KOMISIJOS SPRENDIMAS
2006 m. gruodžio 20 d.
dėl pagalbos sistemos, Prancūzijos skirtos pagal Bendrojo mokesčių kodekso 39 CA straipsnį (Valstybės pagalba C 46/2004 (ex NN 65/2004))
(Pranešta dokumentu Nr. C(2006) 6629)
(Tik tekstas prancūzų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2007/256/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
paprašiusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas, kaip numatyta minėtuose straipsniuose (1), ir atsižvelgusi į šias pastabas,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2004 m. vasario 19 d. raštu (D/51178) Komisija Prancūzijos valdžios institucijų paprašė pateikti informaciją, susijusią su tam tikroms Biudžeto ministro patvirtintoms įmonėms taikoma fiskaline išperkamosios nuomos sistema, sukurta 1998 m. liepos 2 d. Įstatymo Nr. 98-546 dėl įvairių ekonominio ir finansinio pobūdžio nuostatų 77 straipsniu (2). 2004 m. kovo 18 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos paprašė pratęsti terminą, kuris joms buvo nurodytas informacijai pateikti. 2004 m. gegužės 3 d. rašte (A/33117) Prancūzijos valdžios institucijos pateikė Komisijai minėtą informaciją. 2004 m. liepos 6 d. raštu (D/54933) Komisija Prancūzijos valdžios institucijų paprašė pateikti papildomos informacijos, kurią gavo 2004 m. rugpjūčio 2 d. (A/36007).
(2)
2004 m. gruodžio 14 d. raštu (D/205909) Komisija pranešė Prancūzijos valdžios institucijoms apie savo sprendimą pradėti Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą oficialią tyrimo procedūrą. Šis sprendimas paskelbtas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (3). Šiame sprendime Komisija pakvietė Prancūziją ir suinteresuotąsias šalis per nustatytą terminą pateikti savo pastabas.
(3)
2005 m. sausio 6 d. raštu (A/30266), vėliau - 2005 m. vasario 4 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos paprašė pratęsti šį terminą; Komisija šiuos prašymus patenkino atitinkamai 2005 m. sausio 11 d. (D/50220) ir 2005 m. vasario 16 d. (D/51190) raštais.
(4)
2005 m. kovo 15 d. Komisija gavo (A/32251) Prancūzijos valdžios institucijų pastabas. Per nustatytą terminą Komisijai pateiktos ir šešiolikos suinteresuotųjų šalių pastabos, kurios 2005 m. birželio 9 d. (D/54454) buvo perduotos Prancūzijos valdžios institucijoms.
(5)
2005 m. liepos 7 d. raštu (A/35587) Prancūzijos valdžios institucijos paprašė Komisijos pratęsti terminą, kuris joms buvo nurodytas atsakymams į suinteresuotųjų šalių pastabas pateikti. Komisija šį prašymą patenkino ir Prancūzijos valdžios institucijos 2005 m. liepos 20 d. rašte (A/35981) galiausiai pateikė jai savo atsakymus.
(6)
2006 m. kovo 2 d. (A/31655) Prancūzijos valdžios institucijos e. paštu Komisijai perdavė papildomų pastabų dėl aptariamos sistemos.
II. IŠSAMUS PAGALBOS SISTEMOS APRAŠAS
(7)
Pagal Bendrojo mokesčių kodekso (toliau - BMK) 39 C straipsnio pirmąją pastraipą išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis bet kuria kita forma, amortizacija vyksta įprastu naudojimosi juo laiku.
(8)
Įstatymo Nr. 98-546 77 straipsniu į BMK įtraukiamos dvi nuostatos, kuriomis siekiama kovoti su ūkinių bendrijų ir ekonominių interesų grupių (toliau - EIG) (4) vengimu mokėti mokesčius atliekant kilnojamojo turto finansavimo operacijas.
(9)
BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje nustatyta, kad EIG išnuomoto turto apmokestinama amortizacija negali būti didesnė nei jų gaunamos nuomos suma, atėmus kitus mokesčius, taikomus nuomojamam turtui.
(10)
Iš tikrųjų dėl amortizacijos su mažėjančia norma ir finansinių išlaidų, kurios paprastai yra didžiausios pirmaisiais naudojimosi turtu metais, šio laikotarpio EIG rezultatams būdingas didelis deficitas; teigiami jie tampa tik antrajame etape, kai gaunama nuoma viršija bendras išlaidas (įskaitant amortizaciją ir finansines išlaidas). EIG galioja ūkinių bendrijų taisyklės, todėl nuostoliai, kuriuos ji patiria pirmaisiais savo veiklos metais, mažina apmokestinamą pelną, kurį šios grupės nariai gauna, vykdydami savo įprastą veiklą. Taigi BMK 39 C straipsnyje nustatyta amortizacijos riba norima kovoti su piktnaudžiavimu tokiu finansavimu, kuriuo siekiama mokesčių mokėjimo optimizavimo.
(11)
Vis dėlto į BMK įtraukta nuo šio apribojimo leidžianti nukrypti nuostata, pagal kurią sukuriama tam tikroms įmonėms naudinga amortizavimo sistema. BMK 39 CA straipsnyje nustatyta, kad BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje numatyta riba netaikoma EIG atliekamam kilnojamojo turto, kurį galima amortizuoti mažiausiai per aštuonerius metus taikant mažėjančią normą (5), finansavimui, jei tam, kad ši operacija būtų atlikta, Biudžeto ministras iš anksto duoda leidimą.
(12)
Tam, kad būtų gautas šis leidimas, turi būti įvykdyti keli reikalavimai, t. y. reikia, kad:
-
turto įsigijimo kaina atitiktų rinkos kainą,
-
ši investicija būtų svarbi ekonominiu ir socialiniu, ypač užimtumo, atžvilgiu,
-
turto naudotojas įrodytų, kad šis turtas būtinas jo eksploatacijai ir kad naudojami finansavimo būdai būtų ne vien fiskaliniai,
-
turto naudotojui būtų perleista mažiausiai du trečdaliai mokestinės naudos, gautos gavus Biudžeto ministro leidimą.
(13)
Paprastai EIG (kurią dažniausiai sudaro finansų įstaigos) įsigyja finansuotiną turtą rinkos kaina ir pagal išperkamosios nuomos sutartį išnuomoja jį naudotojui. Naudotojo mokama nuoma ir pirkimo kaina baigiantis sutarčiai leidžia EIG padengti savo pačios finansavimą, įskaitant palūkanas ir kapitalą.
(14)
Ministro pritarimas leidžia ne tik panaikinti amortizacijos ribą (6), bet ir vienu punktu padidinti amortizacijos su mažėjančia norma koeficientą, paprastai taikomą atitinkamam turtui. Be to, EIG perparduodant turtą naudotojui po to, kai praeina du trečdaliai įprasto naudojimosi turtu laiko, gautas pelnas neapmokestinamas.
(15)
Dėl reikalavimo, kad investicija būtų svarbi ekonominiu ir socialiniu atžvilgiu (7) Prancūzijos valdžios institucijos pažymėjo, kad nėra gairių, pagal kurias būtų galima įvertinti šią svarbą, ir kad tyrimas atliekamas atsižvelgiant į netiesioginę investicijos įtaką darbo rinkos sričiai, konkurencijos sąlygoms ir veiklos vystymuisi atitinkamoje ekonominėje zonoje, ypač prisidėjimui prie gamybos, valdymo ar sprendimų priėmimo centro plėtros ar sukūrimo, kita vertus, į šios investicijos įnašą didinant saugumą ir gerinant aplinkos apsaugą.
(16)
Kalbant apie tai, kad turto naudotojui turi būti perleista mažiausiai du trečdaliai mokestinės naudos, gautos gavus Biudžeto ministro leidimą (8), iš MBK 39 CA straipsnio matyti, kad tai įvykdoma sumažinus nuomą arba pirkimo kainą. Be to, tikslus mokestinės naudos, kurią EIG turi perleisti naudotojui, dydis turi būti nustatytas Biudžeto ministrui suteikiant leidimą.
(17)
Prancūzijos valdžios institucijos Komisijos prašymu pateikė visų paprašiusiųjų Biudžeto ministro leidimo, taip pat faktinių aptariamos pagalbos sistemos naudotojų sąrašą, suskirstytą pagal veiklos sritis:
Veiklos sritys
Pateikti prašymai
Patenkinti prašymai
Jūrų investicijos
142
110
Aeronautikos investicijos
32
18
Geležinkelių investicijos
5
2
Pramonės investicijos
7
3
Kosmoso investicijos
3
0
(18)
Šiuo klausimu Prancūzijos valdžios institucijos pažymėjo, kad iš 56 prašymų, kurie nebuvo patenkinti, 21 atsiimtas, 13 prašymų nagrinėjimas nutrauktas kaip neturintis pagrindo ir 22 atmesti. Dėl pastarųjų 22 prašymų Prancūzijos valdžios institucijos patikslino, kad 15 jų buvo susiję su jūrų transporto sričiai priklausančio turto finansavimo operacija ir 7 - su oro transporto sričiai priklausančio turto finansavimu.
(19)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pažymėjo, kad leidimo suteikimo procedūros, atliekamos vadovaujantis BMK 39 CA straipsniu, nuo 2004 m. gruodžio 14 d., t. y. nuo tos dienos, kai gavo pranešimą apie Komisijos sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, buvo sustabdytos.
III. PRIEŽASTYS PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ
(20)
Savo 2004 m. gruodžio 14 d. sprendime Komisija buvo tos nuomonės, kad investuotojams, fiskalinių ekonominių interesų grupių nariams, ir EIG finansuojamo turto naudotojams taikant BMK 39 CA straipsnį suteikta naudos. Dėl aptariamos priemonės laikymo atrankine Komisija pažymėjo, kad Biudžeto ministras gali savo nuožiūra vertinti leidimo suteikimo sąlygas ir pagal subjektyvius kriterijus atrinkti tuos, kurie gali naudotis aptariamos pagalbos sistema. Kita vertus, BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema yra pagalbos priemonė, naudinga iš esmės transporto sektoriui. Todėl į tai atsižvelgdama Komisija buvo tos nuomonės, kad aptariama priemonė negali būti pateisinama Prancūzijos mokesčių sistemos pobūdžiu ar struktūra. Komisijos manymu, aptariama nauda taip pat nulemia valstybinių išteklių panaudojimą, konkurencijos iškraipymą ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.
(21)
Be to, dėl aptariamos sistemos suderinamumo su bendrąja rinka Komisija tame tyrimo etape buvo tos nuomonės, kad šiomis aplinkybėmis nėra taikytina nė viena iš Sutarties 87 straipsnio 2 ir 3 dalies leidžiančių nukrypti nuostatų. Neatrodė, kad aptariama mokesčių sistema atitiktų reikalavimus, nustatytus valstybės pagalbos srityje priimtose Bendrijos gairėse ir rekomendacijose. Taigi ji atrodė nesuderinama su bendrąja rinka.
(22)
Todėl Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą, kad būtų išsklaidytos abejonės dėl aptariamos sistemos laikymo valstybės pagalba ir dėl jos suderinamumo su bendrąja rinka.
IV. PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
(23)
Savo pastabose Prancūzijos valdžios institucijos pirmiausia teigia, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema nėra valstybės pagalba. Iš tikrųjų ji tėra techninė bendrosios teisės normų taikymo priemonė, suteikianti galimybę valstybės institucijoms kontroliuoti atitinkamą finansavimo būdą, o ne nukrypimas nuo bendrosios teisės normų. Atskaitomos amortizacijos apribojimu, nustatytu BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje, siekiama sutrukdyti tam, kad šis finansavimo mechanizmas būtų panaudotas mokesčių mokėjimo optimizavimo tikslais, jei manoma, kad vengta mokėti mokesčių. BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema taip pat siekiama kovoti su vengimu mokėti mokesčius. Tačiau investicijos į sunkiąją įrangą, susijusią su šia nuostata, atsiperka tik po santykinai ilgo laiko, todėl išperkamosios nuomos pasitelkimas tokiu atveju reiškia ne tik mokesčių mokėjimo optimizavimo siekį, bet ir ekonominę būtinybę.
(24)
Į tai atsižvelgdamos Prancūzijos valdžios institucijos tvirtina, kad visuma reikalavimų, nustatytų norint gauti Biudžeto ministro leidimą, leidžia a priori vykdyti išnuomotos su teise pirkti įrangos finansavimo operacijų kontrolę ir nušalinti nuo pasinaudojimo šia mokesčių sistema bet kurį finansavimą, kuriuo iš esmės siekiama mokesčių mokėjimo optimizavimo.
(25)
Tai ypač taikytina reikalavimui, pagal kurį investicija turi būti svarbi ekonominiu ir socialiniu, ypač užimtumo, atžvilgiu; kad šis reikalavimas būtų patenkintas, reikia, jog prašymas suteikti leidimą būtų paremtas įsipareigojimu sukurti darbo vietų. Šiuo klausimu Prancūzijos valdžios institucijos patikslina, kad sukurtos darbo vietos turi būti išlaikytos minimaliu turto eksploatavimo laikotarpiu, t. y. kol trunka turto nuomos ar naudojimosi juo sutartis, kitaip tariant, mažiausiai aštuonerius metus. Jų teigimu, sukurtos darbo vietos turi leisti akivaizdžiai padidinti leidimo prašančios bendrovės darbuotojų skaičių ir turi būti tiesiogiai susijusios su investicija.
(26)
Šiuo klausimu Prancūzijos valdžios institucijos patikslina, kad kai kurie prašymai suteikti leidimą atmesti, nes juose pateiktas finansavimo projektas nebuvo svarbus ekonominiu ir socialiniu atžvilgiu. Tai rodo dviejų tipų situacijos. Pirmuoju atveju nebuvo numatytas tiek kiekybiniu, tiek kokybiniu atžvilgiu pakankamas darbo vietų ar darbuotojų skaičius, kad būtų sustiprintas arba įkurtas sprendimų priėmimo ir valdymo centras. Antruoju atveju projektas, pagal kurį prašymo pateikėjo finansinė padėtis būtų galėjusi leisti jam pasinaudoti kitais finansavimo būdais, nebuvo skatinamojo pobūdžio.
(27)
Reikalavimas, susijęs su didžiosios dalies mokestinės naudos, kurią gauna EIG nariai pagal BMK 39 CA straipsnį, perleidimu turto naudotojui taip pat leidžia kovoti su mokesčių mokėjimo optimizavimu, nušalinant nuo šios priemonės operacijas, kuriomis būtų siekiama tik grynųjų pajamų.
(28)
Be to, Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad taip sukurtas kontrolės mechanizmas nėra absoliutus. Šiuo atveju jos remiasi Prancūzijos Konstitucinės tarybos praktika, pagal kurią leidimas, numatytas BMK 39 CA straipsnyje, nėra absoliutus, jis tik suteikia Biudžeto ministrui įgaliojimus įsitikinti, kad atitinkama operacija atitinka įstatyme nustatytus reikalavimus (9).
(29)
Bet kuriuo atveju mokestinė nauda, susijusi su amortizacijos sumos atskaitymu, prilygintina ne mokestinių pajamų praradimui, o kitokiam apmokestinimo bazės paskirstymui laike. Be to, tikslios pelno dalies, kurią pasilieka investuotojai, EIG nariai, nustatymas prilygintinas atlyginimui, kurio dydis priklauso nuo rinkos sąlygų ir nuo įprastų komercinių derybų.
