Komisijos reglamentas (EB) Nr. 136/2004
2004 m. sausio 22 d.
nustatantis produktų, importuojamų iš trečiųjų šalių, veterinarinių patikrinimų Bendrijos pasienio veterinarijos postuose tvarką
(tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1997 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvą 97/78/EB, nustatančią principus, reglamentuojančius produktų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinių patikrinimų organizavimą [1], ir ypač į jos 3 straipsnio 5 dalį, 4 straipsnio 5 dalį, 5 straipsnio 4 dalį, 8 straipsnio 7 dalį, 16 straipsnio 3 dalį ir 19 straipsnio 1 dalį,
kadangi:
(1) Pirminiai reikalavimai produktų veterinariniams patikrinimams, įvežamiems į Bendriją iš trečiųjų šalių buvo nustatyti Tarybos direktyvoje 90/675/EEB [2], kuri buvo panaikinta ir pakeista Direktyva 97/78/EB.
(2) Atsižvelgiant į patirtį, įgytą nuo Direktyvos 90/675/EEB priėmimo, Direktyva 97/78/EB buvo padaryti kai kurie tvarkos pakeitimai. 1992 m. gruodžio 22 d. Komisijos sprendimas 93/13/EEB, nustatantis produktų, įvežamų iš trečiųjų šalių, veterinarinių patikrinimų Bendrijos pasienio veterinarijos postuose tvarką [3], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Sprendimu 2003/279/EB [4], buvo priimta remiantis pirmąja direktyva ir todėl jis turėtų būti atnaujintas.
(3) Sertifikatas, išduodamas atlikus veterinarinius patikrinimus ir šiuo metu nustatytas Sprendimo 93/13/EEB B priede, turėtų būti pakeistas, atsižvelgiant į siuntų, atitinkančių Bendrijos taisykles, ir siuntų, neatitinkančių Bendrijos taisykles, ir skirtų importui į Bendriją ar gabenti tranzitu, tvarkos pakeitimus.
(4) Išsamios šio sertifikato naudojimo taisyklės yra nustatytos 2000 m. vasario 24 d. Komisijos sprendime 2000/208/EB, nustatančiame išsamias Tarybos direktyvos 97/98/EB taikymo taisykles, reglamentuojančias gyvūninių produktų gabenimą keliu tranzitu iš vienos trečiosios šalies į kitą tik per Europos bendriją [5], ir 2000 m. rugsėjo 8 d. Komisijos sprendime 2000/571/EB, kuriame pateikiami produktų, įvežamų iš trečiųjų šalių į laisvąsias zonas, laisvuosius sandėlius bei muitinės sandėlius arba operatorių pristatomų į tarptautinio jūrų transporto priemones, veterinarinių patikrinimų tvarką [6].
(5) Tačiau reikia nustatyti specialias sertifikato praktinio tvarkymo taisykles situacijose, kai pasienio veterinarijos poste siuntoms atliktos veterinarinės procedūros, bet jos kurį laiką dėl priežasčių, susijusių su mokesčiais lieka muitinės priežiūroje. Tokiais atvejais reikalinga atsekamumo ir paaiškinimo siuntą lydinčiuose dokumentuose sistema.
(6) Kad veterinarinių patikrinimų sistema deramai funkcionuotų bendrojoje rinkoje, visa informacija apie produktą turėtų būti kartu pateikta viename bendrame vienodo pavyzdžio dokumente siekiant sumažinti kalbos skirtumų skirtingose valstybėse narėse problemas.
(7) Įvairių produkto tipų suderintų mėginių ėmimo ir laboratoriniai tyrimų konkretūs duomenys bus aptarti vėlesniuose įgyvendinimo sprendimuose, o tuo tarpu ir toliau turėtų būti taikomos nacionalinės taisyklės, išskyrus konkrečių apsaugos priemonių atveju.
(8) Patirtis parodė, kad siekiant sumažinti sukčiavimą ir patikrinimų išvengimą nepaprastai svarbu turėti gerus informacijos apie visas į Bendriją įvežamas siuntas šaltinius. Manifestų tikrinimas yra pagrindinis šio informacijos rinkimo proceso bruožas, bet tai yra didelis ir daug laiko atimantis uždavinys, kuris kur tik įmanoma turėtų būti automatizuotas elektroninėmis priemonėmis.
