KOMISIJOS SPRENDIMAS
2004 m. kovo 16 d.
dėl pagalbos, kurią Italija planuoja skirti, siekdama sušvelninti Pjemonto regiono persikų auginimo krizės padarinius
(pranešta dokumentu Nr. C(2004) 473)
(autentiškas tik tekstas italų kalba)
(2005/313/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmą pastraipą,
paprašiusi suinteresuotas šalis pateikti savo pastabas, kaip numatyta minėtajame straipsnyje,
kadangi:
I. EIGA
(1)
2002 m. rugsėjo 20 d. laišku, protokoluotu 2002 m. rugsėjo 25 d., Nuolatinė Italijos atstovybė prie Europos Sąjungos informavo Komisiją apie pagalbą, skiriamą sušvelninti Pjemonto regiono persikų auginimo krizės padarinius.
(2)
2003 m. balandžio 10 d. laišku, protokoluotu 2003 m. balandžio 15 d., ir 2003 m. rugpjūčio 7 d. laišku, protokoluotu 2003 m. rugpjūčio 8 d., Nuolatinė Italijos atstovybė prie Europos Sąjungos pateikė Komisijai papildomą informaciją, kurios pastaroji 2002 m. lapkričio 13 d. ir 2003 m. birželio 5 d. laiškais paprašė Italijos kompetentingų institucijų.
(3)
2003 m. spalio 2 d. laišku Komisija pranešė Italijai apie savo sprendimą pradėti 88 straipsnio 2 dalyje numatytas procedūras dėl šios pagalbos.
(4)
Komisijos sprendimas pradėti procedūras buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (1). Komisija paprašė suinteresuotų šalių pateikti savo pastabas dėl aptariamos pagalbos.
(5)
Komisija iš suinteresuotų šalių pastabų aptariamu klausimu negavo.
II. APRAŠYMAS
(6)
Buvo nurodyta, kad aptariamų priemonių imamasi po gaivalinių nelaimių ir ypač po krušų Pjemonto regione 2002 m., kurios padarė žalą persikų ir nektarinų sodams. Visų pirma, pagal šias priemones buvo numatyta, kad iš rinkos bus pašalinta 6 000 tonų vaisių (persikų ir nektarinų), kurie bus kompostuojami. Italijos kompetentingų institucijų nuomone, šių priemonių galima imtis remiantis išimtiniu atveju, kuris numatytas Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkte.
(7)
2002 m. rugsėjo 25 d., 26 d., 27 d. ir 30 d. buvo pašalinta iš viso 204,16 tonų persikų (vertė - 18 782 eurų) ir 977,94 tonų nektarinų (vertė - 89 970,48 eurų). Taigi iš viso iš rinkos buvo pašalinta 1 182,10 tonų vaisių. Už pašalintą kilogramą buvo skiriama 0,092 euro, tad šiai priemonei įgyvendinti buvo skirta 108 752 eurų vertės subsidija.
(8)
Remiantis pranešime pateikiama informacija, suinteresuoti šiomis priemonėmis augintojai, priklausantys asociacijai „Asprofrut“ (2), dėl anksčiau minėtų gaivalinių nelaimių prarado daugiau negu 30 % vidutinės referencinės produkcijos.
(9)
Visa vidutinė regiono paskutiniųjų trejų metų produkcija siekė 144 692 tonas (86 059 tonas persikų ir 58 633 tonas nektarinų).
(10)
Iš pranešime pateikiamos informacijos daroma išvada, kad valstybės paramos skyrimą lėmė šie faktoriai:
-
1996 m. spalio 28 d. Tarybos reglamente (EB) Nr. 2200/96 dėl bendros vaisių ir daržovių rinkos organizavimo (3), numatyta, kad kiekvieno derliaus atveju iš rinkos galima pašalinti ne daugiau kaip 10 % produktų, parduodamų atskirų augintojų organizacijų, viršijant 3 %, jei trejų metų laikotarpiu laikomasi vidutinės 10 % ribos,
-
regiono augintojų organizacijos jau buvo pasinaudojusios galimybe per leistiną laikotarpį viršyti trimis procentais.
III. SUTARTIES 88 STRAIPSNIO 2 DALYJE NUMATYTŲ PROCEDŪRŲ TAIKYMAS
(11)
Komisija pradėjo Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje numatytas procedūras, nes jai kilo abejonių dėl režimo suderinamumo su bendrąja rinka.
