAL, laikydamasis tam tikrų VIZ STAL nustatytų kokybės standartų.
44)
Toliau buvo nagrinėjama, ar kainos tarp šių šalių gali būti laikomos patikimomis. Šiuo atžvilgiu buvo manoma, kad VIZ STAL ir jos tiekėjo pirkimo kainų lygis tyrimo laikotarpiu buvo nustatytas dirbtinai, kadangi jie buvo sudarę ilgalaikį susitarimą. Tyrimas taip pat parodė, kad KVJ kainų kitimas buvo neįprastas ir kad kainų lygis išliko vienodas per visą tyrimo laikotarpį, nepriklausomai nuo perkamo produkto kokybės ar kitų rinkos sąlygų, pvz., energijos, vienos iš svarbiausių KVJ gamyboje naudojamų išteklių, kainų svyravimų. Taip pat buvo manoma, kad, kaip išdėstyta 42 ir 43 konstatuojamosiose dalyse, VIZ STAL ir jos tiekėjo santykiai peržengė vien pirkėjo - pardavėjo santykių ribas. Todėl, Komisijos nuomone, su KVJ pirkimo kaina siejamos sąnaudos nebuvo tinkamai atspindėtos bendrovės VIZ STAL apskaitoje, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalyje, ir todėl turėjo būti koreguojamos.
45)
Po faktų nustatymo VIZ STAL pareiškė, kad ji yra visiškai nepriklausoma nuo savo KVJ tiekėjo ir kad abi šalys faktiškai gali laisvai pasirinkti savo verslo partnerius KVJ atžvilgiu. Tačiau šis pareiškimas prieštaravo tyrimo metu pateiktai informacijai ir todėl turėjo būti atmestas. VIZ STAL taip pat teigė, kad panaši susitarimų tvarka yra įprasta šios rūšies ekonominėje veikloje. Šis argumentas nebuvo paremtas įrodymais ir negalėjo būti patvirtintas per šį tyrimą nustatytais faktais. Bet kokiu atveju tokių susitarimų egzistavimas šiomis aplinkybėmis buvo laikomas nesvarbiu. Be to, tokie susitarimai ir jų įtaka su aptariamu produktu siejamoms sąnaudoms ir kainoms turėtų būti nagrinėjamas kiekvienu konkrečiu atveju.
46)
VIZ STAL nesutiko su Komisijos išvada, kad KVJ pirkimo kainų kitimas neatitiko tipinių jų svyravimų rinkoje, teigdama, kad perkamas produktas buvo specialios kokybės ir priklausė nuo skirtingų rinkos sąlygų, lyginant su kitų rūšių KVJ. Taip pat buvo teigiama, kad SOEL gamybai naudojamos KVJ kaina Bendrijoje keitėsi panašiai kaip ir Rusijoje. VIZ STAL taip pat teigė, kad KVJ kainų lyginti su energijos, ypač gamtinių dujų, kainomis nederėtų, kadangi VIZ STAL tiekėjo naudojami pagrindiniai pirminiai ištekliai yra anglys. Apskritai, VIZ STAL užginčijo bet kokią sąsają tarp energijos kainų ir plieno gaminių kainų kitimo.
47)
Išdėstyta informacija apie įvairių rūšių KVJ kokybės ir rinkos sąlygų skirtumus nebuvo pateikta nei atsakyme į klausimyną, nei per patikrinimą vietoje, nors prieš pastarąjį buvo specialiai paprašyta pateikti detalų produkto aprašymą apie tyrimo laikotarpiu perkamą KVJ rūšį. VIZ STAL pateikta informacija po patikrinimo vietoje, t.y. daug vėliau negu nustatyta inicijavimo pranešime, nebegalėjo būti patikrinta ir todėl turėjo būti atmesta. Bet kokiu atveju pažymima, kad KVJ kainos Bendrijoje tyrimo laikotarpiu labai svyravo ir kad kitų rūšių KVJ kainos pasaulio rinkoje taip pat labai svyravo. Toks kainų kitimas parodė, kad nustatyta KVJ kaina Rusijos vidaus rinkoje neatitiko tipinių jos svyravimų rinkoje, bet buvo įtakojama bendrovės VIZ STAL ir jos tiekėjo santykių.
48)
Energijos kainų atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad VIZ STAL tiekėjas nepateikė atsakymo į klausimyną, todėl šio tyrimo metu tai nebuvo narinėjama. VIZ STAL taip pat nepateikė jokių jos pareiškimą patvirtinančių įrodymų. Todėl esamas tyrimas negalėjo patvirtinti, kad VIZ STAL tiekėjas tikrai naudojo anglis kaip pagrindinius HRP gamybos išteklius. VIZ STAL taip pat nepateikė jokių įrodymų, kas energijos ir plieno kainų svyravimai neturėtų būti siejami tarpusavyje. Todėl pagrįstai galima tikėtis, kad energijos kainų svyravimai normaliomis sąlygomis laisvoje rinkoje turėtų įtakoti KVJ kainas.
49)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, nurodytos KVJ kainos nebuvo laikomos patikimomis. Todėl KVJ sąnaudos turėjo būti koreguojamos. Todėl Komisija turėjo nustatyti KVJ kainas šiam prašymo pateikėjui remdamasi kitų tos pačios šalies gamintojų ar eksportuotojų sąnaudomis arba, kai tokios informacijos nebuvo galima gauti ar ji negalėjo būti panaudota, bet kokiu kitu pagrįstu pagrindu. Kaip paminėta 24-31 konstatuojamosiose dalyse, sąnaudų, įskaitant kito žinomo Rusijos KVJ gamintojo KVJ sąnaudas, nebuvo galima nustatyti. Kadangi Komisijai nebuvo žinomas joks kitas aptariamo produkto gamintojas ar kiti KVJ gamintojai Rusijoje, KVJ sąnaudos bendrovei VIZ STAL turėjo būti nustatytos, remiantis kokia nors kita pagrįsta informacija. Nesant kitos patikimesnės informacijos, prašymo pateikėjui gamybos sąnaudos galėjo būti nustatytos tik remiantis KVJ kainomis Bendrijoje.
