Tarybos Direktyva
1989 m. lapkričio 30 d.
dėl būtiniausių saugos ir sveikatos apsaugos reikalavimų, darbuotojams darbo vietoje naudojant asmenines apsaugos priemones (trečioji atskira Direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje)
(89/656/EEB)
EUROPOS SĄJUNGOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 118a straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1], pateiktą po konsultacijų su Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamuoju komitetu,
bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Sutarties 118a straipsnyje numatyta, kad Taryba direktyvomis nustato būtiniausius reikalavimus, skatinančius sąlygų, pirmiausia darbo aplinkos, gerinimą, kad būtų užtikrinta geresnė darbuotojų sauga ir sveikatos apsauga;
kadangi pagal minėtąjį straipsnį tokiomis direktyvomis turi būti vengiama nustatyti administracinius, finansinius ir teisinius apribojimus, kurie trukdytų steigti ir plėtoti mažąsias bei vidutines įmones;
kadangi Komisijos pranešime apie jos programą dėl darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos [4] numatyta priimti direktyvą dėl asmeninių apsaugos priemonių naudojimo darbe;
kadangi 1987 m. gruodžio 21 d. rezoliucijoje dėl darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos [5] Taryba pažymėjo, jog Komisija ketina artimiausiu metu pateikti Tarybai būtiniausius reikalavimus dėl darbuotojų saugos ir sveikatos organizavimo;
kadangi siekiant užtikrinti darbuotojų saugą ir sveikatos apsaugą būtina laikytis būtiniausių reikalavimų, skirtų asmeninių apsaugos priemonių naudotojų didesnei saugai ir sveikatos apsaugai garantuoti;
kadangi ši direktyva yra atskira direktyva, kaip numatyta 1989 m. birželio 12 d. Direktyvos 89/391/EEB dėl priemonių darbuotojų saugai ir sveikatos apsaugai darbe gerinti nustatymo [6] 16 straipsnio 1 dalyje; kadangi dėl to visos šios direktyvos nuostatos taikomos darbuotojų asmeninių apsaugos priemonių naudojimui darbe, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų;
kadangi ši direktyva yra praktinis žingsnis kuriant vidaus rinkos socialinę dimensiją;
kadangi kolektyvinėms apsaugos priemonėms teikiama pirmenybė prieš asmenines apsaugos priemones; kadangi darbdavys privalo pasirūpinti apsaugos įranga ir imtis apsaugos priemonių;
kadangi šioje direktyvoje nustatyti reikalavimai nereikalauja keisti asmeninių apsaugos priemonių, kurių konstrukcija ir gamyba atitinka Bendrijos direktyvas, susijusias su darbo sauga ir sveikata;
kadangi reikėtų pateikti aprašymus, kuriais galėtų pasinaudoti valstybės narės, nustatydamos asmeninių apsaugos priemonių naudojimo bendrąsias taisykles;
kadangi pagal Sprendimą 74/325/EEB [7] su paskutiniais pakeitimais, padarytais 1985 m. Stojimo aktu, Komisija rengdama pasiūlymus šioje srityje konsultuojasi su Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamuoju komitetu,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKIRSNIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
1 straipsnis
Objektas
1. Ši direktyva, kuri yra trečioji atskira direktyva, kaip numatyta Direktyvos 89/391/EEB 16 straipsnio 1 dalyje, nustato būtiniausius reikalavimus darbuotojų darbe naudojamoms asmeninėms apsaugos priemonėms.
2. Visos Direktyvos 89/391/EEB nuostatos taikomos visai šio straipsnio 1 dalyje nurodytai sričiai, nepažeidžiant griežtesnių ir (arba) specialių šios direktyvos nuostatų.
2 straipsnis
Apibrėžimas
1. Šioje direktyvoje asmeninė apsauginė priemonė - bet kuri priemonė, skirta darbuotojui dėvėti ar turėti siekiant apsisaugoti nuo pavojų, kurie gali kelti grėsmę jo darbo saugai ir sveikatai, bei kitas šiam tikslui skirtas priedas ar reikmuo.