(9) Be veiksmingo susijusios informacijos rinkimo iš visų atitinkamų operatorių, kompetentingai institucijai turėtų būti leidžiama prieiti prie muitinės įstaigų atitinkamų duomenų bazių. Visi operatoriai turėtų būti integruoti į šią duomenų bazių sistemą, kad būtų galima užtikrinti tiems, kurie ja naudojasi, atnaujintos informacijos prieinamumą.
(10) Veterinariniai patikrinimai turėtų būti taikomi tam tikriems augaliniams produktams, keliantiems infekcinių ar užkrečiamųjų gyvūnų ligų plitimo pavojų. Turėtų būti parengtas tokių produktų sąrašas kartu su sąrašu trečiųjų šalių, kurioms gali būti leidžiama eksportuoti tuos produktus į Bendriją.
(11) Nuo veterinarinių patikrinimų reikalavimų gali būti atleidžiami nedideli gyvūninių produktų kiekiai, kuriuos iš trečiųjų šalių atvykstantys keleiviai vežasi savo asmeniniam vartojimui. Kai kuriems iš tų produktų yra taikoma apsaugos priemonės pagal 2002 m. gruodžio 9 d. Komisijos sprendimą 2002/995/EB, nustatantį laikinąsias apsaugos priemones importuojant gyvūniniams produktams asmeniniam vartojimui [7]. Nuoroda į tas priemones turėtų būti daroma, kol šiame sektoriuje bus priimtos nuolatinės taisyklės.
(12) Priemonės šiame reglamente pakeičia Sprendime 93/13/EEB nustaytas priemones ir dėl todėl minėtas sprendimas turėtų būti panaikintas.
(13) Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Veterinariniai patikrinimai
1. Dokumentų patikrinimai, nurodyti Direktyvos 97/78/EB 4 straipsnio 3 dalyje atliekami pagal šio reglamento I priedą.
2. Laboratoriniai tikrinimai ir oficialių mėginių analizė, nurodyti Direktyvos 97/78/EB 4 straipsnio 4 dalies b punkte atliekami pagal šio reglamento II priedą.
2 straipsnis
Pranešimas apie produktų atvykimą naudojant Veterinarinį įvežimo dokumentą
1. Prieš siuntos atvykimą į Bendrijos teritoriją asmuo, atsakingas už siuntą, informuoja pasienio veterinarijos posto, į kurį produktai bus pateikti, veterinarijos darbuotojus apie produktų atvykimą naudodamasis III priede patvirtintu Veterinarinio įvežimo dokumentu (VID).
2. VID turi būti išrašomas pagal bendrąsias sertifikavimo taisykles, nustatytas kituose atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose.
3. VID turi būti originalus ir tiek kopijų, kiek nustatyta kompetentingos institucijos laikantis šio reglamento reikalavimų. Asmuo, atsakingas už siuntą, turi užpildyti VID 1 dalį ir pateikti ją pasienio veterinarijos posto veterinarijos personalui.
4. Nepažeidžiant šio straipsnio 1 ir 3 dalių, išankstinė informacija, nurodyta VID, sutinkant su siunta susijusioms kompetentingom institucijom sutikimu gali būti perduodama telekomunikacijos priemonėmis ar kitomis elektroninio duomenų perdavimo sistemomis. Kuomet taip yra atliekama, elektronine forma pateikta informacija turi būti tapati reikalaujamai VID modelio 1 dalyje.
3 straipsnis
Procedūra atlikus veterinarinius patikrinimus
1. Atlikus Direktyvos 97/78/EB 4 straipsnyje nustatytus veterinarinius patikrinimus, valstybinis veterinarijos gydytojas, atsakingas už pasienio veterinarijos postą, užpildo VID 2 dalį. Minėtas valstybinis veterinarijos gydytojas arba jo vadovaujamas kitas valstybinis veterinarijos gydytojas pasirašo VID, siekiant nurodyti, kad siuntai buvo atliktos veterinarinės patikros procedūros.
Jei pasienio veterinarijos postuose tikrinama importuojama žuvis pagal Komisijos sprendimą 93/352/EEB [8], paskirtas oficialus atstovas gali atlikti valstybinio veterinarijos gydytojo funkcijas, įskaitant VID užpildymą ir pasirašymą.