50)
Po faktų nustatymo VIZ STAL toliau teigė, kad KVJ kainos Bendrijoje turėtų būti koreguojamos, atsižvelgiant į fizinių savybių, gamybos proceso, transportavimo sąnaudų ir pardavimo sąlygų skirtumus.
51)
Fizinių savybių skirtumų atžvilgiu, nustatant vidutinę KVJ kainą Bendrijoje, į juos buvo atsižvelgta atmetant aukštos kokybės KVJ rūšis, kurios negaminamos Rusijoje. Todėl tolesniam koregavimui nebuvo pagrindo.
52)
Rusijoje ir Bendrijoje naudojamų skirtingų gamybos procesų atžvilgiu VIZ STAL teigė, kad Bendrijoje naudojama technologija reikalauja daugiau energijos sąnaudų, ją naudojant susidaro daugiau atliekų, ir ji yra našesnė. Vis dėlto, nors Bendrijoje daugiausia naudojamas gamybos procesas iš tiesų reikalavo daugiau energijos sąnaudų, buvo nustatyta, kad atliekų jo metu susidarydavo daug mažiau. Todėl skirtingų procesų bendras efektyvumas buvo laikomas lygiaverčiu ir reikalaujančiu panašių gamybos sąnaudų. Todėl tolesniam koregavimui nebuvo pagrindo.
53)
Pardavimo sąlygų skirtumų atžvilgiu VIZ STAL teigė, kad kainos Bendrijoje yra „monopolinio“ lygio, tačiau nepaaiškino, kiek tai turi įtakos kainai ar kainų palyginimui. Taip pat buvo nustatyta, kad pardavimo sąlygos abejose rinkose yra panašios, t.y. yra tik vienas KVJ gamintojas, parduodantis produktus abejose vidaus rinkose. Tačiau Rusijoje kainoms įtaką darė ir santykiai tarp aptariamo eksportuojančio gamintojo ir jo tiekėjo. Todėl tolesniam koregavimui nebuvo pagrindo.
54)
Nupirktos KVJ transportavimo sąnaudų atžvilgiu nebuvo pagrindo koregavimui, nes Bendrijos pramonės kainos buvo apskaičiuotos ex-works pagrindu, t.y. neįskaitant transportavimo sąnaudų.
55)
Po faktų nustatymo Bendrijos pramonė pareiškė, kad energijos (ypač dujų) kainos Rusijos vidaus rinkoje nėra laisvos rinkos jėgų sąveikos rezultatas, į kurį reikia atsižvelgti nustatant VIZ STAL gamybos sąnaudas. Šiomis sąlygomis pažymima, kad Komisija suteikė Bendrijos pramonei galimybę pateikti pastabas dėl RES suteikimo dviem Rusijos eksportuojantiems gamintojams. Bendrijos pramonė neatkreipė dėmesio į būtinybę pirmiausia išnagrinėti Rusijos dujų kainų poveikį, po to nustatant normaliąją vertę (žr. 23 konstatuojamąją dalį). Kadangi dujų kainos Rusijoje įvairiuose regionuose ir skirtingiems pirkėjams gali būti nevienodos, buvo neįmanoma šioje vėlyvoje nagrinėjimo stadijoje detaliau ištirti energijos kainų klausimą. Bet kokiu atveju tyrimas parodė, kad bendrovės VIZ STAL tiesioginės energijos sąnaudos SOEL gamybai nebuvo didelės ir todėl tik nežymiai įtakojo gamybos sąnaudas. Kaip minėta 48 konstatuojamoje dalyje, jos KVJ tiekėjas nebuvo tiesiogiai ištirtas per šią tarpinę peržiūrą ir nebuvo padaryta išvadų dėl tiekėjo pagrindinių gamybos išteklių sąnaudų patikimumo. Bet kokiu atveju, kadangi buvo nustatyta, kad kainos tarp VIZ STAL ir jo tiekėjo yra nepatikimos ir vietoj jų buvo naudotos Bendrijos rinkos kainos, bet koks galimas kainų iškraipymas, susijęs su energijos sąnaudomis, tuo buvo pašalintas.
56)
Siekiant nustatyti visas SOEL gamybos sąnaudas, reikėjo apibrėžti pardavimo, bendrąsias ir administracines išlaidas (PBA). VIZ STAL tvirtino, kad tam tikros išlaidos, patirtos iki tyrimo laikotarpio, bet į apskaitą įtrauktos tyrimo laikotarpiu, turėtų būti laikomos tik į apskaitą įtrauktomis sąnaudomis ir iš PBA atimamos. Tačiau nebuvo pateikta įrodymų, kad tos sąnaudos buvo patirtos de facto iki tyrimo laikotarpio. Nagrinėjamos išlaidos tikrai buvo daug didesnės negu ankstesniais metais, todėl negalima atmesti galimybės, kad šios sąnaudos buvo faktiškai patirtos tyrimo laikotarpiu.
57)
Be to, vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalimi, finansinės išlaidos turėjo būti pridėtos prie nurodytų PBA. Šiomis sąlygomis buvo nustatyta, kad susijusi šalis suteikė bendrovei VIZ STAL paskolas be palūkanų JAV doleriais. Kadangi PBA iki galo neatspindėjo visų sąnaudų, susijusių su aptariamo produkto gamyba ir pardavimu, buvo pridėta finansinių išlaidų normaliomis rinkos sąlygomis suma. Šiuo atžvilgiu gautoms paskoloms buvo taikyta rinkos sąlygomis tyrimo laikotarpiu suteiktų panašių paskolų palūkanų norma. Nesant tinkamesnio metodo, visa išlaidų palūkanoms suma buvo priskirta aptariamam produktui remiantis apyvarta pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 5 dalį.
