Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2330/98
1998 m. spalio 22 d.
numatantis kompensacijos pasiūlymą tam tikriems pieno ir pieno produktų gamintojams, kurių prekyba laikinai apribota
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi 1984 m. pieno ir pieno produktų sektoriuje įvedus papildomų mokesčių sistemą Bendrijos teisės aktuose nustatant individualių referencinių kiekių paskyrimo taisykles nebuvo atsižvelgta į gamintojų padėtį, kurie, prisiėmę 1977 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamente (EEB) Nr. 1078/77, nustatančiame priemokų už pasitraukimą iš pieno ir pieno produktų rinkos ir už melžiamų bandų pakeitimą sistemą [4], numatytą įsipareigojimą, valstybės narės patvirtintais referenciniais metais nepristatė arba nepardavė pieno arba kurių pristatymas ar pardavimas tais metais buvo apribotas;
kadangi Teisingumo Teismui 1992 m. gegužės 19 d. priėmus sprendimą sujungtose C-104/89 ir C-37/90 bylose Bendrijos institucijos įsipareigojo tą nutartį visiškai įgyvendinti ir taikyti visiems gamintojams, kurių padėtis atitinka sprendime nustatytas sąlygas dėl Bendrijos įsipareigojimo atlyginti nuostolius, kuriuos minėti gamintojai patyrė, nes Bendrijos pirminės teisės aktuose jiems nebuvo numatyta skirti individualų referencinį kiekį; kadangi tai buvo gamintojai, turėję teisę prašyti specialaus referencinio kiekio remdamiesi nuostatomis, kuriomis Reglamentu (EEB) Nr. 764/89 [5] arba Reglamentu (EEB) Nr. 1639/91 [6] buvo papildytas 1984 m. kovo 31 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 857/84, nustatantis bendrąsias Reglamento (EEB) Nr. 804/68 5c straipsnyje nurodyto mokesčio taikymo pieno ir pieno produktų sektoriuje taisykles [7]; kadangi 1993 m. liepos 22 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 2187/93, numatantis kompensacijos pasiūlymą tam tikriems pieno ir pieno produktų gamintojams, kurių prekyba laikinai sustabdyta [8], šiems gamintojams nustatė kompensavimo tvarką, pagal kurią visiems reikalavimus atitinkantiems ir prašymus pateikusiems gamintojams buvo pateiktas vienodo dydžio pasiūlymas, kuris galėjo būti priimtas visišku ir galutiniu susitarimu arba kitu atveju atmestas;
kadangi dviejų gamintojų prašymu Pirmosios instancijos teismas 1997 m. gruodžio 9 d. sprendimu sujungtose T-195/94 ir T-202/94 bylose įpareigojo Bendriją atlyginti žalą, kurią minėti gamintojai patyrė, nes papildomą mokesčių sistemą nustatančiuose Bendrijos pirminės teisės aktuose nebuvo numatyta valdoms skirti individualų referencinį kiekį remiantis Reglamente (EEB) Nr. 1078/77 nustatytu įsipareigojimu ir dėl to, kad vėlesni šių teisės aktų pakeitimai atmetė specialių referencinių kiekių paskyrimą priemokos pagal Reglamento (EEB) Nr. 1078/77 nuostatas perėmėjams, referencinį kiekį gavusiems remiantis Reglamento (EEB) Nr. 857/84 2 ir (arba) 6 straipsniais;
kadangi yra daug kitų gamintojų, kurių padėtis atitinka sprendime nustatytas sąlygas dėl Bendrijos atsakomybės ir kurie pateikė ieškinį Tarybai ir Komisijai arba pareikalavo kompensacijos iš Bendrijos institucijų; kadangi tai daugiausia gamintojai, turėję teisę prašyti specialaus referencinio kiekio remdamiesi Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 [9] nuostatomis; kadangi dėl to reikėtų nustatyti šių pretenzijų patenkinimo tvarką;
