Tarybos Direktyva
1985 m. lapkričio 18 d.
dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo
(85/511/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 ir 100 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi vienas Bendrijos uždavinių veterinarijos srityje yra gerinti galvijų sveikatą ir taip didinti gyvulininkystės pelningumą;
kadangi snukio ir nagų ligos protrūkis greitai gali įgyti epizootines proporcijas, sukeliančias tokį didelį mirtingumą ir sveikatos sutrikimus, kad gali smarkiai sumažėti viso kiaulių ir atrajojančių galvijų ūkio rentabilumas;
kadangi įtarus ligą būtina kuo skubiau imtis veiksmų, kad neatidėliotinos ir efektyvios kontrolės priemonės galėtų būti įgyvendintos vos ligą patvirtinus; kadangi priemones turi nustatyti kompetentinga institucija atsižvelgdama į tai, ar šalis vykdo profilaktinės vakcinacijos programą visoje savo teritorijoje ar jos dalyje; kadangi tam tikromis aplinkybėmis valstybės narės, kurios vykdo tokią programą, gali leisti neskersti gyvūnų, turinčių pakankamą imuninę apsaugą nuo snukio ir nagų ligos;
kadangi būtina skubiai užkirsti kelią ligos protrūkiui ir jos plitimui griežtai stebint gyvūnų judėjimą ir įtariamus užkrėstus pašarus, taip pat naudojant gyvūnų vakcinaciją;
kadangi liga turi būti diagnozuojama ir virusas identifikuojamas laboratorijose, kurių koordinavimą turi užtikrinti Bendrijos etaloninė laboratorija;
kadangi, vykdant skubią gyvūnų vakcinaciją, vakcinų veiksmingumas ir nekenksmingumas turi būti patikrintas koordinuojant Bendrijos paskirtam specializuotam institutui; kadangi, be to, turi būti įdiegtos specialios suderintos priemonės, kai nustatomi virusų tipai ar variantai, nuo kurių Bendrijoje naudojamos vakcinos nepakankamai apsaugo; kadangi dėl to būtina nustatyti, kad vakcinuojančios valstybės narės sudarytų daugiamečius vakcinacijos planus, kuriuos Bendrija išanalizuos ir, kur tinka, koordinuos;
kadangi turi būti numatyta nuostata dėl glaudaus valstybių narių ir Komisijos bendradarbiavimo tvarkos;
kadangi šia direktyva nustatomos priemonės yra eksperimentinės ir kadangi, atsižvelgiant į naujoves šioje srityje, jos turės būti iš naujo apsvarstytos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Nepažeidžiant Bendrijos nuostatų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą, ši direktyva nustato būtinąsias Bendrijos kontrolės priemones, taikytinas snukio ir nagų ligos protrūkio atveju, neatsižvelgiant į ją sukėlusio viruso rūšį.
Ši direktyva neturi įtakos valstybių narių profilaktinės vakcinacijos politikai.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje vartojami sąvokų apibrėžimai, pateikti Direktyvos 64/432/EEB [4] 2 straipsnyje.
Taip pat vartojamos šios sąvokos:
a) "imlios rūšies gyvūnas" - bet kuris ūkyje laikomas naminis ar laukinis atrajotojas ar kiaulė;
b) "imlus gyvūnas" - bet kuris imlios rūšies gyvūnas, kuris nebuvo paskiepytas arba buvo paskiepytas, tačiau kurio imuninį atsparumą kompetentinga institucija laiko nepakankamu;
c) "užsikrėtęs gyvūnas" - bet kuris imlios rūšies gyvūnas:
- kuriam nustatyti snukio ir nagų ligos klinikiniai ligos požymiai arba patologiniai anatominiai pakitimai, galėję atsirasti dėl snukio ir nagų ligos, arba
- kuriam, atlikus laboratorinius tyrimus, buvo oficialiai nustatyta snukio ir nagų liga;
d) "įtariamas sergant gyvūnas" - bet kuris imlios rūšies gyvūnas, kurio klinikiniai ligos požymiai ar patologiniai anatominiai pakitimai yra tokie, kad gali būti įtariama snukio ir nagų liga;
e) "įtariamas užsikrėtus gyvūnas" - bet kuris imlios rūšies gyvūnas, kuris pagal epizootinius duomenis galėjo būti tiesiogiai ar netiesiogiai užkrėstas snukio ir nagų ligos virusu.