58)
VIZ STAL nesutiko su PBA koregavimu, atsižvelgiant į finansavimo sąnaudas. VIZ STAL tvirtino, kad nagrinėjamą paskolą suteikusi šalis yra akcininkas, kuriam priklauso daugiau negu pusė bendrovės VIZ STAL akcijų, ir vietoj to ji galėjo nuspręsti padidinti akcinį kapitalą, nepatirdama jokių finansinių sąnaudų. Kita vertus, VIZ STAL dar tvirtino, kad tyrimo laikotarpiu paskola buvo grąžinama ir kad turėtų būti taikoma paskolos teikėjo vidaus rinkai būdinga palūkanų norma. Galų gale VIZ STAL pareiškė, kad išlaidų palūkanoms dalis (nominali palūkanų norma) jau buvo įtraukta į PBA ir neturėtų būti įtraukiama dar kartą. Todėl atitinkamai turėtų būti sumažinta papildomų finansinių sąnaudų suma.
59)
Pirmasis teiginys turėjo būti atmestas, nes sąnaudos turi atspindėti visas sąnaudas, susijusias su aptariamo produkto gamyba ir pardavimu, ko šiuo atveju nebuvo, kaip paaiškinta 57 konstatuojamojoje dalyje. Normaliomis rinkos sąlygomis VIZ STAL turėjo ieškoti finansinių išteklių atviroje rinkoje ir būtų patyrusi papildomų finansinių išlaidų, kurios būtų atsispindėjusios jos sąnaudose. Taip pat pažymima, kad paskolos ir akcinis kapitalas negali tiesiog pakeisti vienas kito, nes duoda visiškai skirtingą rezultatą. Taigi, paskolą reikia grąžinti, o akcinio kapitalo - ne.
60)
Taip pat buvo manoma, kad tinkamiausia - paskolos gavėjo vidaus rinkos palūkanų norma, nes tokia norma geriausiai atspindėtų su aptariamo produkto, kuriam nustatoma normalioji vertė, gamyba ir pardavimu susijusias sąnaudas Rusijos vidaus rinkoje. Bet kokiu atveju VIZ STAL nepateikė jokių patvirtinamųjų įrodymų dėl paskolos teikėjo vidaus rinkoje tariamai taikomos palūkanų normos. Po faktų nustatymo VIZ STAL pateikė papildomos informacijos dėl apyvartinio kapitalo padengimo, kuri nebegalėjo būti patikrinta vėlyvoje nagrinėjimo stadijoje ir todėl turėjo būti atmesta. Be to, nebuvo pateikta įrodymų, kad išlaidų palūkanoms dalis jau būtų buvusi įtraukta į PBA ar kad VIZ STAL faktiškai mokėjo palūkanas. Todėl šis argumentas turėjo būti atmestas.
61)
Bendrijos pramonė pareiškė, kad apskaičiuojant PBA reikia atsižvelgti į iškraipymus, susijusius su turto įkainojimu ir nusidėvėjimu. Ji taip pat pareiškė, kad PBA yra daug didesnės negu Bendrijoje, ypač dėl didesnių sąnaudų po pardavimo, didesnių tyrimų ir taikomosios veiklos sąnaudų ir didesnių būtinų ryšių priemonių ir IT sistemų sąnaudų.
62)
Bendrijos pramonė nepateikė jokių patvirtinamųjų įrodymų dėl pirmiau minėtų pareiškimų. Be to, šie pareiškimai buvo padaryti labai vėlyvoje nagrinėjimo stadijoje ir todėl jų nebuvo galima detaliai ištirti. Todėl pirmiau minėti pareiškimai turėjo būti atmesti.
63)
Be to, buvo tiriama, ar normaliąją vertę galima nustatyti kitų gamintojų vidaus kainų pagrindu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalį. Kadangi NLMK, kito prašymo pateikėjo, atžvilgiu nebuvo patikimos informacijos apie aptariamo produkto vidaus pardavimo kainas (kaip paaiškinta 24 ir 31 konstatuojamose dalyse) ir kadangi išskyrus prašymo pateikėjus Rusijos vidaus rinkoje daugiau nebuvo kitų bendradarbiaujančių pardavėjų ar gamintojų, Komisija neturėjo informacijos apie kito gamintojo vidaus pardavimo kainas.
64)
Todėl visais atvejais, kai buvo naudojama sukurta normalioji vertė, ji buvo sukurta susumuojant eksportuojamų pavyzdžių gamybos sąnaudas, kurios, prireikus, buvo pakoreguotos, pagrįstą PBA sumą ir pagrįstą pelną pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalį.
65)
Šiuo tikslu buvo tiriama, ar vidaus rinkoje prašymo pateikėjo patirtų PBA ir gauto pelno sumos, pakoreguotos, kaip aprašyta pirmiau, yra patikimi duomenys. Faktinės vidaus PBA buvo laikomos patikimomis, nes panašaus produkto vidaus pardavimų apimtis gali būti laikoma tipine. Tačiau atsižvelgiant į tai, kad visas aptariamo produkto vidaus pardavimas nevyko įprastinėmis prekybos sąlygomis, kaip apibrėžta pagrindiniame reglamente (žr. 38 konstatuojamąją dalį), vidaus pelno normos nebuvo galima nustatyti remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies pirmuoju sakiniu. Kadangi nebuvo informacijos apie kitų šio tyrimo eksportuotojų arba gamintojų PBA bei pelno normą, ir kadangi VIZ STAL be SOEL negamino ir nepardavė kitų produktų, priklausančių tai pačiai bendrajai produktų kategorijai, vidaus pelno norma buvo nustatyta pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punktą, t.y. bet kuriuo kitu pagrįstu metodu. Nesant kitos patikimesnės informacijos, nustatyta, kad pelno norma vidaus rinkoje sudaro 10 % gamybos sąnaudų. Atsižvelgiant į investicijas Rusijoje, kuri vis dar laikoma besiformuojančia rinkos ekonomika su dinamiškesnėmis augimo perspektyvomis ir aukštesnėmis infliacijos normomis negu labiau išsivysčiusiose ekonomikose, ir todėl didesniais pelno iš bet kokių kapitalo investicijų lūkesčiais, šiame tyrime naudojama 10 % pelno norma buvo laikoma konservatyviu dydžiu.
b) Eksporto kaina
66)
VIZ STAL didžioji dalis priklausė susijusiai Šveicarijos kontroliuojančiajai prekybos bendrovei ir buvo jos valdoma. Visas eksportuojamų produktų pardavimas tyrimo laikotarpiu buvo vykdomas per Šveicarijos bendrovę susijusiam importuotojui Bendrijoje, kuris perpardavė aptariamą produktą galutiniams vartotojams Bendrijoje. Todėl eksporto kainos apskaičiuotos, remiantis perpardavimo kainomis pirmajam nepriklausomam vartotojui Bendrijoje pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį.