(30)
Dėl Komisijos teiginio apie aptariamos mokesčių sistemos atrankinį pobūdį Prancūzijos valdžios institucijos pateikia keletą argumentų.
(31)
Pirma, minėta sistema yra bendro pobūdžio priemonė, galinti sietis ir su pramonės, ir su transporto sektoriumi. Kaip pramoninio turto, kurį galima amortizuoti taikant mažėjančią normą mažiausiai per aštuonerius metus, pavyzdį Prancūzijos valdžios institucijos pateikia popieriaus masės perdirbimo įrangą, angliavandenilių atsargų talpyklas, spausdinimo mašinas ir šaldymo agregatus. Be to, Prancūzijos valdžios institucijos pažymi, kad kai kurios transporto priemonės, pavyzdžiui, sunkvežimiai ir autobusai, dėl trumpesnio amortizacijos laikotarpio neįtrauktos į šios priemonės taikymo sritį. Taigi amortizuojamas bet kuris turtas, investicijoms į kurį atsipirkti reikia gana ilgo laiko.
(32)
Antra, tai, kad ši sistema didžiausią naudą teikia transporto priemonėms, iš tikrųjų lemia pokyčiai, nepriklausantys nuo Prancūzijos valstybės institucijų valios, t. y. pramonės įmonių finansinės padėties vystymasis ir investuotojų dėmesys transporto priemonėms. Iš tikrųjų transporto priemonės yra labai patrauklus turtas investuotojams, kurie, norėdami mažiau rizikuoti, renkasi tokį turtą, dėl kurio būtų galima lengvai derėtis, jei naudotojas susidurtų su sunkumais.
(33)
Trečia, aptariama sistema nėra palanki Prancūzijos įmonėms, nes pilietybė nėra svarbus veiksnys norint tapti EIG nariu. Užsienio investuotojas, ypač finansų įstaiga, taip pat gali pasinaudoti minėta sistema ir jos suteikiama galimybe gauti grynųjų pajamų, nepaisant to, kur jis moka mokesčius.
(34)
Bet kuriuo atveju, darant prielaidą, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra nukrypimas nuo bendrosios teisės normų, jos taikymo sritis ir trukmė būtų neapibrėžtos ir ji būtų pagrįsta objektyviais ir horizontaliais kriterijais, kuriais vadovaujamasi kovojant su vengimu mokėti mokesčius. Taigi jos nebūtų galima laikyti valstybės pagalba, kaip ir mokesčių sistemos, kuri aptariama 1996 m. kovo 13 d. Komisijos sprendime 96/369/EB dėl fiskalinės pagalbos, susijusios su amortizacija, skirtos Vokietijos oro transporto bendrovėms (10).
(35)
Be to, dėl pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimo Prancūzijos valdžios institucijos pažymi, kad pajamų, kurias EIG nariai gauna dėl pelno neapmokestinimo, taip pat turi būti mažiausiai du trečdaliai grąžinta galutiniam turto naudotojui. Jos teigia, kad šis neapmokestinimas laikantis tam tikrų sąlygų pateisinamas Prancūzijos mokesčių sistemos pobūdžiu ir struktūra. Jis būtinas siekiant užtikrinti, kad, turto pirmalaikio perleidimo atveju, būtų išlaikyta mokestinė nauda, gaunama atskaičius amortizaciją pagal bendrojoje teisėje apibrėžtas sąlygas. Be to, Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad šis neapmokestinimas nuo 2007 m. sausio 1 d. atitiks bendrosios teisės normas. Iš tikrųjų nuo tos dienos pelnui, gautam už daugiau kaip dvejus metus turėtų akcijų perleidimą, šis mokestis nebus taikomas, išskyrus išlaidų ir mokesčių dalį, lygią 5 % grynojo pelno, į kurį atsižvelgiama nustatant apmokestinamąją sumą. Atsižvelgiant į EIG ir naudotojų sutarčių, pagal kurias leidžiama naudotis turtu, sudarymo datą, pirmalaikis turto perleidimas galimas tik po 2007 m. sausio 1 d., nes jį galima perleisti tik po to, kai bus praėję du trečdaliai minėtoms sutartims vykdyti skirto laiko. Taigi EIG nariams šis mokestis nebus taikomas pagal bendrosios teisės normas.
(36)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pažymi, kad pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimas nėra automatiškas. Viena iš neapmokestinimo sąlygų yra ta, kad faktinis turto naudotojas turi įrodyti, jog, atsižvelgdamas į šio turto kainą, negali jo įsigyti tiesiogiai, nesutrikdydamas savo finansinės pusiausvyros. Bet pagal Nacionalinio susirinkimo Finansų komiteto pranešėjo 1998 m. kovo 25 d. pranešimą ši sąlyga bus įtraukta į mokesčių nuolaidai, taikomai įsigyjant bendros laivų nuosavybės akcijų, panaikintai 1998 m. Finansų įstatymu, alternatyvių mechanizmų įgyvendinimo perspektyvą.
(37)
Dėl aptariamos mokesčių sistemos suderinamumo su bendrąja rinka Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad, jei daroma prielaida, jog ši sistema yra valstybės pagalba, ji neprieštarauja Sutarties 87 straipsnio 3 daliai, nes ji skatina tam tikrą veiklą, bet netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui. Iš tikrųjų BMK 39 CA straipsnyje nustatyta priemonė nesuteikia naudos nacionaliniams ūkio subjektams, pakenkdama kitų valstybių narių ūkio subjektams ir nėra naudingesnė nei kitose valstybėse narėse galiojančios sistemos.
(38)
Prancūzijos valdžios institucijos šiuo klausimu atsižvelgia į ypatingą jūrų transporto, kurio ūkio subjektai yra pagrindiniai aptariamos sistemos naudotojai, padėtį. Jos konstatuoja, kad ši sistema yra priemonė, kuri pagal pasekmes tolygi bendrosios laivų nuosavybės sistemai - susijusiai su Prancūzijoje registruotų laivų finansavimu, - apie kurią buvo pranešta Komisijai ir kurią ji patvirtino, remdamasi Sutarties 87 straipsnio 3 dalimi (11). Bendrosios laivų nuosavybės sistema 1998 m. buvo panaikinta, nes sudarė per daug išlaidų biudžetui. Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pažymi, kad, būtent atsižvelgdama į tokias aplinkybes, kai prekybos laivų, įregistruotų Prancūzijoje, skaičius nedidėja, ir norėdama sumažinti fiskalines išlaidas, įstatymų leidėjas nusprendė pritaikyti fiskalinę išperkamąją nuomą. BMK 39 CA straipsnio įsigaliojimas lėmė ne Prancūzijos jūrų sektoriaus išaugimą, o laivyno, plaukiojančio su Prancūzijos vėliava, sustiprėjimą ir atsinaujinimą. Tačiau tuo pat metu kitų valstybių narių laivynai išaugo tiek vienetų skaičiaus, tiek tonažo atžvilgiu. Taigi minėtos sistemos įsigaliojimas nepadarė žalos kitų valstybių narių jūrų sektoriaus plėtrai.
(39)
Be to, BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema puikiai atitinka į Bendrijos valstybės pagalbos jūrų transportui gaires (toliau - 1997 m. Bendrijos gairės) ir Komisijos komunikatą C(2004) 43 - Bendrijos rekomendacijas dėl valstybės pagalbos jūrų transportui (toliau - 2004 m. Bendrijos rekomendacijos) (12). Ji ypač prisideda prie Bendrijos laivynų konkurencingumo pasaulinėje rinkoje skatinimo, prie darbo vietų išlaikymo Bendrijoje tiek laivuose, tiek sausumoje, prie Bendrijos jūrinės patirties išsaugojimo ir prie jūrinių įgūdžių lavinimo (minėtų Bendrijos rekomendacijų 2.2 punktas). Be to, ji veiksmingai prisideda prie saugumo didinimo ir aplinkos apsaugos gerinimo leisdama atnaujinti laivyną. Kalbėdamos konkrečiau apie jūrininkų darbo vietų ir aukštos kvalifikacijos specialistų darbo vietų sausumoje išsaugojimą Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad, norint gauti Biudžeto ministro leidimą, viena iš sąlygų yra ta, kad Europos Sąjungos teritorijoje reikia turėti strateginį sprendimų priėmimo centrą, susijusį su jūrų veiklos ir laivų valdymu. Taigi ne tik darbo vietoms, susijusioms su tiesioginiu jūrų transporto valdymu, bet ir tos, kurios siejasi su susijusia veikla, pavyzdžiui, su draudimu, finansų maklerio paslaugomis ir finansavimu, netiesiogiai gali būti taikoma aptariama mokesčių sistema.
(40)
Tačiau Prancūzijos valdžios institucijos pažymi, kad nei 1997 m. Bendrijos gairėse (13), nei 2004 m. Bendrijos rekomendacijose (14) nenurodomas aiškus ryšys tarp pagalbos, būtinos norint išsaugoti ir plėtoti jūrų transportą, ir sukurtų darbo vietų skaičiaus. Be to, iš 2004 m. Bendrijos rekomendacijų aišku, kad „dabartinėje situacijoje nematyti jokių požymių, kad tarp valstybių narių būtų iškraipyta konkurencija taip, kad tai prieštarautų bendram interesui“ ir kad „priemonės, kurių imtasi, pasirodė esančios pozityvios siekiant išsaugoti aukštos kvalifikacijos specialistų darbo vietas […]“ (3.1 punktas).
(41)
Galiausiai dėl teisėtų lūkesčių principo taikymo šiuo atveju: Prancūzijos valdžios institucijos remiasi 2001 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimu 2002/15/EB dėl valstybės pagalbos, Prancūzijos skirtos bendrovei „Bretagne Angleterre Irlande“ („BAI“ arba „Brittany Ferries“) (15), kuriame nagrinėjama aptariama sistema.
(42)
Prancūzijos valdžios institucijos taip pat remiasi savo 1998 m. kovo 17 d. raštu (A/32232) Komisijai, kuriame praneša apie BMK 39 C antrosios pastraipos ir 39 CA straipsnių įtraukimą. Jos teigia, kad nepaisant šio rašto, taip pat įvairių Komisijos nagrinėtų bylų (16), kuriose buvo minimas BMK 39 straipsnis, dėl šios sistemos per šešerius metus nuo jos įsigaliojimo dienos nebuvo pradėta jokia procedūra.
(43)
Tokiomis aplinkybėmis, kadangi Komisija tylėjo, turėta teisėtų lūkesčių dėl BMK 39 CA straipsnio suderinamumo su bendrąja rinka, prieštaraujančio bet kokiam galimam reikalavimui išieškoti iš atitinkamų įmonių suteiktą pagalbą.
V. SUINTERESUOTŲJŲ TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(44)
Šešiolika suinteresuotųjų šalių per nurodytą terminą pateikė savo pastabas Komisijai pagal Sutarties 88 straipsnio 2 dalį. Suinteresuotųjų šalių sąrašas pridedamas prie šio sprendimo.
(45)
Pirma, ar aptariama sistema laikytina valstybės pagalba, dauguma suinteresuotųjų šalių nepritaria Komisijos pozicijai šiuo klausimu.
(46)
Pavyzdžiui, „Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance“ (toliau - „CNCE“), „Calyon Corporate and Investement Bank“ (toliau - „Calyon“) ir „BNP Paribas“ (toliau - „BNP“) nuomone, BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema nėra valstybės pagalba; ji sukuria bendrosios teisės normų, susijusių su tam tikro turto amortizacija, taikymo kontrolės sistemą. BMK 39 C straipsnio antrosios pastraipos ir 39 CA straipsnių deriniu siekiama kovoti su pernelyg dideliu mokestinių pajamų praradimu, apie kurį liudija parlamento darbai, atlikti iki Įstatymo Nr. 98-546 priėmimo (Finansų komiteto 1998 m. kovo 25 d. ataskaita Nacionaliniam susirinkimui).
(47)
Savo ruožtu „Société Générale“ (toliau - „SG“), „BNP“ ir „Brittany Ferries“ teigia, kad BMK 39 CA straipsniu nesukuriama nuo bendrosios teisės nukrypstanti mokesčių sistema; jis reiškia grįžimą prie bendrosios teisės, susijusios su amortizacija. Taigi kalbama apie bendro pobūdžio sistemą. Pasak „SG“, ekonominė nauda, susidaranti dėl mokesčio atidėjimo taikant BMK 39 CA straipsnį, turi būti lyginama su bendrosios teisės nuostatomis amortizacijos srityje, o ne su apribojančia, nuo bendrosios teisės nukrypstančia sistema, nustatyta BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje. Be to, aptariama sistema yra atvira visiems ūkio subjektams, veikiantiems Prancūzijos teritorijoje, ir BMK 39 CA straipsnis nėra skirtas jokiam atskiram ekonomikos sektoriui. Todėl pranašumas dėl šio straipsnio taikymo nėra suteikiamas vien tik Prancūzijos prekiniam jūrų laivynui ir Prancūzijos banko įstaigoms.
(48)
Be to, EIG narių tapatybė nėra kriterijus, kuriuo remiantis suteikiamas leidimas, ir aptariamoje sistemoje nėra jokių apribojimų EIG nariams, mokantiems mokesčius. Todėl, pasak šių suinteresuotųjų šalių, nėra pagrindo manyti, kad BMK 39 C ir 39 CA straipsnių nuostatomis EIG nariams suteikiama atrankinė mokestinė lengvata.
(49)
Be to, BMK 39 CA straipsnyje numatytas leidimas nėra suteikiamas laisva nuožiūra. Priešingai, pasak „Gaz de France“ ir „BNP“, ministro leidimas suteikiamas laikantis objektyvių ir nediskriminacinių reikalavimų. Šiuo klausimu „BNP“ primena, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką (17) Komisija turi įrodyti, kad taikant atskiras priemones su ūkio subjektais elgtasi laisva nuožiūra. Iš tikrųjų dėl administracijai suteiktos vertinimo laisvės gali tekti konstatuoti, kad priemonė yra atrankinio pobūdžio, bet tik tuo atveju, jei kalbama apie atskirą priemonę, o ne apie bendrą sistemą, kuria ta priemonė remiasi. Šiuo klausimu primintina, kad mokesčių administracija negali primesti įstatymuose nenustatytų reikalavimų. Tačiau šiuo atveju įstatyme aiškiai nustatyta, kokie kriterijai taikytini siekiant įvertinti, ar investicija „svarbi ekonominiu ir socialiniu atžvilgiu“. „BNP“, „CNCE“ ir „Calyon“ šiuo atžvilgiu remiasi Prancūzijos valdžios institucijų minėtu Konstitucinės tarybos sprendimu (18). Šiaip ar taip atsisakius suteikti leidimą administraciniam teismui gali būti pateiktas ieškinys dėl įgaliojimų viršijimo; teismas priima sprendimą, atsižvelgdamas į šio atsisakymo motyvus.
(50)
„Calyon“ ir „BNP“ manymu, aptariamos sistemos atrankinį pobūdį lemia rinkos praktika ir transporto aktyvų savybės (tam tikros ilgalaikės pridėtinės vertės ir likvidumo garantijos), o ne BMK 39 CA straipsnio turinys. Iš tikrųjų transporto aktyvai pasižymi savybėmis, leidžiančiomis įgyvendinti ilgalaikį finansavimą. Be to, net jei BMK 39 CA straipsnyje nebūtų nustatytas reikalavimas dėl išankstinio leidimo, kurį turi duoti už biudžetą atsakingas ministras, šia sistema naudotųsi tie patys, kurie ja naudojasi dabar.
