Komisijos reglamentas (EB) Nr. 1829/2002
2002 m. spalio 14 d.
iš dalies keičiantis Reglamento (EB) Nr. 1107/96 priedą dėl pavadinimo "Feta"
(tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos [1] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 2796/2000 [2], ypač jo 17 straipsnį,
kadangi:
(1) Remdamasi Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 17 straipsnio 1 punktu, 1994 m. sausio 21 d. Graikijos valdžia Komisijai pateikė paraišką, prašydama užregistruoti sūrio "Feta" pavadinimą.
(2) "Feta" pavadinimas buvo užregistruotas kaip saugoma kilmės vietos nuoroda 1996 m. birželio 12 d. Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1107/96 dėl geografinių nuorodų ir kilmės vietos kilmės vietos nuorodų įregistravimo vadovaujantis Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 [3] su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 546/2002 [4], 17 straipsnyje nustatyta tvarka.
(3) Danijos Karalystė, Vokietijos Federacinė Respublika ir Prancūzijos Respublika pateikė ieškinį dėl registracijos anuliavimo, remiantis Sutarties 230 straipsniu.
(4) 1999 m. kovo 16 d. Teisingumo Teismas priėmė nutartį dėl Sujungtų bylų C-289/96, C-293/96 ir C-299/96, kuria iš dalies anuliavo Reglamentą (EB) Nr. 1107/96, t. y. jo nuostatą dėl pavadinimo "Feta" registravimo kaip saugomos kilmės vietos nuorodą. Teismas laikėsi nuomonės, kad Komisija "deramai neatsižvelgė į visus veiksnius, į kuriuos turėjo būti atsižvelgta, remiantis pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalies trečia įtrauka", ypač pabrėždamas, kad Komisija atkreipė nepakankamai dėmesio į tikrąją padėtį valstybėse narėse.
(5) Komisijos reglamente (EB) Nr. 1070/1999, iš dalies pakeičiančiame Reglamento (EB) Nr. 1107/96 [5] priedą, panaikintas pavadinimas "Feta", išbraukiant jį atitinkamai iš minėto priedo ir iš saugomų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų registro.
(6) 1999m. spalio 15 d. Komisija visoms valstybėms narėms nusiuntė išsamią anketą, skirtą gauti nuodugniai atnaujintą informaciją apie visose valstybėse narėse pagaminamą ir suvartojamą "Feta" kiekį bei Bendrijos vartotojų atvirai pareikštas žinias apie šį terminą.
(7) Valstybės narės buvo paprašytos apibūdinti "Feta" sūrio gamybą, atsižvelgiant į šiuos veiksnius: nacionalinių taisyklių arba ypatingos susistemintos nusistovėjusios tvarkos buvimą, sąlygas, kuriomis buvo pradėta gamyba (ypač uždavinius, kurių buvo siekiama, ar tai buvo privati, ar viešoji iniciatyva, tikslinės rinkos ir vartotojai), kasmet pagaminamą produkcijos kiekį, galutinį produkcijos gavėją ir tikslius atitinkamų naudojamų prekės ženklų pavadinimus.
(8) Valstybės narės buvo paprašytos apibūdinti "Feta" sūrio suvartojimą, atsižvelgiant į šiuos veiksnius: prekybai šiuo sūriu taikomų taisyklių buvimą, kasmet suvartojamą kiekį, vartojamo sūrio geografinę kilmę ir konkrečias rinkoje naudojamas etiketes.
(9) Valstybės narės buvo paprašytos apibūdinti vartotojų turimas žinias apie "Feta" pavadinimą, atsižvelgiant į šiuos veiksnius: šio termino apibrėžimus, ypač bendro pobūdžio žinynuose, tokiuose kaip žodynai ir enciklopedijose, susijusias demoskopines studijas ar tyrimus, ir visą kitą papildomą informaciją.
(10) Komisijai apibendrinus gautą informaciją bendrai ir pagal atskiras valstybes nares, valstybės narės ją patikslino ir pataisė.
