KOMISIJOS SPRENDIMAS
2009 m. spalio 28 d.
dėl valstybės pagalbos C 29/06, kurią Italija suteikė žuvininkystės sektoriaus kooperatyvams ir jų konsorciumams restruktūrizuoti
(pranešta dokumentu Nr. C(2009) 8040)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2010/35/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
pakvietusi suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas pagal tą straipsnį,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2002 m. spalio 17 d. raštu Italija pranešė Komisijai apie 2001 m. gegužės 18 d. Įstatyminį dekretą Nr. 226 (toliau - 2001 m. gegužės 18 d. dekretas) ir teigė, kad įgyvendintos to dekreto 7 ir 8 straipsniuose nurodytos priemonės.
(2)
Minėto dekreto 8 straipsnyje nustatyta valstybės pagalbos žuvininkystės sektoriaus kooperatyvams ir jų konsorciumams restruktūrizuoti sistema. Pagal 8 straipsnį Fondo centrale per il credito peschereccio (Centrinis žuvininkystės sektoriaus kreditavimo fondas) pagalba išplečiama ir finansuojami žuvininkystės ir akvakultūros sektoriuje, taip pat to sektoriaus produktų perdirbimo ir pardavimo srityje veikiančių kooperatyvų ir konsorciumų verslo restruktūrizavimo planai, nustatyti 1982 m. vasario 17 d. Įstatymo Nr. 41 (toliau - įstatymas Nr. 41/1982) 11 straipsnio 8b dalyje.
(3)
Atsižvelgiant į tai, kad Italija pranešė, kad priemonė pradėta įgyvendinti, ji užregistruota kaip neteisėta pagalba pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB Sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 1 straipsnio f punktą [dabar 88 straipsnio] (1).
(4)
Italijos kelis kartus paprašyta pateikti daugiau informacijos. 2005 m. sausio 20 d. raštu C(2005) 161 Komisija taip pat nusiuntė Italijai įsakymą pateikti informaciją pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 10 straipsnio 3 dalį. 2005 m. kovo 3 d. raštu Italija atsakė į tą įsakymą. Dar vieną raštą Komisija vėliau gavo 2005 m. liepos 12 d.
(5)
Kilus abejonių dėl tos pagalbos schemos suderinamumo su bendrąja rinka, Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą, nustatytą EB Sutarties 93 straipsnyje [dabar 88 straipsnis]. Komisija Italijai pranešė apie tą sprendimą 2006 m. birželio 22 d. raštu C(2006) 2312 (2).
(6)
Italija atsiuntė savo pastabas 2006 m. rugsėjo 14 d. ir spalio 31 d. raštais.
2. APRAŠYMAS
(7)
Kaip minėta, 2001 m. gegužės 18 d. dekretu siekiama išplėsti Fondo centrale per il credito peschereccio pagalbos taikymo sritį ir finansuoti žuvininkystės sektoriaus kooperatyvų ir jų konsorciumų veiklą, kaip nustatyta Įstatymo Nr. 41/1982 11 straipsnio 8b dalyje.
(8)
2001 m. gegužės 18 d. dekretu įtvirtinama nuostata, kuria nuo pat jos įsigaliojimo nustatomas pagalbos priemonių, išdėstytų žemės ūkio ministro 2008 m. vasario 10 d. dekrete (toliau - 1998 m. vasario 10 d. dekretas), kuriame nustatomos išsamios Įstatymo Nr. 41/1982 11 straipsnio 8b dalies taikymo taisyklės, finansavimas.
(9)
Tai pagalbos schemai būdingos savybės, aprašytos 1998 m. vasario 10 d. dekrete, yra tokios:
-
pagalba suteikiama kaip negrąžintina dotacija, kuria padengiama ne daugiau kaip 40 % tinkamų finansuoti išlaidų, arba kaip lengvatinė paskola, kuria padengiama iki 85 % tų išlaidų,
-
restruktūrizavimo plano tikslas turi būti kooperatyvo atsigavimas ir jo ekonominio bei finansinio gyvybingumo atkūrimas,
-
tinkamas finansuoti išlaidas sudaro: restruktūrizavimo plano sudarymas ir įgyvendinimas; gamybos modernizavimas, išplėtimas ir reorganizavimas, susijęs su įrenginiais, įranga ir nekilnojamuoju turtu pagal įmonių gaivinimo ir sanavimo programas, siekiant didesnio veiksmingumo ir konkurencingumo; bet kurių turtinių nuostolių, atsirandančių dėl veiklos nutraukimo ir dėl ne visiškai nusidėvėjusio pagrindinio kapitalo, finansavimas arba materialiojo arba nematerialiojo turto, kuris nebenaudojamas gamybos procese, nusidėvėjimo išlaidų finansavimas; mokymo kursų rengimas; su bendrovių steigimu ir jų veiklos pradėjimu susijusios išlaidos, patiriamos siekiant, kad darbuotojai įsisavintų įmonės veiklą ar sritis, kurios neįtrauktos į restruktūrizavimo procesą; išeitinės išmokos ir išmokos, susijusios su ankstyvu išėjimu į pensiją, savanoriškam išėjimui iš darbo palengvinti skirtos išmokos; finansinio ir kapitalo balanso atkūrimas dėl skolų, susidariusių dėl per ankstesnius metus iki restruktūrizavimo plano patvirtinimo susikaupusių nuostolių, nurašymo.
(10)
2005 m. gegužės 3 d. rašte Italija paaiškino, kad tokia pagalba skirta įmonėms, kurių forma - kooperatyvas, kuris atitinka mažųjų ir vidutinių įmonių apibrėžtį, nustatytą Bendrijos teisėje, ir kad pagalba teikiama ribotą laikotarpį, kuris būtinas restruktūrizavimui įgyvendinti, ir vienai įmonei ji gali būti teikiama tik vieną kartą.