(51)
Be to, pasak „BNP“, BMK 39 CA straipsnio taikymo sąlygos pateisinamos Prancūzijos mokesčių sistemos pobūdžiu ir struktūra, nes tam tikruose veiklos sektoriuose reikalingos didelės investicijos.
(52)
„CNCE“ taip pat teigia, kad finansinė nauda, analogiška tai, kuri gaunama taikant BMK 39 CA straipsnį, gali būti gaunama įgyvendinant bendrosios teisės nuostatas. Iš tikrųjų BMK 39 CA straipsnio specifiškumas fiskalinių pasekmių masto atžvilgiu nelemia faktinių skirtumų, palyginti su amortizacija susijusiomis bendrosios teisės normomis. Pasak „CNCE“, šis specifiškumas - tai nauda, gaunama vienu punktu padidinus amortizacijos su mažėjančia norma koeficientą, ir galimybė pasinaudoti pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimu. Vis dėlto „BNP“ pripažįsta, kad valstybė apskaičiuoja 39 CA straipsnio taikymo biudžetines išlaidas, remdamasi BMK 39 C straipsnio antrąja pastraipa.
(53)
Naudą, gaunamą vienu punktu padidinus amortizacijos koeficientą, atsveria tai, kad nustatytas nuostolis pagal BMK 39 CA straipsnį gali būti išskaitytas iš ne daugiau kaip ketvirtadalio bendrosios teisės įmonėms nustatyto apmokestinamo pelno, kurį kiekvienas EIG narys gauna iš savo veiklos. Be to, šia mokestine lengvata siekiama atsverti specifinius suvaržymus ar apribojimus, reikalingus leidimui gauti. „BNP“ šiuo klausimu patikslina, kad nauda, kurią gauna EIG dėl to, kad vienu punktu padidinamas amortizacijos koeficientas, yra sąlyginė ir palyginti nedidelė. Bet kuriuo atveju ji negali suteikti kokio nors konkurencinio pranašumo. Šiuo atžvilgiu „Air France“ nurodo, kad dėl finansavimo pagal aptariamą sistemą, palyginti su finansavimu tiesioginio skolinimosi būdu, sutaupoma 6-10 % orlaivio kainos. Ši bendrovė taip pat teigia, kad nuomininko sutaupytos lėšos visiškai prilygintinos finansinei naudai, kurią galima gauti pagal kitas fiskalines sistemas.
(54)
Dėl pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimo „CNCE“ pažymi, kad galimybę to prašyti suteikia Prancūzijos mokesčių sistemos struktūra, todėl tai neturi būti laikoma valstybės pagalba. Neapmokestinimas ekonomiškai pagrįstas, todėl būtinas arba funkcionalus atsižvelgiant į sistemos veiksmingumą. Pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimo pateisinamas būtinybe išlaikyti grynąsias pajamas, gaunamas pagal BMK 39 CA straipsnio 1 dalį. Pasak „Calyon“, laivų atveju pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimo leidžia laivų savininkui atsidurti panašioje padėtyje, kokioje jis būtų atsidūręs, jei būtų tiesiogiai pirkęs laivą ir jei būtų pakankamai pajėgus finansiškai, kad išskaičiuotų iš mokesčių amortizaciją. Pasak „BNP“, pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimu siekiama, kad nebūtų ginčijama nauda, susijusi su mokesčių atidėjimu, jei naudotojas pirma laiko pasinaudotų pirkimo teise. „SG“ savo ruožtu nurodo, kad pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimas tėra atsvara specifiniams suvaržymams, susijusiems su aptariama mokesčių sistema, pvz., draudimui perleisti nuomotojo dalis, nebent naudotojas pats specialiai to paprašytų. Bet naudotojui padidintos eksploatacinės išlaidos atsvertų šį neapmokestinimą.
(55)
Pasak „Brittany Ferries“, pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimas, numatytas BMK 39 CA straipsnyje, nėra palankesnis už tą, kurį lems bendrosios teisės nuostatos (išskyrus 5 % lygią išlaidų ir mokesčių dalį), taikytinos nuo 2007 m.
(56)
„Air France“ teigia, kad lėšos, sutaupomos naudojantis šia mokesčių sistema, prilygintinoms toms, kurios gaunamos naudojantis kitais pasaulyje priimtais finansavimo būdais su fiskalinius svertais. Be to, operacijas, finansuojamas pagal BMK 39 CA straipsnį, lydi kompensacijos, galinčios sumažinti šios sistemos teikiamą naudą. „Air France“ taip pat pažymi, kad tam tikrais atvejais EIG gali susitarti su nuomininku, kad pastarasis prisiims fiskalinę riziką ir apmokės susijusias išlaidas; tai labai sumažintų ekonomiją, kurią gali gauti naudotojai.
(57)
Galiausiai keletas suinteresuotųjų šalių, tarp jų „Compagnie Méridionale de navigation“, teigia, kad aptariama sistema laivų savininkams nustatoma daug suvaržymų, kurie reiškia valstybės reikalaujamą atsvarą dėl leidimo. Pavyzdžiui, nauda, gaunama naudojantis šia mokesčių sistema, atsveria papildomas laivų, plaukiojančių su Prancūzijos vėliava, valdymo išlaidas, susidarančias daugiausia dėl Prancūzijos įgulų išlaikymo, išliekančio vienam brangiausių Europoje. Šiuo klausimu „Fouquet Sacop“ pažymi, kad ši sistema ją paskatino pasirinkti spartesnį vystymąsi su Prancūzijos laivais, nes suvaržymus ir papildomas išlaidas, susijusias su laivais, plaukiojančiais su Prancūzijos vėliava, atsveria aptariama mokesčių sistema. „CMA CGM“, „Broström Tankers“, „Pétro Marine“ ir „Louis Dreyfus Armateurs“ savo ruožtu tvirtina, kad, nepasinaudojusios šia sistema, jos nebūtų galėjusios užtikrinti savo investicijų į laivus su Prancūzijos vėliava ir prisidėti prie Bendrijos laivyno vystymosi. „Bourbon Maritime“ pažymi, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema leidžia išlaikyti aukštos kvalifikacijos specialistus, užtikrinančius tiesioginį jūrų transporto valdymą, taip pat susijusią veiklą, ir veiksmingai prisideda prie saugumo didinimo ir aplinkos apsaugos gerinimo.
(58)
Antra, dėl Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje nustatytos sąlygos, susijusios su poveikiu valstybių narių prekybai, daugelis suinteresuotųjų šalių pažymi, kad EIG nariai ir atitinkamo turto naudotojai gali būti užsienio ūkio subjektai arba jų pavaldžiosios įmonės Prancūzijoje. Be to, aptariama sistema nėra palankesnė už tas, kurios egzistuoja kitose valstybėse narėse. Šiuo klausimu „SG“ patikslina, kad tarp jos klientų, prašiusių Biudžeto ministro leidimo, prancūzai sudaro mažumą.
(59)
Trečia, dėl aptariamos priemonės suderinamumo su bendrąja rinka „CNCE“ pažymi, kad jūrų operatoriams suteikti leidimai atitinka 1997 m. ir 2004 m. Bendrijos gairių (19) dvasią. Taigi aptariama priemonė yra suderinama su bendrąja rinka pagal Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą, aiškinamą atsižvelgiant į minėtose Bendrijos gairėse išdėstytus principus.
(60)
„Brittany Ferries“ teigia, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra suderinama su bendrąja rinka pagal Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktą, nes šia nuostata siekiama tik ištaisyti „rinkos defektus“ investicijų į sunkiąją įrangą finansavimo srityje. Be to, dauguma suinteresuotųjų šalių pabrėžia, kad kitos valstybės narės į tai reagavo priimdamos panašias nuostatas.
(61)
Ketvirta, dėl teisėtų lūkesčių principo taikymo šiuo atveju dauguma suinteresuotųjų šalių - besinaudojančių aptariama sistema - teigia, kad jos visada buvo įsitikinusios, jog aptariama priemonė nėra valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį. Taigi šiuo atveju minėto principo taikymas prieštarautų lėšų išieškojimui.
(62)
Šiuo klausimu „SG“ nurodo, kad pagal ankstesnę nei aptariama sistemą dėl amortizacijos susidaręs ūkinių bendrijų deficitas būdavo visas priskiriamas šių bendrijų dalininkų fiskaliniams rezultatams. Bet Komisija niekada nėra teigusi, kad ši bendrosios teisės sistema gali būti valstybės pagalba.
(63)
Taip pat pabrėžiama, kad Komisija šešerius metus delsė įsikišti. Pasak „Calyon“, atrodo, kad Komisijai buvo žinoma apie keletą pagal BMK 39 CA straipsnį atliktų turto finansavimo operacijų, bet ji niekada nekėlė klausimo dėl jų teisėtumo Sutarties 87 straipsnio atžvilgiu (20). Šiuo klausimu „CNCE“ teigia, kad laikas, praėjęs nuo tos dienos, kai Komisija sužinojo apie pagalbą iki oficialios tyrimo procedūros pradžios dienos yra pernelyg ilgas; „Calyon“ vadina šį laiką nepagrįstu. Be to, Komisija išimties tvarka jau yra pripažinusi, kad gavėjo lūkesčiai buvo teisėti, šiam nesutikus grąžinti pagalbos, kai nuo tos dienos, kai Komisija sužinojo apie priemonę, iki tos dienos, kai ji priėmė savo galutinį sprendimą, buvo praėję maždaug treji metai (21).
(64)
Kai kurios suinteresuotosios šalys taip pat pažymi, kad Komisija yra patvirtinusi bendrosios laivų nuosavybės sistemą - palankesnę mokesčių atžvilgiu nei aptariama - ir kad šia aplinkybe buvo grįsti teisėti lūkesčiai, kad aptariama sistema yra teisėta. Beje, pasak „CNCE“, kad gavėjai įgytų teisėtų lūkesčių, reikia, jog Komisija būtų pasisakiusi apie tokią pat sistemą. Tokie lūkesčiai gali atsirasti ir dėl analogiškos sistemos patvirtinimo. Savo 2001 m. gegužės 8 d. sprendime (22) Komisija patvirtino analogišką sistemą. „CNCE“ ir „SG“ taip pat remiasi keliomis panašiomis sistemomis, kurias patvirtino Komisija (23), bei Teisingumo Teismo sprendimu byloje RSV prieš Komisiją (24).
(65)
„Brittany Ferries“ mano, kad 2001 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimas (25) lėmė jos teisėtų lūkesčių, kad aptariama sistema nėra valstybės pagalba, atsiradimą.
(66)
„CNCE“ taip pat pažymi, kad Prancūzija priėmė Įstatymą Nr. 98-546 maždaug po trijų mėnesių, kai apie jį pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį pranešė Komisijai. Per du mėnesius nuo šio pranešimo Komisija neatsakė, todėl aptariama priemonė pagal Lorenz sprendimą laikytina priklausančia esamai pagalbos sistemai (26).
(67)
Be to, vykstant oficialiai tyrimo procedūrai Komisijai pastabas pateikė dvi suinteresuotosios šalys, paprašiusios likti neįvardytos.
(68)
Pirmoji jų, per nustatytą terminą pateikusi Komisijai savo pastabas, teigia, kad aptariama sistema yra neteisėta. Ji prašo Komisiją išplėsti dabartinės administracinės procedūros taikymo sritį, kad ji apimtų ir bendrosios laivų nuosavybės sistemą. Ji, kaip ir Komisija, nusprendusi pradėti oficialią tyrimo procedūrą, mano, kad aptariama sistema yra atrankinė, nes sudaro palankias sąlygas Prancūzijos laivų savininkams ir daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai, ypač susisiekimo per Lamanšo sąsiaurį rinkoje. Šiuo klausimu ji teigia, kad šiuo atveju aptariama sistema, pakeitusi bendrosios laivų nuosavybės sistemą, įdiegta siekiant patenkinti Prancūzijos jūrų pramonės poreikius; tai matyti iš 1998 m. kovo 25 d. Finansų komiteto ataskaitos.
(69)
Be to, sudarydama palankias sąlygas Prancūzijos operatoriams ši mokesčių sistema prisideda prie perteklinio pajėgumo didinimo susisiekimo per Lamanšo sąsiaurį rinkoje, leisdama įsigyti naujus laivus finansinių išteklių neturintiems sektoriaus operatoriams. Be to, konkurencijos iškraipymą, susidariusį taikant šią sistemą, patvirtina tai, kad bendrovės „Sea France“ ir „Brittany Ferries“, naudodamosi šiuo fiskaliniu mechanizmu, įsigijo laivų. Šių bendrovių pajėgumas įsigijus naujų laivų labai išaugo.
(70)
Antroji suinteresuotoji šalis, pageidavusi likti neįvardyta, savo pastabose nurodo preferencinį konkurentų atžvilgiu statusą, kuriuo naudojasi Prancūzijos operatoriai, tarp kurių pirmiausia „Brittany Ferries“, dėl to, kad jų laivai finansuojami pagal aptariamą sistemą. Šiuo atžvilgiu ji nurodo, kad „Brittany Ferries“ išlaiko susisiekimo per Lamanšo sąsiaurį pozicijas ir susisiekimo tarp Prancūzijos ir Airijos pozicijas, nors šiems maršrutams būdingos nepalankios konkurencijos sąlygos, dėl kurių, beje, iš rinkos pasitraukė „P&O“.
VI. PRANCŪZIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS DĖL SUINTERESUOTŲJŲ TREČIŲJŲ ŠALIŲ PASTABŲ
(71)
Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, daugumos trečiųjų suinteresuotųjų šalių pastabos patvirtina jų poziciją dėl aptariamos sistemos vertinimo, ypač tai, kad:
-
BMK 39 CA straipsnis yra bendrojo pobūdžio priemonė, kuri ypač, o ne išimtinai naudojama prekybiniams laivams finansuoti;
-
aptariama sistema sukelia pasekmes, kurios prilygintinos nacionalinės teisės priemonėms arba kitose valstybėse narėse galiojančioms sistemoms;
-
leidimas nėra absoliutus ir suteikiamas atsižvelgiant į tai, ar yra patenkinti objektyvūs kriterijai;
-
aptariama mokesčių sistema turi didelę reikšmę Bendrijos ekonomikai, ypač darbo vietų vietos ir išlaikymo atžvilgiu;
-
galiausiai dauguma trečiųjų suinteresuotųjų šalių teigia turintys teisėtų lūkesčių dėl to, kad aptariama sistema suderinama su Bendrijos teisės aktais.
(72)
Dėl abiejų suinteresuotųjų šalių, kurios nebuvo įvardytos, pastabų Prancūzijos valdžios institucijos tvirtina, kad jos pagrįstos neteisingais arba netiksliais duomenimis.
(73)
Į argumentą, pagal kurį pranašumas, suteiktas „Brittany Ferries“ naudojantis BMK nustatyta mokesčių sistema, netiesiogiai lėmė „P&O“ pasitraukimą iš vakarinės ir centrinės Lamanšo dalies, Prancūzijos valdžios institucijos atsako, kad šia sistema pasinaudojo tik du „Brittany Ferries“ laivai ir kad jos laivo „Mont St Michel“ finansavimui pagal šią sistemą buvo pritarta 2001 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimu (27).