3 straipsnis
Valstybė narė užtikrina, kad apie snukio ir nagų ligą ar jos įtarimą būtinai bus nedelsiant pranešta kompetentingai institucijai pagal Direktyvą 82/894/EEB [5].
4 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad ūkiuose, kuriuose yra vienas ar daugiau gyvūnų, įtariamų sergant ar užsikrėtus snukio ir nagų ligos virusu, būtų nedelsiant pradėtas oficialus tyrimas, kuriuo liga būtų patvirtinta arba paneigta, ir visų pirma kad oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas paimtų arba nurodytų paimti reikalingus mėginius laboratoriniam tyrimui.
Gavusi pranešimą apie įtariamą snukio ir nagų ligos atvejį, kompetentinga institucija nurodo oficialiai prižiūrėti ūkį ir:
- surašyti visas imlių rūšių gyvūnų kategorijas ir nurodyti kiekvienos kategorijos visus sergančius, nugaišusius, įtariamus sergant ar užsikrėtus snukio ir nagų liga; sąrašas turi būti nuolat papildomas atsižvelgiant į per įtarimo laikotarpį atsivestų ir nugaišusių gyvūnų skaičių; sąraše esanti informacija pareikalavus turi būti pateikiama ir gali būti iš naujo tikrinama kiekvienos kontrolės metu,
- visus ūkyje esančius imlių rūšių gyvūnus laikyti jų laikymo vietose arba kitoje vietoje, kur jie būtų atskirti nuo kitų gyvūnų,
- neleisti imlių rūšių gyvūnų įvežti į ūkį ar išvežti iš jo,
- neleisti kitos rūšies gyvūnų įvežti į ūkį ar iš jo be kompetentingos institucijos leidimo,
- be kompetentingos institucijos leidimo neleisti įvežti į ūkį arba iš jo imlių rūšių gyvūnų mėsos arba jų skerdenų, pašarų, indų, daiktų ar kitų medžiagų, pavyzdžiui, vilnos, atliekų ar nereikalingų medžiagų, galinčių pernešti snukio ir nagų ligą,
- uždrausti iš ūkio išvežti pieną; nesant galimybių pieną laikyti ūkyje, kompetentinga institucija gali leisti, prižiūrint veterinarijos gydytojui, išvežti pieną iš ūkio į pieno perdirbimo įmonę, kur jis bus termiškai apdorotas, užtikrinant snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimą,
- neleisti asmenims patekti į ūkį ir išeiti iš jo negavus kompetentingos institucijos leidimo;
- neleisti transporto priemonėms įvažiuoti į ūkį ir išvažiuoti iš jo negavus kompetentingos institucijos leidimo, kuri nustato reikalavimus, kad būtų išvengta snukio ir nagų ligos viruso plitimo,
- naudoti tinkamas dezinfekavimo priemones prie įėjimų į gyvūnų patalpas ir iš jų bei prie įvažiavimų į ūkio teritoriją ir iš jos,
- epizootinį tyrimą atlikti pagal 7 ir 8 straipsnius.
2. Kompetentinga institucija gali taikyti 1 dalyje numatytas priemones kaimyniniuose ūkiuose, jeigu jų vieta, išsidėstymas arba galimas sąlytis su gyvūnais iš ūkio, kuriame įtariama liga, teikia pagrindo įtarti galimą užsikrėtimą.
3. Priemonės, nurodytos 1 ir 2 dalyse, nepanaikinamos tol, kol oficialiai nepatvirtinama, kad įtarimas dėl snukio ir nagų ligos buvo nepagrįstas.