kadangi, atsižvelgiant į gamintojų, kuriems gali būti skiriami referenciniai kiekiai, skaičių, būtų neįmanoma atskirai įvertinti kiekvieno gamintojo ieškinį; kadangi dėl šios priežasties būtina taikyti vienodumo principą; kadangi reikėtų kuo labiau laikytis Reglamente (EEB) Nr. 2187/93 nustatytos tvarkos;
kadangi reikėtų nustatyti tiesioginį ryšį tarp teisės į specialų referencinį kiekį gavimo remiantis Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 nuostatomis ir žalos, patiriamos dėl pieno gamybos apribojimo prieštaraujant gamintojo norams; kadangi, siekiant užtikrinti, kad specialus referencinis kiekis gamintojui nebūtų naudingas vien tik tam, kad būtų spekuliuojama paskirto referencinio kiekio numatoma turtine verte, reikėtų atsižvelgti į tolesnius gamintojo veiksmus Reglamente (EEB) Nr. 2055/93 nustatytu apribojimo laikotarpiu;
kadangi būtina nustatyti, kuo remiantis turi būti apskaičiuojamas metinis kiekis valdos dalies perėmėjams, kuriems taikomas Reglamente (EEB) Nr. 1078/77 numatytas įpareigojimas; kadangi metinis kiekis paprastai bus nustatomas atsižvelgiant į tai, kokią pirminės valdos bendro ploto dalį sudaro perduotas žemės plotas; tačiau kadangi po to, kai Teisingumo Teismas 1997 m. spalio 16 d. C-165/95 byloje priėmė sprendimą, tuo atveju, kai pirminė valda yra mišraus tipo ir kai yra būtini įrodymai, apskaičiavimai turėtų būti atliekami proporcingai valdos daliai, tiesiogiai ar netiesiogiai perduotai pieno gamybai tuo metu, kai buvo prisiimtas įsipareigojimas pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1078/77; kadangi tos pačios taisyklės turėtų būti taikomos ir tada, kai visos valdos perėmėjas, kuriam taikomas minėtas įpareigojimas, arba dalies valdos perėmėjas vėliau valdos dalį perdavė, dar jam nepaskyrus specialaus referencinio kiekio;
kadangi, atsižvelgiant į tai, kas pasakyta, kompensuotinas kiekis turi būti apskaičiuojamas remiantis 1992 m. gegužės 19 d. Teisingumo Teismo ir 1997 m. gruodžio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimų motyvuose išdėstytais principais;
kadangi reikėtų nurodyti laikotarpį, kuriam turi būti siūloma kompensacija; kadangi, remiantis pirmiau minėtais principais, žalos, kurią patyrė gamintojai, laikas laikomas pasibaigusiu Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 priėmimo dieną arba - jeigu ši data ankstesnė - tada, kai buvo paskirtas specialus referencinis kiekis,; kadangi turi būti taikomos Teisingumo Teismo statuto 43 straipsnio nuostatos, nustatančios penkerių metų laiko terminą dėl pretenzijų; kadangi institucijos, gamintojų prašymus gavusios po 1997 m. gruodžio 9 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimo, laikinai atsisakė teisės taikyti nuostatas dėl laiko termino; kadangi dėl to būtina nustatyti aplinkybes, kuriomis apribojimo laikotarpis bus vėl taikomas;
kadangi administravimo tikslais būtina nustatyti terminą, iki kurio gamintojai turi kompetentingoms institucijoms pateikti prašymus gauti kompensaciją, kad šie būtų priimti, ir pasiūlymų perdavimo bei jų priėmimo terminus; kadangi Komisijai turėtų būti suteikta teisė ypatingomis aplinkybėmis pratęsti pasiūlymų perdavimo terminą;
kadangi tam, kad šis reglamentas būtų įgyvendintas, valstybė narė, laikydamasi jo nuostatų, vykdo administracines užduotis, remdamasi specialiu tik joms vykdyti skirtu įgaliojimu; kadangi, atsižvelgiant į tai, kad pasiūlymo priėmimo sąlyga turi būti visų pretenzijų Bendrijai dėl referencinių kiekių nepaskyrimo atsisakymas, kompensacijos pasiūlymą valstybės narės kompetentinga institucija gamintojui turėtų pateikti Tarybos ir Komisijos vardu;