67)
Visos sąnaudos, patirtos laikotarpiu nuo importavimo iki susijusio importuotojo įvykdyto perpardavimo Bendrijoje, įskaitant PBA, ir pagrįsta pelno norma buvo pakoreguotos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį.
68)
Šiomis aplinkybėmis reikėtų pažymėti, kad, kaip minėta 75 konstatuojamojoje dalyje, eksporto kaina buvo pakoreguota, atsižvelgiant į kredito sąnaudas (t.y. finansines sąnaudas) pagal pirmajam nepriklausomam pirkėjui Bendrijoje susijusio importuotojo nustatytas atsiskaitymo sąlygas, remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies g punktu, kaip pareiškė VIZ STAL savo atsakyme į klausimyną. Kita vertus, apskaičiuojant eksporto kainas pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį, buvo taip pat koreguojamos visos sąnaudos, patirtos laikotarpiu nuo aptariamo produkto importavimo iki jo perpardavimo. Koreguotini dalykai be kitų dalykų apima pagristą susijusio importuotojo PBA skirtumą. Tačiau kai kuriais atvejais šios PBA gali apimti finansines išlaidas, kylančias iš pirmiau minėtų atsiskaitymo sąlygų. Todėl, kad būtų išvengta finansinių sąnaudų, būtent, i) finansinių sąnaudų, kylančių iš pirmiau nurodytų atsiskaitymo sąlygų, atimamų pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies g punktą, ir ii) finansinių sąnaudų, kurios yra susijusio importuotojo PBA dalis, dvigubo atskaitymo, susijusiam importuotojui buvo suteikta galimybė pateikti patvirtinamuosius įrodymus, kad dalį savo finansinių sąnaudų jis patyrė atlikdamas finansines operacijas pagal jo nepriklausomiems pirkėjams Bendrijoje nustatytas atsiskaitymo sąlygas. Tačiau susijęs importuotojas nepateikė jokių pagrįstų tai patvirtinančių įrodymų ir todėl visos susijusio importuotojo PBA turi būti atimtos iš apskaičiuotos eksporto kainos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį.
69)
Po faktų nustatymo VIZ STAL pareiškė, kad patirtų ir iš eksporto kainos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies g punktą atimtų finansinių sąnaudų dalis buvo įtraukta į susijusio importuotojo PBA ir kad todėl sukurtos eksporto kainos skaičiavimas turėtų būti peržiūrėtas, siekiant išvengti dvigubo šių sąnaudų išskaičiavimo. Pažymima, kad šis pareiškimas pirmą kartą buvo pateiktas po faktų nustatymo ir kad net ir tada nebuvo pateikta patvirtinamųjų įrodymų, galinčių pagrįsti bendrovės VIZ STAL nuomonę. Be to, susijusio importuotojo patalpose atliktas patikrinimas negalėjo patvirtinti, kad bendrovės VIZ STAL nepriklausomam pirkėjui Bendrijoje suteikto kredito sąnaudas tikrai prisiėmė susijęs importuotojas ir taip jos buvo įtrauktos į jo PBA. Todėl šis pareiškimas turėjo būti atmestas.
70)
Susijusio importuotojo Bendrijoje atžvilgiu tyrimas parodė, kad susijusio importuotojo patirtos amortizacijos ir nusidėvėjimo sąnaudos nebuvo nurodytos. Todėl atitinkamai šios sąnaudos buvo pridėtos prie bendros PBA sumos. Tada PBA buvo atimtos iš perpardavimo pirmajam nepriklausomam pirkėjui Bendrijoje kainos pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 9 dalį. Šiomis aplinkybėmis Komisija atmetė VIZ STAL metodologiją, taikomą apskaičiuojant paskirstymo santykinius dydžius, naudojamus, viena vertus, priskiriant visas PBA aptariamam produktui ir, kita vertus, „kitiems produktams“. VIZ STAL teigė, kad jos susijęs importuotojas sandorių dėl tam tikrų kitų produktų atžvilgiu veikė kaip komisionierius. Susijusio importuotojo pajamas iš šių sandorių sudarė tik už „kitus produktus“ gaunamas komisinis atlyginimas. Todėl eksportuojantis gamintojas teigė, kad apskaičiuojant paskirstymo santykinius dydžius apyvartos pagrindu reikėtų remtis „kitų produktų“ pardavimo hipotetine didesne apyvarta, o ne mažesne faktine apyvarta, kuri yra įtraukta į susijusio importuotojo apskaitą. Buvo teigiama, kad hipotetinė apyvarta turėtų atitikti šių „kitų produktų“ pardavimo kainas Bendrijoje. Tada „kitiems produktams“ priskirtos PBA padidėtų, o aptariamam produktui - sumažėtų. VIZ STAL pareiškė, kad ši metodologija geriau atspindėtų administracines sąnaudas, susijusias su, viena vertus, aptariamo produkto operacijomis ir, kita vertus, „kitų produktų“ operacijomis.