5 straipsnis
Patvirtinus, kad ūkyje yra vienas ar daugiau gyvūnų, apibrėžtų 2 straipsnio c punkte, kompetentinga institucija nurodo taikyti šias priemones:
1) oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas paima arba nurodo paimti atitinkamus mėginius tyrimui I priede nurodytoje laboratorijoje, jeigu per įtarimo laikotarpį tokie mėginiai pagal 4 straipsnio 1 dalies pirmos pastraipos nuostatas nebuvo paimti arba tyrimai nebuvo atlikti;
2) be priemonių, nurodytų 4 straipsnio 1 dalyje, nedelsiant imamasi šių priemonių:
a) valstybėse narėse ar regionuose, kuriuose gyvūnų vakcinacija uždrausta:
- visi ūkyje laikomi imlių rūšių gyvūnai, prižiūrint oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui, turi būti paskersti pačiame ūkyje, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- anksčiau minėti ūkyje paskersti gyvūnai oficialiai prižiūrint sunaikinami, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- imlių gyvūnų mėsa, gauta paskerdus ūkio gyvūnus galimo ligos patekimo į ūkį ir oficialių priemonių įgyvendinimo laikotarpiu, kur tik galima, paženklinama ir sunaikinama oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui prižiūrint tokiu būdu, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- imlios rūšies gyvūnų, kurie nugaišo ūkyje, lavonai sunaikinami prižiūrint oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui tokiu būdu, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- bet kuri 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipos penktoje įtraukoje minima medžiaga sunaikinama arba apdorojama taip, kad būtų užtikrintas snukio ir nagų ligos viruso sunaikinimas; bet koks medžiagų apdorojimas turi būti atliekamas pagal oficialiai patvirtinto veterinarijos gydytojo nurodymus,
- pienas ir pieno produktai sunaikinami, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- pašalinus imlių rūšių gyvūnus ir medžiagas, nurodytas 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipos penktoje įtraukoje, pastatai gyvūnams laikyti, jų aplinka ir transporto priemonės gyvūnams vežti, visa įranga, galėjusi būti apkrėsta, valoma ir dezinfekuojamas pagal 10 straipsnį,
- imlių rūšių gyvūnai gali būti sugrąžinti į ūkį ne anksčiau kaip praėjus 21 dienai po valymo ir dezinfekavimo darbų, atliktų pagal 10 straipsnį,
- epizootinis tyrimas atliekamas pagal 7 ir 8 straipsnius;
b) valstybėse narėse ar regionuose, kur vykdoma vakcinacija pagal 14 straipsnį:
i) - visi ūkyje laikomi imlių rūšių gyvūnai, prižiūrint oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui, yra paskerdžiami ir sunaikinami. Gyvūnų skerdimo ar sunaikinimo metu valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad būtų išvengta bet kokios snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos bei žalingo poveikio aplinkai; tais atvejais, kai gyvūnai skerdžiami ne pačiame ūkyje, jie turi būti išvežami specialiomis transporto priemonėmis siekiant išvengti snukio ir nagų ligos viruso plitimo rizikos,
- kai nustatomas snukio ir nagų ligos viruso tipas, potipis ar variantas arba kai epidemiologinė informacija ir duomenys leidžia patvirtinti, kad naudotos vakcinos suteikia pakankamą imuninį atsparumą tiriamajam viruso tipui, valstybės narės gali:
- riboti imlių gyvūnų skerdimą ir naikinimą,
- nustatyti, kad, prižiūrint veterinarijos gydytojui, neužsikrėtusių gyvūnų pienas ir mėsa būtų atitinkamai termiškai apdoroti;
ii) numatytos i papunktyje priemonės taikomos kartu su likusių gyvūnų vakcinacija ir pakartotine vakcinacija pagal 13 straipsnio 1 dalį;
iii) a punkto trečioje, ketvirtoje ir penktoje įtraukose numatytos priemonės, taip pat a punkto šeštoje įtraukoje nurodytos priemonės taikomos analogiškai, išskyrus atvejus, kai taikomas terminis apdorojimas, minimas i papunktyje;
3) 1 punkto nuostatos netaikomos tais atvejais, kai atsiranda antrinis ligos židinys, epidemiologiškai susijęs su pirminiu ligos židiniu, iš kurio mėginiai tyrimams jau buvo paimti;
4) kompetentinga institucija gali 1 punkte numatytas priemones taikyti ir kaimyniniuose ūkiuose, jeigu jų vieta, teritorinis išsidėstymas arba sąlytis su gyvūnais, kuriems buvo nustatyta liga, teikia pagrindo įtarti galimą užsikrėtimą.
6 straipsnis
1. Jeigu ūkiai turi tik du ar daugiau struktūrinių vienetų, kompetentinga institucija gali leisti netaikyti 5 straipsnio 2 punkto a papunkčio pirmos ir antros įtraukų ir 2 punkto b papunkčio i papunkčio dalies reikalavimų užkrėsto ūkio neužkrėstiems struktūriniams vienetams, jeigu oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas patvirtina, jog šių struktūrinių vienetų struktūra, dydis ir juose atliekami darbai yra tokie, kad gyvūnų laikymas, priežiūra ir šėrimas yra atskirti, todėl ligos virusas negali išplisti iš vieno struktūrinio vieneto į kitą.