2. Šio straipsnio 1 dalies apibrėžimas netaikomas:
a) įprastiems darbo drabužiams ir uniformoms, kurios nėra specialiai pritaikytos darbuotojo saugai ir sveikatai užtikrinti;
b) priemonėms, naudojamoms avarinių ir gelbėjimo tarnybų;
c) asmeninėms apsaugos priemonėms, kurias dėvi ar naudoja kariuomenė, policija ir kitos viešosios tvarkos žinybos;
d) asmeninėms apsaugos priemonėms, kurios naudojamos kelių transporte;
e) sporto įrangai;
f) savigynos ar atgrasymo priemonėms;
g) nešiojamiems prietaisams, skirtiems rizikos faktoriams ir kliūtims nustatyti ir apie juos įspėti.
3 straipsnis
Bendroji taisyklė
Asmeninės apsaugos priemonės turi būti naudojamos, kai neįmanoma išvengti rizikos arba pakankamai ją apriboti techninėmis kolektyvinės apsaugos priemonėmis, darbo organizavimo priemonėmis, metodais ar tvarka.
II SKIRSNIS
DARBDAVIŲ PAREIGOS
4 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. Asmeninės apsaugos priemonės turi atitikti atitinkamas Bendrijos nuostatas dėl konstrukcijos ir gamybos saugos ir sveikatos apsaugos požiūriu.
Visos asmeninės apsaugos priemonės privalo:
a) būti tinkamos galimai rizikai, pačios nesukeldamos papildomos rizikos;
b) atitikti darbo vietoje esančias sąlygas;
c) atitikti ergonominius reikalavimus ir darbuotojo sveikatos būklę;
d) atlikus visus būtinus pakeitimus, tiksliai tikti dėvėtojui.
2. Jeigu dėl daugiau kaip vieno rizikos faktoriaus darbuotojui būtina tuo pat metu dėvėti daugiau kaip vieną asmeninę apsauginę priemonę, tokia priemonė turi būti pritaikyta ir efektyviai saugoti nuo minimo rizikos faktoriaus ar faktorių.
3. Asmeninių apsaugos priemonių naudojimo sąlygos, ypač priemonių dėvėjimo trukmės atžvilgiu, turi būti nustatytos įvertinant rizikos rimtumą, jos atvejų dažnumą, kiekvieno darbuotojo darbo vietos bei asmeninių apsaugos priemonių eksploatacines savybes.
4. Asmeninės apsaugos priemonės iš principo yra skirtos asmeniniam naudojimui.
Susidarius aplinkybėms, kai tas pačias asmenines apsaugos priemones turi dėvėti daugiau kaip vienas asmuo, būtina imtis reikiamų priemonių užtikrinti, kad toks jų naudojimas nesukeltų sveikatos ar higienos problemų skirtingiems naudotojams.
5. Reikiama informacija apie kiekvieną asmeninę apsauginę priemonę, būtiną vadovaujantis šio straipsnio 1 ir 2 dalimis, turi būti suteikiama ir prieinama įmonėje ir (arba) įstaigoje.
6. Asmeninėmis apsaugos priemonėmis nemokamai turi aprūpinti darbdavys, kuris turi užtikrinti gerą jų veikimą ir tinkamą higieninę būklę, atlikdamas būtiną priežiūrą, taisymą ir pakeitimą naujomis.
Tačiau valstybės narės, atsižvelgdamos į nacionalinę praktiką, gali numatyti, jog iš darbuotojo gali būti pareikalauta padengti dalį tam tikrų asmeninių apsaugos priemonių kainos, jei tokios priemonės naudojamos ne tiktai darbo vietoje.
7. Darbdavys pirmiausia privalo informuoti darbuotoją apie rizikos faktorius, nuo kurių jį saugo dėvimos asmeninės apsaugos priemonės.
8. Darbdavys rengia asmeninių apsaugos priemonių dėvėjimo mokymus ir, jei reikia, demonstravimą.
9. Asmenines apsaugos priemones galima naudoti tik pagal nurodytą paskirtį, išskyrus specifines ir išskirtines aplinkybes.
Priemonės turi būti naudojamos pagal instrukcijas.
Tokios instrukcijos turi būti darbuotojams suprantamos.
5 straipsnis
Asmeninių apsaugos priemonių įvertinimas
1. Prieš parinkdamas asmenines apsaugos priemones, darbdavys turi įvertinti, ar asmeninės apsaugos priemonės, kuriomis jis ketina leisti naudotis, atitinka 4 straipsnio 1 ir 2 dalių reikalavimus.