(11) Remiantis šia informacija, 12 valstybių narių "Feta" sūrio gamyba nėra reglamentuojama ypatingomis taisyklėmis, nustatančiomis tikslius kokybės apibrėžimus, gamybos metodus arba, kai tai taikytina, geografines gamybos sritis. Graikijoje nusistovėjusi "Feta" sūrio gamybos tvarka sisteminama nuo 1935 m., vis konkrečiau ją apibrėžiant, o geografinės gamybos srities apibrėžimas, tradiciškai pagrįstas nuoseklia ir nešališka nusistovėjusia tvarka, saugomas nuo 1988 m. Danijoje teisės aktais įteisinti "Feta" sūrio gamybai taikomi kokybės reikalavimai taikomi nuo 1963 m., o Nyderlanduose jie buvo taikomi 1981-1998 metais. Be to, pažymėtina, kad terminas "Feta" yra įtrauktas į Bendrijos taisykles dėl eksporto grąžinamųjų išmokų už pieną ir pieno produktus ir kombinuotąją muitų nomenklatūrą. Šios taisyklės yra susijusios tik su muitinės reikalais, jomis nesiekiama nei aiškinti vartotojų nuomonės, nei reglamentuoti pramoninės nuosavybės teisių, nei kaip nors reguliuoti pavadinimą atitinkamo sūrio, kuriuo yra faktiškai prekiaujama, nes tai priklauso išimtinai nuo aplinkybių, apibrėžiančių vartotojų lūkesčius skirtingose šalyse, kuriose yra parduodamas šis sūris.
(12) "Feta" sūris, toks koks jis yra apibrėžtas kombinuotoje muitų nomenklatūroje, negaminamas Liuksemburge ir Portugalijoje. Jo gamyba yra ar buvo nežymi ar atsitiktinė statistiniu ir ekonominiu požiūriu devyniose kitose valstybėse narėse: Italijoje, Belgijoje, Suomijoje, Austrijoje, Airijoje, Švedijoje, Jungtinėje Karalystėje, Nyderlanduose ir Ispanijoje.
(13) Tačiau paaiškėjo, kad "Feta" sūrio pakankamai daug pagaminama keturiose valstybėse narėse. Graikija "Feta" sūrį gamina nuo seniausių laikų ir beveik visą parduoda Graikijos rinkoje. Remiantis oficialiais statistiniais duomenimis, 1931 m. jo buvo pagaminta 25000 tonų, o šiuo metu pagaminama apie 115000 tonų per metus. Graikijoje sūris, kuriam suteikiamas "Feta" pavadinimas, gaminamas vien tik iš avies pieno arba iš avies ir ožkos pieno mišinio.
(14) Danija "Feta" sūrį gamina nuo 1930-ųjų ir beveik visą jį eksportuoja. Iki 1967 m., kuomet buvo pagaminta 133 tonos šio sūrio, nėra duomenų apie jo gamybą. 1971 m. gamybos apimtys viršijo 1000 tonų, o 1975 m. Bendrijai pradėjus skirti eksporto gražinamąsias išmokas už eksportuojamą "Feta" sūrį, gamybos apimtys labai išsaugo: nuo 9868 tonų 1975 m. iki didžiausio 110932 tonų kiekio 1989 m. Nuo 1995 m. gamybos apimtys nuolat krito ir 1998 m. sudarė tik 27640 tonų, daugiausia dėl kritusios paklausos iš trečiųjų šalių ir laipsniško eksporto grąžinamųjų išmokų už šios rūšies sūrį sumažinimo. Danijoje beveik visa produkcija gaminama iš karvės pieno.
(15) Prancūzija "Feta" sūrį pradėjo gaminti 1931 m. Iki 1980 m., kuomet buvo pagaminta 875 tonos šio sūrio, nėra duomenų apie jo gamybą. 1988-1998 gamybos apimtys svyravo nuo 7960 iki 19964 tonų. "Feta" sūris iš pradžių pradėtas gaminti, norint patenkinti Prancūzijos armėnų ir graikų bendruomenių paklausą, o dabar gaminamas sūris skirtas eksportui - vidutiniškai 77,5 % pagamintos produkcijos iškeliauja į kitas valstybes nares ir kitas pasaulio šalis. Prancūziškos produkcijos gaminimui daugiausia naudojamas avies pienas, karvės pienas naudojamas mažiau.
