Tarybos Direktyva 98/83/EB
1998 m. lapkričio 3 d.
dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 130s straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [3],
laikydamasi 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [4],
(1) kadangi 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvą 80/778/EEB dėl žmonėms vartoti skirto vandens kokybės [5] būtina suderinti su naujais mokslo ir technologijos pasiekimais; kadangi patirtis, įgyta įgyvendinant tą direktyvą, rodo, jog būtina nustatyti deramai lanksčią ir skaidrią teisinę sistemą, kad valstybės narės galėtų išnagrinėti priežastis, dėl kurių nesilaikoma standartų; be to, kadangi ta direktyva turėtų būti peržiūrėta atsižvelgiant į Europos Sąjungos Sutartį, ypač į subsidiarumo principą;
(2) kadangi, laikantis Sutarties 3b straipsnio, kuris numato, kad Bendrija nesiima jokių veiksmų, kurie nėra būtini siekiant šios Sutarties nustatytų tikslų, būtina peržiūrėti Direktyvą 80/778/EEB, sutelkiant dėmesį į tai, ar laikomasi pagrindinių kokybės bei sveikatos kriterijų, leidžiant valstybėms narėms laisvai papildyti juos kitais, jų nuomone, tinkamais kriterijais;
(3) kadangi remiantis subsidiarumo principu Bendrijos veiksmai turi papildyti ir paremti valstybių narių kompetentingų institucijų veiksmus;
(4) kadangi remiantis subsidiarumo principu gamtiniai ir socialiniai bei ekonominiai Sąjungos regionų skirtumai reikalauja, kad didesnė dalis sprendimų, susijusių su monitoringu, analize bei priemonėmis, kurių turi būti imtasi siekiant pašalinti neatitikimus, būtų priimti vietos, regioniniu arba nacionaliniu lygiu, jeigu minėti skirtumai netrukdo kurti šia direktyva nustatytos įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų sistemos;
(5) kadangi tuo atveju, kai turi būti apibrėžti minimalūs aplinkos kokybės tikslai, kurių reikia siekti įgyvendinant kitas Bendrijos priemones, kad būtų galima užtikrinti ir skatinti tolydų žmonėms vartoti skirto vandens naudojimą, būtina nustatyti Bendrijos pagrindinius ir prevencinius sveikatai reikšmingų žmonėms vartoti skirto vandens kokybės parametrų standartus;
(6) kadangi, atsižvelgiant į žmonėms vartoti skirto vandens kokybės svarbą žmonių sveikatai, Bendrijos lygiu būtina nustatyti pagrindinius vandens kokybės standartus, kuriuos turi atitikti tam tikslui skirtas vanduo;
(7) kadangi žmonėms vartoti skirtam vandeniui būtina priskirti maisto pramonėje naudojamą vandenį, nebent būtų galima nustatyti, kad toks vanduo neturi įtakos galutinio produkto saugai;
(8) kadangi tam, kad vandens tiekimo įmonių vanduo atitiktų geriamojo vandens kokybės standartus, turėtų būti taikomos deramos vandens apsaugos priemonės, užtikrinančios, jog paviršinis ir požeminis vanduo bus švariai laikomas; kadangi tą patį tikslą galima pasiekti ir atitinkamomis vandens ruošimo priemonėmis, taikytinomis prieš jį patiekiant;
(9) kadangi darni Europos vandens politika leidžia daryti prielaidą, kad atėjus laikui bus priimta tinkama pagrindinė direktyva dėl vandens;
(10) kadangi ši direktyva neturi būti taikoma natūraliam mineraliniam vandeniui ir vandeniui, kuris yra medicininis produktas, nes šios rūšies vandeniui yra nustatytos specialios taisyklės;
(11) kadangi, jeigu pablogėja vandens kokybė, būtina imtis priemonių dėl visų parametrų, tiesiogiai reikšmingų sveikatai, taip pat dėl kitų parametrų; be to, kadangi tokios priemonės turėtų būti atidžiai derinamos su 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/414/EEB dėl augalų apsaugos produktų pateikimo į rinką [6] ir 1998 m. vasario 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 98/8/EB dėl biocidinių produktų pateikimo į rinką [7] įgyvendinimu;
(12) kadangi medžiagoms, kurios yra svarbios visai Bendrijai, būtina nustatyti atskiras parametrų vertes, pakankamai griežtas, kad būtų galima įgyvendinti šios direktyvos tikslus;
