Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1643/89
1989 m. birželio 12 d.
nustatantis standartinio dydžio sumas, skiriamas esminių su viešuoju žemės ūkio produktų saugojimu susijusių operacijų finansavimui
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1978 m. rugpjūčio 2 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 1883/78, nustatantį intervencijų finansavimo iš Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondo Garantijų skyriaus bendrąsias taisykles [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Reglamentu (EEB) Nr. 787/89 [2], ypač į jo 6 ir 9 straipsnius,
kadangi Reglamento (EEB) Nr. 1883/78 6 straipsnis numato, kad esminės operacijos, susijusios su intervencinių produktų saugojimu ir, kur tinkama, su jų perdirbimu, turi būti finansuojamos visoje Bendrijos teritorijoje vienodomis standartinio dydžio sumomis;
kadangi neseniai buvo išnagrinėtas darbas, kuriuo remiasi esminės operacijos ir kadangi yra būtina tiksliai apibrėžti tokias operacijas, kad būtų galima į visas jas atsižvelgti apskaičiuojant standartinio dydžio sumas;
kadangi su esminėmis operacijomis susijusių realių sąnaudų duomenys skiriasi įvairiose valstybėse narėse, tapo būtina nustatyti naują tokių sąnaudų įvertinimo taisyklę, kuri leistų išvengti didžiausių sąnaudų ir skatintų efektyviau ir taupiau valdyti;
kadangi todėl standartinio dydžio sumų apskaičiavimo metodikoje reikia atsižvelgti į šį naują įvertinimą;
kadangi EŽŪOGF Komitetas nepateikė savo nuomonės per pirmininko nustatytą laiką,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EEB) Nr. 1883/78 6 straipsnyje minimos standartinio dydžio sumos yra nustatomos, remiantis mažiausiai keturiose valstybėse narėse referenciniu laikotarpiu registruotų atitinkamų esminių operacijų, numatytų to reglamento prieduose, realių sąnaudų svertiniu vidurkiu.
Referenciniu laikotarpiu yra laikomi metai, kurie pasibaigia iki tos dienos, kai yra nustatoma standartinio dydžio suma.
2 straipsnis
Svertinis realių sąnaudų vidurkis yra nustatomas atrenkant keturias valstybes nares, kuriose yra mažiausios konkrečios esminės operacijos sąnaudos, jeigu ši operacija sudaro mažiausiai 33 % bendro minimo produkto saugojamo kiekio. Kitu atveju į skaičiavimą įtraukiamos kitų valstybių narių sąnaudos, iki dalis pasieks 33 % saugojamo kiekio.
Realios sąnaudos yra vertinamos remiantis pasirinktose valstybėse narėse saugojamais kiekiais.
Jeigu tam tikras produktas gali būti randamas tiktai vienos ar dviejų valstybių narių viešajame saugojime, atitinkamos standartinio dydžio sumos šiam produktui yra nustatomos realių registruotų sąnaudų pagrindu. Tačiau, nustatant standartinio dydžio sumas, gali būti atsižvelgiama į to produkto komercinio saugojimo įkainius tose valstybėse narėse.
3 straipsnis
Kiekviena intervencinė agentūra perduoda Komisijai standartines viešojo saugojimo sutartis ir išsamias perėmimo, saugojimo, išvežimo iš sandėlio ir kontrolės taisykles.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1989 m. birželio 12 d.