(16) Vokietija "Feta" sūrį gamina nuo 1972 m. (tais metais užfiksuotos pagamintos 78 tonos). 1977 m. pagaminta virš 5000 tonų, 1980 m. - šiek tiek daugiau negu 15000 tonų, o 1985 m. - 24000 tonų, o vėliau pagaminamos produkcijos kiekis svyravo tarp 19757 ir 39201 tonų. Iš pradžių vienintelė sūrio realizavimo rinka buvo Vokietijos imigrantų iš Balkanų bendruomenės, tačiau pamažu išaugo eksportas į Artimųjų Rytų valstybes ir Balkanus (daugiausia dėl eksporto gražinamųjų išmokų), ir į kitas valstybes nares. Vokietijoje sūriui gaminti daugiausia naudojamas karvės pienas.
(17) Derėtų atkreipti dėmesį, kad pirma nurodyti skaičiai, pateikti remiantis valstybių narių duomenimis apie savo gamybos apimtis, turėtų būti traktuojami tik kaip parodomieji, nes beveik nė vienoje valstybėje narėje nėra specialaus teisinio pagrindo, kartu su labai bendru termino "Feta" apibrėžimu kombinuotoje muitų nomenklatūroje, todėl kartais skaičiavimai yra gana apytikriai, o kryžmiškai palyginus pateiktus duomenis gaunami statistiškai skirtingi duomenys. Iš tiesų daugeliui valstybių narių sunku atskirti šalyje pagamintą produkciją nuo reeksportuotos produkcijos, todėl duomenys gali būti pernelyg išpučiami.
(18) Valstybių narių teisės aktai dėl "Feta" sūrio vartojimo yra taikomi tiek, kiek tai susiję su visų sūrių prekyba, jų pateikimu ir ženklinimu, taikant tik bendras visiems sūriams Bendrijos ir nacionalinės teisės nuostatas. Tik Graikija ir Danija yra priėmusios atskirus išsamius tai reglamentuojančius teisės aktus, o Austrija, vadovaudamasi savo 1971 m. su Graikija sudarytu dvišaliu susitarimu, "Feta" vadina tik Graikijos produktus.
(19) Valstybių narių pateiktų atsakymų analizė rodo, kad apskaičiuoti Bendrijoje apytikriai suvartojamo "Feta" kiekį, sudedant pagaminto ir įvežto "Feta" sūrio kiekį ir iš jo atimant eksportuotą kiekį - ne visuomet tikslu, o kartais gaunami visiškai iškraipyti rezultatai, kadangi: neįmanoma atsižvelgti į esamas atsargas, reeksportuojamą kiekį ir kitus veiksnius, todėl atlikus skaičiavimus kai kuriose valstybėse narėse gautas teorinis neigiamas vartojimas. Be to, "Feta" sūriu, kaip apibrėžta kombinuotoje muitų nomenklatūroje, nėra sistemingai prekiaujama tokiu pavadinimu dėl teisinių apribojimų, leidžiančių šiuo terminu vadinti tik tam tikrus konkretesnius reikalavimus atitinkančius produktus, arba dėl prekybinių sumetimų, kai labiau linkstama pasirinkti skirtingus vartotojams, kuriems tas sūris yra skirtas, žinomus pavadinimus. Neatsižvelgiant į tam tikrą tokios padėties nulemtą neapibrėžtumą, remiantis valstybių narių atsakymais, galima daryti prielaidą, kad Graikijai įstojus į Europos bendriją, joje buvo suvartojama 92 % viso Bendrijoje suvartojamo "Feta" kiekio. Nors kitose valstybėse narėse pamažu šio sūrio buvo suvartojama vis daugiau, bet Graikijai vis dar tenka 73 % viso Bendrijoje suvartojamo "Feta" kiekio. Suvartojamo kiekio atskirose valstybėse narėse analizė rodo, kad per metus suvartojamo "Feta" sūrio kiekis tenkantis vienam žmogui Ispanijoje, Liuksemburge, Portugalijoje, Italijoje ir Nyderlanduose neviršija 0,010 kg, arba 0,08 % Bendrijoje suvartojamo kiekio. Airijoje, Jungtinėje Karalystėje, Austrijoje, Prancūzijoje, Švedijoje, Belgijoje ir Suomijoje per metus suvartojamo "Feta" sūrio kiekis vienam žmogui svyruoja nuo 0,040 kg iki 0,150 kg, arba nuo 0,32 % iki 1,22 % Bendrijoje suvartojamo kiekio. Vokietijoje jis sudaro 0,290 kg (2,36 %), Danijoje - 0,700 kg (5,0 %), o Graikijoje - 10,500 kg (85,64 %).
