Tarybos Sprendimas
2003 m. balandžio 8 d.
dėl Kotonu susitarimu ir Užjūrio asociacijos sprendimu numatytą investicijų priemonę tvarkant Europos investicijų banko patirtų išlaidų apmokėjimo
(2003/268/(EB)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 2000 m. birželio 23 d. Kotonu Afrikos, Karibų bei Ramiojo vandenyno valstybių grupės narių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių pasirašytą partnerystės susitarimą [1], toliau - "Kotonu susitarimas",
atsižvelgdama į 2000 m. rugsėjo 12 d. Taryboje susirinkusiųjų valstybių narių Vyriausybių atstovų vidaus susitarimą dėl Bendrijos pagalbos finansavimo ir administravimo, vadovaujantis 2000 m. birželio 23 d. Kotonu, Benino Respublikoje, Afrikos, Karibų bei Ramiojo vandenyno valstybių grupės narių ir Europos bendrijos bei jos valstybių narių pasirašytu partnerystės susitarimo finansiniu protokolu, bei finansinės paramos skyrimo toms užjūrio šalims ir teritorijoms, kurioms taikoma EB Sutarties IV dalis [2], ypač į jo 8 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į 2001 m. lapkričio 27 d. Tarybos sprendimą 2001/822/(EB) dėl užjūrio šalių bei teritorijų ir Europos bendrijos asociacijos ("Užjūrio asociacijos sprendimas") [3],
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą parengti susitarimą su Europos investicijų banku, toliau - "Bankas",
kadangi:
(1) Šiuo metu Kotonu susitarime ir Užjūrio asociacijos sprendime nėra nuostatos dėl tvarkant investicijų priemonę Banko patirtų išlaidų atlyginimo.
(2) Bankas savo įprastoms sąnaudoms apmokėti turi skirti visas pajamas, gautas standartinio vertinimo mokesčio, kuriuo buvo apmokestinti jo investicijų priemonės klientai, forma, išskyrus ypatingą mokestį, gautą neeilinėms patirtoms išlaidoms apmokėti,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Mokestis, kurį Bankas ima už investicijų priemonės ir palūkanų subsidijų tvarkymą, įskaitant išteklius, skirtus tik Užjūrio šalims ir teritorijoms (toliau - "UŠT"), sudaro ne daugiau kaip 10 % 2200 milijonų eurų per penkerius metus. Mokestis skirtas visoms investicijų priemonės tvarkymo sąnaudoms apmokėti, įskaitant veiklos AKR valstybėse ir UŠT palūkanų subsidijoms finansuoti skirtų sumų tvarkymą per penkerius Kotonu susitarimo Pirmojo finansinio protokolo galiojimo metus.
2 straipsnis
Jei Kotonu susitarimo II priede ir investicijų priemonės veiklos gairėse apibrėžta Banko darbo sritis nepasikeičia, 1 straipsnyje nurodytas didžiausias mokestis yra didžiausia riba.
3 straipsnis
Bankas kiekvienais metais ne vėliau kaip iki rugsėjo 1 d. Investicijų priemonės komitetui pateikia savo kitų metų išlaidų sąmatas ir nurodo atitinkamą reikiamo mokesčio dydį. Šie duomenys įtraukiami į Investicijų priemonės komiteto tvirtinamą investicijų priemonės veiklos planą. Pirmųjų metų sąnaudos pateikiamos, atsižvelgiant į Kotonu susitarimo įsigaliojimo datą.
4 straipsnis
Bankas kiekvienais metais metinėje investicijų priemonės ataskaitoje, kurią tvirtina Investicijų priemonės komitetas, nurodo faktines praėjusių metų sąnaudas bei tais pačiais metais iš investicijų priemonės klientų gauto vertinimo mokesčio sumą. Metinės ataskaitos, kurioje nurodomi šie skaičiai, projektas Investicijų priemonės komitetui pateikiamas ne vėliau kaip iki vasario 28 d., o baigiamoji ataskaita - ne vėliau kaip iki birželio 30 d..
5 straipsnis
Jei tam tikrų metų Banko sąnaudos mažesnės ar didesnės negu nurodyta atitinkamame veiklos plane, Bankas Investicijų priemonės komiteto prašo priimti sprendimą dėl būtinų priemonių.
6 straipsnis
1 straipsnyje nurodyto dydžio mokestis apmokamas iš grįžtamųjų valstybių narių skolos tvarkymo mokėjimų už rizikos kapitalo operacijas ir suteiktas ypatingas paskolas vykdytas remiantis viena po kitos priimtomis AKR ir EB konvencijomis. Sumos, kurias yra skolinga kiekviena valstybė narė, nustatomos vadovaujantis sąlygine jos įnašo į IX Europos plėtros fondą dalimi. Jei valstybės narės dar negauna pakankamų grįžtamųjų sumų, Bankas mokestį nuskaito nuo jų sąskaitų ir taiko metinę palūkanų normą, lygią galiojančiai EONIA normai, atėmus dvylika su puse bazinių punktų.
7 straipsnis
Jei grįžtamųjų skolos tvarkymo mokėjimų sumų tam nepakanka, vadovaudamasi Komisijos pasiūlymu, įtrauktu į susitarimą su Banku, Taryba priima sprendimą dėl Banko mokesčio finansavimo, kaip sutarta 1 straipsnyje.
8 straipsnis
Valstybės narės įgalioja Banką mokestį išskaityti tiesiogiai iš Banke turimų jų sąskaitų, į kurias užskaitomos 6 straipsnyje nurodytos grįžtamosios sumos. Mokestis išskaitomas pirmą kiekvieno ketvirčio darbo dieną ir atlyginamas, taikant metinę normą, lygią galiojančiai EONIA normai, atėmus dvylika su puse bazinių punktų.
9 straipsnis
Šis sprendimas įsigalioja tą pačią dieną, kaip ir Vidaus susitarimas. Jei nebus pakeistas kitų susitarimų, jis taikomas penkerius metus.
10 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 2003 m. balandžio 8 d.