kadangi Reglamente (EEB) Nr. 2187/93 nustatytos kompensacijos sumos ekiu už 100 kg pieno kiekvieniems 1984/1985-1990/1991 metams, jas suskirstant pagal ūkio dydį pieno gamybos atžvilgiu; kadangi šios sumos reiškia bendrą pajamų, kurias atitinkami gamintojai būtų gavę pardavę pieną, jeigu jiems nebūtų apribotas pardavimas, ir pajamų, kurias jie gavo arba galėjo gauti deramai pasistengę, skirtumo įvertinimą pagal metus ir ūkio dydį; kadangi, atsižvelgiant į patirtį, įgytą taikant tą reglamentą, galima daryti išvadą, kad minimų sumų apskaičiavimo metodas yra objektyvus ir kad tos sumos atspindi gamintojų patirtus nuostolius;
kadangi dėl minėtų priežasčių, gamintojams taikant šiame reglamente numatytas kompensavimo priemones, tas sumas reikėtų taikyti ir toliau; tačiau kadangi skirstymas pagal ūkio dydį netinka gamintojams, kurie perėmė išmoką už pasitraukimą iš rinkos arba valdos dalį ir įsipareigojo neparduoti; kadangi galima daryti prielaidą, kad apskritai šie gamintojai dirbo valdose, kuriose pieno gamyba didėjo, o referenciniai kiekiai viršijo vidutinius kiekius; kadangi dėl to reikia naudoti didžiausiems ūkiams taikomus skaičius; kadangi būtina nustatyti sumas ir 1991/1992-1993/1994 metams; kadangi šios sumos gali būti apskaičiuotos remiantis ankstesnių metų sumomis, jas pakoreguojant pagal pieno kainos svyravimus valstybėse narėse, kurių teritorijoje valdas turi didžioji gamintojų dalis;
kadangi pasiūlymo, kurį gamintojui valstybės narės kompetentinga institucija pateikė remdamasi šio reglamento nuostatomis, atsisakymas laikomas Bendrijos pasiūlymo atmetimu; kadangi visi gamintojo vėliau tęsiami arba inicijuojami teisiniai veiksmai priklauso Bendrijos jurisdikcijai;
kadangi patirtis, įgyta įgyvendinant Reglamentą (EEB) Nr. 2187/93, parodė, kad būtų protinga numatyti teisę leisti perduoti kompensacijų pasiūlymus gamintojams, kurie nesilaiko tam tikrų to reglamento nuostatose numatytų sąlygų, bet kurių padėtis vis dėlto atitinka Teisingumo Teismo arba Pirmosios instancijos teismo sprendimuose nustatytas sąlygas dėl Bendrijos atsakomybės,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Šiame reglamente nustatytomis sąlygomis kompensacija suteikiama tiems gamintojams, kuriems, remiantis pagal Reglamentą (EEB) Nr. 1078/77 prisiimtu įsipareigojimu, buvo perduota visa valda arba jos dalis ("SLOM valda") ir kurie patyrė nuostolių dėl pieno arba pieno produktų pristatymo ar pardavimo apribojimo, vykdant tą įsipareigojimą valstybės narės pasirinktais referenciniais metais pagal pieno ir pieno produktų sektoriuje taikomą papildomų mokesčių sistemą.
2 straipsnis
Paraiška gauti kompensaciją laikoma tinkama, jeigu ją pateikusiam gamintojui paskirtas Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 1 straipsnio 1 dalyje nurodytas specialus referencinis kiekis arba jeigu, remiantis to reglamento 1 straipsnio 2 dalimi, jam paskirta specialaus referencinio kiekio, kuris anksčiau buvo paskirtas remiantis Reglamento (EEB) Nr. 857/84 3a straipsniu, dalis arba tas pats kiekis iš 1992 m. gruodžio 28 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 3950/92, nustatančio papildomą mokestį pienui ir pieno produktams [10], 5 straipsnyje nurodyto nacionalinio rezervo, jeigu valstybė narė, remdamasi Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 1 straipsnio 2 dalies trečia pastraipa, nusprendė tokiu būdu įgyvendinti perėmėjo teises.