(12)
Pirmasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra tas, kad, remiantis susirašinėjimo su Komisija metu Italijos kompetentingų institucijų pateikta informacija, darėsi vis labiau aišku, kad kritinės situacijos priežastis buvo ne meteorologiniai reiškiniai, o nepalanki prekybos eiga, kitaip tariant, dalykas, kuris yra vienas iš normalių rizikos faktorių, susijusių su vykdoma žemės ūkio veikla (pavyzdžiui, savo 2003 m. rugpjūčio 7 d. laiške Italijos kompetentingos institucijos nurodė, kad kritinė situacija yra susijusi veikiau su rinkomis, o ne su sumažėjusia produkcija; be to, nuostoliai buvo apskaičiuoti, remiantis apyvarta, o ne užauginta produkcija - žr. 13 konstatuojamąją dalį).
(13)
Antrasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra tas, kad Italijos kompetentingos institucijos, nurodžiusios nuostolius palyginti su vidutine istorine produkcija, pripažino, jog nuostoliai buvo apskaičiuoti remiantis įmonių apyvarta, o Bendrijos valstybės pagalbos žemės ūkio sektoriuje gairių (toliau - gairės) (4), kurios yra pagrindas įvertinant pagalbą, skiriamą padengti žemdirbių dėl gaivalinių nelaimių patirtus nuostolius, 11.3 punkte yra aprašytas nuostolių paskaičiavimo metodas, kuris susijęs su produkcijos nuostoliais (į kainos faktorių atsižvelgiama tik tada, kai nuostoliai nustatomi gamybos lygmenyje).
(14)
Trečiasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra tas, kad, remiantis Italijos kompetentingų institucijų pateiktais apskaičiavimais, buvo pranešama, jog 2002 m. vidutiniškai persikų ir nektarinų buvo užauginta daugiau negu vidutiniškai per paskutiniuosius trejus metus, o remiantis gairių 12.3.1 punktu, pagalbą skirti leidžiama tik tada, jei žala siekia 20 % įprastos produkcijos tose srityse, kuriose sąlygos blogesnės, ir 30 % įprastos produkcijos kitose srityse (kaip nurodyta 9 konstatuojamojoje dalyje, regiono visa vidutinė trejų metų, ankstesnių už minėtą įvykį, produkcija siekė 144 692-86 059 tonas persikų ir 58 633 tonas nektarinų; 2002 m. ji siekė 147 300-86 300 tonų persikų ir 61 000 tonų nektarinų).
(15)
Ketvirtasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra metų, kuriais buvo remiamasi nustatant normalių metų produkciją, kad galima būtų apskaičiuoti patirtus nuostolius, pasirinkimas. Remiantis gairių 11.3.2 punktu, normalių metų bendras produkcijos kiekis apskaičiuojamas trejų ankstesnių derlių bendros vidutinės produkcijos pagrindu, atmetant metus, kai dėl nepalankių meteorologinių sąlygų buvo išmokėtos kompensacijos. Šiuo atveju Italijos kompetentingos institucijos apskaičiavo patirtus nuostolius trejų ankstesnių už anksčiau minėtų gaivalinių nelaimių metus pagrindu, tuo tarpu, kaip jos pačios pripažįsta, kad persikų ir nektarinų sektoriuose nebuvo susitarta dėl jokios konkrečios kompensacijos, šių dviejų rūšių vaisius auginančioms įmonėms per trejus minėtuosius metus vis dėlto buvo sumažintos palūkanos nuo gautų paskolų kaip kompensacija už žalą, kurią jos patyrė dėl gaivalinių nelaimių ir kuri siekė mažiausiai 35 % bendros parduodamos produkcijos. Atsižvelgiant į šią informaciją, sunku įsivaizduoti, kad persikų ir nektarinų plantacijos būtų galėjusios nenukentėti nuo gaivalinių nelaimių, kurios žalos padarė visai ūkinei veiklai, ir kad žemdirbys, kurio visas ūkis nukentėjo, po to būtų galėjęs gauti pagalbą visiems produktams, o negavęs persikams ir nektarinams.