(20) Remiantis valstybių narių pateikta informacija, sūriai, kurie Bendrijos teritorijoje vadinami "Feta" pavadinimu, apskritai yra tiesiogiai ar netiesiogiai susiejami su Graikijos teritorija, kultūra ar tradicijomis, net jei jie pagaminti kitose valstybėse narėse nei Graikija, pateikiant aiškias su Graikija susijusias konotacijas turintį tekstą ar piešinius. Užuomina apie ryšį tarp pavadinimo "Feta" ir Graikijos daroma sąmoningai ir sudaro dalį pardavimų strategijos, kurioje pasinaudojama autentiško produkto reputacija, o tai gali supainioti vartotojus. "Feta" sūrių, kurių kilmės šalis nėra Graikija, bet kurie Bendrijoje iš tiesų parduodami tuo pavadinimu, nedarant tiesioginės ar netiesioginės užuominos į Graikiją, ženklinimas yra mažai naudojamas, o taip parduodamo sūrio kiekiui tenka labai nedidelė Bendrijos rinkos dalis.
(21) Valstybių narių atsiųsti bendro pobūdžio žinynai, tokie kaip žodynai ir enciklopedijos, ir specializuoti leidiniai, parodo, kad terminas "Feta" nėra naudojamas žinynuose italų ir portugalų kalbomis, o leidiniuose graikų, ispanų ir olandų kalbomis jis apibrėžiamas kaip iš avies ir ožkos pieno pagamintas graikiškas sūris. Švedų žinynuose nurodomas sūris iš avies ir ožkos pieno, kurio kilmės šalis Graikija ir kuris dabar gaminamas iš karvės pieno ir kitose valstybėse narėse, visų pirma Danijoje ir Švedijoje. Žinynuose danų kalba dažniausiai minimas graikiškas sūris iš avies ir ožkos pieno, tačiau taip pat minimas sūris pagamintas Danijoje bei Balkanuose ir net jokios konkrečios geografinės sąsajos neturintis sūris. Suomių žinynuose nurodomas tik graikiškas sūris arba sūris, kurio kilmės šalis yra Graikija, pagamintas iš avies pieno arba iš avies pieno ir ožkos pieno, išskyrus vieną žinyną, kuriame geografinė kilmė nenurodyta. Vokiečių žinynuose minimas Graikijoje ir daugelyje pietryčių Europos šalių bei kitose užjūrio šalyse pagamintas sūris. Keturiolikoje iš 17 atsiųstų žinynų prancūzų kalba nurodomas graikiškas sūris, gaminamas iš avies pieno ir (arba) ožkos pieno, tuo tarpu viename žinyne nurodomas Graikijoje ir Balkanuose gaminamas sūris, kitame - Europoje plačiai kopijuojamas sūris, kurio kilmės šalis yra Graikija, o dar kitame - graikiškas sūris iš avies pieno ir ožkos pieno, pradėtas gaminti iš karvės pieno kitose to paties regiono šalyse, o paskutiniu metu ir likusioje Europos dalyje bei Šiaurės Amerikoje. Keturiuose žinynuose anglų kalba minimas sūris, itin gaminamas Graikijoje iš avies pieno, kituose keturiuose nurodomas graikiškas sūris iš avies pieno arba ožkos pieno, viename - sūris, kurio kilmės šalis yra Graikija ir Artimieji Rytai, tradiciškai gaminamas iš avies pieno arba ožkos pieno, bet šiais laikais kartais gaminamas ir