71)
Tačiau buvo nustatyta, kad susijęs importuotojas „kitų produktų“ atžvilgiu atliko agento funkcijas. Palyginti su importuotojo funkcijomis savo pobūdžiu agento funkcijos apima mažesnę administracinę prievolę. Importuotojas perka ir perparduoda produktus savo vardu, o tai susiję ne tik su didesne administracine našta, bet ir su didesne rizika. Be to, importuotojas paprastai turi sukaupti kapitalą produktams pirkti. Šie veiksniai įprastu atveju taip pat turi būti atspindėti kaip skirtingos importuotojo ir agento PBA išlaidos. Tačiau šis skirtumas nebuvo atspindėtas VIZ STAL naudojamame paskirstymo metode, ir dėl to buvo gauti nepagrįsti rezultatai.
72)
Atsižvelgiant į tai, kas buvo išdėstyta pirmiau, buvo prieita išvados, kad PBA išlaidų paskirstymas faktiškos apyvartos pagrindu būtų pats tinkamiausias būdas, siekiant įvairiems susijusiems produktams apskaičiuoti PBA.
73)
Nesant kitos patikimesnės informacijos, nustatyta, kad pagrįsto pelno norma yra 5 %. Laikoma, kad šiai verslo rūšiai ši norma yra tinkama. Ta pati pelno norma taip pat buvo naudojama ankstesniame tyrime, t.y. 2 konstatuojamoje dalyje minėtoje peržiūroje dėl priemonės pratęsimo.
c) Palyginimas
74)
Siekiant sudaryti sąlygas, kad normalioji vertė ir eksporto kaina būtų teisingai lyginamos kaip nustatyta pirmiau, buvo atsižvelgta į veiksnių skirtumus, kurie, kaip buvo nustatyta, turi įtakos kainoms ir kainų palyginimui pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalį.
75)
VIZ STAL pranešė apie tai, kad koreguojama eksporto kaina vidaus transportui ir pervežimo sąnaudoms, eksporto mokesčiui, draudimo išlaidoms, įvairiems mokesčiams, kredito išlaidoms, mokesčiams už banko paslaugas, importo ir kitiems mokesčiams, žyminiams mokesčiams bei pjaustymo mokesčiams, o šiuos koregavimus leista atlikti dėl to, kad buvo nustatyta, jog jie yra pagrįsti, tikslūs ir paremti patikrintais įrodymais.
d) Dempingo skirtumas
76)
VIZ STAL atveju aritmetinis svertinis normaliosios vertės vidurkis pagal produkto rūšį buvo palygintas su aritmetiniu svertiniu tos rūšies produkto eksporto kainos vidurkiu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 11 dalį.
77)
Palyginimas parodė, kad dempingas egzistuoja. Dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentine dalimi, yra:
VIZ STAL, Jekaterinburgas:
14,7 %
4.2. Ilgalaikis pasikeitusių aplinkybių pobūdis
78)
VIZ STAL atveju taip pat buvo išnagrinėta, ar pasikeitusios aplinkybės pirminio tyrimo atžvilgiu galėtų būti pagrįstai laikomos ilgalaikį pobūdį turinčiomis aplinkybėmis. Šiuo atžvilgiu buvo išanalizuota galima bendrovės normaliosios vertės bei eksporto kainos raida. Ypatingai buvo atsižvelgta į jos SOEL kainas vidaus ir eksporto rinkose, SOEL gamybos sąnaudas, gamybos pajėgumus ir panaudojimą bei eksporto į Bendriją apimtį.
79)
Iš pradžių buvo manyta, kad atliekant pirminį tyrimą prašymo pateikėjo veikla neatitiko rinkos ekonomikos sąlygų. Tačiau, kaip paaiškinta 22 konstatuojamoje dalyje, esamos tarpinės peržiūros tyrimo metu prašymo pateikėjas sugebėjo įrodyti, kad jis atitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkte išdėstytus kriterijus, t.y. jam buvo suteiktas rinkos ekonomikos statusas. Todėl šio prašymo pateikėjo normalioji vertė buvo nustatyta remiantis šios bendrovės pateiktais patikrintas duomenimis, o ne panašios šalies gamintojų pateikta informacija.
80)
VIZ STAL atveju, apskaičiuojant nominaliąją vertę, buvo remtasi tiek vidaus pardavimo kainomis, tiek apskaičiuota normaliąja verte. Nustatyta, kad tyrimo metu SOEL vidaus pardavimo kainos buvo santykinai stabilios. Tai įvyko dėl stabilios vidaus paklausos ir suvartojimo, kurie nepanašu, kad artimiausiu laiku labai pakistų, ir riboto gamintojų bei vartotojų skaičiaus. Todėl tikimasi, kad SOEL vidaus pardavimo kainos ateityje smarkiai nesikeis.
81)
Gamybos sąnaudų atžvilgiu, primenama, kad sąnaudos turėjo būti koreguojamos dėl nepatikimų gamybos išteklių kainų (KVJ) (žr. 41 - 49 konstatuojamąsias dalis). VIZ STAL tvirtino, kad jos santykių su tiekėju pobūdis po tyrimo pasikeitė, t.y. VIZ STAL planuoja vis daugiau KVJ gauti iš kitų tiekėjų, įskaitant ir Bendrijos tiekėjus. Buvo svarstoma, ar tai galėtų turėti įtakos bendrovės VIZ STAL gamybos išteklių kainoms ir dėl to gamybos sąnaudoms. Tačiau buvo nustatyta, kad nepanašu, jog bet koks KVJ kainų padidėjimas turėtų įtakos šiame tyrime nustatytai normaliajai vertei. Taip yra todėl, kad normalioji vertė buvo nustatyta remiantis koreguotomis gamybos sąnaudomis, neatsižvelgiant į nepatikimas gamybos priemonių kainas. Todėl bet koks realus KVJ pirkimo kainų padidėjimas iki rinkos vertės jau yra įtrauktas į normaliąją vertę, naudojamą dempingo skirtumui nustatyti. Dėl šios priežasties tikslinga daryti prielaidą, kad šio prašymo pateikėjo normalioji vertė artimiausioje ateityje smarkiai nesikeis.