3 straipsnis
Paraišką pateikia asmuo, kuriam paskirtas 2 straipsnyje minėtas referencinis kiekis, arba jo (jos) įpėdinis arba įpėdinė, nepažeisdami valstybių narių nacionalinių teisės aktų nuostatų taikymo.
4 straipsnis
Nukrypstant nuo 2 straipsnio nuostatų, paraiška nepriimama, jeigu Reglamente (EEB) Nr. 2055/93 numatytą specialų referencinį kiekį gavęs gamintojas iki 1996 m. spalio 1 d. dalyvavo kurioje nors priemonėje, susijusioje su galutiniu referencinių kiekių atsisakymu, arba iki minėtos dienos pardavė arba išnuomojo visą savo valdą.
5 straipsnis
1. 9 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija nustato metinį kiekį, už kurį kompensacija išmokama atsižvelgiant į kiekį, naudojamą apskaičiuojant pagal Reglamento (EEB) Nr. 1078/77 nuostatas suteikiamą priemoką, padidintą 1 % bei sumažintą procentu, kuriuo kiekvienoje valstybėje narėje sumažinami gamintojų referenciniai kiekiai, nustatomi remiantis Reglamento (EEB) Nr. 857/84 2 ir 6 straipsniais.
2. Visą SLOM valdą perėmusiems gamintojams metinis kiekis apskaičiuojamas remiantis šio straipsnio 1 dalies nuostata, prireikus sumažintas taip, kaip nurodyta 4 dalyje.
3. SLOM valdos dalį perėmusiems gamintojams metinis kiekis apskaičiuojamas remiantis šio straipsnio 1 dalies nuostata ir sumažinamas proporcingai neperduotam pirminės SLOM valdos plotui. Jeigu pirminė SLOM valda yra mišraus tipo, sumažinama proporcingai tiems pirminės SLOM valdos plotams, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai buvo naudojami pieno gamybai, jeigu šis panaudojimas gali būti įrodytas kompetentingai institucijai priimtinu būdu. Gautas kiekis prireikus toliau mažinamas taip, kaip nurodyta 4 dalyje.
4. Jeigu gamintojas atsisakė SLOM valdos dalies arba jam perduotos SLOM valdos dalies, prieš paskiriant Reglamente (EEB) Nr. 2055/93 numatytą specialų referencinį kiekį, įskaitant tą laikotarpį, kurį galioja įsipareigojimas neparduoti, metinis kiekis, už kurį mokama 2 ir 3 dalyje nurodyta kompensacija, sumažinamas proporcingai atsisakytam plotui. Jeigu pirminė SLOM valda buvo mišraus tipo, kiekis mažinamas atsižvelgiant tik į tuos plotus, kurie tiesiogiai ar netiesiogiai buvo naudojami pieno gamybai, jeigu šis panaudojimas gali būti įrodytas kompetentingai institucijai priimtinu būdu.
6 straipsnis
Jeigu gamintojo ūkio dalis buvo parduota arba išnuomota jau po specialaus referencinio kiekio paskyrimo ir iki 1996 m. spalio 1 d., metinis kiekis, už kurį mokama kompensacija ir kuris nustatomas remiantis 5 straipsniu, sumažinamas dydžiu, atitinkančiu į nacionalinį rezervą sugrąžintą specialų referencinį kiekį.