(11)
Pasak Italijos, tos pagalbos schemos trukmė yra neribota. Jokios ribos nenustatytos nei 1998 m. vasario 10 d. dekrete, nei 2001 m. gegužės 18 d. dekrete. Be to, 2005 m. liepos 12 d. Italijos rašte aiškiai nurodyta, kad to dekreto nuostatos lieka galioti ir gali būti įgyvendinamos ir vėlesniais metais.
(12)
Komisija neturi jokios informacijos apie faktiškai suteiktos pagalbos sumą.
3. PAGRINDAS PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ
(13)
Komisija nustatė, kad ta valstybės pagalbos schema yra neteisėtos pagalbos schema pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio f punktą, tai yra nauja pagalba, įgyvendinama prieštaraujant įsipareigojimui Komisiją informuoti iš anksto.
(14)
Raštuose, kuriais pasikeista prieš Komisijai atliekant preliminarią analizę, Italija teigė, kad ta pagalbos schema buvo ne nauja schema, bet schema, kuria išplečiama nagrinėjama pagalbos schema NN 24/98, kurią Komisija laiko derančia su bendrąją rinka (1999 m. kovo 11 d. raštas SG (99) D/1851).
(15)
Komisija negalėjo pritarti Italijos nuomonei, nors iš tikrųjų Komisija priėmė palankų sprendimą dėl pagalbos schemos NN 24/98 dėl 1998 m. vasario 10 d. dekrete nustatytos schemos. Tačiau Komisijos analizuota pagalbos priemonė buvo susijusi su restruktūrizavimo planų įgyvendinimu 1997-1999 m., ir 1999 m. kovo 11 d. sprendime Komisija nurodė Italijos valdžios institucijoms, kad jos turėjo pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį informuoti Komisiją apie visus pagalbos priemonės refinansavimo, išplėtimo ar pakeitimo planus. Remdamasi tuo Komisija nustatė, kad 2001 m. gegužės 18 d. dekretu buvo nustatytas naujas tos pagalbos priemonės įgyvendinimas arba refinansavimas Fondo centrale per il credito peschereccio lėšomis.
(16)
Kita vertus, 2003 m. kovo 12 d. raštu Italija informavo Komisiją, kad dabar įgaliojimus įgyvendinti tą priemonę turi regionai, nebe ministerija ir kad dėl to Fondo centrale per il credito peschereccio lėšos pervestos regionams. Prie 2004 m. liepos 1 d. rašto Italija taip pat pridėjo Sicilijos ir Apulijos regionų raštus dėl pagalbos priemonių įgyvendinimo pagal nagrinėjamą schemą: 2004 m. birželio 19 d. Sicilijos raštas, kuriame teigiama, kad ta priemonė pradėta įgyvendinti 2003 m. gruodžio 3 d. regioninio žuvininkystės ministro dekretu Nr. 158, ir 2004 m. gegužės 19 d. Apulijos raštas, kuriame teigiama, kad priemonė buvo įgyvendama pagal dokumentų rinkinį, pateiktą regionui 2001 m.; Apulijos rašte taip pat teigiama, kad 2003 m. finansiniai ištekliai gauti tik tų pačių metų pabaigoje. Tačiau Italija nepateikė jokios informacijos apie lėšų, panaudotų pagal tą schemą, sumą. Bet kokiu atveju tuose raštuose patvirtinta, kad dalį tų lėšų suteikė regionai pagal 2001 m. gegužės 18 d. dekreto 8 straipsnį, o tai reiškia, kad ta pagalbos schema iš tikrųjų buvo įgyvendinta.
(17)
Be to, Komisija nustatė, kad jei, kaip teigia Italija, nagrinėjama esama pagalbos schema ir 2001 m. gegužės 18 d. dekretu ta schema nebuvo pakeista, pagalbos schema, apie kurią pranešta, 2001 m. liepos 1 d. tapo nauja pagalbos schema.
(18)
Iš tikrųjų, ta pagalbos schema patvirtinta atsižvelgiant į 1997 m. Komisijos patvirtintas Gaires dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai tikrinimo (3) (toliau - 1997 m. žuvininkystės gairės).
(19)
2001 m. sausio 1 d. tos žuvininkystės gairės pakeistos Gairėmis dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai tikrinimo (4) (toliau - 2001 m. žuvininkystės gairės). 2000 m. gruodžio 21 d. raštu pagal 2001 m. žuvininkystės gairių 3.2 punktą Komisija pasiūlė (pagal atitinkamų priemonių mechanizmą), kad valstybės narės vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d. iš dalies pakeistų savo esamas pagalbos schemas, susijusias su pagalba žuvininkystės sektoriui. Valstybės narės paragintos vėliausiai iki 2001 m. kovo 1 d. raštu patvirtinti, kad sutinka su tuo pasiūlymu. Nurodyta, kad jei valstybė narė neatsakys, pagal 3.2 punkto trečiąją pastraipą Komisija laikys, kad tokia valstybė narė sutiko su pasiūlymu. Kita vertus, 2001 m. žuvininkystės gairių 3.4 punkte teigiama, kad neteisėta pagalba turi būti vertinama pagal administracinės priemonės, kuria nustatoma pagalba, įsigaliojimo metu taikytas gaires. Italija neatsakė į 2000 m. gruodžio 21 d. Komisijos raštą. 2001 m. gegužės 7 d. rašte Komisija atkreipė Italijos dėmesį į to rašto formuluotę ir informavo, kad nuo to laiko Komisija mano, jog tai, kad Italija raštu nenurodė nesutinkanti, reiškia, kad ji sutiko su pasiūlymu dėl atitinkamų priemonių. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad Italija sutiko su tuo pasiūlymu ir kad esamos pagalbos schemos bus iš dalies pakeistos vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d.
(20)
Vadovaujantis Europos Bendrijų Teisingumo Teismo praktika, tais atvejais, kai pradedamos taikyti naujos gairės ir valstybės narės su jomis sutinka, sutikimas su atitinkamomis priemonėmis reiškia, kad esama pagalba tampa nauja pagalba. Esama pagalba turi būti adaptuota pagal atitinkamas priemones arba būti pakeista naujomis pagalbos schemomis ir tokiu atveju apie jas reikia iš anksto pranešti Komisijai (5).