(13) kadangi parametrų vertės yra pagrįstos turimomis mokslo žiniomis, taip pat atsižvelgta ir į atsargumo principą; kadangi buvo pasirinktos tokios vertės, kurios užtikrintų saugų minimo vandens vartojimą visą gyvenimą, ir tokiu būdu ženklintų aukštą sveikatos apsaugos lygį;
(14) kadangi turėtų būti nustatyta pusiausvyra, kuri leistų išvengti mikrobiologinio ir cheminio poveikio rizikos; kadangi siekiant šio tikslo ir atsižvelgiant į būsimą parametrų verčių peržiūrėjimą žmonėms vartoti skirtam vandeniui taikomų parametrų vertės turėtų būti nustatomos remiantis visuomenės sveikatos interesais ir rizikos įvertinimo metodu;
(15) kadangi šiuo metu nėra pakankamai informacijos, kuria būtų galima remtis Bendrijos lygiu nustatant endokrinus ardančių cheminių medžiagų parametrų vertes, tačiau vis didesnį susirūpinimą kelia potencialus sveikatai kenksmingų medžiagų poveikis žmonėms, gyvūnijai bei augalijai;
(16) kadangi būtent I priede pateiktų standartų dauguma buvo nustatyta remiantis Pasaulio Sveikatos Organizacijos "Geriamojo vandens kokybės vadovu" ir Komisijos patariamojo mokslinio komiteto nuomone dėl cheminių junginių toksiškumo ir ekologinio toksiškumo tyrimų;
(17) kadangi valstybės narės turi nustatyti ir kitų, į I priedą neįtrauktų, parametrų vertes, jeigu tai būtina apsaugant žmonių sveikatą jų teritorijose;
(18) kadangi valstybės narės gali nustatyti kitų, į I priedą neįtrauktų, parametrų vertes, jeigu manoma, kad tai būtina užtikrinant žmonėms vartoti skirto vandens gamybos, paskirstymo ir tikrinimo kokybę;
(19) kadangi tuo atveju, kai valstybės narės mano, kad būtina nustatyti griežtesnius standartus nei nurodyti I priedo A ir B dalyse arba papildomus standartus, kurių nėra I priede bet kurie būtini apsaugant žmonių sveikatą, jos turi pranešti apie tuos standartus Komisijai;
(20) kadangi nustatydamos arba išlaikydamos griežtesnes apsaugos priemones valstybės narės turi laikytis Sutarties principų ir taisyklių taip, kaip jas aiškina Teisingumo Teismas;
(21) kadangi parametrų verčių būtina laikytis toje vietoje, kur žmonėms vartoti skirtas vanduo tiekiamas konkrečiam vartotojui;
(22) kadangi žmonėms vartoti skirto vandens kokybei gali turėti įtakos pastatų vidaus vandentiekis; be to, kadangi pripažįstama, kad valstybės narės neatsako nei už pastatų vidaus vandentiekį, nei už jo priežiūrą;
(23) kadangi kiekviena valstybė narė turėtų parengti monitoringo programas, leidžiančias patikrinti, ar žmonėms vartoti skirtas vanduo atitinka šios direktyvos reikalavimus; kadangi tokios monitoringo programos turėtų atitikti vietos reikmes ir minimalius šioje direktyvoje pateiktus monitoringo reikalavimus;
(24) kadangi žmonėms vartoti skirto vandens kokybės tyrimo metodai turėtų užtikrinti gaunamų duomenų patikimumą ir palyginamumą;
(25) kadangi tuo atveju, kai žmonėms vartoti skirto vandens kokybė neatitinka šioje direktyvoje nustatytų standartų, atitinkamos valstybės narės turėtų ištirti priežastis ir užtikrinti, kad būtų kuo greičiau imtasi būtinų vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų;
(26) kadangi yra svarbu išvengti užteršto vandens, kuris gali kelti potencialų pavojų žmonių sveikatai; kadangi turėtų būti draudžiama tokį vandenį tiekti arba turėtų būti apribotas jo vartojimas;
(27) kadangi tuo atveju, kai žmonėms vartoti skirto vandens kokybė neatitinka indikatorinę funkciją turinčių parametrų, atitinkama valstybė narė turi apsvarstyti, ar tas neatitikimas kelia pavojų žmonių sveikatai; kadangi ji turėtų imtis vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, jei tai būtina žmonių sveikatai apsaugoti;
(28) kadangi, jei reikėtų imtis tokių vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, pagal Sutarties 130r straipsnio 2 dalį pirmiausia reikėtų imtis veiksmų, kurie atitaisytų žalą ten, kur yra jos šaltinis;