(16)
Penktasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra pagalbos apskaičiavimo metodo tinkamumas. Apskaičiuodamos skirtinos pagalbos vertę (0,092 euro už kilogramą), Italijos kompetentingos institucijos rėmėsi tik 2002 m. rugsėjo mėn. šviežių pakuotų produktų vidutinėmis rinkos kainomis (0,5 euro už nektarinų kilogramą ir 0,45 euro už persikų kilogramą), o ne trejų metų, ankstesnių už gaivalinių nelaimių metus, vidutinėmis kainomis, atmetus visus metus, kai dėl nepalankių klimatinių sąlygų buvo išmokėtos kompensacijos, kaip numatyta gairių 11.3.2 punkte. Tų pačių kompetentingų institucijų nuomone, taikant šį metodą turėjo būti išvengta per didelės kompensacijos už žemdirbių patirtus nuostolius, nes žalos priežastis buvo ta, kad nebuvo parduota produkcija, o produkto kilogramo kaina galėjo būti įvertinta maždaug 50 % rinkos kainos. Atsižvelgdama į šią informaciją, Komisija turėjo konstatuoti, kad nebuvo laikomasi gairių 11.3.23 punkto nuostatų, ir padaryti išvadą, kad pagalba atrodo skirta padengti nuostolius, kurių priežastis yra ne produkcijos sumažėjimas, bet nepalankios rinkos sąlygos.
(17)
Tuo pačiu aspektu Komisija išreiškė abejonių dėl paramos apskaičiavimo pagrindo tinkamumo, nes Italijos kompetentingos institucijos nepateikė jokių patikslinimų nei dėl išlaidų, kurių žemdirbys nepatyrė dėl gaivalinių nelaimių, atskaičiavimo, nei dėl sumų, kurias jis galėjo gauti pagal draudimo polisą, ir tiesioginės pagalbos, kurią galėjo gauti, nors šie išskaitymai numatyti gairių 11.3.2 ir 11.3.6 punktuose.
(18)
Šeštasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra susijęs su gairių 11.3.8 punkto nuostatų, kurių pagrindu pagalbos suma neturi viršyti tikrosios žemdirbio patirtos žalos, kai pagalba pervedama augintojų organizacijai, laikymusi. Buvo suabejota nuostolių samprata, atsižvelgiant į anksčiau išvardytas abejones (pardavimų apimties, o ne produkcijos sumažėjimas; ne visiškai patikimas nuostolių apskaičiavimo metodas). Be to, kadangi Italijos kompetentingos institucijos nurodė, kad augintojų organizacija visą pagalbą perves žemdirbiams, išskaičius iš pagalbos išlaidų sumą, Komisija, neturėdami aiškesnių patikslinimų, negalėjo nustatyti, ar minimos išlaidos, kurių prigimtis nebuvo nurodyta, nėra per didelės ir ar augintojų organizacijai pervesta pagalba bus paskirstyta pastariesiems proporcingai jų patirtiems nuostoliams.
(19)
Septintasis aspektas, dėl kurio Komisijai kilo abejonių dėl pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka, yra tas, kad egzistuoja prezumpcija, jog buvo pažeistos Reglamentu (EB) Nr. 2200/96 nustatytos normos, reguliuojančios bendrą vaisių ir daržovių rinkos organizavimą. Atsižvelgiant į tai, kad Pjemonto regiono augintojų organizacijos jau buvo pasinaudojusios pašalinimo iš rinkos galimybėmis, kurias numato minėtasis Reglamentas (žr. 10 konstatuojamąją dalį), valstybės pagalbos skyrimas už pašalintą iš rinkos produkciją, kurios kiekis viršija nustatytas galimybes, prieštarautų normoms, reguliuojančioms bendrą vaisių ir daržovių rinkos organizavimą, ir dėl to būtų pažeistas normalus bendros rinkos funkcionavimas. Remiantis gairių 3.2 punktu, nė vienu atveju Komisija negali patvirtinti pagalbos, kuri nesiderina su nuostatomis, reguliuojančiomis bendrą rinkos organizavimą, arba kuri paveiktų normalų jos funkcionavimą.
(20)
Galiausiai Komisija, neturėdama pakankamai informacijos, negalėjo patikrinti, ar pagalba jau buvo pervesta ir ar ją galima ar ne prijungti prie kitų pagalbų, kurių tikslai tie patys.