(21)
Todėl taikant 2001 m. žuvininkystės gairių, su kuriomis Italija sutiko, nuostatas buvo panaikintas anksčiau suteiktas leidimas pagalbai, kuri nebuvo adaptuota pagal tas gaires, ir ta pagalba klasifikuota kaip nauja pagalba. Taip buvo ir pagalbos kooperatyvams restruktūrizuoti atveju. 1997 m. žuvininkystės gairėse nenustatytos jokios specialios nuostatos dėl pagalbos žuvininkystės sektoriaus įmonėms restruktūrizuoti; jų 1.3 punkto paskutinės pastraipos paskutinėje įtraukoje buvo tik nuostata, kad veiklos pagalba, kuri tiesiogiai susijusi su restruktūrizavimo planu, bus nagrinėjama kiekvienu konkrečiu atveju. Kita vertus, 2001 m. žuvininkystės gairių 2.2.4 punkte yra speciali nuostata dėl pagalbos sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti, pagal kurią turi būti taikomos tuo metu galiojusios Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (6) (1999 m. restruktūrizavimo gairės).
(22)
Taigi, kadangi remiantis Italijos pirmojo rašto formuluote pagalbos priemonė, nustatyta 2001 m. gegužės 18 d. dekrete, įsigaliojo 2002 m. spalio 17 d., nuo 2001 m. liepos 1 d., dienos, iki kurios turėjo būti iš dalies pakeistos esamos valstybės pagalbos schemos, ji tapo neteisėtos pagalbos priemone.
(23)
Komisija atliko preliminarią tos pagalbos schemos analizę atsižvelgdama į 2001 ir 2004 m. žuvininkystės gaires. Pagal 2004 m. gairių dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai patikrinimo (7) (toliau - 2004 m. žuvininkystės gairės) 5.3 punkto antrąją pastraipą, tos gairės taikytinos nuo 2004 m. lapkričio 1 d. suteiktai pagalbai, o iki tos dienos suteiktai pagalbai taikomos 2001 m. gairės.
(24)
Ir 2001 m. žuvininkystės gairėse (2.2.4 punktas), ir 2004 m. žuvininkystės gairėse (4.1.2 punktas) nustatyta, kad valstybės pagalba sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti turi būti vertinama pagal restruktūrizavimo gaires. Iki 2004 m. spalio 9 d. suteiktai pagalbai turi būti taikomos 1999 m. restruktūrizavimo gairės, o nuo 2004 m. spalio 10 d. suteiktai pagalbai turi būti taikomos Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos sunkumus patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti (8) (toliau - 2004 m. restruktūrizavimo gairės). Kai kuriais atvejais dėl įmonių, kurių pagrindinė veikla yra žvejyba jūroje, 2001 ir 2004 m. žuvininkystės gairėse taip pat nustatyta, kad pagalba gali būti suteikta, tik kai Komisijai pateikiamas planas, kuriuo siekiama mažinti laivyno pajėgumus.
(25)
Tose žuvininkystės gairėse nustatyta, kad restruktūrizavimo pagalbą turi teisę gauti tik sunkumus patiriančios įmonės. Kriterijai, kuriais remiantis nustatoma, kas yra „sunkumai“, išdėstyti 1999 m. restruktūrizavimo gairių 4-8 punktuose ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių 9-13 punktuose. Komisija pastebėjo, kad pagal 1998 m. vasario 10 d. dekretą netikrinta, ar laikomasi tų kriterijų. Todėl Italijos teikiama pagalba galėjo pasinaudoti net įmonės, kurios neatitiko tose gairėse nurodytų kriterijų.
(26)
Be to, Komisija pastebėjo, kad ji neturi informacijos apie kai kurių minėtose gairėse nustatytų kriterijų, taikomų įgyvendinant restruktūrizavimo planą, įvykdymą: kriterijų dėl pagalbą gaunančių kooperatyvų ilgalaikio gyvybingumo atkūrimo (1999 m. restruktūrizavimo gairių 31-34 punktai ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių 34-37 punktai), dėl kompensacinių priemonių patvirtinimo, kai pagalbą pagal schemą gauna vidutinės įmonės (2004 m. restruktūrizavimo gairių 82 punkto b papunktis) arba dėl pagalbos gavėjų prisidėjimo prie finansinio įmonės restruktūrizavimo (1999 m. restruktūrizavimo gairių 40 punktas ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių 43 punktas). Komisija taip pat pastebėjo, kad įmonėms, kurių pagrindinė veikla yra žvejyba jūroje, Italija nepateikė plano, kuriuo siekiama mažinti laivyno pajėgumus.
(27)
Dėl visų šių priežasčių Komisija nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą.
4. ITALIJOS PASTABOS
(28)
Italija pirmiausia teigia, kad nagrinėjamą pagalbą ji pradėjo teikti visiškai sąžiningai. Italijos manymu, 2001 m. gegužės 18 d. dekretas buvo tik Bendrijos lygmeniu jau patvirtintos priemonės NN 24/98 atnaujinimas. Italija šios pagalbos schemos nelaikė neteisėta. Prieštaraudama Italija taip pat teigia, kad Jūrų reikalų ir žuvininkystės generalinis direktoratas, taip pat ir regionai, kuriems įgaliojimai perduoti 2000 m., nė karto nebandė vykdyti intervencijų remdamiesi tuo dekretu.
(29)
Italija teigia, kad tai pagalbos schemai įgyvendinti buvo nustatyti griežti kriterijai. Visų pirma, reikalauta didelio pagalbos gavėjų įnašo, siekiant užtikrinti, kad teikiama pagalba būtų tik tokio dydžio, kokio reikia įmonės gyvybingumui atkurti ir kuo mažiau iškreipti konkurenciją. Italija dar priduria, kad didelė dalis pagalbos buvo susijusi su mokymo ir technologinių inovacijų programomis; be to, daugiau kaip pusė išmokėtų lėšų nebuvo negrąžintinos - jas reikėjo grąžinti, nes jos buvo ilgalaikės paskolos, kurioms galiojo speciali garantijų schema. Be to, apskaičiavus pagalbos intensyvumą paaiškėjo, kad ji buvo gerokai mažesnė už de minimis pagalbos ribą.