7 straipsnis
1. Kompensacija pasiūloma tik tam laikotarpiui, kurį teisė į ją nepertraukiama.
2. Nustatant kompensacijos taikymo laikotarpį:
a) Teisingumo Teismo statuto 43 straipsnyje nustatytas penkerių metų laikotarpis anksčiausiai pertraukiamas šiais atvejais:
- kai Teisingumo Teisme arba Pirmosios instancijos teisme pateikė ieškinį - tą dieną, kurią teisme užregistruojamas prašymas,
- kai prašymas adresuojamas Bendrijos institucijai - tą dieną, kurią Taryba arba Komisija (anksčiau gavusi institucija) gauna šį prašymą, jeigu pareiškėjas ne vėliau kaip per du mėnesius, numatytus Teisingumo Teismo statuto 43 straipsnyje, Pirmosios instancijos teisme pateikė ieškinį arba jeigu Bendrijos institucija raštu patvirtino, kad šis prašymas pertraukė nustatytą laikotarpį;
b) kompensavimo laikotarpio pradžia yra penkeri metai iki laikotarpio nutraukimo, bet ne anksčiau kaip 1984 m. balandžio 2 d., kai nustoja galioti įsipareigojimas neparduoti arba pertvarkyti;
c) kompensavimo laikotarpio pabaiga - 1993 m. rugpjūčio 1 d. arba diena, kurią gamintojas gauna specialų referencinį kiekį, jeigu ši data ankstesnė.
8 straipsnis
Jeigu kompensavimo laikotarpiu ir dar prieš paskiriant specialų referencinį kiekį gamintojas gamybą padidino tiek, kad viršijo jam paskirtą referencinį kiekį, kiekis, už kurį mokama kompensacija, tam laikotarpiui sumažinamas referencinį kiekį viršijančiu pristatytu arba tiesiogiai parduotu kiekiu. Tam tikros dvylikos mėnesių laikotarpio dalies pristatyti arba tiesiogiai parduoti kiekiai ir turimas referencinis kiekis apibrėžiami kaip viso dvylikos mėnesių laikotarpio visų pristatymų arba pardavimų dalis. Nustatant gaunamą referencinį kiekį, į Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 2 straipsnio antroje pastraipoje nurodytus referencinius kiekius neatsižvelgiama.
9 straipsnis
Visi prašymai skirti kompensaciją turi būti adresuojami kiekvienos valstybės narės tam tikslui paskirtai kompetentingai institucijai, naudojant Reglamento (EEB) Nr. 804/68 [11] 30 straipsnyje nustatyta tvarka parengtą pavyzdį. Kad prašymas būtų priimtas, kompetentinga institucija jį turi gauti ne vėliau kaip 1999 m. sausio 31 d.
10 straipsnis
9 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija patikrina gamintojo pateiktos informacijos tikslumą ir apskaičiuoja kompensacijos dydį, remdamasi kiekiu ir laikotarpiu, už kuriuos mokama kompensacija, taikydama priede nurodytus dydžius.
11 straipsnis
Nuo 1997 m. gruodžio 9 d. iki kompensacijos išmokėjimo dienos kompensacijos suma kasmet padidinama 6 % palūkanų. Tačiau tada, kai kompensaciją vėluojama išmokėti dėl to, jog gamintojas nepateikė kompetentingos institucijos reikalaujamos informacijos arba dokumentų, susijusių su paraiška gauti kompensaciją, ar įrodymo apie 13 straipsnio 3 dalies antroje pastraipoje nurodyto procesinių veiksmų atsisakymą, už uždelstą laiką palūkanos nemokamos.
12 straipsnis
Bendra kompensacijos suma į nacionalinę valiutą perskaičiuojama taikant šio reglamento įsigaliojimo dieną taikomą žemės ūkio perskaičiavimo kursą.
13 straipsnis
1. 9 straipsnyje nurodyta kompetentinga institucija, gavusi paraišką dėl kompensacijos, per keturis mėnesius perduoda pareiškėjui kompensacijos pasiūlymą, apskaičiuotą remiantis šiuo reglamentu, ir patvirtinimą, kad jis priimtas visišku ir galutiniu susitarimu. Remdamasi tinkamai pagrįstu valstybės narės prašymu, Komisija gali pratęsti šį laikotarpį 16 straipsnyje nustatyta tvarka. Pasiūlymas pateikiamas Tarybos ir Komisijos vardu.