(29) kadangi valstybėms narėms tam tikromis sąlygomis turėtų būti leista taikyti nukrypti nuo šios direktyvos leidžiančias nuostatas; be to, kadangi būtina sukurti tinkamus pagrindus, kurie leistų taikyti šias nukrypti leidžiančias nuostatas, jeigu jos nekelia potencialaus pavojaus žmonių sveikatai ir jeigu tam tikroje teritorijoje žmonėms vartoti skirtas vanduo negali būti tiekiamas jokiais kitais priimtinais būdais;
(30) kadangi dėl to, jog ruošiant arba skirstant žmonėms vartoti skirtą vandenį, gali būti naudojamos tam tikros medžiagos, yra reikalingos jų naudojimą reglamentuojančios taisyklės, kad būtų išvengta galimo kenksmingo jų poveikio žmonių sveikatai;
(31) kadangi mokslo ir technikos pažanga gali pareikalauti, kad būtų skubiai derinami II ir III prieduose pateikti techniniai reikalavimai; be to, kadangi norint palengvinti tam tikslui reikalingų priemonių taikymą turėtų būti nustatyta tam tikra tvarka, pagal kurią Komisija, padedama komiteto, sudaryto iš valstybių narių atstovų, galėtų priimti minėtus pakeitimus;
(32) kadangi vartotojai turėtų būti tinkamai ir deramu būdu informuojami apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę, apie visas valstybių narių taikomas nukrypti leidžiančias nuostatas ir apie visus atkuriamuosius veiksmus, kurių ėmėsi kompetentingos institucijos; be to, kadangi turėtų būti atsižvelgta į technines bei statistines Komisijos reikmes ir į asmens teisę gauti reikiamą informaciją apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę;
(33) kadangi išskirtinėmis aplinkybėmis ir geografiškai apibrėžtose teritorijose valstybėms narėms gali tekti skirti daugiau laiko tam tikroms šios direktyvos nuostatoms įgyvendinti;
(34) kadangi ši direktyva neturėtų paveikti valstybių narių įsipareigojimų laikytis IV priede nustatytų perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminų,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Tikslas
1. Ši direktyva reglamentuoja žmonėms vartoti skirto vandens kokybę.
2. Šios direktyvos tikslas - apsaugoti žmonių sveikatą nuo neigiamo bet kokio vandens užterštumo poveikio užtikrinant, kad tas vanduo būtų sveikas ir švarus.
2 straipsnis
Sąvokos
Šioje direktyvoje:
1) "žmonėms vartoti skirtas vanduo" - tai:
a) bet koks gamtinis ar paruoštas vanduo, skirtas gerti, virti, ruošti valgiui ar naudoti kitoms namų ūkio reikmėms neatsižvelgiant į tai, ar jis tiekiamas iš skirstomojo tinklo, talpyklų, buteliais ar kitomis talpomis;
b) bet koks vanduo, vartojamas maisto gamybos įmonėje žmonių mitybai skirtiems produktams ar medžiagoms gaminti, perdirbti, konservuoti arba tiekti į rinką, jei kompetentingos institucijos įsitikina, kad šio vandens kokybė nepakenks galutinio maisto produkto saugai;
2) "pastatų vidaus vandentiekis" - tai vamzdynas, įrengimai ir įtaisai, sumontuoti tarp skirstomojo tinklo ir čiaupų, kuriuos paprastai naudoja žmonės, jei pagal atitinkamus nacionalinius įstatymus vandens tiekėjas nėra už šią įrangą atsakingas kaip vandens tiekėjas.
3 straipsnis
Išimtys
1. Ši direktyva netaikoma:
a) natūraliam mineraliniam vandeniui, kurį, remdamosi 1980 m. liepos 15 d. Tarybos direktyva 80/777/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su natūralaus mineralinio vandens naudojimu ir prekyba, suderinimo [8], tokiu pripažino kompetentingosios nacionalinės institucijos;
b) vandeniui, kuris yra medicininis produktas, kaip apibrėžta 1965 m. sausio 26 d. Tarybos direktyvoje 65/65/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų nuostatų, susijusių su medicininiais produktais, suderinimo [9].
2. Valstybės narės gali netaikyti šios direktyvos nuostatų:
a) vandeniui, kurio vartojimo paskirtis, kaip įsitikina kompetentingos institucijos, neturi nei tiesioginės, nei netiesioginės įtakos atitinkamų vartotojų sveikatai;
b) žmonėms vartoti skirtam vandeniui iš individualios vandens tiekimo sistemos, tiekiančios per dieną vidutiniškai ne daugiau kaip 10 m3 vandens arba vandeniu aprūpinančios ne daugiau kaip 50 asmenų, jei vandens tiekimas nėra komercinės arba viešosios veiklos dalis.