(30)
Ir dar, griežtai laikytasi vienkartinės išmokos principo. Tos pagalbos paskirtis pagal restruktūrizavimo gairių reikalavimus yra suteikti pagalbos gavėjams galimybių padengti jų pačių sąnaudas atkūrus ilgalaikį ekonominį pajėgumą. Italijos nuomone, ta pagalbos restruktūrizavimui schema skirta prisidėti prie ekonominės veiklos plėtros neigiamai nepaveikiant prekybos tiek, kad tai prieštarautų Bendrijos interesui, nes laikytasi gairėse nustatytų sąlygų: įmonės restruktūrizuotos per protingą laikotarpį, vengta iškreipti konkurenciją, paisyta pagalbos proporcingumo, išmokos išdalytos remiantis konkrečios įmonės restruktūrizavimo plano įgyvendinimu, stebėtas to plano įgyvendinimas.
(31)
Italija užbaigia savo pastabas darydama nuorodą į 2006 m. kovo 9 d. Komisijos komunikatą dėl Žvejybos pramonės ekonominės padėties pagerinimo (2006 m. kovo 9 d. komunikatas) (9) ir pabrėžia, kad nepalankią ekonominę žuvininkystės sektoriaus padėtį dar labiau pablogino greitas kuro kainų padidėjimas. Be to, įvairių rūšių žuvų kainų tendencijos neatitiko gamybos išlaidų tendencijų. Dėl tų priežasčių, pasak Italijos, būtina išlaikyti tokio tipo priemonę ir intervencijas, kurių vienintelis tikslas - remti sunkumų patiriantį ekonomikos sektorių.
5. VERTINIMAS
5.1. Neteisėtos valstybės pagalbos buvimas
(32)
Komisija pastebi, kad ta pagalbos schema, kuria siekiama skirti lėšų konkrečių kategorijų įmonių, kurios vykdo veiklą konkrečiame sektoriuje, restruktūrizavimui finansuoti, toms įmonėms suteikiamas finansinis pranašumas. Kadangi pagalbą gavusių įmonių produktai parduodami Bendrijos rinkoje, ta pagalbos schema sustiprinama jų padėtis ir Italijos rinkoje kitų valstybių narių įmonių, kurios nori savo produktus pateikti į tą rinką, ir kitų valstybių rinkose tų įmonių, kurios nori parduoti savo produktus tose rinkose, atžvilgiu.
(33)
Be to, konkretaus ekonomikos sektoriaus įmonės gauna naudos iš tos pagalbos schemos. Taigi, atsižvelgiant į tai, kad ištekliai, kurių reikia, kad schema įsigaliotų, yra viešieji ištekliai, ta schema yra valstybės pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
(34)
Pastabose, kurias Komisijai atsiuntė Italija, reaguodama į pradėtą oficialią tyrimo procedūrą, neabejojama dėl tos valstybės pagalbos schemos klasifikavimo kaip neteisėtos pagalbos. Iš tikrųjų, nepaisant to, kaip gali būti aiškinamos Italijos pastabos, Komisija pabrėžia, kad bet kuriuo atveju ta pagalbos schema atnaujinama pagalbos schema, patvirtinta 1998 m. vasario 10 d. dekretu ir nagrinėta bei patvirtinta Komisijos kaip pagalbos schema NN 24/98. Kaip teigiama sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą, toks atnaujinimas yra naujos pagalbos schemos įgyvendinimas, t. y. neteisėtos pagalbos schema. Tai, kad pasikeitė valstybinė institucija, kuri įgyvendina tą schemą, neturi įtakos pagalbos pobūdžiui ir klasifikavimui, kurį gali nustatyti Komisija; nesvarbu, kad ta pagalbos schema, remiantis 1998 m. vasario 10 d. dekretu, atnaujinta 2001 m. gegužės 18 d. dekretu arba remiantis kitomis nuostatomis, apie kurias Komisija nežino.
(35)
Be to, kaip teigiama sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą, jei pagalbos schema, apie kurią pranešta, buvo esama pagalbos schema ir 2001 m. gegužės 18 d. įstatyminiu dekretu ta schema nepakeista, kaip teigia Italijos valdžios institucijos, Komisija mano, kad nuo 2001 m. liepos 1 d. ji tapo nauja pagalbos schema, kai patvirtinus naujas žuvininkystės gaires, taikomas nuo 2001 m. sausio 1 d., esamoms pagalbos schemoms, kurios nebuvo adaptuotos pagal tas gaires, nebegaliojo anksčiau suteiktas leidimas ir jos turėjo būti pakeistos naujomis pagalbos schemomis ir apie jas buvo privaloma pranešti Komisijai. Komisija pagal 2001 m. žuvininkystės gairių 3.2 punktą 2000 m. gruodžio 21 d. raštu pasiūlė valstybėms narėms (pagal atitinkamų priemonių mechanizmą), kad jos vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d. pakeistų savo esamas pagalbos schemas, susijusias su pagalba žuvininkystės sektoriui, ir tuo atveju, jei konkreti valstybė narė nepateiks atsakymo, bus laikoma, kad ji sutiko su pasiūlymu. Italija neatsakė į 2000 m. gruodžio 21 d. Komisijos raštą, neatsakė ji ir į 2001 m. gegužės 7 d. priminimą, kuriuo informuojama, kad nuo to laiko Komisija laiko, jog Italijos nepranešimas raštu apie jos nesutikimą reiškia, kad ji sutiko su pasiūlymu dėl atitinkamų priemonių. Todėl Komisija laikėsi nuomonės, kad Italija sutiko su tuo pasiūlymu ir kad esamos pagalbos schemos iš dalies pakeistos vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d.