Tokios pat priemonės ir galimybė nesilaikyti 5 straipsnio 2 punkto a papunkčio šeštos įtraukos gali būti taikomos ir pieno ūkiams tuo atveju, jei melžimas kiekviename struktūriniame vienete vykdomas atskirai.
2. Jeigu taikoma 1 dalis, valstybės narės numato išsamias jos taikymo taisykles pagal suteikiamas sveikatos garantijas. Apie tai jos praneša Komisijai.
3. 16 straipsnyje numatyta tvarka gali būti nuspręsta, kad 2 dalyje išdėstytos taisyklės būtų keičiamos siekiant užtikrinti jų derinimą su valstybių narių priimtomis taisyklėmis.
7 straipsnis
Epizootiniu tyrimu nustatoma:
- laikotarpis, kurį snukio ir nagų liga galėjo būti ūkyje išplitusi iki pranešant apie ją ar ją įtariant,
- galima snukio ir nagų ligos kilmė ūkyje ir identifikuojami kiti ūkiai, kuriuose yra imlių rūšių gyvūnų, galėjusių sirgti ar užsikrėsti iš to paties šaltinio,
- asmenų arba transporto priemonių ir 4 straipsnio 1 dalies antros pastraipos penktoje įtraukoje nurodytų medžiagų, galėjusių pernešti snukio ir nagų ligos virusą į įtariamus ūkius ar iš jų, judėjimas.
8 straipsnis
1. a) Jeigu oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas nustato arba, remdamasis patvirtintais duomenimis, mano, kad snukio ir nagų liga galėjo būti pernešta iš kitų ūkių į 4 straipsnyje minimą ūkį arba iš pastarojo į kitus ūkius dėl asmenų, gyvūnų, transporto priemonių judėjimo ar kokiu nors kitu būdu, šiems ūkiams skiriama priežiūra pagal 4 straipsnio nuostatas, ir ji nepanaikinama tol, kol oficialiai nepaneigiamas įtarimas dėl 4 straipsnyje minimame ūkyje nustatytos snukio ir nagų ligos;
b) jeigu oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas nustato arba, remdamasis patvirtintais duomenimis, mano, kad snukio ir nagų liga galėjo būti pernešta iš kitų ūkių į 5 straipsnyje minimą ūkį dėl asmenų, gyvūnų ar transporto priemonių judėjimo ar kokiu nors kitu būdu, šiems ūkiams skiriama oficiali priežiūra pagal 4 straipsnio nuostatas;
c) jeigu oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas nustato arba, remdamasis patvirtintais duomenimis, mano, kad snukio ir nagų liga galėjo būti pernešta iš 5 straipsnyje minimo ūkio į kitus ūkius dėl asmenų, gyvūnų ar transporto priemonių judėjimo ar kokiu nors kitu būdu, šiems ūkiams taikomos 4 straipsnio nuostatos.
2. Po to, kai ūkiui pradedamos taikyti 1 dalies nuostatos, kompetentinga institucija uždraudžia išvežti gyvūnus, išskyrus atvejus, kai gyvūnai oficialiai prižiūrint vežami tiesiai į skerdyklą skubiam skerdimui per 15 dienų iš ūkių, minimų 1 straipsnio a ir b punktuose, ir per 21 dieną iš ūkių, minimų 1 dalies c punkte. Prieš išduodamas tokį leidimą oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas turi būti ištyręs bandą ir patvirtinęs, kad joje nėra įtariamų užsikrėtus snukio ir nagų liga gyvūnų.
3. Kompetentingai institucijai leidus galima riboti 1 dalies a ir b punktuose nurodytas priemones ir jas taikyti daliai ūkyje laikomų gyvūnų, jei gyvūnai ūkyje buvo laikomi, prižiūrimi ir šeriami visiškai atskirai nuo kitų gyvūnų.
9 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad, oficialiai patvirtinus snukio ir nagų ligos diagnozę, kompetentinga institucija aplink užkrėstą ūkį nustatys ne mažesnio kaip 3 km spindulio apsaugos zoną ir ne mažesnio kaip 10 km spindulio priežiūros zoną. Zonos nustatomos atsižvelgiant į gamtines ribas ir priežiūrai skirtus įrenginius.