82)
Komisija taip pat išnagrinėjo galimą VIZ STAL eksporto raidą dėl taikomos mažesnės muito normos. Šiuo atžvilgiu manyta, kad praeityje šios bendrovės eksportui buvo taikomas kiekio apribojimas dėl galiojančio įsipareigojimo, priimto atliekant tyrimą. Kaip minima 96 konstatuojamoje dalyje, buvo nustatyta, kad toks įsipareigojimas daugiau nėra tinkamas. Todėl buvo nagrinėjama, ar mažesnė muito norma, netaikant kiekybinių importo apribojimų, lems geroką prašymo pateikėjo SOEL eksporto į Bendriją padidėjimą mažesnėmis eksporto kainomis nei tos, kurios vyrauja tyrimo laikotarpiu. Šiuo atžvilgiu manyta, kad prašymo pateikėjo pajėgumų panaudojimo norma tyrimo laikotarpiu viršijo 90 %. Be to, tyrimas neatskleidė jokių numatytų investicijų, kurios padidintų prašymo pateikėjo pajėgumus. Dėl šios priežasties būtų tikslinga daryti prielaidą, kad gamybos apimtis išliks stabili ir artimiausioje ateityje smarkiai nedidės. Be to, nebuvo nustatyta pagrindo, kuriuo remiantis prašymo pateikėjas į Bendrijos rinką turėtų nukreipti daugiau esamos produkcijos. Todėl buvo padaryta išvada, kad šios bendrovės SOEL eksporto į Bendriją apimtys smarkiai nesikeis.
83)
Eksporto kainų atžvilgiu, primenama, kad galiojantis įsipareigojimas iš esmės buvo kiekybinio pobūdžio, dėl kurio prašymo pateikėjui buvo sudarytos sąlygos santykinai laisvai nustatyti eksporto kainas, neviršijant apibrėžtos eksporto apimties. Iš tiesų, manyta, kad aptariamą įsipareigojimą pasirašiusios šalys turi laikytis tik „Bendrijos rinkoje vyraujančių kainų“. Galutinis antidempingo muitas buvo taikomas tik pasiekus kiekybinę viršutinę ribą. Nepaisant Komisijos išvadų, kaip apibrėžta 94 ir 95 konstatuojamose dalyse, manyta, kad tyrimo laikotarpiu iš Rusijos eksportuojamų didelių SOEL eksporto apimtis neviršija įsipareigojimo kiekybinės ribos. Todėl atliekant pirminį tyrimą nustatytas antidempingo mokestis nebuvo įtrauktas į eksporto kainą atliekant esamą tyrimą. Dėl to galima daryti išvadą, kad šiai bendrovei taikomas mažesnis dempingo skirtumas labai nemažina esamų eksporto kainų.
5. Išvados
84)
Pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį, muitai neturi viršyti nustatyto dempingo skirtumo, bet turi būti už jį mažesni, jei tokio mažesnio muito pakaktų pašalinti žalą Bendrijos pramonei. Atsižvelgiant į tai, kad šios tarpinės peržiūros apsiriboja dempingo aspektų nagrinėjimu, nustatyti muitai neturi būti didesni nei atliekant pirminį tyrimą nustatyta žala, kurią patvirtina 2 konstatuojamoje dalyje minima peržiūra dėl priemonės pratęsimo.
85)
Kaip minima Sprendimo Nr. 303/96/EAPB 29 konstatuojamoje dalyje, pirminis galutinis dempingo skirtumas buvo didesnis nei galutinai nustatytas žalos pašalinimo lygis, todėl galutinis antidempingo muitas buvo paremtas mažesniu žalos skirtumu, būtent 40,1 %. Kadangi šioje tarpinėje peržiūroje nustatytas VIZ STAL taikomas dempingo skirtumas yra mažesnis už minėtą lygį, pakeistas antidempingo muitas turi būti paremtas šiuo mažesniu dempingo skirtumu, būtent 14,7 %.
86)
Vadovaujantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, ir kaip numatyta pagrindinio reglamento 11 straipsnio 3 dalyje, Sprendimu Nr. 303/96/EAPB nustatytas ir Reglamentu (EB) Nr. 151/2003 patvirtintas antidempingo muitas VIZ STAL atžvilgiu dėl importuojamų SOEL, kurių kilmės šalis yra Rusija, turi būti iš dalies pakeistas.
87)
NLMK atveju ši tarpinė peržiūra turi būti nutraukta, o Sprendimu Nr. 303/96/EAPB nustatytas ir Reglamentu (EB) Nr. 151/2003 patvirtintas galutinis antidempingo muitas turi būti ir toliau taikomas.
88)
Visos suinteresuotosios šalys buvo informuotos apie esminius faktus, kuriais remiantis buvo ketinama rekomenduoti iš dalies pakeisti esamas priemones VIZ STAL atžvilgiu ir nutraukti tarpinę peržiūrą NLMK atžvilgiu, bei joms buvo suteikta galimybė pareikšti savo pastabas. Pastabos buvo gautos ir atitinkamais atvejais į jas buvo atsižvelgta. Po faktų nustatymo visoms suinteresuotosioms šalims buvo suteiktas laikotarpis pareiškimams pateikti.
D. TARPINĖ PERŽIŪRA TIK DĖL PRIEMONIŲ FORMOS
89)
Kaip išdėstyta 2 konstatuojamoje dalyje, Komisija savo iniciatyva pradėjo tarpinę peržiūrą dėl priemonės, taikomos importuojamiems SOEL, kurių kilmės šalis yra Rusija, formos, siekdama išnagrinėti, ar Sprendimu Nr. 303/96/EAPB priimtas įsipareigojimas yra tinkamas ir veiksmingas. Tyrimas buvo atliekamas kartu su peržiūra dėl priemonės pratęsimo, kuri buvo pabaigta Reglamentu (EB) Nr. 151/2003, ir prašymo pateikėjų atžvilgiu vykdomomis tarpinėmis peržiūromis tik dėl dempingo.