(36)
Todėl taikant 2001 m. žuvininkystės gairėse pateiktas taisykles, su kuriomis sutiko Italija, panaikintas anksčiau suteiktas leidimas tam tikrai pagalbai, patenkančiai į gairių taikymo sritį, ir ta pagalba klasifikuojama kaip nauja pagalba. Taip buvo ir pagalbos kooperatyvams restruktūrizuoti atveju. Kitaip nei 1997 m. žuvininkystės gairėse, 2001 m. žuvininkystės gairių 2.2.4 punkte nustatyta speciali taisyklė, taikoma sanuojant ir restruktūrizuojant sunkumų patiriančias įmones, pagal kurią turi būti taikomos 1999 m. restruktūrizavimo gairės.
(37)
Kaip teigiama sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą, dėl to ta valstybės pagalbos schema nuo 2001 m. liepos 1 d. iš tiesų yra nauja pagalbos schema, apie kurią Italija privalėjo pranešti Komisijai prieš ją įgyvendindama.
5.2. Suderinamumas su bendrąja rinka
(38)
Schema gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, tik jei jai gali būti taikoma viena iš Sutartyje nustatytų išimčių. Kadangi pagalbą pagal tą schemą gauna žuvininkystės ir akvakultūros sektoriaus įmonės, pagalba turi būti nagrinėjama atsižvelgiant į Gaires dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai tikrinimo. Sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą pateiktos pastabos tebegalioja.
(39)
Priemonė aiškiai pristatyta kaip pagalbos schema įmonėms restruktūrizuoti, pagal kurią pagalbą gaunančios įmonės įgyvendina restruktūrizavimo planus. Iš tinkamų finansuoti išlaidų sąrašo, pateikto 1998 m. vasario 10 d. dekrete, matyti, kad veiksmai, kurie gali būti finansuojami, iš tikrųjų atitinka veiksmus, kuriais siekiama restruktūrizuoti pagalbą gaunančias įmones. Tos išlaidos atspindi įmonių investicijas arba finansines ir veiklos išlaidas. Tai išlaidos, kurios iš tikrųjų gali būti siejamos su pagalbą gaunančių įmonių veiklos reorganizavimu arba jų pritaikymu prie naujų ekonominių sąlygų siekiant suteikti galimybių atkurti ekonominį ir finansinį gyvybingumą.
(40)
Todėl būtų tinkama nagrinėti tą pagalbos schemą atsižvelgiant į atitinkamas žuvininkystės gairių nuostatas.
(41)
Ir 2001 m. žuvininkystės gairėse (2.2.4 punktas), ir 2004 m. žuvininkystės gairėse (4.1.2 punktas) nustatyta, kad valstybės pagalba sunkumų patiriančioms įmonėms sanuoti ir restruktūrizuoti turi būti vertinama pagal restruktūrizavimo gaires. Jei pagalba būtų mokama ir po 1998 m. balandžio 1 d., kas yra įmanoma, nes tos pagalbos schemos trukmė neribota (žr. 2 konstatuojamąją dalį), būtų taikomos 2008 m. patvirtintos Gairės dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai tikrinimo (10) (toliau - 2008 m. žuvininkystės gairės), kuriose taip pat daroma nuoroda į restruktūrizavimo gaires. Iki 2004 m. spalio 9 d. teiktai pagalbai taikomos 1999 m. restruktūrizavimo gairės, o nuo 2004 m. spalio 10 d. teiktai pagalbai - 2004 m. restruktūrizavimo gairės. Taip pat svarbu paminėti, kad žuvininkystės gairėse nustatyta, jog pagalba įmonėms, kurių pagrindinė veikla yra žvejyba jūroje, gali būti suteikta, tik Komisijai pateikus planą, kuriuo siekiama mažinti laivyno pajėgumus.
(42)
Atitinkamai, būtų tinkama pirmiausia įvertinti, ar tokios schemos įgyvendinimo sąlygos atspindi tai, kas nustatyta restruktūrizavimo gairėse.
(43)
Pirma, restruktūrizavimo gairėse teigiama, kad restruktūrizavimo pagalbą gali gauti tik sunkumų patiriančios įmonės, atitinkančios 1999 m. restruktūrizavimo gairių 4-8 punktų arba 2004 m. restruktūrizavimo gairių 9-13 punktų kriterijus. Tose taisyklėse nustatyti griežti kriterijai, kuriais apibrėžiama, kas yra sunkumus patirianti įmonė. Pagal 1999 m. restruktūrizavimo gairių 5 punktą ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių 10 punktą tam, kad įmonė būtų laikoma patiriančia sunkumų, ji (jei tai yra ribotos atsakomybės bendrovė) turi būti praradusi daugiau kaip pusę savo kapitalo ir bent ketvirtadalį to kapitalo per praėjusius 12 mėnesių arba (visų kitų tipų bendrovių atveju) atitikti kriterijus, pagal kuriuos gali būti iškeltos kolektyvinės bylos dėl nemokumo. 2004 m. restruktūrizavimo gairių 11 punkte taip pat teigiama, kad be tų kriterijų įmonė vis tiek gali būti laikoma patiriančia sunkumų, jei yra įprastų požymių, kaip antai padidėję nuostoliai, mažėjanti apyvarta, didėjančios finansinės išlaidos ir panašiai (pagal 18 punktą valstybės narės gali atsižvelgti į tą kriterijų pagal pagalbos schemą teikdamos restruktūrizavimo pagalbą žuvininkystės sektoriaus įmonėms).
(44)
Komisija pažymi, kad 1998 m. vasario 10 d. dekrete nenustatytas joks toks ar panašus kriterijus. Italijos suteikta pagalba gali pasinaudoti įmonės, kurios neatitinka tose gairėse nustatytų kriterijų ir kurios gali būti sunkumų nepatiriančios įmonės.