iš karvės pieno, dviejuose žinynuose minimas "Feta" kaip iš avies arba ožkos pieno gaminamas sūris, kurio kilmės šalis yra Graikija, šiais laikais gaminamas ir kitose šalyse, nors dažniausiai vis dar kaip graikiškų patiekalų sudėtinė dalis, viename žinyne minimas "Feta" sūris, gaminamas Naujojoje Zelandijoje, Bulgarijoje, Jugoslavijoje, Kipre, Danijoje ir Graikijoje, kuri yra kilmės šalis, viename žinyne minimas Graikijoje ir Balkanuose gaminamas sūris, kitame nurodomas graikiškas sūris gaminamas iš avies arba ožkos pieno, bet Jungtinėse Valstijose gaminamas iš karvės pieno, o keturiuose žinynuose nurodoma, kad senovės Graikijoje gamintas sūris buvo tiesioginis šiandien Graikijoje gaminamo "Feta" sūrio pirmtakas. Visose kalbose, neatsižvelgiant į tai, kaip bėgant laikui kito "Feta" sūrio apibrėžimas, jo asociacija ir tapatinimas su Graikija nesumažėjo.
(22) Visa valstybių narių atsiųsta informacija taip pat buvo perduoda Mokslo komitetui, toliau - Komitetas, kuris 2001 m. balandžio 24 d. šiuo klausimu pateikė vieningą nuomonę.
(23) Komitetas pareiškė, kad "[…] laikyti, kad kilmės vietos nuoroda arba geografinė nuoroda tapo bendriniu produkto pavadinimu, galima tik tuomet, kai atitinkamame regione nėra žymios atitinkamos visuomenės dalies, kuri nuorodą iki šiol laiko geografine nuoroda […]; atsižvelgus į teritorijos dalį, kur turėjo įvykti toks pokytis, turi būti išnagrinėta bendra padėtis Europos bendrijoje, atsižvelgiant į tai, kad reglamentas taikomas visoje Bendrijoje, ir į tai, kad Europos bendrija sudaro vieną bendrą rinką. Todėl neįmanoma svarstyti padėties vien tiktai arba pirmiausia pavienėse valstybėse narėse atskirai. Reglamento 3 straipsnyje numatyta, kad turi būti atsižvelgta į valstybę narę - kilmės šalį, valstybes nares, kuriose sūris vartojamas, ir kitas valstybes nares, įskaitant susijusius Bendrijos ir nacionalinius teisės aktus. […] Atitinkamos visuomenės įvertinimas priklausys nuo produkto rūšies ir kokiai visuomenei daliai jis skirtas. Šiuo atveju produktas - tai sūris, pirmiausia skirtas vartoti galutiniam vartotojui (bet taip pat ir komerciniams pirkėjams, tokiems kaip restoranai, maisto fabrikai ir t. t.), taigi plačioji visuomenė yra tiesiogiai susijusi. Todėl atitinkama nuoroda ar pavadinimas turi būti praradę savo pradinę geografinę reikšmę plačiajai visuomenei. Norint nustatyti plačiosios visuomenės suvokimą, svarbūs yra abu, tiek "tiesioginiai" įvertinimai, tokie kaip viešosios nuomonės apklausos ir kiti tyrimai, tiek "netiesioginiai" įvertinimai, tokie kaip pagaminamas ir suvartojamas kiekis, tokiems produktams naudojamo ženklinimo rūšis ir pobūdis, jiems reklamuoti naudojamos reklamos rūšis ir pobūdis, vartojimas žodynuose ir t. t."