3. Valstybės narės, kurios pasinaudoja šio straipsnio 2 dalies b punkte numatytomis išimtimis, užtikrina, kad atitinkami gyventojai bus informuojami apie tai ir apie visus veiksmus, kurių galima imtis apsaugant žmonių sveikatą nuo neigiamo poveikio, susijusio su bet kokiu žmonėms vartoti skirto vandens užterštumu. Be to, kai aišku, kad tokio vandens kokybė gali kelti potencialų pavojų žmonių sveikatai, atitinkamiems gyventojams nedelsiant duodami reikiami patarimai.
4 straipsnis
Bendrieji įsipareigojimai
1. Valstybės narės, nepažeisdamos savo įsipareigojimų pagal kitas Bendrijos nuostatas, imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad žmonėms vartoti skirtas vanduo būtų sveikas ir švarus. Taikant minimalius šios direktyvos reikalavimus, sveikas ir švarus žmonėms vartoti skirtas vanduo yra tas,
a) kuriame nėra jokių mikroorganizmų, parazitų ir bet kokių medžiagų, kurių skaičius arba koncentracijos gali kelti potencialų pavojų žmonių sveikatai; ir
b) kuris atitinka I priedo A ir B dalyse nustatytus minimalius reikalavimus;
ir jeigu valstybės narės, atsižvelgdamos į atitinkamas 5-8 ir 10 straipsnių nuostatas bei Sutartį, imasi visų kitų būtinų priemonių, užtikrinančių, kad žmonėms vartoti skirtas vanduo atitiktų šios direktyvos reikalavimus.
2. Valstybės narės užtikrina, kad dėl priemonių, kurių imamasi įgyvendinant šią direktyvą, jokiomis aplinkybėmis nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nepablogėtų esama žmonėms vartoti skirto vandens kokybė, jeigu tai svarbu apsaugant žmonių sveikatą, arba nepadidėtų vandens, iš kurio ruošiamas žmonėms vartoti skirtas vanduo, tarša.
5 straipsnis
Kokybės standartai
1. Valstybės narės nustato I priede nurodytų žmonėms vartoti skirto vandens parametrų vertes.
2. Vertės, nustatomos remiantis šio straipsnio 1 dalimi, turi būti tokios pat griežtos kaip nurodytos I priede. I priedo C dalyje nurodytų parametrų vertės nustatomos tik tam, kad būtų vykdomas monitoringas ir kad būtų įvykdyti 8 straipsnyje nustatyti įsipareigojimai.
3. Valstybė narė nustato papildomų parametrų, neįtrauktų į I priedą, vertes, jei to reikalauja žmonių sveikatos apsauga jos nacionalinėje teritorijoje arba jos teritorijos dalyje. Nustatytosios vertės turėtų atitikti bent 4 straipsnio 1 dalies a punkto reikalavimus.
6 straipsnis
Atitikties vieta
1. Vanduo turi atitikti parametrų vertes, nustatytas pagal 5 straipsnį, šiose vietose:
a) kai vanduo tiekiamas iš skirstomojo tinklo - toje vietoje, kur vanduo pradeda bėgti iš patalpose arba įmonėse esančių čiaupų, kuriuos paprastai naudoja žmonės;
b) kai vanduo tiekiamas iš talpyklos - toje vietoje, kur jis pradeda bėgti iš talpyklos;
c) kai vanduo, kurį ketinama pateikti prekybai, išpilstomas į butelius arba kitą talpą - toje vietoje, kur jis išpilstomas į butelius ar talpas;
d) kai vanduo naudojamas maisto gamybos įmonėje - toje vietoje, kur vanduo naudojamas įmonėje.
2. Kalbant apie vandenį, kuriam taikomas šio straipsnio 1 dalies a punktas, laikoma, kad valstybės narės įvykdė savo įsipareigojimus pagal šį ir 4 straipsnį, taip pat 8 straipsnio 2 dalį, jeigu galima nustatyti, kad parametrų verčių, apibrėžtų pagal 5 straipsnį, nesilaikoma dėl pastatų vidaus vandentiekio arba jo priežiūros, išskyrus tuos atvejus, kai vanduo tiekiamas visuomeninėms patalpoms ir įmonėms, pvz.: mokykloms, ligoninėms ir restoranams.