2. Jeigu pareiškėjas yra SLOM valdos dalies perėmėjas ir pagal Reglamento (EEB) Nr. 2055/93 1 straipsnio 1 dalies arba 1 straipsnio 2 dalies nuostatas paskirtą specialų referencinį kiekį nacionalinės institucijos turi įvertinti iš naujo, 1 dalyje minėtas laikas yra keturi mėnesiai nuo tos dienos, kurią nacionalinės institucijos priėmė galutinį sprendimą dėl specialaus referencinio kiekio naujo įvertinimo, jeigu tas sprendimas buvo priimtas vėliau nei gauta paraiška dėl kompensacijos.
3. Pasiūlymas priimamas kompetentingai institucijai sugrąžinant tinkamai pasirašytą kvitą. Kad šis kvitas būtų įpareigojantis, kompetentinga institucija jį turi gauti ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo pasiūlymo pateikimo dienos.
Kompensacija išmokama gavus pasiūlymą. Tačiau gamintojai, inicijavę procesinius veiksmus prieš Bendrijos institucijas, prieš kompensacijos išmokėjimą kompetentingai institucijai dar turi pateikti įrodymą apie tų veiksmų nutraukimą.
Nepriėmus pasiūlymo per nustatytą laiką, Tarybos ir Komisijos šis pasiūlymas daugiau nebesaisto.
Pasiūlymo priėmimas reiškia bet kokio pobūdžio pretenzijų prieš Bendriją dėl 1 straipsnyje apibrėžtų nuostolių, įskaitant palūkanas ir išlaidas, atsisakymą.
14 straipsnis
Teisingumo Teismo statuto 43 straipsnyje nustatytas laikotarpis nuo 1999 m. vasario 1 d. vėl prasideda visiems 1 straipsnyje nurodytiems gamintojams, nepateikusiems pagal 9 straipsnio nuostatas paraiškų gauti kompensaciją, jeigu jo nepertraukė prasidėję procesiniai veiksmai, kurie iki šiol dar nebaigti.
Gamintojams, gavusiems pasiūlymą dėl kompensacijos pagal 13 straipsnio 1 arba 2 dalis, minimas laikotarpis vėl prasideda kitą dieną po 13 straipsnio 3 dalyje nustatyto pasiūlymo priėmimo laikotarpio pabaigos, jeigu jo nepertraukė prasidėję procesiniai veiksmai.
15 straipsnis
16 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija gali priimti sprendimą pasiūlymus dėl kompensacijos leisti perduoti gamintojams, kurių padėtis atitinka Bendrijos atsakomybės nustatymo reikalavimus, bet kurie nėra gavę kompensacijos pagal Reglamento (EEB) Nr. 2187/93 arba ankstesnes šio reglamento nuostatas. Siūlomos kompensacijos suma apskaičiuojama remiantis Reglamento (EEB) Nr. 2187/93 arba šio reglamento nuostatomis, arba kriterijais, kurie nustatyti Teisingumo Teismo sujungtų C-104/89 ir C-37/90 bylų sprendime dėl žalos atlyginimo. Pridedama palūkanų norma ir laikotarpis, kuriam ji apskaičiuojama, gali būti koreguojami atsižvelgiant į ypatingas aplinkybes. Be to, nustatomi būtini laikotarpiai, susiję su kompensacijų siūlymu ir pasiūlymų priėmimu.
16 straipsnis
Išsamias šio reglamento taikymo taisykles, ypač nuostatas dėl gamintojų atstovų išlaidų apmokėjimo, patvirtina Komisija Tarybos reglamento (EEB) Nr. 804/68 30 straipsnyje nustatyta tvarka.
17 straipsnis
Šiame reglamente nurodytų išmokų finansavimas yra intervencija, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 729/70 3 straipsnyje [12].
18 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge, 1998 m. spalio 22 d.