(74)
Nagrinėdamos šį klausimą už konkurenciją atsakingos Jungtinės Karalystės institucijos atliko išsamų tyrimą dėl minėto operatoriaus pasitraukimo iš rinkos. Tačiau jų išvadose neužsimenama apie galimą konkurencijos iškraipymą, kaip šio operatoriaus pasitraukimo iš rinkos priežastį. Be to, tam tikrų operatorių apyvarta mažėjo dėl nuolat didėjančios konkurencijos su pigių skrydžių bendrovėmis, o ne dėl to, kad kiti laivų savininkai pradėjo eksploatuoti naujus laivus.
(75)
Dėl vienos šių suinteresuotųjų šalių pageidavimo, kad Komisijos tyrimas apimtų ir bendrosios laivų nuosavybės sistemą, Prancūzijos valdžios institucijos primena, kad 1996 m. gegužės 3 d. Komisijos sprendime ši sistema pripažinta suderinama su Sutarties taisyklėmis.
(76)
Galiausiai pajėgumas susisiekimo per Lamanšo sąsiaurį rinkoje išaugo ne dėl to, kad bendrovės pasinaudojo fiskalinių EIG sistema. Apie tai kalbant reikėtų atsižvelgti į naujus rinkos dalyvius, pradėjusius savo veiklą maršrutuose, kuriuose anksčiau veikė tradiciniai operatoriai. Šiuo atžvilgiu Prancūzijos valdžios institucijos taip pat pažymi, kad dėl Eurotunelio 2000-2003 m. dvigubai padidėjo krovinių pervežimo pajėgumas ir kad „P&O“ perpirko operatoriaus „Stena-Line“ dalis bei modernizavo savo laivus.
VII. PAGALBOS VERTINIMAS
(77)
Atlikusi oficialią tyrimo procedūrą, pradėtą pagal Sutarties 88 straipsnio 2 dalį, ir atsižvelgusi į argumentus, kuriuos šiuo atžvilgiu pateikė Prancūzijos valdžios institucijos, Komisija mano, kad mokesčių sistema, nustatyta BMK 39 CA straipsnyje, yra valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
1. Valstybės pagalbos buvimas
(78)
Pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai.“
(79)
Nacionalinę priemonę pripažįstant valstybės pagalba turi būti įvykdytos visos toliau nurodytos sąlygos: 1) aptariama priemonė teikia naudą iš valstybinių išteklių, 2) ši nauda yra atrankinė ir 3) aptariama priemonė iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti ir gali daryti poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai (28).
(80)
Reikia išdėstyti priežastis, leidžiančias manyti, kad aprašyta BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema atitinka visas šias sąlygas.
(81)
Primintina, kad pagal BMK 39 C straipsnio pirmąją pastraipą išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis bet kuria kita forma, amortizacija vyksta per įprastą naudojimosi laiką.
(82)
BMK 39 C straipsnio antroji pastraipa ir 39 CA straipsnis yra susiję su amortizacijos taisyklėmis, taikytinomis išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis, finansavimui, ypač EIG atliekamam finansavimui. Pasak Prancūzijos valdžios institucijų, šios dvi nuostatos buvo įtrauktos siekiant kovoti su piktnaudžiavimu šiuo finansavimo būdu.
(83)
Prancūzijos valdžios institucijos ir suinteresuotosios šalys teigia, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema atitinka grįžimą prie bendrosios teisės amortizacijos atskaitymo srityje, t. y. prie minėto kodekso 39 straipsnio 1 dalies antrosios pastraipos ir 39 C straipsnio pirmosios pastraipos nuostatų ir todėl nėra valstybės pagalba. BMK 39 C straipsnio antroji pastraipa yra nuo šių straipsnių leidžianti nukrypti nuostata.
(84)
Pagal nusistovėjusią teismų praktiką Sutarties 87 straipsnio 1 dalies taikymas nustatomas atsižvelgiant į tai, ar tam tikroje teisinėje sistemoje valstybinė priemonė gali palaikyti „tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą“, palyginti su kitomis, kurios minėtos sistemos siekiamo tikslo atžvilgiu atsidurtų panašioje faktinėje ir teisinėje padėtyje (29).
(85)
Todėl siekiant nustatyti, kas pagal teismo praktiką, susijusią su valstybės pagalbos sąvoka, sudaro naudą atitinkamoje teisinėje sistemoje, reikia nustatyti orientacinę taisyklę arba bendrą taikytiną sistemą, kuria remiantis bus lyginama ši nauda (30). Be to, Teisingumo Teismas šiuo klausimu nusprendė, kad orientacinio pagrindo nustatymas dar svarbesnis nagrinėjant fiskalines priemones, nes pats naudos buvimas gali būti nustatytas tik vadinamojo „normalaus“ apmokestinimo, t. y. mokesčio normos, galiojančios tam tikroje geografinėje zonoje, atžvilgiu (31).
(86)
Bet šiuo atveju siekiant nustatyti šią orientacinę taisyklę, atsižvelgiant į išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis, amortizacijos sistemą, reikia atsižvelgti tik į su tokio turto finansavimu, kurį atlieka ūkinės bendrijos, tokios kaip EIG, susijusias nuostatas. Jei tokių nuostatų nėra, faktinė ir teisinė situacijos, į kurias atsižvelgiama siekiant nustatyti naudos buvimą, nėra lygintinos nei EIG narių, nei aptariamo turto naudotojų atžvilgiu.
(87)
Šiuo atveju taikytina orientacinė taisyklė, susijusi su atskaitomos amortizacijos nustatymu, yra šios amortizacijos principo apribojimas EIG finansuojamam turtui, numatytas BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje (32). Tai nėra BMK 39 C straipsnio pirmoji pastraipa, nes ši nuostata netaikoma finansavimo operacijai, kurią atlieka EIG, t. y. struktūros, jungiančios kelis teisinius subjektus, paprastai finansų institucijas, kurios dalijasi su šia operacija susijusią riziką, kitaip nei tada, kai finansavimo operaciją atlieka viena finansinė institucija, viena prisiimdama atitinkamą riziką. Be to, šiuo klausimu pažymėtina, kad, kitaip nei tais atvejais, kai naudojami finansavimo būdai nepasitelkiant EIG, tokios fiskaliniu atžvilgiu skaidrios struktūros atliekama finansavimo operacija sudaro sąlygas mokesčių mokėjimo optimizavimui, nes dėl nuostolių, kuriuos EIG patiria pirmaisiais savo veiklos metais, mažėja apmokestinamas pelnas, kurį šios grupės nariai gauna vykdydami einamąją veiklą.
(88)
Todėl Komisija mano, kad Prancūzijos valdžios institucijos ir kai kurios suinteresuotosios šalys nepagrįstai teigia, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema reiškia grįžimą prie bendrosios teisės, susijusios su amortizacija, ir kad šio kodekso 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje nustatyta orientacinė sistema, į kurią atsižvelgiant turi būti vertinama mokestinė nauda, gaunama taikant 39 CA straipsnį. Be to, svarbu pažymėti, kad BMK 39 CA straipsnyje specialiai numatyta, jog atitinkama mokestinė nauda apskaičiuojama pagal patikslintų teigiamų arba neigiamų verčių, susijusių atitinkamai su papildomu mokesčių sumažinimu arba jų mokėjimu, likutį, palyginti su tomis vertėmis, kurios būtų gautos taikant šio straipsnio antrosios pastraipos nuostatas.
(89)
Dėl naudos, gaunamos taikant BMK 39 CA straipsnį, reikia konstatuoti, kad tik EIG nariai (33), finansuojantys kilnojamąjį turtą, kurio amortizacijos trukmė yra mažiausiai aštuoneri metai, gali pasinaudoti mokestine nauda, gaunama taikant BMK 39 CA straipsnį, t. y. 1) nuo atskaitomos amortizacijos principo ribojimo leidžiančia nukrypti nuostata, 2) amortizacijos koeficiento padidinimu vienu punktu ir 3) galimu pelno, gauto perleidus turtą, neapmokestinimu.
(90)
Viena vertus, dėl atskaitomos amortizacijos apribojimo panaikinimo taikant BMK 39 CA straipsnį primintina, kad kiekvienas EIG narys per turto nuvertinimo laikotarpį, kuriuo EIG rezultatai yra deficitiniai, gali, proporcingai savo turimoms teisėms, išskaičiuoti EIG deficitą iš savo apmokestinamo pelno. Šiuo atveju neatsižvelgiama į amortizacijos apribojimą, nustatytą BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje.
(91)
Taigi BMK 39 CA straipsnio leidžiančios nukrypti nuostatos taikymas leidžia kiekvienam EIG nariui deficitiniu laikotarpiu sumažinti bazę, kuri paprastai būtų taikoma pagal BMK 39 C straipsnio antrąją pastraipą. Iš tikrųjų tai, kad amortizacijos suma neapribojama gaunamos nuomos suma, atėmus kitus mokesčius, taikomus išnuomotam turtui, leidžia padidinti amortizacijos sumą pirmaisiais deficitiniais metais. Ta aplinkybė, kad pagal BMK 39 CA straipsnį šis deficitas atskaitomas iš ne daugiau kaip ketvirtadalio bendrosios teisės įmonėms nustatyto apmokestinamo pelno, kurį kiekvienas EIG narys gauna iš likusios savo veiklos, žinoma, gali apriboti šios naudos buvimą, bet ne jį paneigti.
(92)
Šiuo atžvilgiu Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad mokesčio ekonomiją, taip gautą per pirmuosius finansavimo operacijos metus, atsveria papildomi mokesčiai, mokami nuo tada, kai EIG, mokėtinai nuomai viršijant metinę amortizaciją, pradeda gauti pelną. Tačiau Komisija mano, kad nauda suteikiama atidedant mokesčio mokėjimą ir atitinka per visą amortizacijos laikotarpį sumokėtų mokesčių patikslintų verčių likutį, atsižvelgiant į taikytų palūkanų normą.
(93)
Be to, šią analizę patvirtina Senato ataskaita Nr. 413 (34), nes joje nurodyta, kad „pirmaisiais eksploatacijos metais taip dalininkų gauta mokesčio ekonomija atsveriama papildomais mokesčiais, kurie mokami vėliau, kai finansavimo struktūra gauna pelną“. Tačiau, remiantis ataskaita, laiko atotrūkis leidžia gauti grynųjų pajamų, kurios atitinka skirtumą tarp patikslintų mokesčio ekonomijos, gautos pirmaisiais ataskaitiniais metais, verčių ir papildomų mokesčių mokėjimų paskutiniais metais. Komisija taip pat nurodo, kad 1999 m. birželio 17 d. Fiskalinėje instrukcijoje Nr. 120 (35) nurodyta, jog fiskalinė nauda, gaunama taikant BMK 39 CA straipsnį, leidžia susidaryti mokesčių ekonomijai.
(94)
Taigi atrodo, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema siekiama leisti EIG nariams pasinaudoti nauda, suteikiama mokesčių atidėjimo forma.
(95)
Šiuo klausimu argumentas, pagal kurį naudotojai, dėl kurių EIG negauna leidimo, numatyto BMK 39 CA straipsnyje, naudoja kitus finansavimo būdus, siekdami išvengti minėto kodekso 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje nustatyto apmokestinamos amortizacijos apribojimo, ir todėl jų padėtis nėra blogesnė, palyginti su tais, dėl kurių EIG gauna leidimą, yra nepriimtinas. Iš tikrųjų pirmiausia svarbu priminti, kad, kai kalbama apie pagalbos sistemą, Komisija gali tirti tik bendrus aptariamos sistemos požymius, nenagrinėdama kiekvieno atskiro taikymo atvejo (36). Be to, toks argumentas verčia atsižvelgti į atskiras situacijas, kurios skiriasi faktiniu bei teisiniu atžvilgiu (37) ir, be to, yra hipotetinės.
(96)
Galiausiai negalima atmesti to, kad naudotojai, negalintys pasinaudoti BMK 39 CA straipsnio nuostatomis, gali nepajėgti pasinaudoti alternatyviais finansavimo būdais. Taip ypač galėtų būti tuo atveju, jei bankas, atsižvelgdamas į atitinkamos įmonės finansinę padėtį, nuspręstų vienas neprisiimti su finansavimo operacija (išperkamoji nuoma, sudaryta tik jos vardu) susijusios rizikos arba jei dėl priežasčių, susijusių su balanso struktūra arba su naudotojų finansavimo pajėgumu, paaiškėtų, kad kiti finansavimo būdai neįmanomi (tiesioginė investicija, atliekama paėmus paskolą arba iš savų lėšų). Bet kuriuo atveju, netgi tarus, kad šie naudotojai iš tikrųjų gali pasinaudoti alternatyviu finansavimo būdu ir šiomis aplinkybėmis pasiekti, kad jiems nebūtų taikomas amortizacijos apribojimas, vis tiek tai reiškia, kad reikia atsisakyti palankesnio pradinio sprendimo dėl antrojo pasirinkimo, kuris neišvengiamai yra ne toks palankus, ir kad jie negali pasinaudoti mokesčių sistema, taikoma EIG turto išperkamajai nuomai (dėl BMK 39 CA straipsnyje nustatyto perleidimo įpareigojimo).
(97)
Kita vertus, EIG nariams ne tik panaikinamas atskaitomos amortizacijos apribojimas; jiems gali būti vienu punktu padidintas amortizacijos su mažėjančia norma koeficientas ir, priešlaikinio turto perdavimo naudotojui atveju bei įvykdžius tam tikrus reikalavimus, būti atleisti nuo pelno, gauto perleidus turtą, apmokestinimo (38).
(98)
Šis padidintas koeficientas ir šis galimas atleidimas nuo pelno apmokestinimo perparduodant turtą naudotojui sudaro naudą, kurią EIG nariai gauna pagal BMK 39 CA straipsnį ir kurios jie negautų, jei būtų taikomas orientacinis fiskalinis pagrindas, t. y. minėto kodekso 39 C straipsnio antroji pastraipa. Bet kuriuo atveju dėl šios dvigubos naudos BMK 39 CA straipsnis negali reikšti grįžimo prie bendrosios teisės, susijusios su amortizacija, minėtos Prancūzijos valdžios institucijų, nes šio kodekso 39 C straipsnio pirmojoje pastraipoje visai nenumatytos tokios mokestinės lengvatos.
(99)
Atsižvelgiant į šias aplinkybes konstatuotina, kad argumentas, pagal kurį nuo 2007 m. nuo pelno mokesčio perparduodant turtą bus atleidžiama pagal bendrąją teisę, bet kuriuo atveju yra klaidingas, nes šios naudos buvimas turi būti vertinamas pagal galiojantį teisinį pagrindą, o ne atsižvelgiant į būsimą teisinę padėtį (39). Be to, šalys neteigia, kad iš dalies pakeitus taikomą teisinį pagrindą dingtų anksčiau suteikta nauda.