3. Jeigu taikoma šio straipsnio 2 dalis ir jei yra rizika, kad vanduo, kuriam taikomas šio straipsnio 1 dalies a punktas, gali neatitikti parametrų verčių, nustatytų pagal 5 straipsnį, valstybės narės turi užtikrinti, jog:
a) bus imtasi tinkamų priemonių šiai rizikai sumažinti arba pašalinti, pvz., patarti nuosavybės savininkams, kokių atkuriamųjų veiksmų jie galėtų imtis, ir (arba)
bus imtasi kitų priemonių, pvz., tinkamų vandens ruošimo technologijų, kurios pakeistų vandens rūšį arba savybes prieš jį tiekiant, kad sumažėtų arba būtų pašalinta rizika, jog patiektas vanduo neatitiks nustatytų parametrų verčių;
ir
b) atitinkami vartotojai bus tinkamai informuoti apie visus galimus papildomus atkuriamuosius veiksmus, kurių jie turėtų imtis.
7 straipsnis
Monitoringas
1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, užtikrinančių, jog bus nuolat kontroliuojama žmonėms vartoti skirto vandens kokybė, siekiant patikrinti, ar vartotojams tiekiamas vanduo atitinka šios direktyvos reikalavimus, ypač parametrų vertes, nustatytas pagal 5 straipsnį. Bandiniai turėtų būti imami taip, kad juose atsispindėtų viso per metus vartotojų suvartoto vandens kokybė. Be to, valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, užtikrinančių, kad tuo atveju, kai dezinfekcija yra žmonėms vartoti skirto vandens paruošimo ar paskirstymo dalis, būtų tikrinamas atliekamos dezinfekcijos veiksmingumas, o užteršimas šalutiniais dezinfekcijos produktais būtų kuo mažesnis nesumažinant pačios dezinfekcijos poveikio.
2. Tam, kad būtų vykdomi įsipareigojimai pagal šio straipsnio 1 dalį, kompetentingos institucijos visų rūšių vandeniui, skirtam žmonėms vartoti, parengia tinkamas monitoringo programas. Šios monitoringo programos turi atitikti II priede nustatytus minimalius reikalavimus.
3. Bandinių ėmimo vietas nustato kompetentingos institucijos ir tos vietos turi atitikti II priede nurodytus atitinkamus reikalavimus.
4. Bendrijos šiame straipsnyje numatyto monitoringo gairės gali būti nustatytos 12 straipsnyje nurodyta tvarka.
5. a) Valstybės narės laikosi III priede nurodytų parametrų analizės specifikacijų.
b) Gali būti naudojami kiti, III priedo 1 dalyje nenurodyti, metodai, jeigu galima įrodyti, kad gauti rezultatai yra ne mažiau patikimi kaip rezultatai, kurie gaunami taikant nurodytus metodus. Valstybės narės, kurios pasinaudoja alternatyviais metodais, pateikia Komisijai visą reikalingą informaciją apie šiuos ir jiems tolygius metodus.
c) III priedo 2 ir 3 dalyse nurodytiems parametrams gali būti taikomas bet koks jų analizės metodas, jei jis atitinka ten pat nustatytus reikalavimus.
6. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienu konkrečiu atveju toms medžiagoms ir mikroorganizmams, kuriems pagal 5 straipsnį nebuvo nustatytos parametrų vertės, būtų taikomas papildomas monitoringas, jeigu yra pagrindo įtarti, jog esami jų kiekiai arba skaičius gali kelti potencialų pavojų žmonių sveikatai.
8 straipsnis
Atkuriamieji veiksmai ir vartojimo apribojimai
1. Valstybės narės užtikrina, kad bet koks parametrų verčių, nustatytų pagal 5 straipsnį, nesilaikymas būtų nedelsiant ištirtas, kad būtų nustatyta jo priežastis.
2. Jeigu, nepaisant to, kad buvo imtasi priemonių vykdyti įpareigojimus pagal 4 straipsnio 1 dalį, žmonėms vartoti skirtas vanduo neatitinka parametrų verčių, nustatytų pagal 5 straipsnį, atitinkama valstybė narė, laikydamasi 6 straipsnio 2 dalies nuostatų, užtikrina, kad bus kuo greičiau imtasi būtinų vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, bei teikia pirmenybę minėtų veiksmų priverstiniam vykdymui, inter alia, atsižvelgdama į tai, kiek buvo viršytos atitinkamos parametrų vertės, ir į potencialų pavojų žmonių sveikatai.