Tokį įvertinimą sudaro:
a) rizikos faktorių, kurių kitais būdais negalima išvengti, analizė ir įvertinimas;
b) išvardijimas savybių, kurias turi turėti asmeninės apsaugos priemonės, kad efektyviai apsaugotų nuo a punkte minimų rizikos faktorių, atsižvelgiant į rizikos faktorius, kuriuos gali sukelti pačios priemonės;
c) turimų asmeninių apsaugos priemonių savybių palyginimas su b punkte minimomis savybėmis.
2. Įvertinimas, kurį numato šio straipsnio 1 dalis, turi būti peržiūrėtas, jei pasikeičia nors vienas iš jo elementų.
6 straipsnis [8]
Naudojimosi taisyklės
1. Nepažeisdamos šios direktyvos 3, 4 ir 5 straipsnių, valstybės narės turi užtikrinti, kad būtų priimtos bendros asmeninių apsaugos priemonių naudojimo taisyklės ir (arba) taisyklės, taikomos atvejams ar situacijoms, kai darbdavys privalo aprūpinti asmeninėmis apsaugos priemonėmis, atsižvelgiant į tokių priemonių laisvą judėjimą reglamentuojančius Bendrijos teisės aktus.
Tokiose taisyklėse visų pirma turi būti nurodytos aplinkybės ar pavojingos situacijos, kurioms esant bei nepažeidžiant kolektyvinėms apsaugos priemonėms teikiamos pirmenybės, būtina naudoti asmenines apsaugos priemones.
I, II ir III priedai sudaro vadovą, kuriame pateikiama naudingos informacijos, kaip nustatyti tokias taisykles.
2. Keisdamos šio straipsnio 1 dalyje minimas taisykles, valstybės narės turi atsižvelgti į reikšmingus dėl technologijų pažangos atsiradusius pokyčius, susijusius su rizika, kolektyvinėmis apsaugos priemonėmis ir asmeninėmis apsaugos priemonėmis.
3. Dėl šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minimų taisyklių valstybės narės turi konsultuotis su darbdavių ir darbuotojų organizacijomis.
7 straipsnis
Darbuotojų informavimas
Nepažeidžiant Direktyvos 89/391/EEB 10 straipsnio, darbuotojai ir (arba) jų atstovai turi būti informuojami apie visas priemones, kurių imamasi dėl darbuotojų saugos ir sveikatos apsaugos, jei darbuotojai darbe naudoja asmenines apsaugos priemones.
8 straipsnis
Konsultacijos su darbuotojais ir darbuotojų dalyvavimas
Konsultacijos su darbuotojais ir (arba) jų atstovais bei jų dalyvavimas sprendžiant šioje direktyvoje ir jos prieduose išdėstytus klausimus turi vykti pagal Direktyvos 89/391/EEB 11 straipsnį.
III SKIRSNIS
ĮVAIRIOS NUOSTATOS
9 straipsnis
Priedų pritaikymas
I, II ir III priedų griežtai techninio pobūdžio pakeitimai, daromi dėl to, kad:
- priimamos techninio harmonizavimo ir standartizavimo direktyvos, susijusios su asmeninėmis apsaugos priemonėmis, ir (arba)
- pasiekta techninės pažangos, pasikeitė tarptautinės taisyklės bei specifikacijos ar įgyjamos naujos žinios asmeninių apsaugos priemonių srityje,
priimami vadovaujantis Direktyvos 89/391/EEB 17 straipsnyje nustatyta tvarka.
10 straipsnis
Baigiamosios nuostatos
1. Ne vėliau kaip 1992 m. gruodžio 31 d. valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, būtinus, kad būtų laikomasi šios direktyvos. Apie tai jos nedelsiant turi pranešti Komisijai.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos reglamentuojamoje srityje priimamų ir jau priimtų nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
3. Valstybės narės kas penkeri metai praneša Komisijai apie šios direktyvos nuostatų praktinį įgyvendinimą, nurodydamos darbdavių ir darbuotojų nuomones.
Komisija apie tai praneša Europos Parlamentui, Tarybai, Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui bei Darbuotojų saugos, higienos ir sveikatos patariamajam komitetui.
4. Komisija periodiškai praneša Europos Parlamentui, Tarybai bei Ekonomikos ir socialinių reikalų komitetui apie šios direktyvos įgyvendinimą, atsižvelgdama į šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalis.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1989 m. lapkričio 30 d.