(24) Aptardamas "Feta" sūrio gamybą, Komitetas pastebėjo, kad produkcija gaminama Graikijoje sudaro 60 % viso Bendrijoje pagaminamo šio sūrio ir 90 % Bendrijoje iš avies ir ožkos pieno pagaminamo sūrio; iš karvės pieno gaminamas "Feta" sūris sudaro 34 % viso Bendrijoje pagaminamo šio sūrio ir daugiausia skirtas trečiosioms šalims.
(25) Aptardamas vartojimą, Komitetas pabrėžė, kad 73 % "Feta" sūrio iš tiesų suvartojama Graikijoje, kur vienam žmogui tenka 10,5 kg per metus suvartojamo sūrio, kai tuo tarpu likusioje ES dalyje - 1,76 kg. Nors Komitetas pripažino, kad "Feta" kur kas daugiau suvartojama Danijoje ir Vokietijoje, vis dėlto jo ten suvartojama atitinkamai 15 ir 36 kartus mažiau negu Graikijoje. Komiteto nuomone, suvartojamas "Feta" kiekis, kaip dalis nuo apskritai suvartojamo sūrio kiekio, taip pat yra reikšminga: Graikijoje iš 14 kg vieno žmogaus per metus suvartojamo sūrio 10,5 kg sudaro būtent "Feta"; Danijoje šis santykis yra 0,7 kg "Feta" 15 kg sūrio apskritai; Prancūzijoje - 0,13 kg "Feta" 20 kg sūrio apskritai; Vokietijoje - 0,29 kg "Feta" 19 kg sūrio apskritai.
(26) Beje, Komitetas pažymėjo, kad "žymi ne Graikijoje pagaminamos produkcijos dalis eksportuojama į valstybes, kurios nėra narės ir neturi įtakos "Feta" nuorodos padėčiai vienoje bendroje rinkoje" ir "tai, kad produktas negaminamas ir nevartojamas keliose valstybėse narėse neturi įtakos nuorodos bendriniam ar nebendriniam pobūdžiui".
(27) Svarstydamas atitinkamų nacionalinių ir Bendrijos teisės aktų analizę, Komitetas pastebėjo, kad 12 valstybių narių nėra priėmusios "Feta" taikytinų specialių teisės aktų, ir bendros Bendrijos ir nacionalinės taisyklės dėl sūrių yra taikomos "Feta" sūriams. Ji pažymėjo, kad Graikijoje taisyklės dėl "Feta" galioja nuo 1935 m., Danijoje - nuo 1963 m., o Austrija, remdamasi dvišaliu 1971 m. susitarimu, nuorodą "Feta" taiko tik Graikijos produktams.
(28) Nagrinėdamas Bendrijoje taikomus prekybos "Feta" sūriais būdus, Komitetas pažymėjo, kad vartotojui siūlomi "du skirtingos sudėties ir organoleptinių savybių produktai, pateikiami su ta pačia nuoroda". Komitetas atkreipė dėmesį, kad "Feta" sūrio, kurio kilmės šalis nėra Graikija, ženklinimu daromos tiesioginės ar netiesioginės nuorodos į Graikija, leidžiančios manyti, kad terminas "Feta" nėra naudojamas kaip "bendrinis pavadinimas, neturintis jokios geografinės reikšmės ir sinonimiškas baltajam sūriui (iš avies arba karvės pieno) sūryme […]"; Komiteto nuomone, "Feta""paprastai pristato (-mas) kaip sūrį (-is), kurio kilmės šalis - Graikija […]".
(29) Komitetas "vienbalsiai nusprendžia, kad nuoroda "Feta" yra nebendrinė visų pirma dėl šių priežasčių".