(100)
Dėl to, kad taikant aptariamą sistemą gaunama nauda iš valstybinių išteklių reikėtų priminti, kad valstybės pagalbos sąvoka platesnė nei subsidijų, nes ji apima ne tik pozityviąsias išmokas, kaip antai pačias subsidijas, bet ir priemones, kuriomis įvairiais būdais sumažinamos įmonei paprastai tenkančios mokestinės prievolės, kurios, nors ir nebūdamos subsidijos siaurąja šio žodžio prasme, yra panašaus pobūdžio ir poveikio (40). Dėl to nors taikant priemonę, kuria valdžios institucijos tam tikras įmones atleidžia nuo paprastai mokėtino mokesčio, joms jį sumažina arba atideda jo mokėjimą, nėra naudojami valstybiniai ištekliai, šioms įmonėms sudaroma palankesnė padėtis nei kitiems mokesčių mokėtojams, ir ši priemonė yra valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį (41). Todėl nors iš BMK 39 CA straipsnio išplaukiančios priemonės nėra susijusios su valstybinių išteklių naudojimu, negalima neigti, kad dėl jų prarandamos mokestinės pajamos ir todėl tai yra valstybės finansavimas.
(101)
Todėl Komisija mano, kad EIG nariai gauna naudos mokesčių ekonomijos (ribos panaikinimas ir amortizacijos koeficientas) ir turto priešlaikinio perleidimo, atliekamo laikantis tam tikrų reikalavimų, atleidimo nuo mokesčio forma; ši tai finansuojama iš Prancūzijos valstybės biudžeto.
(102)
Galiausiai dėl EIG narių: atsižvelgdama į tai, kad jie atitinkamo turto naudotojui turi perleisti mažiausiai du trečdalius visos mokestinės naudos, gautos taikant BMK 39 CA straipsnį, Komisija mano, kad jų gaunama nauda siekia daugiausia trečdalį visos šios naudos. Šiuo atžvilgiu Komisija primena, kad EIG paprastai būna finansų įmonės.
(103)
Kalbant apie atitinkamo turto naudotojus: visos mokestinės naudos, kurią gauna EIG nariai, dalies perleidimas pagal ginčijamą nuostatą konkrečiai pasireiškia jų nuomos mokesčio arba pirkimo kainos sumažinimu. Dėl šios naudotojams perleistos naudos sumažėja mokesčiai, paprastai mokami atliekant išperkamosios nuomos operacijas. Perleidžiama mažiausiai du trečdaliai naudos, kurią EIG nariai gauna iš valstybinių išteklių, todėl reikia manyti, kad taikant šią priemonę naudotojai gauna valstybės pagalbą pagal Sutarties 87 straipsnį, sudarančią mažiausiai du trečdalius visos naudos.
(104)
Tačiau Prancūzijos valdžios institucijos ir kai kurios suinteresuotosios šalys tvirtina, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema yra bendroji Prancūzijos mokesčių teisės priemonė. Taigi reikia išnagrinėti, ar visa nauda, kurią gauna EIG nariai ir naudotojai, yra atrankinio pobūdžio.
(105)
Pirmiausia primintina, kad valstybinės priemonės specifiškumas, t. y. jos atrankinis pobūdis, yra vienas valstybės pagalbos pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį požymių. Todėl svarbu nustatyti, ar aptariama mokesčių sistema suteikia išimtinės naudos tam tikroms įmonėms arba tam tikriems veiklos sektoriams (42).
(106)
Iš esmės mokestinė priemonė, kuri gali būti laikoma valstybės pagalba, skiriasi nuo bendrosios mokestinės priemonės tuo, kad teisiškai ar faktiškai jos gavėjų skaičius yra ribotas. Taigi, kad priemonę būtų galima laikyti valstybės pagalba, įmonės, kurioms ji skirta, turi priklausyti kategorijai, kuriai būdingas teisiškas ar faktiškas aptariamoje priemonėje nustatyto kriterijaus taikymas (43).
(107)
Šiuo atveju BMK 39 CA straipsnis taikomas tik kilnojamajam turtui, amortizuojamam mažiausiai per aštuonerius metus taikant mažėjančios vertės metodą, įgytam naujam, išskyrus laivus, kurie gali būti naudoti. Be to, Senato ataskaitoje Nr. 413 (44) pažymima, kad „[…] sistemos tikslas kaip tik ir yra skatinti dideles investicijas siūlant itin palankų fiskalinį svertą“.
(108)
Taigi mokestinė lengvata, gaunama taikant šią nuostatą, dėl įpareigojimo perleisti mažiausiai du trečdalius visos mokestinės naudos, kurią gauna EIG nariai, de jure suteikiama išimtinai tokį turtą finansuojančių EIG nariams (45) ir šio turto naudotojams. O investuotojai - EIG nariai - kurie nefinansuoja BMK 39 CA straipsnyje minimo turto ir turto, kurio amortizacijos trukmė trumpesnė nei aštuoneri metai, naudotojai šios mokestinės lengvatos teikiamos naudos gauti negali.
(109)
Šiuo atžvilgiu netgi tarus, kad turto naudotojai, negalintys pasinaudoti BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema, gali mėginti pasinaudoti kokia nors fiskalinei EIG alternatyvia finansavimo forma, šis finansavimo būdas jiems lieka neprieinamas.
(110)
Be to, atsižvelgiant į atitinkamo turto amortizacijos trukmę, nustatytą BMK 39 CA straipsnyje, ši nuostata de facto iš esmės naudinga įmonėms, veikiančioms transporto - ypač jūrų ir oro - sektoriuje, taip pat EIG, finansuojančioms su šiuo sektoriumi susijusį turtą.
(111)
Šiuo atžvilgiu iš Prancūzijos valdžios institucijų pateiktos informacijos matyti, kad 182 iš 189 prašymų suteikti leidimą, pateiktų taikant BMK 39 CA straipsnį, buvo susiję su transporto sektoriumi. Be to, remiantis šiais duomenimis, vien tik su jūrų sektoriumi yra susiję 75 % pateiktų prašymų ir 82 % prašymų, kurie buvo patenkinti (žr. 17 konstatuojamojoje dalyje pateiktą lentelę).
(112)
Kita vertus, šios sistemos, nukrypstančios nuo amortizacijos apribojimo, taikomo EIG finansuojamam turtui, įdiegimas iš esmės buvo grindžiamas įstatymų leidėjo noru palaikyti transporto, ypač jūrų, sektorių.
(113)
Tai matyti iš kelių dalykų.
(114)
Pirma, iš reikalavimus pagal BMK 39 CA straipsnį atitinkančio turto Fiskalinėje instrukcijoje Nr. 120 (46) minimi tik laivai. Taigi numatyta, kad vienintelis naudotas turtas, kuriam gali būti taikoma BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema, yra laivai. Dėl leidimo suteikimo procedūros: taip pat yra numatyta, kad su laivais susiję prašymai suteikti leidimą turi būti pateikti prieš laivų užsakymą, nes jie amortizuojami nuo jų pastatymo dienos (47).
(115)
Antra, iš parengiamųjų darbų Įstatymui Nr. 98-546 priimti, konkrečiai iš Senato ataskaitos Nr. 413 (48), matyti, kad anksčiau galiojusi mokesčių sistema taikyta visiems ekonomikos sektoriams, o BMK 39 CA straipsnis taikomas „tik sunkiajai įrangai (lėktuvams, greitiesiems traukiniams, laivams ir t. t.)“. Kalbant apie jūrų sektorių, minėtoje ataskaitoje kritikuojama tai, kad palyginti su bendrosios laivų nuosavybės sistema, aptariama sistema nėra pakankamai palanki investicijų į šį sektorių skatinimui. Joje taip pat pažymima, kad BMK 39 CA straipsnio nuostata, kurioje turto priešlaikinio perleidimo naudotojui atveju numatytas atleidimas nuo pelno apmokestinimo, įtraukta motyvuojant tuo, kad aptariama sistema yra ne tokia palanki investicijoms į jūros sektorių. Šiuo atžvilgiu Prancūzijos institucijos savo 2004 m. gegužės 3 d. pastabose taip pat teigia, kad būtent atsižvelgiant į aplinkybes, kai siekta padidinti Prancūzijoje įregistruotų prekybos laivų skaičių ir sumažinti mokestines išlaidas, be amortizacijos apmokestinimo atidėjimo numatyta ir tai, kad EIG tam tikromis sąlygomis gali būti atleista nuo pelno, gauto perleidus turtą, apmokestinimo.
(116)
Trečia, Bendrojoje ataskaitoje Nr. 66 apie 1999 m. finansų įstatymo projektą (49) teigiama, kad „Įstatymas Nr. 98-546 […] leido sukurti naują mokesčių sistemą, skatinančią investicijas į jūrų sektorių“. Joje taip pat pažymima, kad nors BMK 39 CA straipsnyje nustatyta palanki finansavimo išperkamosios nuomos būdu sistema taikoma ne tik laivams, iš tikrųjų ji iš esmės buvo sukurta jiems.
(117)
Atsižvelgdama į visa tai, kas išdėstyta, Komisija mano, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra atrankinio pobūdžio, nes palaiko tam tikrus ūkio subjektus, veikiančius transporto ir finansų sektoriuose. Ši sistema taikoma ne visiems ūkio subjektams, todėl negali būti laikoma bendrąja mokesčių politikos priemone.
(118)
Prancūzijos valdžios institucijų pateikti argumentai šio vertinimo negali paneigti.
(119)
Pirma, Prancūzijos valdžios institucijų argumentas, kad aptariama mokestinė priemonė gali būti susijusi su daugeliu sektorių, negali būti priimtas. Iš tikrųjų nepaisant to, kad aptariama mokestinė priemonė yra susijusi tik su tam tikru turtu, negalima pripažinti, kad dėl labai mažo prašymų leisti finansuoti su kitais nei transporto sektorius susijusį turtą skaičiaus (50) gali kilti abejonių dėl aptariamos sistemos specifiškumo. Be to, šiuo atžvilgiu jau yra nuspręsta, kad tos aplinkybės, jog įmonių, galinčių siekti pasinaudoti priemone, skaičius yra labai didelis ar jog tos įmonės priklauso skirtingiems veiklos sektoriams, nepakanka, kad būtų paneigtas jos atrankinis pobūdis (51).
(120)
Antra, kitaip nei teigia Prancūzijos valdžios institucijos, argumentas, pagal kurį kitose valstybėse narėse galioja lygiavertės mokestinės priemonės, yra netinkamas siekiant pateisinti BMK 39 CA straipsnio sistemos buvimą. Iš tikrųjų visose valstybėse narėse ar tik kai kuriose iš jų taikomų mokesčių taisyklių lyginamoji analizė neišvengiamai iškraipytų nuostatų dėl valstybės pagalbos kontrolės paskirtį. Nesant Bendrijos lygiu suderintų valstybių narių mokesčių nuostatų, ši analizė iš esmės reikštų, kad būtų lyginamos skirtingos faktinės ir teisinės situacijos, atsiradusios dėl valstybių narių įstatymų ar teisės aktų skirtumų (52). Be to, jau yra nuspręsta, kad dėl aplinkybės, jog valstybė narė vienašališkai priimdama priemones siekia suderinti tam tikrame ūkio sektoriuje egzistuojančias konkurencijos sąlygas su sąlygomis, vyraujančiomis kitose valstybėse narėse, šios priemonės nepraranda pagalbos pobūdžio (53). Taip pat ta aplinkybė, kad konkurentai iš kitų valstybių narių naudojasi panašiomis mokestinėmis priemonėmis, nors ir neteisėtomis, negali savo nuožiūra teikti minėtus leidimus (54).
(121)
Trečia, Prancūzija ir suinteresuotosios šalys teigia, kad neatrankinį aptariamos sistemos pobūdį patvirtina tai, jog Prancūzijos valdžios institucijos neturi diskrecinės valdžios, kuria galėtų disponuoti atitinkamo pritarimo tikslais.
(122)
Komisija primena, kad pagal teismų praktiką net tos priemonės, kurios iš pirmo žvilgsnio taikomos visoms įmonėms, gali turėti tam tikrą atrankinį pobūdį ir todėl būti laikomos skirtomis palaikyti tam tikroms įmonėms ar tam tikrai gamybai. Taip ypač yra tuo atveju, kai administracija, kuriai paskirta taikyti bendrąją taisyklę, gali savo nuožiūra taikyti teisės aktą (55).
(123)
Šiuo atveju pirmiausia primintina, kad aptariama mokestinė nuostata gali būti naudinga tik tam tikro turto naudotojams bei jį finansuojantiems EIG nariams ir iš esmės de facto sudaro palankias sąlygas tik transporto ir finansų sektoriams, todėl specifiškumo sąlyga jau yra įvykdyta. Iš tikrųjų kituose finansavimo projektuose, susijusiuose su kitų nei transporto sektorius turtu ir (arba) turtu, kurio amortizacijos trukmė trumpesnė nei aštuoneri metai, galėtų būti pateiktos garantijos, kuriomis būtų nušalintas mokesčių mokėjimo optimizavimo siekis. Todėl, atsižvelgiant į ribotą šios mokesčių sistemos taikymo sritį, siekiant nustatyti, ar ginčijama priemonė yra atrankinio pobūdžio, nebūtina nustatyti, kad kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos, gali savo nuožiūra taikyti minėtą priemonę (56).
(124)
Šiaip ar taip Prancūzijos valdžios institucijos, paklaustos apie tai, kokiu tikslu jos tikrina, ar investicija svarbi ekonominiu ir socialiniu, ypač užimtumo, atžvilgiu (57), nurodė, kad svarba vertinama taikant 6 kriterijus, tarp jų ir tokį, pagal kurį atsižvelgiama į „investicijos pasekmes zonos, kurioje ji bus įgyvendinama ir kurioje veikia naudotojas, ekonominei aplinkai“.
(125)
Nepaisant teisėto tokio tikslo pobūdžio, reikia pažymėti, kad tarp šios investicijai taikomos sąlygos, susijusios su ekonomine svarba, ir įstatymų leidėjo tikslo, kad investicijai įgyvendinti būtinas išankstinis ministro leidimas, nėra ryšio. Iš tikrųjų leidimo suteikimo sąlygos turi leisti nustatyti, kad EIG naudojantis finansavimo būdu nesiekiama mokesčių mokėjimo optimizavimo. Tačiau investicijai taikoma ekonominės svarbos sąlyga negali užkirsti kelio tokiam optimizavimui. Tokiomis finansavimo operacijomis, nepaisant atitinkamo turto amortizacijos laikotarpio, gali nebūti siekiama mokesčių mokėjimo optimizavimo, bet jos gali būti nesvarbios ekonominiu ir socialiniu, ypač užimtumo, atžvilgiu.
(126)
Atsižvelgiant į šias aplinkybes reikia vėl remtis Senato ataskaita Nr. 413 (58), iš kurios matyti, kad ekonominės ir socialinės svarbos sąlyga - tai „būdas skatinti prekių gamybą Prancūzijos teritorijoje arba finansavimą Prancūzijos naudotojų naudai“. Be to, šioje ataskaitoje taip pat pažymėta, kad leidimo suteikimo procedūra administracijai suteikiama pernelyg didelė vertinimo laisvė.
(127)
Taigi tai, kad investicijai taikoma ekonominės svarbos sąlyga, neatitinka siekiamo tikslo, Komisijos manymu, dar labiau padidina nacionalinių valdžios institucijų laisvę ją vertinant.