2. Siuntoms, kurioms buvo atliktos veterinarinės patikros procedūros, VID originalą sudaro tinkamai užpildytos ir pasirašytos 1 ir 2 dalys.
3. Valstybinis veterinarijos gydytojas arba asmuo, atsakingas už siuntą pasienio kontrolės punkto muitinės tarnybą informuoja apie siuntai pagal šio straipsnio 1 dalį atliktą veterinarinį tikrinimą, pateikdamas VID originalą arba elektroniniu būdu.
- Atlikus muitinės procedūras [9], VID originalas turi lydėti siuntą iki pirmos paskirties įmonės.
- Pasienio veterinarijos posto valstybinis veterinarijos gydytojas pasilieka VID kopiją.
- Valstybinis veterinarijos gydytojas turi perduoti VID kopiją asmeniui, atsakingam už siuntą.
4. Valstybinis veterinarijos gydytojas trečiosios šalies išduotą ir siuntą lydintį veterinarijos sertifikato arba dokumento originalus bei VID kopiją saugo bent trejus metus. Tačiau produktų siuntoms, gabenamoms tranzitu arba skirtoms laikyti sandėlyje, patvirtintame pagal Direktyvos 97/78/EB 12 straipsnio 4 dalį arba 13 straipsnį, ir galiausiai skirtoms išvežti iš Bendrijos, siuntą lydinčių veterinarijos dokumentų originalas turi keliauti toliau su ta siunta ir pasienio veterinarijos poste turi būti paliktos tik šių dokumentų kopijos.
4 straipsnis
Procedūra, taikoma, kai produktų siuntoms yra atliktos veterinarinės patikros procedūros, bet lieka muitinės priežiūroje
1. Kai produktų siuntoms pasienio veterinarijos poste yra atliktos veterinarinės procedūros kaip nurodyta 3 straipsnio 1 dalyje, bet lieka muitinės priežiūroje ir į laisvą apyvartą išleidžiamos vėliau, taikoma šio straipsnio 2, 3 ir 4 dalyse nustatyta procedūra.
2. VID originalas lydi siuntą tol, kol ta siunta lieka muitinės priežiūroje, per vieną ar daugiau įmonių, kol asmuo, atsakingas už siuntą paprašo atlikti muitinės procedūras.
3. Asmuo, atsakingas už siuntą, pirmoms muitinės procedūroms atlikti pateikia VID originalą muitinės įstaigai, kuri yra atsakinga už įmonę, kurioje siunta yra laikoma. Jei kompetentinga institucija leidžia, tai taip pat gali būti daroma elektroninėmis priemonėmis.
4. Kai prašoma atlikti muitinės procedūras, kaip nustatyta šio straipsnio 3 dalyje, įmonės operatorius turi:
a) pasilikti siuntą lydinčio VID kopiją;
b) įregistruoti siuntos atvykimo datą ir
c) įregistruoti muitinės procedūrų atlikimo datą ar tokių procedūrų datas, jei siunta padalinama į dalis, kaip nustatyta 5 straipsnyje.
5 straipsnis
Procedūra, kurios turi būti laikomasi, kai muitinės priežiūroje esančios siuntos padalinamos į dalis
1. Kai 4 straipsnio 1 dalyje nurodyta siunta yra padalinama į dalis, VID originalas turi būti pateiktas kompetentingoms muitinės įstaigoms, atsakingoms už įmonę, kurioje ta siunta padalinama. VID kopija pasilieka įmonėje, kurioje ta siunta padalinama.
2. Kompetentinga institucija, atsakinga už įmonę nurodytą šio straipsnio 1 dalyje, gali išduoti patvirtintą VID originalo fotokopiją kiekvienai siuntos daliai, pažymėdama informaciją apie patikslintą kiekį ar svorį.
Kompetentinga institucija gali reikalauti, kad įmonės, kurioje siunta yra padalinama, operatorius saugotų duomenis, siekiant užtikrinti skirtingų siuntos dalių atsekamumą.
Duomenys ir VID kopijos turi būti saugomi trejus metus.