IV. ITALIJOS PASTABOS
(21)
2004 m. sausio mėn. 16 d. laišku, protokoluotu 2004 m. sausio 19 d., Nuolatinė Italijos atstovybė prie Europos Sąjungos perdavė Komisijai Italijos kompetentingų institucijų laišką, kuriame jos pateikė savo pastabas, susijusias su pradėtomis Sutarties 88 straipsnio 2 paragrafe numatytomis procedūromis aptariamos pagalbos atžvilgiu.
(22)
Kalbant apie išlaidų, kurių žemdirbys nepatyrė, atskaičiavimą (žr. 17 konstatuojamąją dalį), Italijos kompetentingos institucijos pabrėžė, kad visos auginimo fazės buvo užbaigtos ir buvo patirtos atitinkamos išlaidos, nes šiuo atveju kalbama ne apie neužaugintos produkcijos problemą.
(23)
Kalbant apie būtinybę išvengti per didelės kompensacijos už patirtus nuostolius (žr. 15 ir 16 konstatuojamąsias dalis), Italijos kompetentingos institucijos pareiškė, kad, nepriklausomai nuo naudoto paskaičiavimo metodo netinkamumo, mano, jog pateikė informaciją skaičiais, iš kurių buvo matyti, jog visiškai neįmanoma bet kokio pavidalo per didelė kompensacija, be to, patvirtino, kad atsižvelgiant į disproporciją tarp pagalbos sumos ir naudotos rinkos kainos ir į tai, kad kaina atitinka maždaug pusę minėtosios rinkos kainos, buvo sunku manyti, kad sektoriaus patirti nuostoliai pernelyg menki, kad galima būtų susitarti dėl pagalbos.
(24)
Kalbant apie gairių 11.3.8 punkto nuostatų laikymąsi (žr. 18 konstatuojamąją dalį), Italijos kompetentingos institucijos pareiškė, kad pagalba būtų buvusi paskirstyta pagal augintojų organizacijos narių patirtą žalą (nustatytą pagal pateiktą kiekį) ir kad jos būtų pasirūpinusios, jog augintojų organizacijos pasilikta pagalbos dalis būtų skirta padengti tik realiai jos patirtoms išlaidoms.
(25)
2004 m. sausio 16 d. Nuolatinės Italijos atstovybės prie Europos Sąjungos siųstame laiške esama ir augintojų asociacijos („Asprofrut“), galinčios gauti pagalbą, reakcija. Pastaroji teigia, kad 2002 m. auginimo sezonas buvo ypatingai sudėtingas, visų pirma, dėl klimatinių sąlygų pokyčių regione rugpjūčio mėnesį ir dėl gaivalinių nelaimių, įvykusių tuo pačiu metu Vidurio Europos šalyse, kurios yra vieni iš įprastinių jos klientų. Ji pabrėžia, kad kreipėsi į Regiono kompetentingas institucijas su prašymu - ir leidimas buvo duotas-, pašalinti iš rinkos krušos nepažeistą ir Bendrijos pardavimo normas atitinkančią produkciją, nors jai ir buvo suteikta žemesnė pramoninės produkcijos kategorija dėl kokybės, kuri pablogėjo tarp prašymo pašalinti iš rinkos pateikimo dienos ir pačių pašalinimo veiksmų pradžios.
V. PAGALBOS VERTINIMAS
(26)
Remiantis Sutarties 87 straipsnio 1 paragrafu, valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro poveikį valstybių narių tarpusavio prekybai. Aptariamos priemonės atitinka šį apibrėžimą, nes yra susijusios su tam tikrų prekių gamyba ir gali daryti poveikį tarpusavio prekybai dėl Italijos užimamos vietos pagal šių produktų gamybą (2001 m. Italija Europos Sąjungoje buvo antra pagal užaugintų persikų kiekį ir pirma pagal nektarinų).
(27)
Vis dėlto Sutarties 87 straipsnio 2 ir 3 paragrafuose numatytais atvejais kai kurios priemonės gali būti išimtinai laikomos suderinamomis su bendrąja rinka.
(28)
Pranešime Italijos kompetentingos institucijos paaiškino, kad minėtos produktams padarytos žalos priežastis yra nepalankios klimatinės sąlygos.