(128)
Dėl vertinimo laisvės, kuria Prancūzijos valdžios institucijos naudojasi, suteikdamos leidimus, konstatuotina, kad Prancūzijos valdžios institucijų ir kai kurių suinteresuotųjų šalių minėtas 1987 m. gruodžio 30 d. Konstitucinės tarybos sprendimas (59) šiomis aplinkybėmis netinka. Toje byloje buvo nagrinėjama mokesčių sistema, pagal kurią numatoma galimybė naujam juridiniam asmeniui, įsteigtam susijungus dviem bendrovėms, ribotam laikotarpiui perimti visą susiliejusių bendrovių deficitą arba jo dalį ir, gavus už biudžetą atsakingo ministro leidimą bei laikantis šio leidimo suteikimo sąlygų, dalinio kapitalo įnešimo į grupės bendrovę atveju leidžiama prieš susijungimą neatskaitytą deficitą atskaityti iš vėliau gauto pelno. Konstitucinės taryba turėjo nuspręsti, ar ši leidimo suteikimo procedūra neprieštarauja Konstitucijos 34 straipsniui, pagal kurį apibrėžti mokestinės lengvatos taikymo sritį patikima įstatymų leidėjui. Atsižvelgdama į šias aplinkybes Konstitucinė taryba nusprendė, kad aptariama nuostata neleidžia įstatymų leidėjui perduoti ministrui savo įgaliojimų mokesčių srityje ir kad jam suteikiama tik teisė užtikrinti, atsižvelgiant į įstatymų leidėjo tikslą nesudaryti galimybių išvengti mokesčių mokėjimo, kad būtų laikomasi įstatyme nustatytų sąlygų. Šiame sprendime Konstitucinė taryba turėjo nuspręsti, ar įstatymų leidžiamoji ir vykdomoji valdžios mokesčių srityje neviršija savo kompetencijų, o visai ne dėl to, ar ministras turi vertinimo laisvę, priimdamas atskiras priemones, būtinas įstatymui įgyvendinti.
(129)
Bet kuriuo atveju Komisija mano, kad nacionalinių teismų praktika negali paneigti Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje nustatytų sąlygų.
(130)
Ketvirta, dėl argumento, pagal kurį nacionalinės valdžios institucijos neturi absoliučios vertinimo laisvės, nes jų sprendimą galima apskųsti nacionaliniam teismui siekiant užginčyti motyvus, pateisinančius atsisakymą suteikti leidimą, primintina, kad siekiant nustatyti, jog priemonė nėra bendroji, nebūtina tikrinti, ar mokesčių administracija veikė savo nuožiūra. Iš tikrųjų pakanka konstatuoti, kad minėta administracija turi tam tikrą vertinimo laisvę, kuri leidžia jai keisti aptariamos mokestinės lengvatos suteikimo sąlygas atsižvelgiant į jai vertinti pateiktų investicinių projektų požymius (60). Be to, nuspręsta, kad skolų atidėjimas, leidžiamas atliekant teisminę procedūrą vadovaujantis taikoma nacionaline teise, yra atrankinio pobūdžio, nes ne savaime išplaukia iš įstatymo taikymo, o yra nulemtas laisvo atitinkamų viešųjų institucijų pasirinkimo. Bendrijų Teismas šiuo klausimu priminė, kad pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį valstybės pagalba vertinama atsižvelgiant ne į jos teikimo priežastis ar tikslus, o į pasekmes (61). Tačiau šiuo atveju ta aplinkybė, kad sprendimai nesuteikti leidimo gali būti apskųsti nacionaliniam teismui a fortiori negali paneigti to, kad nacionalinėms valdžios institucijoms suteikta vertinimo laisvė teikiant ministro leidimus.
(131)
Galiausiai Komisija mano, kad Prancūzijos valdžios institucijų teiginys, jog EIG narių ir naudotojų pilietybei neteikiama reikšmės, juo labiau negali paneigti BMK 39 CA straipsnyje nustatytos sistemos atrankinio pobūdžio (62), nes Senato ataskaitoje Nr. 413 (63) pažymima, kad investicijai taikoma ekonominės ir socialinės sąlyga interesais, - tai „būdas skatinti tam tikrų prekių gamybą Prancūzijos teritorijoje arba finansavimą Prancūzijos naudotojų naudai“.
(132)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija mano, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra atrankinio pobūdžio.
(133)
Prancūzijos valdžios institucijos teigia, kad BMK 39 C straipsnio antrosios pastraipos nuostata kartu su 39 CA straipsnio nuostata a priori yra kontrolės priemonė, kuria disponuoja mokesčių administracija, siekdama kovoti su vengimu mokėti mokesčius piktnaudžiaujant kilnojamojo turto finansavimo operacijomis, kurias atlieka fiskaliniu požiūriu skaidrios struktūros, tokios kaip EIG. Prancūzijos valdžios institucijos yra tos nuomonės, kad todėl BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra pateisinama Prancūzijos mokesčių sistemos pobūdžiu ir struktūra. Šiuo atžvilgiu jos patikslina, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema „pagrįsta objektyviais ir horizontaliais kovos su vengimu mokėti mokesčius kriterijais“.
(134)
Iš tikrųjų valstybės pagalbos sąvoka neapima valstybės priemonių, kuriomis įmonės diferencijuojamos dėl mokesčių sistemos, kuri taikoma įmonėms, pobūdžio ir struktūros. Teikiant mokesčių sistemos pobūdžiu ar struktūra pagrįstą argumentą turi būti atsižvelgiama į konkrečios mokestinės priemonės derėjimą su bendra mokesčių sistemos vidaus logika. Tačiau mokestinės diferenciacijos negali diktuoti paprasčiausiai bendrieji tikslai ir uždaviniai, kurių valstybė siekia, priimdama atitinkamas priemones (64).
(135)
Šiuo atveju Komisija mano, kad BMK 39 C straipsnio antrąja pastraipa, apribojančia atskaitomos amortizacijos sumą, iš tikrųjų siekiama kovoti su piktnaudžiavimu fiskaliniu požiūriu skaidriomis struktūromis siekiant gauti mokestinės naudos atliekant išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis, finansavimo operacijas. Šis tikslas yra būtinas ir racionalus siekiant užtikrinti su išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis, amortizacija susijusios mokesčių sistemos veiksmingumą ir todėl turi būti laikomas neatsiejamu nuo minėtos sistemos (65).
(136)
Tačiau BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema negali būti pateisinama Prancūzijoje galiojančios išnuomoto turto arba turto, kuriuo leidžiama naudotis, amortizacijos sistemos pobūdžiu ir struktūra. Iš tikrųjų, nors nuo amortizacijos principo apribojimo, nustatyto BMK 39 C straipsnio antrojoje pastraipoje, leidžiančios nukrypti nuostatos yra priimtinos, jos turėtų būti pagrįstos tik tokiomis sąlygomis, kurių įvykdymas galėtų sutrukdyti siekiant mokesčių mokėjimo optimizavimo naudotis minėto turto finansavimu, kurį atlieka fiskaliniu požiūriu skaidrios struktūros, tokios kaip EIG.
(137)
Tačiau aptariamos leidžiančios nukrypti nuostatos taikymo srities apribojimas turto, amortizuojamo mažiausiai per aštuonerius metus, finansavimu, nei pats, nei kartu su kitomis pritarimo sąlygomis, negali būti pateisinamas Prancūzijos valdžios institucijų siekiamo tikslo atžvilgiu. Beje, vykstant šiai administracinei procedūrai jos nepateikė jokio paaiškinimo dėl to, kodėl, atsižvelgiant į tikslą kovoti su vengimu mokėti mokesčius, buvo nuspręsta šią leidžiančią nukrypti nuostatą taikyti tik per tokį laiką amortizuojamam turtui.
(138)
Kita vertus, kaip buvo konstatuota, viena iš ministro leidimo suteikimo sąlygų, pagal kurią investicija turi būti svarbi ekonominiu ir socialiniu, ypač užimtumo, atžvilgiu, nacionalinėms valdžios institucijoms palieka vertinimo laisvę. Be to, ši sąlyga nesusijusi su tikslu, kurio siekia Prancūzija, kovodama su vengimu mokėti mokesčius. Bet kuriuo atveju toks socialinis tikslas pats nėra tokio pobūdžio, kad leistų nelaikyti aptariamos sistemos pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, nes pagal šį straipsnį valstybės pagalba vertinama atsižvelgiant ne į jos teikimo priežastis ar tikslus, o į pasekmes (66). Beje, jau anksčiau nuspręsta, kad Sutarties 87 straipsnio 1 dalis nebūtų veiksminga, jei dėl priežasčių, susijusių su darbo vietų sukūrimu ar išlaikymu, konkrečių priemonių būtų galima nelaikyti valstybės pagalba, nes pagalba dažniausiai ir suteikiama siekiant sukurti ar išlaikyti darbo vietas (67).
(139)
Šiuo atžvilgiu Prancūzijos valdžios institucijos taip pat teigia, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema leido atnaujinti ir sustiprinti jūrų laivyną. „Air France“ irgi tvirtina, kad ši sistema sudaro sąlygas atnaujinti jos laivyną; ji privalėjo tai padaryti iš dalies pasikeitus aplinkosaugos standartams. Tačiau šie argumentai patvirtina Komisijos vertinimą dėl atrankinio minėtos sistemos pobūdžio; be to, negalima pripažinti, kad dėl ekonominės ar pramoninės politikos tikslų siekimo atrankinei priemonei galima netaikyti Sutarties 87 straipsnio 1 dalies (68). Beje, panašiomis aplinkybėmis yra nuspręsta, kad palūkanų, skaičiuojamų už paskolas, suteikiamas fiziniams asmenims, MVĮ, viešosioms teritorinėms institucijoms ir viešąsias paslaugas teikiančioms vietos institucijoms transporto priemonėms pirkti arba nuomoti pagal išperkamosios nuomos sutartį, subsidijavimo sistemos negalima pateisinti ta aplinkybe, kad šia priemone siekta atnaujinti pramoninių transporto priemonių parką Ispanijoje aplinkos apsaugos ir kelių eismo saugumo pagerinimo tikslais (69).
(140)
Visi su visuomenės interesais susiję tikslai, kurių aptariama sistema galėta siekti arba prie jų prisidėti, t. y. užimtumas, atitinkamų laivų ar orlaivių atnaujinimas arba sutvirtinimas, nors ir teisėti, negali būti pateisinami atitinkamos mokesčių sistemos pobūdžiu bei struktūra ir netgi neturi reikšmės vertinant, ar priemonę galima laikyti valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
(141)
Komisija taip pat mano, kad pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį nesvarbu, jog BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra ne tokia palanki naudotojams nei buvusi bendrosios laivų nuosavybės sistema, nes aptariamą sistemą Komisija turi vertinti jos taikymo metu (70).
(142)
Remdamasi tuo, kas išdėstyta, Komisija mano, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema nėra pateisinama atitinkamos mokesčių sistemos pobūdžiu ir struktūra, todėl jos atrankinis pobūdis negali būti paneigtas.
(143)
Kaip nustatyta, BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema naudojasi ūkio subjektai, veikiantys transporto ir pramonės sektoriuose, ir su šiais sektoriais susijusį turtą finansuojančių EIG, kurios paprastai yra finansų institucijos, nariai. Visi šie ūkio subjektai veikia minėtų sektorių Bendrijos rinkose.
(144)
Šiuo atžvilgiu primintina, kad tokia pagalba, kai siekiama atleisti įmonę nuo išlaidų, kurias ji paprastai patirtų dėl einamosios eksploatacijos arba savo įprastinės veiklos, iš esmės iškraipo konkurencijos sąlygas (71). Nuspręsta, kad bet kuri pagalba įmonei, vykdančiai veiklą Bendrijos rinkoje, gali iškraipyti konkurenciją ir paveikti valstybių narių tarpusavio prekybą (72).
(145)
Šiuo atveju, atsižvelgdama į aptariamų sektorių pobūdį ir jų tarptautinę dimensiją, Komisija mano, kad aptariama pagalba sustiprina šių sektorių operatorių, dalyvaujančių nacionalinėje ir Bendrijos prekyboje, padėtį.
(146)
Antai besinaudojančiųjų aptariama sistema padėtis yra palankesnė nei jų nacionalinių konkurentų (73) ir konkurentų iš kitų valstybių narių, kurie negali pasinaudoti šia sistema dėl to, kad jie nefinansuoja arba nenaudoja šios sistemos reikalavimus atitinkančio turto arba dėl to, kad jie nėra apmokestinti Prancūzijoje.
(147)
Dėl pastarojo aspekto: nors iš tikrųjų formaliai žiūrint nėra jokių teisinių kliūčių, kurios trukdytų kitų nei Prancūzija valstybių narių ūkio subjektams finansuoti BMK 39 CA straipsnyje minimą turtą arba juo naudotis, negalima paneigti, kad praktiškai aptariama sistema sudaro palankias sąlygas Prancūzijoje apmokestinamiems ūkio subjektams. Šiuo atžvilgiu svarbu pažymėti, kad visos suinteresuotosios šalys, besinaudojančios aptariama sistema, kurios pateikė pastabas pagal oficialią tyrimo procedūrą, yra pagal Prancūzijos įstatymus įregistruotos bendrovės. Taip pat primintina, kad kalbėdamos apie sektorių, labiausiai susijusį su aptariama mokesčių sistema, t. y. apie jūrų transporto sektorių, Prancūzijos valdžios institucijos pačios tvirtino, kad priimant šią sistemą buvo siekiama padidinti Prancūzijoje įregistruotų prekybos laivų skaičių ir sumažinti mokestines išlaidas. Galiausiai šiuo atžvilgiu primintina, kad Senato ataskaitoje Nr. 143 (74) pažymima, jog ši sistema - tai „būdas skatinti tam tikrų prekių gamybą Prancūzijos teritorijoje arba finansavimą Prancūzijos naudotojų naudai“.
(148)
Todėl, nematydama pagrindo pradėti atitinkamų rinkų realios padėties ekonominį tyrimą (75) ir atsižvelgdama į tai, kad Prancūzijos įdiegta mokesčių sistema sustiprina ja besinaudojančių ūkio subjektų padėtį, palyginti su kitais ūkio subjektais, konkuruojančiais vykstant prekybai Bendrijos viduje, Komisija mano, kad ši sistema daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai ir iškraipo konkurenciją tarp šių subjektų.
(149)
Atsižvelgdama į visa tai, kas išdėstyta, Komisija mano, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema yra pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
2. Pagalbos dydis ir paskirstymas tarp gavėjų
(150)
Konstatuota, kad mokestinę naudą, gaunamą taikant BMK 39 CA straipsnį, sudaro atskaitomos amortizacijos apribojimo panaikinimas, amortizacijos koeficiento padidinimas vienu punktu ir, galiausiai, galimas atleidimas nuo pelno apmokestinimo perparduodant turtą.
(151)
Kiekvienai išperkamosios nuomos operacijai tenkantis pagalbos dydis atitinka skirtumą tarp per visą amortizacijos laikotarpį sumokėtų mokesčių patikslintų verčių, atsižvelgiant į amortizacijos koeficiento padidinimą vienu punktu, ir tų, kurios būtų gautos taikant BMK 39 C straipsnio antrosios pastraipos nuostatas; prie šio skirtumo reikėtų pridėti sumą, kuri galėtų susidaryti atleidus nuo pelno apmokestinimo perparduodant turtą (76). Šis dydis kiekvienai išperkamosios nuomos operacijai nustatomas laikantis Fiskalinės instrukcijos Nr. 120 (77) 46 ir 47 dalyse nustatytos tvarkos siekiant, kad naudotojui būtų perleista visos naudos dalis.