6 straipsnis
Koordinavimas su kitomis vykdomosiomis tarnybomis
Siekiant užtikrinti, kad visiems gyvūniniams produktams, įvežamiems į Bendriją, būtų atlikti veterinariniai patikrinimai, kiekvienos valstybės narės kompetentinga institucija ir valstybiniai veterinarijos gydytojai turi derinti savo veiksmus su kitomis institucijomis, kad būtų surenkama visa susijusi informacija apie gyvūninių produktų įvežimą. Tai konkrečiai taikoma:
a) Informacija, prieinama muitinės tarnyboms;
b) Informacija, esanti laivo, valties, geležinkelio ar lėktuvo manifestuose;
c) Kitų šaltinių informacija, kurią turi kelių, geležinkelių, uostų ar oro uostų komerciniai operatoriai.
7 straipsnis
Prieiga prie duomenų bazių ir informacinių technologinių sistemų integravimas
6 straipsnio tikslais kompetentinga institucija turi turėti prieigą prie muitinės tarnybų turimų duomenų bazių ar atitinkamų jų dalių.
Atsižvelgiant į tinkamą duomenų saugumą, kompetentingų institucijų naudojamos informacinės technologinės sistemos kiek įmanoma ir kur reikia turi būti integruotos su muitinės tarnybų ir komercinių operatorių sistemomis, kad būtų paspartintas informacijos perdavimas.
8 straipsnis
Specialiosios taisyklės produktams, kurie yra keleivių asmeninio bagažo dalis arba siunčiami nedidelėmis siuntomis privatiems asmenims
1. Nepažeidžiant specialiųjų Bendrijos taisyklių, taikomų tam tikriems produktams, Direktyvos 97/78/EB 16 straipsnio 1 dalies a, b ir d punktuose nurodytiems produktams minėtos direktyvos 1 skyriuje nustatyti sisteminiai veterinariniai patikrinimai netaikomi, jei jų svoris neviršija 1 kg ir yra skirti asmeniniam vartojimui.
Tačiau tokie produktai gali būti įvežami į Bendriją tik iš patvirtintų trečiųjų šalių arba patvirtintų trečiųjų šalių dalių.
2. Šio straipsnio 1 dalis neturi pažeisti gyvūnų sveikatos ir visuomenės sveikatos taisyklių, patvirtintų atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose.
3. Mažoms pakuotėms su gyvūniniais produktais, įvežamoms į Daniją iš Grenlandijos ir Farerų salų tiesiogiai suvartoti privatiems asmenims, šio straipsnio 1 dalyje nurodyta svorio riba yra 5 kg.
4. Žuvims, sugautoms poilsio metu ir įvežamoms į Suomiją ir Švediją iš Rusijos keleivių asmeniniu bagažu, tiesiogiai suvartoti privatiems asmenims, šio straipsnio 1 dalyje nurodyta svorio riba yra 15 kg arba viena bet kokio svorio žuvis, nesvarbu kiek didesnė.
9 straipsnis
Tam tikrų augalinių produktų veterinariniai patikrinimai
1. Valstybės narės augaliniams produktams, nurodytiems IV priede iš patvirtintų šalių ir nurodytų V priede, turi atlikti dokumentų patikrinimus, numatytus šio reglamento 1 straipsnio 1 dalyje ir, jei reikia, laboratorinius tikrinimus, nurodytus šio reglamento 1 straipsnio 2 dalyje ir kitus fizinius patikrinimus, nustatytus Direktyvos 97/78/EB III priede.
2. Direktyvos 97/78/EB ir šio reglamento reikalavimai turi būti taikomi visiems augaliniams produktams, nurodytiems šio reglamento IV priede, ypač, kurie dėl savo kilmės ir paskesnės paskirties vietos gali sukelti gyvūnų infekcinių arba užkrečiamųjų ligų plitimo pavojų.
10 straipsnis
Elektroninio sertifikavimo naudojimas
VID gamyba, naudojimas, perdavimas ir saugojimas, kaip nustatyta įvairiose situacijose šiame reglamente, kompetentingos institucijos nuožiūra gali būti atliekamas elektroninėmis priemonėmis.
11 straipsnis
Panaikinimas
Sprendimas 93/13/EEB panaikinamas.
Nuorodos į panaikintą sprendimą aiškinamos kaip nuorodos į šį reglamentą.
12 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja nuo 2004 m. kovo 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2004 m. sausio 22 d.