(29)
Kaip buvo nurodyta 12 konstatuojamojoje dalyje, susirašinėjimo su Italijos autoritetingomis institucijomis metu Komisija buvo paakstinta manyti, kad kritinės situacijos priežastimi buvo ne meteorologiniai reiškiniai, o nepalankūs rinkos pokyčiai, kitaip tariant parametras, kuris yra vienas iš normalių rizikos faktorių, susijusių su vykdoma žemės ūkio veikla.
(30)
Italijos kompetentingų institucijų pastabos, atsiųstos po to, kai buvo pradėtos Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje numatytos procedūros, nepateikė jokios informacijos, kuri leistų paneigti šią mintį. Priešingai, atsižvelgdama į Italijos kompetentingų institucijų pateiktą informaciją, pagal kurią visos auginimo fazės buvo užbaigtos, nes krizės priežastis nebuvo neužaugintos produkcijos problema, ir ypač atsižvelgdama į organizacijos „Asprofrut“ paaiškinimus, kuriuose teigiama, kad ji pateikė Regiono kompetentingas institucijai prašymą - ir gavo leidimą -, pašalinti iš rinkos krušos nepažeistą ir Bendrijos pardavimo normas atitinkančią produkciją, nors jai ir buvo suteikta žemesnė pramoninės produkcijos kategorija dėl kokybės, kuri pablogėjo tarp prašymo pašalinti iš rinkos pateikimo dienos ir pačių pašalinimo veiksmų pradžios, (žr. 22 ir 25 konstatuojamąsias dalis), Komisijai tenka ir toliau abejoti dėl ryšio tarp pašalinimo iš rinkos veiksmų, sąlygojusių pagalbos skyrimą, ir su gaivalinėmis nelaimėmis susijusį produkcijos praradimą. Atrodo, kad priemonės yra greičiau susijusios su nepalankiais rinkos pokyčiais, kitaip tariant, su įvykiu, kuris yra vienas iš normalių rizikos faktorių, susijusių su vykdoma žemės ūkio veikla.
(31)
Kalbant apie 13, 14 ir 15 konstatuojamosiose dalyse išsakytas abejones, kurių visos susijusios su nuostolių apskaičiavimo metodo tinkamumu, net jei Komisija, neatsižvelgdama į 30 konstatuojamojoje dalyje pateiktus samprotavimus, ir turėtų laikytis klausimo formuluotės, kurios, spręsdamos kompensacijos dėl nuostolių, patirtų dėl gaivalinių nelaimių, problemą, laikėsi Italijos kompetentingos institucijos, ji negalėtų šių institucijų pastabose rasti jokios informacijos, leidžiančios įžvelgti pateisinimą dėl nuostolių apskaičiavimo metodo pardavimų apimties, o ne užaugintos produkcijos pagrindu taikymo ir dėl metų, kuriais reikia remtis, pasirinkimo.
(32)
Kalbant apie apskaičiavimo metodo pasirinkimą, reikia pabrėžti, kad, jei gairių 11.3.2 punktas numato galimybę taikyti nuostolių apskaičiavimo metodą, skirtingą negu rekomenduojamasis, tas kitas metodas turės leisti apibrėžti produkcijos netekimą (žr. principą (5), pagal kurį „Komisija neprieštaraus ... ir dėl alternatyvių normalios produkcijos apskaičiavimo metodų, įskaitant ir bazines regionines kainas, kad tik būtų užtikrinta, jog šios kainos yra tipinės, o ne paremtos ypatingai dideliu pelnu“). Todėl gairių 11.3.2 punkto nuostatų šviesoje susiejimas su pardavimų apimtimi negali būti pateisintas.
(33)
Be to Komisija pažymi, kad 2004 m. sausio 16 d. laiške Italijos kompetentingos institucijos nepateikė jokio paaiškinimo, kodėl apskaičiuojant patirtus nuostolius buvo pasirinkti būtent tie metai, ir nepaaiškino, kokiu būdu įmanomas 20 % ir 30 % produkcijos praradimas, jei pagal regiono produkcijos paskaičiavimus 2002 m. produkcijos buvo užauginta daugiau negu tais trejais metais, kuriais buvo remiamasi apskaičiuojant nuostolius.