(30) Daugiausia "Feta" pagaminama ir suvartojama Graikijoje. Kitose valstybėse narėse (Vokietijoje, Danijoje ir Prancūzijoje) gaminami produktai, net ir vadinami pavadinimu "Feta", yra daugiausia gaminami iš karvės pieno, taikant skirtingas technologijas, ir dideli jų kiekiai eksportuojami į šalis, kurios nėra narės. Todėl negalima daryti išvados, kad nuoroda "Feta" yra bendrinė, nes Bendrijos rinkoje vyrauja pradiniai Graikijos produktai. Be to, pažymėtina, kad tose valstybėse narėse, kuriose nėra gaminami ir suvartojami žymūs šio sūrio kiekiai, negalima laikyti, kad nuoroda "Feta" tapo bendrine, nes šis žodis nėra naudojamas kaip bendrinis pavadinimas. Vartotojų sąmonėje pavadinimas "Feta" visuomet primena graikišką kilmę, ir todėl jis nėra tapęs bendriniu pavadinimu ir negali Bendrijoje būti laikomas bendriniu.
(31) Svarstydamas atitinkamus nacionalinius ir Bendrijos teisės aktus, Mokslo komitetas pažymi, kad daugumoje valstybių narių nėra specialių atitinkamam produktui taikomų teisės aktų arba taisyklių. Tik Graikija ir Danija yra priėmusios tam skirtus teisės aktus. Danijos teisės aktai, leidžiantys gaminti "Danish Feta" vadinamą produktą, techninių klausimų požiūriu labai skiriasi nuo Graikijos teisės aktų (ulrafiltrais košto karvės, o ne avies ir ožkos pieno naudojimas ir priedų naudojimas iki 1994 m.). Be to, Danija nepateikė įrodymo, kad nuoroda "Feta" buvo tapusi bendriniu pavadinimu, kurį būtų galima naudoti kartu su šalies gamintojos pavadinimu ("Danish Feta"), tuomet, kai valstybė narė leido jį naudoti (1963 m.). Įrodymo, kad terminas tapo bendriniu vėlesniu laikotarpiu, taip pat nebuvo pateikta.
(32) Tai, kad nuoroda "Feta" naudojama kombinuotoje muitų nomenklatūroje ar Bendrijos teisės aktuose dėl eksporto grąžinamųjų išmokų, neturi įtakos atitinkamos nuorodos suvokimui, žinioms apie ją ir apsaugai vienoje bendroje rinkoje, nes šiuo požiūriu teisės aktai nėra svarbūs šiame kontekste.
(33) Komisija atkreipė dėmesį į patariamąją Mokslo komiteto nuomonę. Ji yra tos nuomonės, kad nuodugni visuotinė teisinės, istorinės, kultūrinės, politinės, socialinės, ekonominės, mokslinės ir techninės valstybių narių praneštos ar Komisijos atlikto ar organizuoto tyrimo metu gautos informacijos analizė leidžia daryti išvadą, visų pirma, kad nepatenkintas nė vienas Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 3 straipsnyje reikalaujamas kriterijus, kuriuo remiantis pavadinimą būtų galima laikyti bendriniu, ir todėl pavadinimas "Feta" netapo "žemės ūkio ar maisto produkto, kuris, nors ir būdamas susijęs su vieta ar regionu, kur šis žemės ūkio ar maisto produktas pirmiausia pradėtas gaminti ar pardavinėti, pavadinimu, virtusiu bendriniu žemės ūkio ar maisto produkto pavadinimu".
(34) Nenustačiusi, kad terminas "Feta" tapo bendriniu pavadinimu, remdamasi Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 17 straipsnio 2 punktu, Komisija patvirtino, kad Graikijos valdžios paraiška dėl "Feta" pavadinimo registravimo kaip saugomos kilmės vietos nuorodos nepažeidžia 2 ir 4 straipsnių.