90)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priimtas pirminis įsipareigojimas iš esmės buvo įsipareigojimas dėl kiekio, pagal kurį bendrovės įsipareigojo užtikrinti, kad jų eksportas į Bendriją neviršytų bendros apimties viršutinės ribos.
91)
Vadovaujantis pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalimi, įsipareigojimų tikslas - pašalinti žalingą importo dempingo kaina poveikį. Tai pasiekiama, kai eksportuotojas pakelia kainas arba nustoja eksportuoti produktus dempingo kaina. Tyrimai parodė, kad priimtais pirminiais įsipareigojimais, kurie paprasčiausiai apribojo į Bendriją importuojamų produktų kiekį, nepavyko pakelti kainų iki žalos nedarančio lygio ir taip atstatyti sąžiningą prekybą Bendrijos rinkoje. Todėl šiuo atveju esami įsipareigojimai nebuvo laikomi tinkamomis ir veiksmingomis priemonėmis žalingam dempingo poveikiui pašalinti.
92)
Siekiant užtikrinti tinkamą pirminių įsipareigojimų stebėjimą, juos pasirašė ne tik prašymo dėl šių tarpinių peržiūrų pateikėjai, bet ir pirminio tyrimo atlikimo metu aptariamą produktą eksportavęs Rusijos prekiautojas bei Rusijos valdžios institucijos. Kaip jau buvo nustatyta 2 konstatuojamoje dalyje minėtoje peržiūroje dėl priemonės pratęsimo, įvedus galutinius antidempingo muitus, kartu pasirašęs prekiautojas, t.y. VO „Promsyrioimport“ (Maskva), iki 2000 m. sausio mėn. nutraukė SOEL eksportą į Bendriją. Todėl šis prekiautojas peržiūroje dėl priemonės pratęsimo, kurios pagrindu 2003 m. sausio mėn. buvo toliau taikomi galutiniai antidempingo muitai, nebuvo laikomas suinteresuotąja šalimi. Minėtas prekiautojas nepareiškė savo nuomonės, nepatvirtino savo intereso reeksportuoti SOEL į Bendriją ir nepareikalavo, kad toliau vykstančiame antidempingo nagrinėjime jis būtų laikomas potencialia suinteresuotąja šalimi.
93)
Be to, manyta, kad pasikeitus aplinkybėms Rusijoje, tuo tarpu ją visiškai pripažinus rinkos ekonomikos šalimi, bet kokios Rusijos valdžios institucijų garantijos dėl tinkamo Rusijos eksportuojančių gamintojų pasiūlytų įsipareigojimų stebėjimo atliekant antidempingo tyrimą nėra nei būtinos, nei ilgiau suderinamos su šia nauja padėtimi.
94)
Galiausiai, kaip minima pranešime apie tarpinės peržiūros, vykdomos tik dėl priemonių formos, inicijavimą, buvo susidurta su įsipareigojimo vykdymo stebėjimo įgyvendinimo sunkumais, kurie turi įtakos ištaisančiajam priemonių poveikiui. Tai patvirtino esamas tyrimas. Taip buvo nustatyta, kad abiejų eksportuojančiųjų gamintojų pardavimų struktūra bei naudoti pardavimų kanalai neleido jiems nustatyti galutinės aptariamo produkto paskirties vietos. Dėl to negalima buvo nustatyti, ar produktai tikrai buvo reeksportuoti ar išleisti laisvai cirkuliuoti Bendrijoje (taip pat žr. 95 konstatuojamąją dalį). Todėl buvo neįmanoma nustatyti, ar atitinkamų eksportuojančių gamintojų pateikti pranešimai, kaip reikalaujama įsipareigojime, yra išsamūs ir teisingi.
95)
Atsižvelgiant į tai, reikia pažymėti, kad priėmus įsipareigojimą buvo įvestos dviejų skirtingų tipų eksporto licencijos, t.y. A tipo licencijos (eksportuojamoms prekėms, skirtoms laisvai cirkuliuoti Bendrijoje) ir B tipo licencijos (eksportuojamoms prekėms, skirtoms importuoti į Bendriją pagal kitus muitų režimus). Eksportuojant prekes pagal A tipo licenciją turėjo būti laikomasi viršutinės metinės kvotos ribos, tuo tarpu eksportuojant prekes pagal B tipo licenciją tokie kiekybiniai ribojimai nebuvo taikomi. Negalėdami nustatyti galutinės importuojamų prekių paskirties vietos, susiję importuotojai negalėjo pateikti pakankamai galutinių įrodymų dėl tolesnio prekių, kurios buvo išgabentos iš Rusijos pagal B tipo eksporto licenciją, reeksporto. Be to, bendradarbiaujant su atitinkamomis muitinėmis buvo nustatyta, kad kai kurios tokios importuojamos prekės buvo deklaruotos kaip skirtos laisvai cirkuliuoti, tokiu būdu keldamos pavojų įsipareigojimo veiksmingumui. Paaiškėjo, kad bendrovių naudojamų procedūrų nepakanka, kad būtų teisingai taikomos visos įsipareigojime išdėstytos sąlygos. Tokiu būdu negali būti atmesta galimo įsipareigojimo vykdymo išvengimo rizika.
96)
Atsižvelgiant į pirmiau pateiktus motyvus, buvo prieita išvados, kad esamos formos įsipareigojimas yra nebetinkamas, ypač kiek tai susiję su veiksmingu šio įsipareigojimo stebėjimu. Prašymo pateikėjams, taip pat likusioms įsipareigojimą pasirašiusioms šalims, t.y. VO „Promsyrioimport“ (Maskva) ir Rusijos valdžios institucijoms, buvo pranešta apie Komisijos išvadas ir suteikta galimybė pareikšti pastabas.