(34)
Kadangi trūksta šių informacinių detalių, Komisija iki šiol nesupranta, kodėl Italijos kompetentingos institucijos atskaitos tašku pasirinko metus, kuriais, kaip jos pačios pripažįsta, tam tikroms persikus ir nektarinus auginančioms įmonėms buvo sumažintos palūkanos nuo gautų paskolų kaip kompensacija už žalą, kurią jos patyrė dėl gaivalinių nelaimių ir kuri siekė mažiausiai 35 % visos parduodamos produkcijos (kaip pažymėta 15 konstatuojamojoje dalyje, sunku įsivaizduoti, kad persikų ir nektarinų plantacijos būtų galėjusios nenukentėti nuo gaivalinių nelaimių, kurios žalos padarė visai ūkinei veiklai, ir kad žemdirbys, kurio visas ūkis nukentėjo, po to būtų galėjęs gauti pagalbą už visas plantacijas, išskyrus persikų ir nektarinų). Be to Komisija nesupranta, kaip Italijos kompetentingos institucijos galėjo paaiškinti 20 % ar 30 % nuostolius klimato reiškiniais, kai pagal 2002 m. paskaičiavimus produkcijos buvo užauginta daugiau negu tais trejais metais, kuriais buvo remiamasi kaip referenciniais metais, be to, organizacijos „Asprofrut“ pastabos byloja apie tai, kad iš rinkos pašalinti produktai nebuvo pažeisti krušos, bet buvo priskirti žemesnei pramoninio produkto kategorijai dėl kokybės, kuri pablogėjo tarp prašymo pašalinti produkciją iš rinkos pateikimo dienos ir pačių pašalinimo veiksmų pradžios (žr. 31 konstatuojamąją dalį).
(35)
Šiame kontekste, net jei Komisija būtų galėjusi laikyti galiojančią klausimo formuluotę, kurios, spręsdamos kompensacijos dėl nuostolių, patirtų dėl gaivalinių nelaimių, problemą, laikėsi Italijos kompetentingos institucijos, vis dėlto ji ir toliau būtų abejojusi, ar nuostolių slenksčio apskaičiavimo būdas, sąlygojęs teisę į pagalbą, buvo tinkamas, ar šis slenkstis nebuvo peržengtas ir ar persikų ir nektarinų augintojai galėjo gauti paramą, remiantis gairių 11.3 punktu. Tai, kad buvo remiamasi pardavimų apimtimi (kitaip tariant, parametru, kuriuo remiamasi dėl klimatinių reiškinių), tik patvirtina tai, kas teigiama 30 konstatuojamojoje dalyje, tai yra, kad pašalinimas iš rinkos, sąlygojęs pagalbos skyrimą, atrodo esąs veikiau susijęs su nepalankiais rinkos pokyčiais, kitaip tariant, su reiškiniu, kuris yra vienas iš normalių rizikos faktorių, susijusių su vykdoma žemės ūkio veikla.
(36)
Kalbant apie 16 konstatuojamojoje dalyje išsakytas abejones, susijusias su pagalbos apskaičiavimo metodo tinkamumu, 2004 m. sausio 16 d. laiške tos pačios Italijos kompetentingos institucijos pripažino, kad jų paramos apskaičiavimo metodas yra netinkamas, prieš bandydamos teisti, kad pateikti apskaičiavimai turi leisti Komisijai konstatuoti, jog kompensacija už patirtus nuostolius negalėjo būti per didelė. Taip pat ir šiuo atveju, net jei Komisija būtų galėjusi laikyti galiojančia klausimo formuluotę, kurios, spręsdamos kompensacijos dėl nuostolių, patirtų dėl gaivalinių nelaimių, problemą, laikėsi Italijos kompetentingos institucijos, ji, atsižvelgdama į apskaičiavimo metodo netinkamumą, nebūtų galėjusi neabejoti numatytos pagalbos suderinamumu su bendrąja rinka.
(37)
Iš tiesų pagrindinė problema yra ta, kad, kaip deklaravo Italijos kompetentingos institucijos, suinteresuotos įmonės patyrė žalos dėl to, kad nepardavė produkcijos (žr. 16 konstatuojamąją dalį), o ne dėl to, kad jos neužaugino (žr. 30 konstatuojamąją dalį). Todėl Komisija dar kartą priversta suabejoti tuo, jog pagalba buvo numatyta kitais tikslais, o ne siekiant skirti kompensaciją už pajamas, negautas dėl nepalankių rinkos pokyčių, kurie yra vieni iš normalių rizikos faktorių, susijusių su vykdoma žemės ūkio veikla.