(45)
Antra, atsižvelgiant į tai, kad pagalbos schema skirta mažosioms ir vidutinėms įmonėms, pagal 1999 m. restruktūrizavimo gairių 67 punkto a papunktį taikomi tų gairių 31-34 punktuose nustatyti kriterijai. Tos pačios sąlygos pagal 82 punkto a papunktį pakartotos 2004 m. restruktūrizavimo gairių 34-37 punktuose. Remiantis tomis nuostatomis, restruktūrizavimo planu, inter alia, turi būti per protingą laikotarpį ir remiantis realiomis prielaidomis atkurtas ilgalaikis įmonės gyvybingumas, plane turi būti aprašytos aplinkybės, dėl kurių įmonė pateko į sunkią padėtį, taip pat turi būti nustatyta apyvarta, kuri leistų įmonei, užbaigus jos restruktūrizavimą, padengti visas savo išlaidas; pagalbą skirti galima, tik jei pateiktame plane yra visi tie elementai.
(46)
Komisija pažymi, kad Italija nenustatė tokių sąlygų įvykdymo patikrinimo procedūros. Informacija, atsiųsta pradėjus oficialią tyrimo procedūrą, susijusi tik su bendrosiomis pagalbos teikimo sąlygomis, nustatytomis 1998 m. vasario 10 d. dekrete. Bet tose sąlygose nenustatyti objektyvūs tikrinimo, ar konkrečių įmonių restruktūrizavimo planai iš tikrųjų parengti pagal tuos principus, kriterijai. Todėl nėra jokių garantijų, kad įvykdytos 1999 m. restruktūrizavimo gairių 31-34 punktuose ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių 34-37 punktuose nustatytos sąlygos.
(47)
Trečia, pagal 1999 m. restruktūrizavimo gairių 40-41 punktus, taikomus mažosioms ir vidutinio dydžio įmonėms pagal tų pačių gairių 67 punkto c papunktį, pagalbos gavėjų įnašas iš savų išteklių įgyvendinant restruktūrizavimo planą turi būti didelis, siekiant, kad reikėtų kuo mažesnės pagalbos. Tas pats principas nustatytas ir 2004 m. restruktūrizavimo gairių, taikomų pagal 82 punkto c papunktį, 43-44 punktuose.
(48)
Pagal 1998 m. vasario 10 d. dekretą pagalba suteikiama kaip negrąžintina dotacija, kuria padengiama ne daugiau kaip 40 % tinkamų finansuoti išlaidų, arba kaip lengvatinė paskola, kuria padengiama iki 85 % tų išlaidų. Neišskiriami jokie tinkamų finansuoti išlaidų tipai (žr. 2 dalį „Aprašymas“). Todėl Komisija daro išvadą, kad įnašas gali būti susijęs su bet kokiomis išlaidomis, pavyzdžiui, išlaidomis įmonei modernizuoti, turto nuostoliams finansuoti, skoloms nurašyti ir panašiai.
(49)
Todėl gali būti, kad kai kurių pagalbos gavėjų įnašas įgyvendinant su jais susijusį restruktūrizavimo planą buvo didelis. Tačiau Komisija pažymi, kad Italija nenustatė jokių kriterijų, pagal kuriuos teikiamos pagalbos suma būtų reguliuojama atsižvelgiant į kiekvieno pagalbos gavėjo įnašą. Vienintelis 1998 m. vasario 19 d. dekrete nustatytas kriterijus yra kriterijus, susijęs su pagalbos paraiškų gavimo tvarka. Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad Italija toje pagalbos schemoje nenustatė jokių procedūrų, pagal kurias būtų tikrinama, ar įvykdytos sąlygos, kad pagalbos gavėjai turi prisidėti nuosavais ištekliais ir kad pagalbos dydis būtų apribotas iki mažiausios būtinos sumos. Todėl gali būti, kad kai kurie pagalbos gavėjai neįvykdė tų sąlygų.
(50)
Ketvirta, 1999 m. restruktūrizavimo gairių 67 straipsnio b punkte teigiama, kad kompensacinės priemonės, kurių turi būti imamasi siekiant išvengti netinkamo konkurencijos iškreipimo ir kurios nustatytos tų gairių 35-39 straipsniuose, netaikomos mažosioms ir vidutinėms įmonėms. Kita vertus, pagal 2004 m. restruktūrizavimo gairių 82 dalies b punktą tų gairių 38-42 punktuose aprašytų kompensacinių priemonių turi būti imamasi, kai pagalbos gavėjas yra vidutinė įmonė. Komisija pažymi, kad Italija nepasirūpino, kad būtų įgyvendintos tokio tipo kompensacinės priemonės, kai pagalba pagal pagalbos schemą buvo teikiama vidutinėms įmonėms.
(51)
Galiausiai, kai pagalba pagal tą pagalbos schemą buvo skirta kooperatyvams, kurių pagrindinė veikla yra žvejyba jūroje, Italija nepateikė plano, kaip sumažinti laivyno pajėgumus, kaip reikalaujama pagal 2001 m. žuvininkystės gairių 2.2.4 punktą, 2004 m. žuvininkystės gairių 4.1.2 punktą arba 2008 m. žuvininkystės gairių 4.2 punktą.
(52)
Komisija Italijai taip pat nurodo, kad 2006 m. kovo 6 d. komunikatu nepakeisti restruktūrizavimo pagalbos schemoms taikomi kriterijai ir sąlygos. Tikslas buvo paraginti valstybes nares taikyti kelias priemones siekiant šalinti sunkumus, su kuriais susiduria žuvininkystės sektorius. Tarp Komisijos pasiūlytų priemonių yra galimybė valstybėms narėms parengti sanavimo ir restruktūrizavimo pagalbos schemas. Tuo komunikatu Komisija norėjo patikslinti, kaip taikyti restruktūrizavimo gaires, bet nenurodė jokių galimybių nukrypti nuo jų. Restruktūrizavimo gairės tebegalioja visos.
(53)
Galiausiai, Italijos valdžios institucijos nepateikė jokių kitų argumentų ar papildomos informacijos, iš kurios būtų matyti, kad nagrinėjama pagalba galėtų būti suderinama su bendrąja rinka taikant kitas EB sutarties nuostatas ar taisykles, sistemas arba gaires dėl valstybės pagalbos.