2. a) Apsaugos zonose taikomos šios priemonės:
- surašomi visi ūkiai, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai, ir sudaromas gyvūnų sąrašas; tie ūkiai periodiškai tikrinami,
- draudžiamas imlių rūšių gyvūnų judėjimas viešaisiais ir privačiais keliais, išskyrus ūkių kelius, kuriais teikiamos aptarnavimo paslaugos,
- pirmąsias 15 dienų neleidžiama gyvūnų išvežti iš ūkių, kuriuose jie laikomi, išskyrus atvejus kai, prižiūrint oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui, jie vežami skubiam skerdimui tiesiai į skerdyklą, esančią toje zonoje, arba, jei toje zonoje nėra oficialiai patvirtinto veterinarijos gydytojo kontroliuojamos skerdyklos, į kompetentingos institucijos nurodytą skerdyklą. Taip vežti gyvūnus kompetentinga institucija gali leisti tik po to, kai oficialiai patvirtintas veterinarijos gydytojas, ištyręs visus ūkyje esančius gyvūnus, patvirtina, kad įtariamų užsikrėtus gyvūnų nėra,
- draudžiama gyvūnus sėklinti,
- pirmąsias 15 dienų draudžiamas dirbtinis sėklinimas, išskyrus tuos atvejus, kai jį atlieka ūkininkas, kuris naudoja ūkyje laikomą spermą arba spermą, kurią tiesiogiai pristato apsėklinimo centras,
- mugės, turgūs, parodos ar kiti renginiai, kurių metu suvežami imlūs gyvūnai, įskaitant jų surinkimą ir paskirstymą, uždraudžiami,
- nepažeidžiant trečios įtraukos antrame sakinyje pateikto atvejo, imlių rūšių gyvūnų vežimas uždraudžiamas, išskyrus jų vežimą pagrindiniais keliais ar pagrindinėmis geležinkelio linijomis;
b) apsaugos zonos priemonės taikomos mažiausiai 15 dienų po to, kai ūkyje nebelieka nė vieno 5 straipsnyje minimo gyvūno ir kai tame ūkyje atliekami parengiamieji valymo ir dezinfekavimo darbai pagal 10 straipsnį. Tačiau 3 dalyje aprašytos priežiūros zonoje taikomos priemonės apsaugos zonoje galioja tiek, kiek nustatyta 3 dalies b punkte.
3. a) Priežiūros zonoje taikomos šios priemonės:
- surašomi visi ūkiai, kuriuose laikomi imlių rūšių gyvūnai,
- uždraudžiamas imlių rūšių gyvūnų judėjimas viešaisiais keliais, išskyrus atvejus, kai jie genami į ganyklą,
- vežti imlių rūšių gyvūnus priežiūros zonoje galima tik gavus kompetentingos institucijos leidimą,
- per pirmąsias 15 dienų gyvūnų negalima išvežti iš priežiūros zonos. Laikotarpiu nuo 15 iki 30 dienos gyvūnų iš šios zonos išvežti negalima, išskyrus atvejus, kai jie, esant oficialiai priežiūrai, vežami skubiam skerdimui tiesiai į skerdyklą. Kompetentinga institucija gali leisti išvežti gyvūnus tik oficialiai patvirtintam veterinarijos gydytojui atlikus visų ūkio gyvūnų tyrimą ir patvirtinus, kad ūkyje nėra įtariamų užsikrėtus gyvūnų,
- uždraudžiama gyvūnus sėklinti,
- mugės, turgūs, parodos ir kiti renginiai, į kuriuos suvežama daug imlių gyvūnų, uždraudžiami;
b) priemonės priežiūros zonoje taikomos mažiausiai 30 dienų po to, kai ūkyje nebelieka nė vieno 5 straipsnyje minimo gyvūno ir kai tame ūkyje atliekami parengiamieji valymo ir dezinfekavimo darbai pagal 10 straipsnį.
10 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad:
- naudojamos dezinfekavimo priemonės ir jų koncentracija būtų patvirtintos kompetentingos institucijos,
- valymo ir dezinfekavimo darbai, esant oficialiai priežiūrai, būtų atliekami laikantis oficialiai patvirtinto veterinarijos gydytojo nurodymų.