3. Neatsižvelgiant į tai, buvo ar nebuvo nukrypta nuo parametrų verčių, valstybės narės užtikrina, kad būtų uždrausta tiekti bet kokį žmonėms vartoti skirtą vandenį, kuris kelia potencialų pavojų žmonių sveikatai, kad būtų apribotas jo vartojimas arba kad būtų imtasi kitų veiksmų, būtinų žmonių sveikatai apsaugoti. Tokiais atvejais apie tai nedelsiant informuojami vartotojai ir jiems duodami reikalingi patarimai.
4. Kompetentingos institucijos arba kitos atitinkamos įstaigos nusprendžia, kokių veiksmų turėtų būti imtasi pagal 3 straipsnį atsižvelgiant į tai, kokią riziką žmonių sveikatai sukeltų tiekimo pertrūkiai arba žmonėms vartoti skirto vandens naudojimo apribojimas.
5. Valstybės narės gali nustatyti gaires, kurios padėtų kompetentingoms institucijoms vykdyti savo įsipareigojimus pagal šio straipsnio 4 dalį.
6. Tais atvejais, kai nesilaikoma I priedo C dalyje nurodytų parametrų verčių arba specifikacijų, valstybės narės apsvarsto, ar šis neatitikimas nekelia kokios nors rizikos žmonių sveikatai. Jos imasi vandens kokybės atkuriamųjų veiksmų, jei to reikia žmonių sveikatai apsaugoti.
7. Valstybės narės užtikrina, kad tais atvejais, kai imamasi atkuriamųjų veiksmų, apie tai būtų pranešta vartotojams, išskyrus tuos parametrų verčių nesilaikymo atvejus, kuriuos kompetentingos institucijos laiko nereikšmingais.
9 straipsnis
Nukrypti leidžiančios nuostatos
1. Valstybės narės gali numatyti nukrypti leidžiančias nuostatas parametrų vertėms, nurodytoms I priedo B dalyje arba nustatytoms pagal 5 straipsnio 3 dalį, ir pačios nustatyti maksimalią jų vertę, jeigu tokia nukrypti leidžianti nuostata nekelia potencialaus pavojaus žmonių sveikatai ir jei tam tikroje teritorijoje žmonėms vartoti skirtas vanduo negali būti tiekiamas jokiais kitais priimtinais būdais. Nukrypti leidžianti nuostata taikoma kuo trumpesnį laiką, ne ilgiau kaip trejus metus, kuriems baigiantis atliekamas patikrinimas ir nustatoma, ar pasiekta pakankamos pažangos. Jei valstybė narė ketina taikyti antrąją nukrypti leidžiančią nuostatą, ji perduoda Komisijai patikrinimo medžiagą ir nurodo savo sprendimo taikyti antrąją nukrypti leidžiančią nuostatą motyvus. Antroji nukrypti leidžianti nuostata netaikoma ilgiau kaip trejus metus.
2. Išskirtinėmis aplinkybėmis valstybė narė gali prašyti Komisijos leisti padaryti trečiąją nukrypti leidžiančią nuostatą ir taikyti ją ne ilgiau kaip trejus metus. Sprendimą dėl kiekvieno tokio prašymo Komisija priima per tris mėnesius.
3. Kiekvienoje nukrypti leidžiančioje nuostatoje, kuri taikoma remiantis šio straipsnio 1 arba 2 dalimi, nurodoma:
a) nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo motyvai;
b) konkretus parametras, atitinkami ankstesnio monitoringo rezultatai ir pagal nukrypti leidžiančią nuostatą leistina didžiausia vertė;
c) geografinė teritorija, kasdien tiekiamo vandens kiekis, gyventojų skaičius ir poveikio bet kuriai maisto gamybos įmonei tikimybė;
d) tinkamas monitoringo planas, numatantis, jei reikia, dažnesnius monitoringus;
e) būtinų atkuriamųjų veiksmų plano santrauka, įskaitant darbų grafiką, išlaidų sąmatą ir patikrinimo nuostatas;
f) būtina nukrypti leidžiančios nuostatos taikymo trukmė.
4. Jei kompetentingos institucijos mano, kad parametro vertės neatitikimas yra nereikšmingas, ir jei veiksmų, kurių buvo imtasi remiantis 8 straipsnio 2 dalimi, pakanka susidariusiai padėčiai ištaisyti per 30 dienų, nebūtina taikyti šio straipsnio 3 dalies reikalavimų.
Tuo atveju kompetentingos institucijos arba kitos atitinkamos įstaigos nustato tik didžiausią leistiną tam tikrą parametro vertę ir laikotarpį, kuris reikalingas susidariusiai padėčiai ištaisyti.