6. IŠVADA
(54)
Komisija mano, kad Italija neteisėtai įgyvendino žuvininkystės sektoriaus kooperatyvų ir jų konsorciumų restruktūrizavimo pagalbos schemą ir pažeidė EB Sutarties 88 straipsnio 3 dalį.
(55)
Remiantis šio sprendimo 5 dalyje pateikta analize Komisija nustatė, kad ta pagalbos schema nesuderinama su bendrąja rinka.
7. SUSIGRĄŽINIMAS
(56)
Pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnio 1 dalį, jei neteisėtai suteikta valstybės pagalba nesuderinama su bendrąja rinka, ji turi būti susigrąžinta iš pagalbos gavėjų. Tikslas pasiekiamas, kai pagalbos gavėjai, arba kitaip tariant ją gavusios įmonės, grąžina tokią pagalbą ir susikaupusias palūkanas. Tačiau 14 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad „Komisija nereikalauja išieškoti pagalbos, jeigu tai prieštarautų bendrajam Bendrijos teisės principui“. Tokiu atveju būtų tinkama nagrinėti, ar galima būtų taikyti bendrąjį Bendrijos teisės principą, pavyzdžiui, teisėtų lūkesčių ar teisinio apibrėžtumo apsaugos principą, kad nereikėtų iš pagalbos gavėjų susigrąžinti neteisėtos ir su bendrąja rinka nesuderinamos pagalbos.
(57)
Pačios valstybės narės turi užtikrinti, kad nacionalinės priemonės būtų suderinamos su Bendrijos taisyklėmis valstybės pagalbos sektoriuje siekiant išvengti rinkos iškreipimo; be to, reikalaujama, kad jos Komisijai praneštų apie bet kokią valstybės pagalbą pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį ir nepradėtų tos priemonės įgyvendinti, kol ji nebus išnagrinėta. Dėl tos priežasties, kalbant apie pagalbos gavėjų galimybę pasikliauti teisėtų lūkesčių apsaugos principu ir išvengti neteisėtos ir su bendrąja rinka nesuderinamos pagalbos sugrąžinimo, iš Teismo praktikos akivaizdu, kad „įmonės pagalbos gavėjos iš esmės turi teisėtų lūkesčių pagalbos teisėtumo atžvilgiu tik tuo atveju, jeigu ji buvo suteikta laikantis šiame straipsnyje numatytos procedūros, ir, antra, kad rūpestingas ūkio subjektas paprastai turi įsitikinti, jog šios procedūros buvo laikomasi“ (11).
(58)
Byloje Van den Bergh en Jurgens prieš Komisiją, 265/85 (12), Teisingumo Teismas nustatė, kad „ ... visi prekybininkai, kuriems institucija suteikė pagrįstų vilčių, gali remtis teisėtų lūkesčių apsaugos principu. Kita vertus, jei apdairus ir išmanantis prekybininkas galėjo numatyti, kad bus priimta Bendrijos priemonė, kuri gali turėti įtakos jo interesams, jis negali remtis minėtu principu, jei priemonė yra priimama.“
(59)
Siekdama suderinti esamą pagalbą su naujomis 2001 m. žuvininkystės gairėmis, Komisija pasiūlė, kad valstybės narės vėliausiai iki 2001 m. liepos 1 d. iš dalies pakeistų savo esamas pagalbos schemas, susijusias su pagalba žuvininkystės sektoriui. Teismo praktika (13) patvirtino, kad toks gairėse nustatytas pasiūlymas yra vienas įprasto ir reguliaraus bendradarbiavimo elementų, kuriuo remdamasi Komisija kartu su valstybėmis narėmis turi nuolat peržiūrėti esamos pagalbos sistemas ir siūlyti joms taikyti reikalingas atitinkamas priemones. Taigi, Komisijos ir kiekvienos valstybės narės susitarimas dėl išsamaus visų esamų pagalbos schemų sąrašo būtų nepraktiškas, ir būtų protinga, jeigu valstybės narės liktų atsakingos už tokių schemų patvirtinimą, kai tai būtina. Tai ypač teisinga atsižvelgiant į tai, kad jos dalyvauja rengiant naujas gaires ir gerai žino, dar prieš įsigaliojant toms gairėms, apie jų būsimą poveikį esamoms pagalbos schemoms.
(60)
Italija teigia, kad ji manė, jog nagrinėjama priemonė buvo tik 1999 m. kovo 11 d. Komisijos patvirtintos priemonės atnaujinimas, todėl laikė ją esama pagalba. Komisijos nuomone, priemonė buvo esama pagalba tik iki 2001 m. birželio 30 d. Tuo atžvilgiu, kaip jau teigta, Komisija pažymi, kad Italija (pagal atitinkamų priemonių mechanizmą) sutiko su pasiūlymu iš dalies pakeisti savo esamas pagalbos žuvininkystės ir akvakultūros sektoriui schemas patvirtinus 2001 m. žuvininkystės gaires ir 2004 m. žuvininkystės gaires. Todėl nuo 2001 m. liepos 1 d. pagalba tapo nauja pagalba atsižvelgiant į tai, kad ji turėjo būti suderinta su naujomis 2001 m. žuvininkystės gairėmis.
(61)
Remiantis Reglamento (EB) Nr. 659/1999 26 straipsnio 1 dalimi, suprantama, kad dėl to, jog Komisija nepaskelbė, kad Italijos Vyriausybė sutinka su 2001 m. žuvininkystės gairėmis, kai kurie pagalbos gavėjai galėjo sąžiningai manyti, kad ta nacionalinė priemonė ir toliau laikoma esama pagalba. 26 straipsnyje nustatyta, kad Komisija privalo skelbti „savo sprendimus, kuriuos ji priima pagal … 18 straipsnį bei 19 straipsnio 1 dalį“. Pagal to reglamento 18 straipsnį, „jeigu Komisija … padaro išvadą, kad atitinkama pagalbos sistema neatitinka arba daugiau nebeatitinka bendrosios rinkos, suinteresuotajai valstybei narei ji pateikia rekomendaciją, siūlančią taikyti atitinkamas priemones“. Reglamento (EB) Nr. 659/1999 19 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad jeigu valstybės narės sutinka su pasiūlytomis atitinkamomis priemonėmis, Komisija „tą faktą įregistruoja“ ir informuoja apie tai valstybę narę.