(152)
Kalbant apie tikslų visos naudos, gautos taikant BMK 39 CA straipsnį, paskirstymą, EIG nariai - tiesioginiai pagalbos gavėjai - turi perleisti mažiausiai du trečdalius šios naudos atitinkamo turto naudotojui. Tačiau su kiekviena išperkamosios nuomos operacija susijęs tikslus naudotojui perleistinos naudos dydis pagal BMK 39 CA straipsnio nuostatas yra apibrėžiamas ministrui suteikiant leidimą.
3. Sistemos laikymas neteisėta pagalba
(153)
Pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį valstybė narė turi pranešti apie visus ketinimus suteikti ar pakeisti pagalbą. Atitinkama valstybė narė savo pasiūlytų priemonių neįgyvendina tol, kol šioje procedūroje nepriimamas galutinis sprendimas.
(154)
Šiuo atveju Prancūzijos valdžios institucijos 1998 m. kovo 17 d. raštu (A/32232) pranešė Komisijai apie tai, kad įdiegta priemonė, pagal kurią ribojama išnuomoto turto amortizacija siekiant, kad būtų užkirstas kelias šiuo mechanizmu naudotis tik mokesčių mokėjimo optimizavimo tikslais ir nustatoma išimtis šiam apribojimui. Šiame rašte Prancūzijos valdžios institucijos pažymi, kad ši sistema neatrodo esanti valstybės pagalba, apie kurią pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį turi būti iš anksto pranešta Komisijai.
(155)
Atsižvelgdama į šias aplinkybes Komisija mano, kad šis raštas neturi būti laikomas pranešimu apie pagalbą pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį. Be to, Komisija pabrėžia, kad aptariamas raštas neatitiko formai keliamų reikalavimų, minimų tuo metu galiojusiame 1981 m. spalio 2 d. Komisijos rašte valstybėms narėms SG (81) 12740. Taigi įgyvendindama aptariamą sistemą Prancūzija veikė neteisėtai, pažeisdama Sutarties 88 straipsnio 3 dalį.
4. Pagalbos sistemos suderinamumas su bendrąja rinka
(156)
Aptariama mokesčių sistema yra valstybės pagalba pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, todėl, atsižvelgiant į šio straipsnio 2 ir 3 dalyse numatytas leidžiančias nukrypti nuostatas, reikia išnagrinėti jos galimą suderinamumą su bendrąja rinka. Šiuo atžvilgiu primintina, kad remiantis Prancūzijos valdžios institucijų pateikta informacija faktiškai aptariama sistema naudojasi su jūrų, oro ir geležinkelių transporto bei šiek tiek su pramonės sektoriumi susiję ūkio subjektai (78). Jie taip pat susiję su finansų sektoriumi, nes EIG nariai dažniausiai yra finansų institucijos.
(157)
Dėl Sutarties 87 straipsnio 2 dalyje numatytų leidžiančių nukrypti nuostatų, susijusių su socialinio pobūdžio pagalba individualiems vartotojams, su pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti, taip pat su pagalba, teikiama tam tikrų Vokietijos Federacinės Respublikos regionų ūkiui, pakanka konstatuoti, kad šiomis aplinkybėmis jos visiškai netaikytinos, kad ir kokia būtų besinaudojančiųjų aptariama sistema tapatybė.
(158)
Dėl Sutarties 87 straipsnio 3 dalies b punkto leidžiančios nukrypti nuostatos pakanka konstatuoti, kad aptariama mokesčių sistema nėra Europai svarbus projektas ir nėra skirta Prancūzijos ekonomikos dideliems sutrikimams atitaisyti. Ji taip pat nėra pagal Sutarties 87 straipsnio 3 dalies d punkto leidžiančią nukrypti nuostatą skirta kultūrai remti ir paveldui išsaugoti.
(159)
Šiuo atžvilgiu Komisija norėtų atkreipti dėmesį į tai, kad nei Prancūzijos valdžios institucijos, nei suinteresuotosios šalys vykstant administracinei procedūrai apie minėtas leidžiančias nukrypti nuostatas neužsiminė.
(160)
Sutarties 87 straipsnio 3 dalies a ir c punktuose numatytoms leidžiančioms nukrypti nuostatoms išnagrinėti reikia atlikti kiekvieno atitinkamo sektoriaus analizę.
(161)
Dėl Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punkto leidžiančios nukrypti nuostatos, pagal kurią leidžiama pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui, Komisija yra tos nuomonės, kad niekas neleidžia manyti, jog taikant aptariamą sistemą oro transporto sektoriui suteikta pagalba yra suderinama su bendrąja rinka. Iš tikrųjų šiuo atveju netaikytina nė viena iš Komisijos gairėse dėl Sutarties 92 ir 93 straipsnių bei EEE susitarimo 61 straipsnio taikymo valstybės pagalbai aviacijos sektoriuje (79) šiuo atžvilgiu numatytų leidžiančių nukrypti nuostatų.
(162)
Tačiau reikia pažymėti, kad Komisija išimties tvarka leidžia teikti tam tikrą pagalbą veiklai oro transporto sektoriuje:
a)
remiantis 1998 m. nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairėmis, iš dalies pakeistomis 2000 m. (80) - oro maršrutams iš atokiausių regionų teritorijos siekiant kompensuoti papildomas išlaidas, susidarančias dėl nuolatinių kliūčių, su kuriomis susiduriama šiuose regionuose, apibrėžtų Sutarties 299 straipsnio 2 dalyje,
b)
remiantis Bendrijos gairėmis dėl oro uostų finansavimo ir valstybės pagalbos oro transporto bendrovių veiklai iš regioninių oro uostų pradėti (81) - naujiems oro maršrutams iš regioninių oro uostų, kuriais pervežama mažiau kaip 5 mln. keleivių per metus, padengiant iki 30 % tik su veiklos pradėjimu susijusių išlaidų, patiriamų per pirmuosius trejus metus (iki 40 % minėtų išlaidų, patiriamų per pirmuosius trejus metus, - regioniniams oro uostams, pagal gaires esantiems regionuose, kurių padėtis palyginti su kitais yra kur kas blogesnė).
(163)
Atsižvelgdama į tai, kas išdėstyta, Komisija sutinka, kad Prancūzija, apskaičiuodama grąžintiną pagalbą, neįtrauktų sumų, galbūt susijusių su:
a)
orlaiviais, skirtais nuolatiniams oro maršrutams iš atokiausio regiono, jeigu ji gali įrodyti, kad šie orlaiviai buvo prižiūrimi būtent šiame regione ir kad pagalba neviršija nustatytų papildomų išlaidų,
b)
ir su orlaiviais, skirtais naujiems oro maršrutams iš regioninio oro uosto, iki minėtos reikalavimus atitinkančių išlaidų dalies, jei aptariamos gairės atitinkamu laikotarpiu nėra viešosios paslaugos teikimo su finansinėmis kompensacijomis sutarties objektas pagal 1992 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2408/92 dėl Bendrijos oro vežėjų patekimo į Bendrijos vidaus oro maršrutus 4 straipsnį (82).
(164)
Visais kitais atvejais oro transporto įmonėms taikant aptariamą sistemą suteikta pagalba yra nesuderinama su Sutartimi.
(165)
Vadovaujantis Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu 1997 m. Bendrijos gairėse, vėliau 2004 m. Bendrijos rekomendacijose (83), apibrėžiamos valstybės pagalbos sistemos, kurios gali būti leidžiamos norint palaikyti Bendrijos jūrų transporto įmonių interesus konkuruojant su trečiosiomis šalimis siekiant šių bendrųjų tikslų:
-
išlaikyti darbo vietas Bendrijoje (jūroje ir sausumoje kartu);
-
pagerinti saugumą;
-
išsaugoti jūrinę patirtį Bendrijoje ir lavinti jūrinius įgūdžius.
(166)
Tačiau atsižvelgiant į minėtus tikslus pagal 1997 m. Bendrijos gaires ir 2004 m. Bendrijos rekomendacijas tam tikros mokestinės priemonės laivybos gali būti suteiktos bendrovėms siekiant pagerinti jų konkurencingumą (3.1 punktas).
(167)
Primenama, kad valstybės pagalbos tikslas vykdant bendrąją jūrų transporto politiką yra skatinti Bendrijos laivyno konkurencingumą pasaulinėje rinkoje. Todėl taikant mokestinių lengvatų sistemas paprastai turi būti reikalaujama, kad egzistuotų ryšys su Bendrijos laivais.
(168)
Be to, šių sistemų teikiama nauda atsižvelgiant į Bendrijos interesus turi skatinti jūrų transporto vystymąsi ir darbo vietų šiame sektoriuje kūrimą. Todėl minėta mokestinė nauda turi būti susijusi tik su jūrų transporto veikla. Antai jei jūrų transporto bendrovė vykdo ir kitą prekybinę veiklą, su abiem veiklomis susijusi apskaita turi būti vykdoma atskirai siekiant užkirsti kelią perėjimui į veiklą, nesusijusią su jūrų transportu.
(169)
Negalima paneigti, kad aptariama sistema siekiama sudaryti palankias sąlygas laivams, plaukiojantiems su Prancūzijos vėliava, finansuoti ir skatinti jūrų sektoriaus vystymąsi bei darbo vietų jame kūrimą.
(170)
Be to, suteikus pagalbą pagal aptariamą sistemą, palengvinamas laivų finansavimas ir taip prisidedama prie Bendrijos laivyno atnaujinimo. Šiuo atžvilgiu Komisija pritaria Prancūzijos valdžios institucijų nuomonei, kad aptariama pagalba prisideda prie laivyno, plaukiojančio su Prancūzijos vėliava, sustiprinimo ir atnaujinimo (84). Ji ypač palaiko argumentą, kad, labiausiai dėl leidimo suteikimo mechanizmo, pagal kurį aptariama sistema gali būti taikoma, jei Bendrijos teritorijoje disponuojama strateginiu sprendimų priėmimo centru, susijusiu su jūrų veiklos ir laivų valdymu, ir pagal kurį atsižvelgiama į argumentus, susijusius su užimtumu, minėta sistema prisideda prie darbo vietų jūrų sektoriuje išsaugojimo Bendrijoje tiek sausumoje, tiek jūroje (85). Be to, šiuos dalykus patvirtino daugelis laivų savininkų, suinteresuotųjų šalių, kurios pabrėžia aptariamos sistemos svarbą kompensuojant su šia vėliava plaukiojančių laivų įgulų papildomas išlaidas, užtikrinant aukštos kvalifikacijos specialistų išlaikymą jūrų transporte ir prisidedant prie laivyno, plaukiojančio su valstybės narės vėliava, išlaikymo ir net plėtros (86). Tačiau Komisija patikslina, kad, vadovaujantis 2004 m. Bendrijos rekomendacijomis, jei laivai yra vilkikai arba traleriai, suteikta pagalba gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka tik tokiu atveju, jei mažiausiai 50 % jų metinės veiklos atitinka jūrų transporto apibrėžtį (87).
(171)
Taigi atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta, galima manyti, kad BMK 39 CA straipsnyje nustatyta mokesčių sistema, tiek, kiek ji atitinka 2004 m. Bendrijos rekomendacijų 3.1 punktą, yra palanki jūrų sektoriui ir atitinka taikomose Bendrijos rekomendacijose apibrėžtus tikslus.
(172)
Tačiau tam, kad šią sistemą taikant suteiktai pagalbai būtų galima taikyti Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punkto leidžiančią nukrypti nuostatą, ji turi griežtai atitikti siekiamą tikslą ir netrikdyti prekybos sąlygų taip, kad tai prieštarautų bendram interesui.
(173)
Šiuo atžvilgiu Prancūzijos valdžios institucijų dėmesys atkreipiamas į pagalbos apribojimo taisyklę, nustatytą 2004 m. Bendrijos rekomendacijų 11 punkte, pagal kurį „didžiausia priimtina pagalba yra jūrininkams taikomų mokesčių bei socialinių įmokų panaikinimas ir laivybos bendrovių apyvartos mokesčio sumažinimas. Siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo negali būti suteikta didesnė nauda taikant kitas pagalbos sistemas. Todėl net jei kiekviena pagalbos sistema, apie kurią praneša valstybė narė, yra nagrinėjama atsižvelgiant į jos pačios privalumus, Komisija mano, kad bendra pagalbos suma, gaunama tiesioginių pervedimų forma pagal 3, 4, 5 ir 6 punktus, neturi viršyti mokesčių ir socialinių įmokų, taikomų jūrų transporto veiklai ir jūrininkams, bendros sumos“. Tam, kad ši nuostata būtų įgyvendinta, Prancūzijos valdžios institucijos turės tikrinti, ar metinė pagalba, kurią pagal šią sistemą gauna atitinkamas laivo savininkas, ir pagalba, suteikta taikant visas pagalbos sistemas, susijusias su 1997 m. Bendrijos gairių ir 2004 m. Bendrijos gairių 3-6 skirsniais (ypač fiksuoto jūrų transporto bendrovių apmokestinimo pagal tonažą sistema (88) ir atleidimas nuo socialinių įmokų ir verslo mokesčio jūrinės dalies mokėjimo) neviršija tam pačiam laivo savininkui tenkančios bendros mokesčių ir socialinių įmokų, kurios paprastai būtų taikomos jūrų transporto veiklai ir jūrininkams, sumos. Dalis, viršijanti minėtą sumą, yra nesuderinama su bendrąja rinka ir turi būti išieškota.
(174)
Todėl Komisija mano, kad pagalba, suteikta jūrų transporto įmonėms taikant BMK 39 CA straipsnyje nustatytą sistemą, yra suderinama su Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, jei laikomasi 172 ir 173 konstatuojamosiose dalyse nurodytų sąlygų.
(175)
Komisija mano, kad Sutarties 87 straipsnio 3 dalies a punkte numatytos leidžiančios nukrypti nuostatos, susijusios su tam tikrų regionų plėtra, netaikytinos aptariamai sistemai, jei ja siekiama finansuoti su geležinkelio transporto sektoriumi susijusį turtą. Tačiau Komisija išnagrinėjo minėtos sistemos aptariamoje priemonėje suderinamumą su Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu.
(176)
Atsižvelgiant į istoriškai susiklosčiusią geležinkelio įmonių padėtį ir į geležinkelių transporto rinkos dalies sumažėjimą, būtina paspartinti geležinkelių riedmenų keitimo procesą, kad būtų galima pajėgti konkuruoti su kitomis transporto rūšimis. Reikia didesnių ir greitesnių geležinkelių riedmenų modernizavimo ir (arba) atnaujinimo pastangų, kad dar labiau nesumažėtų geležinkelių transporto rinkos dalis, palyginti su kitomis transporto rūšimis, ne tokiomis tvariomis ir labiau teršiančiomis aplinką.
(177)
Komisija mano, kad geležinkelių riedmenų keitimas yra suderinamas su bendrąja didesnio sąveikumo politika. Be to, geležinkelių riedmenų keitimas prisideda prie paslaugų saugumo ir modernizavimo tikslumo, patikimumo ir greitumo atžvilgiu. Geležinkelių riedmenų keitimas yra svarbiausias geležinkelių sektoriaus vystymo stiprinimo politikos aspektas, todėl Komisija mano, kad siūlomos priemonės neprieštarauja bendram interesui.
(178)
Todėl Komisija mano, kad pagalba geležinkelio įmonėms, suteikta taikant BMK 39 CA straipsnyje nustatytą sistemą, yra suderinama su Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu.