5. Jeigu per paskutiniuosius dvylika mėnesių vandens, tiekiamo iš tam tikros vandens tiekimo sistemos, bet kurios parametro vertės buvo nesilaikoma iš viso daugiau kaip 30 dienų, negalima daugiau taikyti šio straipsnio 4 dalies.
6. Kiekviena valstybė narė, kuri pasinaudoja šiame straipsnyje numatytomis nukrypti leidžiančiomis nuostatomis, užtikrina, kad gyventojai, kuriems turi įtakos kiekviena tokia nukrypti leidžianti nuostata, būtų greitai ir tinkamai informuojami apie tą nukrypti leidžiančią nuostatą ir jos taikymo sąlygas. Be to, valstybė narė prireikus užtikrina, kad tam tikroms gyventojų grupėms, kurioms minėtos nukrypti leidžiančios nuostatos taikymas galėtų kelti ypatingą riziką, būtų duodami patarimai.
Minėti įsipareigojimai netaikomi šio straipsnio 4 dalyje aprašytomis aplinkybėmis, nebent kompetentingos institucijos nuspręstų kitaip.
7. Išskyrus nukrypti leidžiančias nuostatas, daromas remiantis šio straipsnio 4 dalimi, valstybė narė per du mėnesius praneša Komisijai apie visas nukrypti leidžiančias nuostatas, taikomas kiekvienai individualiai vandens tiekimo sistemai, tiekiančiai per dieną vidutiniškai daugiau kaip 1000 m3 vandens arba vandeniu aprūpinančiai daugiau kaip 5000 asmenų, įskaitant šio straipsnio 3 dalyje nurodytą informaciją.
8. Šis straipsnis netaikomas tam žmonėms vartoti skirtam vandeniui, kuris teikiamas prekybai buteliuose ar kitose talpose.
10 straipsnis
Vandens ruošimo įrenginių ir medžiagų kokybės užtikrinimas
Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad užtikrintų, jog žmonėms vartoti skirtame vandenyje neliktų jokių medžiagų, naudojamų gaminant ar montuojant naujus žmonėms vartoti skirto vandens ruošimo arba skirstymo įrenginius, arba tokių medžiagų priemaišų didesnėmis negu būtina koncentracijomis, ir kad jos nei tiesiogiai, nei netiesiogiai nesumažintų šioje direktyvoje numatytos žmonių sveikatos apsaugos; 1988 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvos 89/106/EEB dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, derinimo [10] 3 straipsnyje ir 4 straipsnio 1 dalyje apibrėžtas aiškinamasis dokumentas ir techninės specifikacijos turi atitikti šios direktyvos reikalavimus.
11 straipsnis
Priedų peržiūrėjimas
1. Ne rečiau kaip kas penkerius metus Komisija peržiūri I priedą, atsižvelgdama į mokslo ir technikos pažangą, ir prireikus Sutarties 189c straipsnyje nustatyta tvarka pateikia pasiūlymus dėl pakeitimų.
2. Ne rečiau kaip kas penkerius metus Komisija derina II ir III priedus, atsižvelgdama į mokslo ir technikos pažangą. Būtini pakeitimai priimami 12 straipsnyje nustatyta tvarka.
12 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas, sudarytas iš valstybių narių atstovų, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Tais atvejais, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu, nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma. Valstybių narių atstovų komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisija patvirtina numatytas priemones, kurios taikomos nedelsiant. Tačiau jeigu šios priemonės neatitinka komiteto nuomonės, Komisija apie tai nedelsiant praneša Tarybai. Tokiu atveju:
a) Komisija atideda jos pačios patvirtintų priemonių taikymą trims mėnesiams nuo pranešimo apie jas dienos;
b) per a punkte nurodytą laiką Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą.
13 straipsnis
Informavimas ir ataskaitos
1. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad vartotojai galėtų gauti naujausią reikiamą informaciją apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę.
2. Nepažeisdama 1990 m. birželio 7 d. Tarybos direktyvos 90/313/EEB dėl laisvės gauti informaciją apie aplinką [11], kiekviena valstybė narė kas trejus metus paskelbia ataskaitą apie žmonėms vartoti skirto vandens kokybę, kad vartotojai būtų informuoti. Pirmojoje ataskaitoje pateikiami 2002, 2003 ir 2004 metų duomenys. Kiekvienoje ataskaitoje nurodomi trejų kalendorinių metų duomenys bent jau apie kiekvieną konkrečią vandens tiekimo sistemą, tiekiančią per dieną vidutiniškai daugiau kaip 1000 m3 vandens arba vandeniu aprūpinančia daugiau kaip 5000 asmenų, ir ji paskelbiama per vienerius kalendorinius metus nuo ataskaitinio laikotarpio pabaigos.