11 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad:
- laboratorinį tyrimą snukio ir nagų ligai nustatyti atliks nacionalinė laboratorija, nurodyta priede, kuris gali būti iš dalies keičiamas ar papildomas 17 straipsnyje numatyta tvarka. Jeigu reikia, ypač ligos pradžioje, šiuo laboratoriniu tyrimu turėtų būti nustatytas atitinkamo viruso tipas, potipis ir, kai reikia, to viruso variantas, kurį prireikus gali patvirtinti Bendrijos paskirta etaloninė laboratorija,
- viena iš priede nurodytų nacionalinių laboratorijų yra atsakinga už kiekvienoje valstybėje narėje galiojančių diagnostikos standartų ir metodų suderinimą,
- pirmoje įtraukoje minimos nacionalinės laboratorijos bendradarbiauja su Bendrijos paskirta etalonine laboratorija.
2. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma iki 1987 m. sausio 1 d. paskiria 1 dalyje minimą etaloninę laboratoriją ir nustato jos įgaliojimus bei išsamias 1 dalies antroje įtraukoje numatytų nuostatų taikymo taisykles.
12 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad:
- imlių rūšių gyvūnai, išvežti iš ūkio, kuriame buvo laikomi, bus paženklinami taip, kad būtų lengva atsekti jų kilmės ūkį arba ūkį, iš kurio jie yra atvežti, bei jų judėjimą. Tačiau, nepažeisdama 1980 m. sausio 22 d. Tarybos direktyvos 80/217/EEB 13 straipsnio, nustatančio Bendrijos klasikinio kiaulių maro kontrolės priemones [6], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Direktyva 84/645/EEB [7], kompetentinga institucija tam tikromis aplinkybėmis, atsižvelgdama į gyvūnų sveikatos būklę, gali kai kurioms gyvūnų kategorijoms nustatyti kitus būdus, leidžiančius lengvai atsekti gyvūnų kilmės ūkį arba ūkį, iš kurio jie yra atvežti, bei jų judėjimą. Gyvūnų ženklinimo arba jų kilmės ūkio atsekimo priemones nustato kompetentinga institucija,
- bus reikalaujama, kad gyvūnų savininkas arba jų laikytojas, kompetentingai institucijai pareikalavus, pateiktų informaciją apie gyvūnų judėjimą ūkyje,
- visi asmenys, vežę ar prekiavę imlių rūšių gyvūnais, galės pateikti kompetentingai institucijai informaciją apie tų gyvūnų judėjimą bei visas su šia informacija susijusias detales.
13 straipsnis
1. Diagnozavus ūkyje snukio ir nagų ligą, priemonės jai kontroliuoti gali būti papildytos imlių rūšių gyvūnų vakcinacija ūkiuose, kuriems gresia pavojus būti užkrėstiems, toje teritorijoje, kurią nustato kompetentinga institucija.
2. 1 dalyje minimu atveju valstybės narės užtikrina, kad:
a) nepažeidžiant 5 straipsnio 2 punkto b papunkčio i papunkčio antroje įtraukoje numatytos išimties ir nacionalinių priemonių, kuriomis numatyta visų ar dalies imlių rūšių gyvūnų profilaktinė vakcinacija nuo snukio ir nagų ligos visoje valstybės teritorijoje ar jos dalyje, yra draudžiama 4 straipsnyje minimų imlių rūšių gyvūnų vakcinacija ar pakartotinė vakcinacija;
b) serumo injekcijos yra uždraustos;
c) vakcina nuo snukio ir nagų ligos bei jos naudojimo būdas atitinka bendrąsias rekomendacijas, nustatytas 16 straipsnyje numatyta tvarka;
d) naudoti vakciną leidžia kompetentinga institucija, remdamasi nacionalinių laboratorijų atlikta patikra, kurių veiklą koordinuoja institutas, paskirtas pagal 14 straipsnio 3 dalies nuostatas;
e) visos vakcinos, importuotos iš trečiosios šalies, atitinka c punkte išdėstytus reikalavimus ir yra patikrintos, kaip nurodyta d punkte.
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato vakcinų standartų suderinimo ir jų tikrinimo Bendrijos teritorijoje tvarką.
3. Tais atvejais, kai nustatomi snukio ir nagų ligos viruso tipai, potipiai ar variantai, nuo kurių įprastos vakcinos neapsaugo arba nepakankamai apsaugo, valstybė narė apie tai nedelsdama praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, nurodydama, kokių skubių priemonių būtina imtis pritaikant vakcinos formules ir jų naudojimą.
4. Jeigu, atsižvelgiant į anksčiau minėtas nacionalines priemones, būtina, kad būtų patvirtintos Bendrijos priemonės, tokios priemonės svarstomos ir sprendimas priimamas 16 straipsnyje nustatyta tvarka.