(62)
Komisija nepaskelbė Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje apie kiekvienos valstybės narės sutikimą su atitinkamomis priemonėmis, kurias naujose 2001 m. žuvininkystės gairėse ji pasiūlė įgyvendinti. Todėl Komisijai sunku įrodyti, kad pagalbos gavėjai buvo tinkamai informuoti apie tai, kad Italijos Vyriausybė sutinka ir kad dėl to keičiasi pagalbos statusas. O 2004 m. žuvininkystės gairių atveju Komisija paskelbė pranešimą (14).
(63)
Atitinkamai, nors yra principas, pagal kurį ekonominės veiklos vykdytojai apskritai negali pasikliauti teisėtų lūkesčių apsaugos principu, kai tai susiję su neteisėta valstybės pagalba, Komisija pabrėžia, kad šiuo atveju iki pranešimo apie sutikimą su atitinkamomis priemonėmis paskelbimo 2005 m. lapkričio 11 d. apdairus ir protingas ekonominės veiklos vykdytojas tikrai galėjo manyti, kad nagrinėjama valstybės pagalba ir toliau buvo laikoma esamą schemą ir todėl ji nebuvo nauja pagalba.
(64)
Taigi, šiuo atveju Komisija mano, kad iki 2005 m. lapkričio 11 d. suteiktos pagalbos susigrąžinimas gali prieštarauti teisėtų lūkesčių ir teisinio apibrėžtumo apsaugos principui. Taigi, pagal Reglamento (EB) Nr. 659/1999 14 straipsnį susigrąžinama tik pagalba, suteikta po 2005 m. lapkričio 12 d.
(65)
Šis sprendimas susijęs su nagrinėjama pagalbos schema ir turi būti įgyvendintas nedelsiant, visų pirma tai, kas susiję su visos pagal tą schemą suteiktos pagalbos susigrąžinimu, išskyrus pagalbą, suteiktą specialiems projektams, kurie ją suteikiant atitiko visas sąlygas, nustatytas de minimis reglamente, ir išskyrus taikomas išimtis ar Komisijos patvirtintą pagalbos schemą,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Pagalbos schema, sukurta žuvininkystės sektoriaus kooperatyvams ir jų konsorciumams restruktūrizuoti ir Italijos neteisėtai įgyvendinta pažeidžiant Sutarties 88 straipsnio 3 dalį, nesuderinama su bendrąja rinka.
2 straipsnis
Pagalba, suteikta žuvininkystės kooperatyvui ar vienam jo konsorciumų, pagal šio sprendimo 1 straipsnio tvarką nėra laikoma pagalba, jei tuo metu, kai buvo suteikta, ji atitiko sąlygas, nustatytas pagal Tarybos reglamento (EB) Nr. 994/98 (15) 2 straipsnį priimtame ir tuo metu galiojusiame reglamente.
3 straipsnis
Pagalba, suteikta pagal šio sprendimo 1 straipsnyje nurodytą schemą, kuri tuo metu, kai buvo suteikta, atitiko sąlygas, nustatytas pagal Reglamento (EB) Nr. 994/98 1 straipsnį priimtame reglamente, arba pagal kitas patvirtintas pagalbos schemas, yra suderinama su bendrąja rinka tol, kol neviršijamas tokio tipo pagalbai taikomas didžiausias intensyvumas.
4 straipsnis
1. Italija turi pareikalauti, kad pagalbos gavėjai grąžintų su bendrąja rinka nesuderinamą pagalbą, kuri minima 1 straipsnyje ir buvo teikiama nuo 2005 m. lapkričio 12 d.
2. Grąžintinų sumų palūkanos mokamos nuo tos dienos, kurią pagalbos gavėjai gavo pagalbą, iki tos dienos, kurią ją faktiškai grąžino.
3. Pagrindinės sumos ir susikaupusių palūkanų palūkanų norma apskaičiuojama pagal Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004 V skyrių (16).
4. Italija nuo šio sprendimo priėmimo dienos turi nutraukti visas nesumokėtas pagalbos, minimos 1 straipsnyje, išmokas.
5 straipsnis
1. 1 straipsnyje minima pagalba turi būti susigrąžinama nedelsiant ir veiksmingai.
2. Italija turi užtikrinti, kad šis sprendimas būtų įgyvendintas per keturis mėnesius nuo pranešimo apie jį dienos.
6 straipsnis
1. Per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą dienos Italija pateikia šią informaciją:
a)
žuvininkystės kooperatyvų ir jų konsorciumų, kurie gavo pagalbą pagal 2 ir 3 straipsnius, ir visų jų gautų sumų sąrašą;
b)
bendrą sumą (pagrindinę sumą ir palūkanas), kuri turi būti susigrąžinta iš kiekvieno pagalbos gavėjo;
c)
išsamų priemonių, kurių imtasi ir kurių planuojama imtis siekiant vykdyti šį sprendimą, aprašymą;
d)
dokumentus, kuriais įrodoma, kad gavėjui nurodyta grąžinti pagalbą.
2. Italija informuoja Komisiją apie nacionalinių priemonių, kurių imamasi šiam sprendimui įgyvendinti, pažangą iki visiško 1, 2 ir 3 straipsniuose minimos pagalbos susigrąžinimo. Komisijai pateikus paprastą prašymą Italija nedelsdama pateikia informaciją apie priemones, kurių jau imtasi ir kurių planuojama imtis siekiant vykdyti šį sprendimą. Italija taip pat pateikia informaciją apie pagalbos sumas ir palūkanas, jau susigrąžintas iš pagalbos gavėjų.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos respublikai.
Priimta Briuselyje 2009 m. spalio 28 d.