Tarybos sprendimas
2004 m. balandžio 26 d.
leidžiantis Kiprui, Maltai ir Lenkijai taikyti tam tikras laikinas nuo Direktyvos 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų nukrypti leidžiančias nuostatas
(2004/486/EB)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą sutartį, ypač į jos 2 straipsnio 3 dalį,
atsižvelgdama į Čekijos Respublikos, Estijos Respublikos, Kipro Respublikos, Latvijos Respublikos, Lietuvos Respublikos, Vengrijos Respublikos, Maltos Respublikos, Lenkijos Respublikos, Slovėnijos Respublikos ir Slovakijos Respublikos aktą dėl stojimo sąlygų ir pritaikomąsias sutarčių, kurių pagrindu įsteigta Europos Sąjunga, pataisas (toliau - 2003 m. Stojimo aktas), ypač į jo 55 straipsnį,
atsižvelgdama į Kipro, Maltos ir Lenkijos prašymus,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
kadangi:
(1) Sutinkamai su 2003 m. sausio 27 d. Europos Parlamento ir Tarybos Direktyvos 2002/96/EB dėl elektros ir elektroninės įrangos atliekų (EEĮ atliekų) [1] 5 straipsnio 5 dalies pirmąja pastraipa valstybės narės turėtų užtikrinti, kad vėliausiai iki 2006 m. gruodžio 31 d. per metus iš privačių namų ūkių būtų vidutiniškai surenkama ne mažiau kaip po keturis kilogramus EEĮ atliekų vienam gyventojui.
(2) Direktyvos 2002/96/EB 7 straipsnio 2 dalis nustato tam tikras mažiausias elektros ir elektroninės įrangos atliekų utilizavimo, bei jų komponentų, medžiagų ir turinio pakartotinio panaudojimo ir perdirbimo normas. Valstybės narės turi užtikrinti, kad iki 2006 m. gruodžio 31 d. gamintojai įvykdytų šias normas.
(3) Sutinkamai su Direktyvos 2002/96/EB 17 straipsnio 1 dalimi valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie yra būtini įgyvendinant šią direktyvą ne vėliau kaip iki 2004 m. rugpjūčio 13 d. Tačiau Direktyvos 2002/96/EB 17 straipsnio 4 dalies a punktas nurodo, kad Graikija ir Airija, kurios dėl bendro atliekų perdirbimo infrastruktūros deficito, geografinių veiksnių, tokių kaip didelio mažų salų skaičiaus bei kaimiškų ir kalnuotų vietovių, mažo gyventojų tankumo ir žemo elektros ir elektroninės įrangos naudojimo lygio negali pasiekti 5 straipsnio 5 dalies 1 pastraipoje nurodytų atliekų surinkimo normų arba Direktyvos 2002/96/EB 7 straipsnio 2 dalyje nurodytų utilizavimo normų ir kurios, kaip numatyta 1999 m. balandžio 26 d. Tarybos direktyvos 1999/31/EB dėl atliekų sąvartynų [2] 5 straipsnio 2 dalies trečioje pastraipoje, gali kreiptis su prašymu pratęsti tame straipsnyje nurodytą terminą, gali pratęsti Direktyvos 2002/96/EB 5 straipsnio 5 dalyje ir 7 straipsnio 2 dalyje nurodytus laikotarpius iki 24 mėnesių.
(4) Remdamiesi 2003 m. Stojimo akto 55 straipsniu Kipras, Malta ir Lenkija paprašė pereinamųjų laikotarpių laikinai nukrypstant nuo Direktyvos 2002/96/EB 5 straipsnio 5 dalies pirmoje pastraipoje ir 7 straipsnio 2 dalyje nustatytų terminų. Maltos nurodytos prašymo priežastys buvo jos atliekų perdirbimo infrastruktūros deficitas, maži elektrinės ir elektroninės įrangos atliekų kiekiai, suvaržymai dėl fakto, kad ji yra maža ir geografiškai izoliuota šalis, turinti mažą vidaus rinką ir didelį gyventojų tankumą su lydinčiomis žemės naudojimo problemomis ir, kad ji yra grynoji elektrinės ir elektroninės įrangos importuotoja. Kipras ir Lenkija nurodė perdirbimo infrastruktūros deficito ir mažo gyventojų tankumo priežastis. Lenkija taip pat paminėjo didelę savo kaimiškų vietovių dalį.
(5) Šios priežastys pateisina pirmiau paminėtų terminų pratęsimą 24 mėnesiais Kiprui, Maltai ir Lenkijai,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Kipras, Malta ir Lenkija gali 24 mėnesiais pratęsti Direktyvos 2002/96/EB 5 straipsnio 5 dalies pirmoje pastraipoje ir 7 straipsnio 2 dalyje nurodytus terminus.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms bei Kipro Respublikai, Maltos Respublikai ir Lenkijos Respublikai.
Priimta Liuksemburge, 2004 m. balandžio 26 d.