14 straipsnis
1. Valstybės narės, kurios leidžia vykdyti vakcinaciją nuo snukio ir nagų ligos, sudaro daugiametį vakcinacijos planą, kurį pateikia Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, įeinančioms į Veterinarijos nuolatinį komitetą.
Šiame plane turi būti nurodyta:
i) - vakcinacijos dažnumas,
- vakcinų, naudojamų įvairiomis galimomis snukio ir nagų ligos protrūkių aplinkybėmis, gamybos ir tikrinimo tvarka bei reikalavimai,
- apsaugos "standartų" įvertinimas,
- kryžminio imuniteto kontrolė ir variantai,
- gyvūnų, kurie bus įtraukti į vakcinacijos programą, rūšys ir kategorijos,
- vakcinų platinimo, konservavimo, laikymo ir naudojimo priežiūros tvarka;
ii) - naudoto viruso tipai,
- kiekvienos naudotos vakcinos savybės ir sudėtis.
2. Valstybių narių priimtų priemonių, kurios yra 1 dalies i punkte jų numatytų nacionalinių priemonių dėl snukio ir nagų ligos dalis, derinimo būdai siekiant užtikrinti jų veiksmingumą nustatomi 16 straipsnyje numatyta tvarka.
3. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma iki 1987 m. sausio 1 d. paskiria laboratoriją, minimą 13 straipsnyje, ir nustato jos įgaliojimus bei instituto, atsakingo už vakcinos ir kryžminio imuniteto patikrinimus, įgaliojimus.
4. Iki 1989 m. sausio 1 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą ir, jei reikia, pasiūlymus dėl snukio ir nagų ligos vakcinos gamybos ir platinimo Bendrijoje taisyklių, taip pat pasiūlymus dėl snukio ir nagų ligos vakcinos atsargų Bendrijoje sudarymo.
15 straipsnis
Jeigu snukio ir nagų liga valstybės narės teritorijoje įgauna grėsmę keliančias proporcijas ir jei, nepaisant taikytų, ypač pagal 13 straipsnio nuostatas, priemonių, užkrečiamoji liga išplinta už zonos, kurioje gyvūnai buvo paskiepyti, valstybė narė, kurios teritorijoje ar jos dalyje vakcinacija profilaktiškai neatliekama, gali vykdyti tokią vakcinaciją visoje savo teritorijoje ar jos dalyje ir taikyti priemones, nustatytas 5 straipsnio 2 punkto b papunktyje. Apie tokius veiksmus ji praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.
16 straipsnis
1. Kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau - Komitetui), įkurtam Sprendimu 68/361/EEB [8].
2. Valstybių narių atstovų balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisijos atstovas pateikia priemonių, kurios turi būti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę pateikia per dvi dienas. Nuomonė patvirtinama 54 balsų dauguma.
4. Komisija patvirtina priemones ir nedelsdama jas įgyvendina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. Jeigu priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba patvirtina šias priemones kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu nuo tos dienos, kai klausimas buvo perduotas Tarybai, ji per 15 dienų nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir nedelsdama įgyvendina Komisija, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma yra balsavusi prieš tokias priemones.
17 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi 17 straipsnyje nustatytos tvarkos, pirmininkas savo paties iniciatyva ar valstybės narės prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Komitetui.
2. Valstybių narių balsai Komitete skaičiuojami taip, kaip nustatyta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisijos atstovas pateikia priemonių, kurios turi būti patvirtintos, projektą. Komitetas savo nuomonę pateikia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į reikalo skubumą. Nuomonė patvirtinama 54 balsų dauguma.
4. Komisija patvirtina numatytas priemones ir nedelsdama jas įgyvendina, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę. Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu nuo tos dienos, kai klausimas buvo perduotas Tarybai, ji per tris mėnesius nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir nedelsdama įgyvendina Komisija, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma yra balsavusi prieš tokias priemones.
18 straipsnis
Remdamasi Komisijos ataskaita apie patirtį, sukauptą vykdant snukio ir nagų ligos kontrolę, ir, jei reikia, pasiūlymais, Taryba, siekdama didesnio suderinamumo, iki 1990 m. sausio 1 d. iš naujo įvertina padėtį.
19 straipsnis
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję ne vėliau kaip iki 1987 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą.
20 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1985 m. lapkričio 18 d.