97)
Vienas prašymo pateikėjų, NLMK, nesutiko su Komisijos išvadomis dėl įsipareigojimo tinkamumo. Šis prašymo pateikėjas visų pirma pareiškė, kad i) įvedus licencijų sistemą, būtų pašalinta bet kokio vykdymo išvengimo galimybė; ii) importuojant prekes laikantis įsipareigojime nustatytos viršutinės ribos, nebūtų viršijamas mažiausias žalos lygis ir todėl tai užtikrintų, kad būtų pašalintas žalingas dempingo poveikis; ir iii) kartu pasirašiusiųjų šalių skaičiaus pasikeitimas nebūtų pakankama priežastis atsisakyti įsipareigojimo priėmimo.
98)
Pateikti argumentai dėl esamo įsipareigojimo įgyvendinimo prieštaravo Komisijos išvadoms (žr. 94 ir 95 konstatuojamąsias dalis) ir nebuvo pagrįsti jokiais įrodymais. Taip pat negali būti atmesta išvada, kad egzistuoja galimo įsipareigojimo vykdymo išvengimo rizika. Dėl to esamas įsipareigojimas nepakankamai užtikrina, kad žalingas dempingo poveikis būtų iš tikrųjų panaikintas, ir todėl yra laikomas netinkamu. Kartu pasirašiusiųjų šalių skaičiaus pasikeitimas neturi būti išskirtas, bet jį reikia vertinti atsižvelgiant į visas smarkiai pasikeitusias aplinkybes Rusijoje priėmus įsipareigojimą. Todėl šie argumentai turėjo būti atmesti.
99)
Galiausiai šis prašymo pateikėjas pareiškė, kad ši tarpinė peržiūra, vykdoma tik dėl priemonių formos, turi būti užbaigta kartu su kitomis tarpinėmis peržiūromis, kurios ilgainiui turi būti pradėtos po Europos Sąjungos plėtros 2004 m. gegužės 1 d. Reikia pažymėti, kad atliekant 2004 m. kovo 20 d. (12) inicijuotą dalinę tarpinę iš Rusijos importuojamiems SOEL taikomų priemonių peržiūrą, bus įvertinta, atsižvelgiant į Bendrijos interesą, ar reikia patikslinti esamas priemones, kad būtų išvengta staigaus ir pernelyg neigiamo Europos Sąjungos plėtros poveikio suinteresuotosioms šalims, įskaitant naudotojus, platintojus ir vartotojus. Todėl nėra tiesioginės sąsajos tarp šios tarpinės peržiūros, vykdomos tik dėl esamų priemonių formos, ir dalinės tarpinės peržiūros, kuri numatoma dėl plėtros. Dėl to šis argumentas buvo atmestas.
100)
Iš to, kas pasakyta pirmiau, seka, kad esamos formos įsipareigojimas yra nebetinkamas.
E. PASIŪLYMAI DĖL NAUJO ĮSIPAREIGOJIMO
101)
Po to, kai buvo atskleisti esminiai faktai ir motyvai, kuriais remiantis buvo prieita išvados, kad esamas antidempingo skirtumas, prireikus, turi būti pakeistas ir kad esamos formos įsipareigojimas dėl kiekio yra nebetinkamas, NLMK pasiūlė įsipareigojimą pagal pagrindinio reglamento 8 straipsnio 1 dalį.
102)
Tačiau šios bendrovės bendradarbiavimas tyrimo metu ir jos pateiktų duomenų tikslumas bei patikimumas buvo nepatenkinami (žr. 24 konstatuojamąją dalį). Todėl labai nepanašu, kad šios bendrovės įsipareigojimas dėl kainos galėtų būti veiksmingai stebimas. Dėl šios priežasties buvo manoma, kad yra nepraktiška priimti NLMK pasiūlytą įsipareigojimą, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 8 straipsnio 3 dalyje. Todėl buvo prieita išvados, kad po faktų nustatymo pasiūlytas įsipareigojimas neturi būti priimtas.
103)
Suinteresuotosios šalys buvo atitinkamai informuotos, o suinteresuotam prašymo pateikėjui buvo išsamiai pranešta apie priežastis, dėl kurių nebuvo galima priimti pasiūlyto įsipareigojimo. Buvo konsultuojamasi su Patariamuoju komitetu,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Antidempingo priemonių, susijusių su importuojamais platesniais kaip 500 mm struktūriškai orientuotais šalto valcavimo lakštais ir juostomis iš silicinio elektrotechninio plieno, kurių kilmės šalis yra Rusija ir kurie klasifikuojami taikant KN kodus 7225 11 00 (lakštai, kurių plotis yra 600 mm ir daugiau) bei 7226 11 00 (lakštai, kurių plotis viršija 500 mm, bet ne didesnis kaip 600 mm) peržiūra Novolipetsk Iron & Steel Corporation (NLMK) atžvilgiu nutraukiama.
2 straipsnis
Tarybos reglamento (EB) Nr. 151/2003 1 straipsnis pakeičiamas taip:
„1 straipsnis
1. Nustatomas galutinis antidempingo muitas importuojamiems platesniems kaip 500 mm struktūriškai orientuotiems šalto valcavimo lakštams ir juostoms iš silicinio elektrotechninio plieno, kurių kilmės šalis yra Rusija ir kurie klasifikuojami taikant KN kodus 7225 11 00 (lakštai, kurių plotis yra 600 mm ir daugiau) bei ex 7226 11 00 (TARIC kodas 7226110010) (lakštai, kurių plotis viršija 500 mm, bet ne didesnis kaip 600 mm).
2. Galutinio antidempingo muito norma, taikoma grynai, laisvai Bendrijos pasienyje šių bendrovių pagaminto produkto kainai prieš apmokestinimą muito mokesčiu yra:
Bendrovė
Muito norma
TARIC papildomas kodas
„OOO Viz - Stal“, 28, Kirov St., 620028 Yekaterinburg GSP-715
14,7 %
A516
Visos kitos bendrovės
40,1 %
A999
3. Jei nenustatyta kitaip, taikomos muito mokesčiui galiojančios nuostatos.“
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2004 m. gegužės 17 d.