(35) Pavadinimas "Feta" - tai tradicinis negeografinis pavadinimas, kaip apibrėžta Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 2 straipsnio 3 punkte. Toje nuostatoje minimos sąvokos "regionas" ir "vietovė" gali būti aiškinamos tik geomorfologiniu ir neadministraciniu požiūriu tiek, kiek tikėtina, kad nuo šio produkto neatskiriami gamtos ir žmogaus veiksniai peržengs administracines ribas. Tačiau, remiantis minėto 2 straipsnio 3 punktu, nuo nuorodos neatskiriama geografinė teritorija negali apimti visos šalies. Todėl, svarstant pavadinimą "Feta", buvo pažymėta, kad Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 2 straipsnio 2 dalies a punkto antroje įtraukoje apbrėžta geografinė teritorija apima tik žemyninę Graikijos teritoriją ir Lesbo sritį; visos kitos salos ir archipelagai nėra įtraukti, nes jiems negalima pritaikyti būtinų gamtos ir (arba) žmogaus veiksnių. Dar daugiau, administracinis geografinės teritorijos apibrėžimas buvo patikslintas ir išplėtotas, nes į Graikijos valdžios pateiktą produkto detalizavimą įtraukti privalomi suvestiniai reikalavimai: visų pirma, žaliavos kilmės teritorija buvo labai apribota, kadangi "Feta" sūriui gaminti naudojamas pienas turi būti tradiciškai išaugintų vietos veislių avių ir ožkų, kurių pašarą turi sudaryti reikalavimus atitinkančių regionų ganyklų augmenija.
(36) Geografinė teritorija, atitinkanti administracinį apibrėžimą ir produktui keliamus reikalavimus, yra pakankamai vienoda, kad atitiktų Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 2 straipsnio 2 dalies a punkto ir 4 straipsnio 2 dalies f punkto reikalavimus. Ekstensyvus ganymas ir vasaros ganyklų naudojimas, sudarantis avių ir ožkų, iš kurių gaunama žaliava "Feta" sūriui gaminti, laikymo metodo esmę, yra paveldėtos tradicijos rezultatas, įgalinantis prisitaikyti prie klimato pokyčių ir jų poveikio esamai augmenijai. Kaip tik tai ir lėmė nedidelių vietos veislės avių ir ožkų išsivystymą, kurios yra ypač ištvermingos ir atsparios, prisitaikiusios išgyventi aplinkoje, kurioje yra nedaug maisto kiekybės požiūriu, bet kurioje kokybės požiūriu yra ypač įvairi flora, suteikianti baigtam produktui jam būdingą aromatą ir skonį. Minėtų gamtos veiksnių ir ypatingų žmogaus veiksnių sąveika, visų pirma tradicinio gamybos metodo, kurį taikant sūris košiamas neslegiant, lėmė tai, kad "Feta" sūris pelnė neprilygstamą tarptautinę reputaciją.
(37) Kadangi Graikijos valdžios pateikti produktui taikomi reikalavimai apima visą Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 4 straipsnyje reikalaujamą informaciją, o, atlikus oficialią analizę, produktui taikomuose reikalavimuose neaptikta jokių aiškių vertinimo klaidų, pavadinimas "Feta" turėtų būti užregistruotas kaip saugoma kilmės vietos nuoroda.
(38) Todėl Reglamentas (EB) Nr. 1107/96 turėtų būti atitinkamai iš dalies pakeistas.
(39) Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 15 straipsnyje numatytas Komitetas per jo pirmininko nustatytą terminą nuomonės nepateikė. Remdamasi Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 15 straipsnio ketvirtąja pastraipa, Komisija perdavė pasiūlymą Tarybai. Kadangi Taryba nesiėmė veiksmų per trijų mėnesių laikotarpį, numatytą to paties Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 15 straipsnio penktoje pastraipoje, Komisija turi pati patvirtinti pasiūlytas priemones,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Pavadinimas "Φέτα" (Feta) įtraukiamas į saugomų kilmės vietos nuorodų ir geografinių nuorodų registrą, numatytą Reglamento (EEB) Nr. 2081/92 6 straipsnio 3 dalyje, kaip saugoma kilmės vietos nuoroda (SKVN).
2. Po Reglamento (EB) Nr. 1107/96 priedo A dalies antraštėmis "Sūriai", "Graikija", pridedamas pavadinimas "Φέτα".
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2002 m. spalio 14 d.