3. Per du mėnesius nuo ataskaitų paskelbimo valstybės narės išsiunčia jas Komisijai.
4. Šio straipsnio 2 dalyje minimų ataskaitų forma ir minimali informacija nustatoma visų pirma atsižvelgiant į 3 straipsnio 2 dalyje, 5 straipsnio 2 ir 3 dalyse, 7 straipsnio 2 dalyje, 8 straipsnyje, 9 straipsnio 6 ir 7 dalyse bei 15 straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones ir prireikus 12 straipsnyje nustatyta tvarka joje daromi pakeitimai.
5. Komisija išnagrinėja valstybių narių ataskaitas ir kas treji metai paskelbia ataskaitų apie žmonėms vartoti skirto vandens Bendrijoje suvestinę. Ši suvestinė skelbiama per devynis mėnesius nuo tada, kai buvo gautos valstybių narių ataskaitos.
6. Kartu su šio straipsnio 2 dalyje minima pirma ataskaita apie šios direktyvos vykdymą valstybės narės dar parengia ataskaitą apie priemones, kurių jos ėmėsi arba ketina imtis, vykdydamos savo įsipareigojimus pagal 6 straipsnio 3 dalį ir I priedo B dalies 10 pastabą, kuri turi būti perduota Komisijai. Komisija, kaip pridera ir laikydamasi 12 straipsnyje nustatytos tvarkos, ataskaitos blanke pateikia pasiūlymą.
14 straipsnis
Atitikties terminas
Neprieštaraudamos I priedo B dalies 2, 4 ir 10 pastabų nuostatoms, valstybės narės imasi būtinų priemonių, užtikrinančių, kad per penkerius metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo žmonėms vartoti skirto vandens kokybė atitiktų jos reikalavimus.
15 straipsnis
Išskirtinės aplinkybės
1. Išskirtinėmis aplinkybėmis valstybės narės gali pateikti Komisijai specialų prašymą leisti pratęsti 14 straipsnyje nurodytą laikotarpį geografiškai apibrėžtoms teritorijoms. Papildomas laikotarpis negali būti ilgesnis kaip treji metai, kuriems baigiantis atliekamas patikrinimas, kurio duomenys perduodami Komisijai, o ši jais remdamasi gali skirti antrą papildomą laikotarpį, ne ilgesnį kaip treji metai. Ši nuostata netaikoma žmonėms vartoti skirtam vandeniui, kuris teikiamas prekybai buteliuose ar kitose talpose.
2. Kiekviename tokiame prašyme, kurio motyvai turi būti pateikti, nurodomi patirti sunkumai ir bent jau 9 straipsnio 3 dalyje minima informacija.
3. Komisija išnagrinėja tą prašymą 12 straipsnyje nustatyta tvarka.
4. Visos valstybės narės, kurios pasinaudoja šio straipsnio nuostatomis, užtikrina, kad gyventojai, kuriems šis prašymas turės įtakos, būtų nedelsiant ir tinkamai informuojami apie jo rezultatus. Be to, valstybė narė prireikus užtikrina, kad tam tikroms gyventojų grupėms, kurioms dėl šio prašymo galėtų kilti ypatinga rizika, būtų duodami patarimai.
16 straipsnis
Panaikinimas
1. Direktyva 80/778/EEB panaikinama praėjus penkeriems metams nuo šios direktyvos įsigaliojimo. Atsižvelgiant į šio straipsnio 2 dalį, šis panaikinimas nepažeidžia valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su IV priede nustatytais perkėlimo į nacionalinę teisę ir taikymo terminais.
Bet kuri nuoroda į panaikintą direktyvą laikoma nuoroda į šią direktyvą ir suprantama taip, kaip nurodyta V priede pateiktoje koreliacijos lentelėje.
2. Kai tik valstybė narė priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos, ir pradeda taikyti 14 straipsnyje nurodytas priemones, žmonėms vartoti skirtam vandeniui toje valstybėje narėje taikoma ši direktyva, o ne Direktyva 80/778/EEB.
17 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję per dvejus metus nuo šios direktyvos įsigaliojimo, įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodas į šią direktyvą arba tokios nuorodos daromos jas oficialiai skelbiant. Nuorodų darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinių įstatymų nuostatų tekstus.
18 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
19 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1998 m. lapkričio 3 d.