(38)
Kalbant apie 17 ir 18 konstatuojamosiose dalyse išsakytas abejones (susijusias su pagalbos apskaičiavimo pagrindo tinkamumu, kadangi Italijos kompetentingos institucijos nepateikė jokių patikslinimų nei dėl išlaidų, kurių žemdirbys nepatyrė dėl gaivalinių nelaimių, atskaičiavimo, nei dėl sumų, kurias jis galėjo gauti pagal draudimo polisą, ir tiesioginės pagalbos, kurią galėjo gauti), Komisija atsižvelgia į tai, kad 2004 m. sausio 16 d. laiške Italijos autoritetingos institucijos patikslino tik tai, jog iš pagalbos, kurią jos ketina skirti, neturėtų būti išskaičiuotos žemdirbio nepatirtos išlaidos, kadangi visos auginimo fazės buvo užbaigtos ir buvo patirtos atitinkamos išlaidos, nes šiuo atveju kalbama ne apie neužaugintos produkcijos problemą.
(39)
Atsakydama į šį klausimą Komisija konstatuoja, kad, jei buvo paliestas galimo žemdirbių nepatirtų išlaidų atskaičiavimo klausimas, nebuvo pateiktas joks patikslinimas dėl tiesioginės pagalbos, kuri galėjo būti gauta, ir dėl bet kokios kitos sumos, gautos pagal draudimo polisą, atskaičiavimo. Net jei Komisija būtų galėjusi laikyti galiojančia jau įvairiose vietose minėtą Italijos kompetentingų institucijų klausimo formuluotę, jau vien šio patikslinimų nebuvimo būtų pakakę, kad ji ir toliau abejotų dėl priemonių suderinamumo su bendrąja rinka, kadangi nebūtų galėjusi būti tikra, jog bus laikomasi visų gairių 11.3 punkte nurodytų sąlygų.
(40)
Kalbant apie 18 konstatuojamojoje dalyje išsakytas abejones, susijusias su gairių 11.3.8 punkto laikymusi, Komisija atsižvelgia į Italijos kompetentingų institucijų pateiktus patikslinimus, kuriais remiantis pagalba bus paskirstyta pagal augintojų organizacijos narių patirtą žalą (nustatytą pagal pateiktą kiekį) ir kad tos pačios valdžios institucijos prižiūrės, kad augintojų asociacijos pasilikta pagalbos dalis būtų skirta padengti tik realiai jos patirtoms išlaidoms. Atsižvelgdama į šią situaciją, net jei Komisija būtų galėjusi laikyti galiojančia anksčiau minėtą klausimo formuluotų, kurios laikėsi Italijos kompetentingos institucijos, ji ir toliau būtų abejojusi, ar bus laikomasi gairių 11.3.8 punkto nuostatų, kadangi pateiktas kiekis nebūtų buvęs objektyvus faktorius nustatant patirtus nuostolius, kadangi iš rinkos buvo išimami vaisiai, kurie nebuvo pažeisti krušos, bet buvo priskirti žemesnei pramoninio produkto klasei dėl kokybės, kuri pablogėjo tarp prašymo pašalinti iš rinkos pateikimo dienos (žr. 30 konstatuojamąją dalą) ir pačių pašalinimo veiksmų pradžios, ir kadangi dėl informacijos apie augintojų organizacijos „Asprofrut“ patirtų išlaidų prigimtį, kurios, beje, buvo paprašyta, trūkumo Komisija nebūtų galėjusi būti tikra, kad šios išlaidos nebuvo padidintos ir kad dėl to šiai organizacijai funkcionuoti nebuvo suteikta pagalba.
(41)
Kalbant apie 19 konstatuojamojoje dalyje išsakytas abejones, susijusias su prezumpcija, jog buvo pažeistos Reglamentu (EB) Nr. 2200/96 nustatytos normos, reguliuojančios bendrą vaisių ir daržovių rinkų organizaciją, Komisija turi konstatuoti, kad Italijos kompetentingos institucijos nepateikė jokių argumentų, leidžiančių paneigti šią prezumpciją. Atsižvelgdama į produkcijos pašalinimo iš rinkos kontekstą, tai yra, į momentą, kai Pjemonto regiono augintojų organizacijos jau buvo pasinaudojusios anksčiau minėto Reglamento numatytomis galimybėms (žr. 10 konstatuojamąją dalį), Komisija daro išvadą, kad valstybės pagalbos skyrimas už iš rinkos pašalintą produkciją, kurios kiekis viršija nustatytas galimybes, prieštarautų normoms, reguliuojančioms bendrą vaisių ir daržovių rinkų organizaciją, ir dėl to būtų pažeistas normalus bendros rinkos funkcionavimas.