(179)
Dėl Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punkto leidžiančios nukrypti nuostatos, pagal kurią galima teikti pagalbą, skirtą tam tikros veiklos rūšių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui, reikia pažymėti, kad nė viena iš šios sistemos ypatybių neleidžia manyti, kad pagalba pramonės sektoriui, suteikta taikant šią sistemą, yra suderinama su bendrąja rinka.
(180)
Vis dėlto Komisija negali iš karto atmesti prielaidos, kad tam tikras su pramonės sektoriumi susijęs turtas, finansuojamas taikant BMK 39 CA straipsnį, gali būti finansuojamas laikantis nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairėse (89) nustatytų sąlygų, t. y. kad investicija atliekama regione, atitinkančiame Sutarties 88 straipsnio 3 dalies a arba c punkte nustatytus reikalavimus, ir kad gavėjų įnašas, skirtas aptariamam finansavimui, siekia mažiausiai 25 %. Bet kuriuo atveju neturi būti viršytas leistinas regioninės pagalbos dydis, jei įmonė gauna ir aptariamą pagalbą, ir patvirtintą nacionalinę regioninę pagalbą.
(181)
Komisija mano, kad, jei atsižvelgiama į šias sąlygas, šiam sektoriui taip suteikta pagalba yra suderinama su bendrąja rinka.
(182)
Dėl finansų sektoriaus Komisija mano, kad minėtos su konkrečiais sektoriais nesusijusios leidžiančios nukrypti nuostatos neturi reikšmės vertinant pagalbos priemonių, kuriomis naudojosi EIG nariai, suderinamumą su bendrąja rinka.
(183)
Tačiau, atsižvelgdama į finansavimo išperkamosios nuomos būdu operacijos bendrąjį pobūdį, Komisija mano, kad pagalbos jūrų, oro ir geležinkelių transporto sektoriams, taip pat pramonės sektoriui priemonės, galinčios būti laikomos suderinamomis su bendrąja rinka, tokios yra ne tik atitinkamo turto naudotojų, bet ir atitinkamų EIG narių atžvilgiu. Iš tikrųjų svarbu nebausti EIG narių dėl to, kad jie nepriklauso minėtiems sektoriams, nes jų tarpininkavimas buvo būtinas tam, kad būtų atliktos atitinkamos finansavimo operacijos ir tam, kad naudotojai galėtų pasinaudoti minėtomis leidžiančiomis nukrypti nuostatomis. Komisija mano, kad šią analizę patvirtina tas faktas, jog tiksli naudotojui perleistina visos naudos dalis, pagal BMK 39 CA straipsnį sudaranti mažiausiai du trečdalius visos naudos, kaip tvirtino Prancūzijos valdžios institucijos, yra komercinių derybų tarp EIG ir naudotojų rezultatas. Iš tikrųjų ši aplinkybė patvirtina tai, kad EIG nariams lieka tik ta visos naudos dalis, kuri yra būtina, vadovaujantis taisyklėmis, susijusiomis su minėtų pagalbos priemonių suderinamumo vertinimu, užsibrėžtiems tikslams pasiekti.
5. Pagalbos išieškojimas
(184)
Komisija primena, kad pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio [tapusio Sutarties 88 straipsniu] (90) taikymo taisykles, 14 straipsnio 1 dalį pagalba, laikoma nesuderinama su bendrąja rinka ir suteikta pagal atitinkamą sistemą, turi būti išieškota.
(185)
Tačiau pagal minėto 14 straipsnio 1 dalį „Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui“. Šiuo atžvilgiu yra nuspręsta, kad Komisija privalo oficialiai atsižvelgti į išimtines aplinkybes, kurios pagal minėto 14 straipsnio 1 dalį pateisina tai, kad ji nereikalauja išieškoti neteisėtai suteiktos pagalbos, jeigu tai prieštarauja bendrajam Bendrijos teisės principui (91).
(186)
Šiuo atžvilgiu primintina, kad pagrindiniu teisinio tikrumo reikalavimu siekiama užtikrinti iš Bendrijos teisės kylančių situacijų ir teisinių santykių numatomumą, taigi ir priešinamasi tam, kad Komisija galėtų neribotai delsti vykdyti savo įgaliojimus (92).
(187)
Šiuo atveju, nors negalima manyti, kad buvo pažeistas teisėtų lūkesčių principas (93), Komisija mano, kad, atsižvelgiant į ypatingas šio atvejo aplinkybes, besinaudojančiųjų aptariama mokesčių sistema atžvilgiu buvo pažeistas teisinio tikrumo principas.
(188)
Iš tikrųjų Komisija mano, kad yra keletas išskirtinių požymių, leidžiančių manyti, kad dėl aptariamos sistemos tyrimo Komisija delsė vykdyti savo įgaliojimus ir kad besinaudojantieji minėta sistema buvo suklaidinti dėl jos teisėtumo.
(189)
Primintina, 1998 m. kovo 17 d. raštu Prancūzijos valdžios institucijos pranešė Komisijai apie BMK 39 CA straipsnio antrojoje pastraipoje ir 39 CA straipsnyje nustatytos sistemos egzistavimą. Šis raštas nėra pranešimas pagal Sutarties 88 straipsnio 3 dalį (94), taigi ir Komisijos reakcijos į šį raštą nebuvimas negali pats ir vien tik pats reikšti teisinio saugumo principo pažeidimo, antraip Sutarties 87 ir 88 straipsnių nuostatos būtų visiškai neveiksmingos. Tačiau tai nereiškia, kad Komisija tuo metu nebuvo atkreipusi dėmesio į aptariamą sistemą (95).
(190)
Be to, nagrinėdama du jai pateiktus skundus dėl pagalbos priemonių, kuriomis pasinaudojo laivybos bendrovės „Sea France“ ir „BAI“, Komisija du kartus pateikė klausimus Prancūzijos valdžios institucijoms dėl kai kurių jų laivų finansavimo būdo. Bet savo 2000 m. liepos 10 d. ir 2003 m. balandžio 2 d. atsakymuose (96) Prancūzijos valdžios institucijos neabejotinai rėmėsi BMK 39 CA straipsnyje nustatyta sistema, aiškiai išdėstydamos jos esmę.
(191)
Komisija neatsakė į šiuos raštus, kuriuos jos prašymu atsiuntė Prancūzijos valdžios institucijos ir kuriuose buvo aprašyta aptariama sistema, todėl yra pagrindas manyti, kad ji delsė vykdyti savo įgaliojimus, nes oficiali tyrimo procedūra buvo pradėta tik 2004 m. gruodžio 14 d. ir tuo pat metu leido tvyroti abejonėms dėl minėtos sistemos teisėtumo.
(192)
Dėl Prancūzijos valdžios institucijų rėmimosi 2001 m. gegužės 8 d. Komisijos sprendimu dėl valstybės pagalbos, Prancūzijos skirtos bendrovei „Brittany Ferries“ (97), pažymėtina, kad Komisija jame nustatė, jog sistema, kuri buvo aptariama, yra bendroji priemonė, nes yra atvira visiems ūkio sektoriams ir priklauso bendrosios teisės sričiai. Nors iš tikrųjų toje byloje aptariama sistema buvo ta, kuri galiojo iki 1998 m., vis dėlto reikia konstatuoti, kad šis faktas aiškiai neišplaukė iš šio sprendimo motyvų ir todėl ši aplinkybė galėjo prisidėti prie besinaudojančiųjų dabar aptariama sistema suklaidinimo.
(193)
Vadinasi, minėtų dalykų derinys įrodo išskirtinį šiuo atveju aptariamų aplinkybių pobūdį ir, siekiant laikytis teisinio tikrumo principo besinaudojančiųjų aptariama sistema atžvilgiu, pateisina pagalbos išieškojimo apribojimą atsižvelgiant į jos suteikimo datą.
(194)
Todėl Komisija mano, kad Prancūzija neturi išieškoti su bendrąja rinka nesuderinamos pagalbos, neteisėtai teiktos nuo Įstatymo Nr. 98-546 įsigaliojimo 1998 m. atliekant finansavimo operacijas, kurioms kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos įsipareigojo taikyti BMK 39 CA straipsnyje nustatytą sistemą pagal teisiškai privalomą teisės aktą (98), priimtą anksčiau nei Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje2005 m. balandžio 13 d., buvo paskelbtas 2004 m. gruodžio 14 d. Komisijos sprendimas pagal Sutarties 88 straipsnio 2 dalį pradėti oficialią tyrimo procedūrą.
(195)
Tačiau su bendrąja rinka nesuderinama pagalba, teikta atliekant visas finansavimo operacijas, kurioms kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos įsipareigojo taikyti BMK 39 CA straipsnyje nustatytą sistemą tik pagal teisiškai privalomą aktą, priimtą vėliau nei buvo paskelbtas minėtas Komisijos sprendimas, turi būti išieškota iš gavėjų. Šiuo atžvilgiu reikia atsižvelgti į EIG narių galiausiai išlaikytą naudos dydį ir į naudotojui perleistą dydį (99). Kalbant apie atitinkamo turto naudotoją dalinio pagalbos nesuderinamumo atveju, iš EIG narių išieškotinas dydis nustatomas tokiu pat santykiu, kaip ir tas, kuris taikomas turto naudotojui perleistos naudos daliai.
(196)
Komisija mano, kad šiuo atžvilgiu svarbu patikslinti, jog tai, kad EIG nariams tenkančią fiskalinę ir teisinę riziką tam tikrais atvejais pagal sutartį gali prisiimti turto naudotojai, nepažeidžia principo, pagal kurį tikslas, kurio siekia Komisija prireikus reikalaudama išieškoti neteisėtai gautą pagalbą, yra priversti įvairius naudos gavėjus netekti naudos, kurią jie, palyginti su konkurentais, gavo atitinkamoje rinkoje, ir atkurti tą padėtį, kuri buvo iki minėtos pagalbos suteikimo. Šio tikslo įgyvendinimas negali priklausyti nei nuo formos, kuria buvo suteikta pagalba, nei nuo pagalbos gavėjų sudarytų sutarčių sąlygų (100).
VIII. IŠVADA
(197)
Komisija konstatuoja, kad Prancūzija neteisėtai suteikė BMK 39 CA straipsnyje nustatytą pagalbą, pažeisdama Sutarties 88 straipsnio 3 dalį.
(198)
Todėl Prancūzija turi imtis visų būtinų priemonių išieškoti šiai pagalbai, išskyrus tą, kurią kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos įsipareigojo teikti pagal teisiškai privalomą teisės aktą, priimtą anksčiau nei Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje2005 m. balandžio 13 d. buvo paskelbtas sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą, išskyrus su geležinkelių sektoriaus turtu susijusią pagalbą, o kalbant apie kitas operacijas - atskaičius pagal konkretiems sektoriams taikomas su valstybės pagalba susijusias taisykles leistiną didžiausią pagalbos sumą ir atsižvelgiant į kitu pagrindu suteiktą pagalbą. Šios konkretiems sektoriams taikomos taisyklės - tai 1997 m. ir 2004 m. Bendrijos valstybės pagalbos jūrų transportui gairės, 1998 m. Bendrijos rekomendacijos dėl valstybės pagalbos jūrų transportui, Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairės, iš dalies pakeistos 2000 m., 2005 m. Bendrijos gairės dėl oro uostų finansavimo ir valstybės pagalbos oro transporto bendrovių veiklai iš regioninių oro uostų pradėti ir galiausiai, dėl turto, susijusio su pramonės sektoriumi, finansavimo - Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairės.
(199)
Pagal 151, 152 ir 194-196 konstatuojamąsias dalis iš gavėjų turi būti išieškota minėta nesuderinama pagalba, kurią kompetentingos valdžios institucijos įsipareigojo teikti tik pagal teisiškai privalomą aktą, priimtą vėliau nei buvo paskelbtas minėtas Komisijos sprendimas.
(200)
Tokios pagalbos suteikimo atveju Komisija prašo Prancūziją jai perduoti pridedamą formą apie išieškojimo pažangą ir sudaryti išieškotinos pagalbos gavėjų sąrašą,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Bendrojo mokesčių kodekso 39 CA straipsnyje nustatyta sistema, Prancūzijos įdiegta pažeidžiant Sutarties 88 straipsnio 3 dalį, yra nesuderinama su bendrąja rinka, išskyrus 2 straipsnyje minimas priemones.
2 straipsnis
Pagalbos priemonės, suteiktos pagal 1 straipsnyje minimą sistemą, yra suderinamos su bendrąja rinka:
1)
jūrų ir oro transporto sektoriuose - iki didžiausios pagalbos, kurią leidžia, atsižvelgiant į aplinkybes, Bendrijos rekomendacijos dėl valstybės pagalbos jūrų transportui arba tos, kurios taikomos oro transporto sektoriuje, atsižvelgiant į atitinkamam laikotarpiui jau suteiktą pagalbą;
2)
geležinkelių sektoriuje ir
3)
pramonės sektoriuje - iki didžiausios pagalbos, kurią leidžia Nacionalinės regioninės pagalbos teikimo gairės.
Atsižvelgiant į taikant minėtą sistemą atliekamos finansinės operacijos bendrąjį pobūdį, jūrų, oro ir geležinkelių transporto sektoriams, taip pat pramonės sektoriui skirtos pagalbos priemonės, galinčios būti laikomos suderinamomis su bendrąja rinka, tokios yra ne tik atitinkamo turto naudotojų, bet ir atitinkamų finansų sektoriaus dalyvių, EIG narių, atžvilgiu.
3 straipsnis
Prancūzija baigia taikyti 1 straipsnyje minimą pagalbos sistemą tiek, kiek ji yra nesuderinama su bendrąja rinka ir daugiau nesuteikia leidimo šiai jos daliai.
4 straipsnis
1. Prancūzija imasi visų reikiamų priemonių, kad iš gavėjų būtų išieškota pagal 1 straipsnyje minimą sistemą neteisėtai suteikta pagalba, išskyrus tą, kuri suteikta atliekant finansavimo operacijas, kurioms kompetentingos nacionalinės valdžios institucijos įsipareigojo taikyti minėtą sistemą pagal teisiškai privalomą teisės aktą, priimtą iki 2005 m. balandžio 13 d., ir 2 straipsnyje minimą pagalbą.
2. Pagalbos išieškojimas turi būti pradėtas nedelsiant pagal nacionalinės teisės procedūras, jei jos leidžia nedelsiant ir sėkmingai vykdyti šį sprendimą. Į išieškotiną pagalbą įeina ir palūkanos už laikotarpį nuo pagalbos skyrimo gavėjams iki faktinio jos išieškojimo. Palūkanos skaičiuojamos pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 (101) V skyriaus nuostatas.
5 straipsnis
Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Prancūzija praneša Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi ir kurių planuoja imtis šiam sprendimui įvykdyti.
Prancūzija pateikia Komisijai šią informaciją, užpildydama II priede pateikiamą formą, ir sudaro išsamų sąrašą įmonių, pasinaudojusių pagal 1 straipsnyje minimą sistemą laikantis 4 straipsnio 1 dalies sąlygų taikytomis pagalbos priemonėmis, atitinkamu transporto srities kilnojamuoju turtu ir kiekvienu atveju pervestomis sumomis.
Prancūzija taip pat sudaro 4 straipsnio 1 dalyje minimomis pagalbos priemonėmis pasinaudojusių įmonių sąrašą ir nurodo tikslias pagalbos sumas, kurias gavo kiekviena šių įmonių. Tam naudojamos III priede pateiktos formos.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje, 2006 m. gruodžio 20 d.