(42)
Kalbant apie pagalbos išmokėjimą ir kelias pagalbas, Komisija pažymi, kad 2004 m. sausio 16 d. laiške Italijos kompetentingos institucijos patikslino, kad pagalba nebuvo pervesta, o augintojų organizacija „Asprofrut“ patvirtino, kad nėra gavusi jokių pinigų. Tačiau nebuvo atsakyta į klausimą dėl galimybės prijungti pagalbą prie kitų pagalbų, kurių tikslai tie patys. Galimos kelios pagalbos reikštų per didelę kompensaciją už patirtus nuostolius, ir tai prieštarautų gairių 11.3 punkto nuostatoms.
VI. IŠVADOS
(43)
Anksčiau pateikti paaiškinimai įrodo, kad negalima manyti, jog parama, numatyta augintojų organizacijai „Asprofrut“, siekiant padengti nuostolius, susijusius su persikų ir nektarinų pašalinimu iš rinkos, skirta kompensuoti patirtus nuostolius, kurių priežastis - klimatinės sąlygos, ją reikia vertinti kaip tam tikriems augintojams taikomą kompensaciją už pajamas, kurių jie negavo dėl nepalankių rinkos pokyčių, kurie yra vieni iš normalių rizikos faktorių, susijusių su žemės ūkio veikla. Skirti paramą normalaus rizikos faktoriaus, susijusio su žemės ūkio veikla, atveju reiškia skirti naudos gavėjui ar gavėjams paramą, nesuderinamą su bendrąja rinka.
(44)
Net jei būtų buvę galima laikyti galiojančia klausimo formuluotę, kurios, spręsdamos kompensacijos dėl nuostolių, patirtų dėl gaivalinių nelaimių, problemą, laikėsi Italijos kompetentingos institucijos, tų pačių valdžios institucijų paaiškinimuose yra per daug neaiškumų, kad Komisija galėtų manyti, jog pagalba buvo skirta laikantis gairių 11.3 punkto nuostatų. Šiuo požiūriu pagalbos nebūtų buvę galima skirti nei remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto išimtimi, kuria rėmėsi Italijos kompetentingos institucijos, nei išimtimi, kuri numatyta 87 straipsnio, 3 dalies c punkte, kadangi pagalba nebūtų skatinusi tam tikros srities plėtros. Taigi ji būtų buvusi nesuderinama su bendrąja rinka.
(45)
Galiausiai egzistuoja prezumpcija, kad buvo pažeistos Reglamento (EB) Nr. 2200/96 nuostatos. Kadangi produkcija iš rinkos buvo pašalinta tada, kai Pjemonto regiono augintojų asociacijos buvo pasinaudojusios visomis pašalinimo galimybėmis, finansinės pagalbos skyrimas veiklai, viršijant ribas, nustatytas Reglamento, kurio paskirtis - reguliuoti vaisių ir daržovių rinkas Europos lygiu, galėtų sutrikdyti normalų jų funkcionavimą. Remdamasi gairių 3.2 punktu, Komisija jokiu būdu negali patvirtinti pagalbos, kuri nesiderina su nuostatomis, reguliuojančiomis bendrą rinkos organizavimą, ar kuri sutrikdytų normalų jos funkcionavimą. Taigi, šią pagalbą reikia laikyti nesuderinama su bendrąja rinka.
(46)
Nebūtina, kad Komisija išieškotų paramą, kadangi ji nebuvo perverta,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
108 752 eurų vertės valstybės pagalba, kurią Italija planuoja skirti, kad būtų sušvelninti Pjemonto regiono persikų auginimo krizės padariniai, yra nesuderinama su bendrąja rinka.
Dėl to aptariamos pagalbos skirti negalima.
2 straipsnis
Italija per du mėnesius nuo šio sprendimo pranešimo informuoja Komisiją apie priemones, kurių ji ėmėsi, kad būtų patenkinti reikalavimai.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 16 d.