TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1472/2006
2006 m. spalio 5 d.
nustatantis galutinį antidempingo muitą ir laikinojo muito, nustatyto Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importui, galutinį surinkimą
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1995 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 384/96 dėl apsaugos nuo importo dempingo kaina iš Europos bendrijos narėmis nesančių valstybių (1) (toliau - pagrindinis reglamentas), ypač į jo 9 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, pateiktą pasikonsultavus su Patariamuoju komitetu,
kadangi:
A. PROCEDŪRA
1. LAIKINOSIOS PRIEMONĖS
(1)
2006 m. kovo 23 d. Komisija Reglamentu (EB) Nr. 553/2006 (2) (toliau - laikinasis reglamentas) nustatė laikinąjį antidempingo muitą tam tikros Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo (toliau - tiriamosios šalys arba eksportuojančios šalys) kilmės avalynės su batviršiais iš odos importui į Bendriją. Šis reglamentas įsigaliojo 2006 m. balandžio 7 d.
(2)
Primenama, kad dempingo tyrimas apėmė laikotarpį nuo 2004 m. balandžio 1 d. iki 2005 m. kovo 31 d. (toliau - tiriamasis laikotarpis arba TL), o su žalos įvertinimu susijusių tendencijų nagrinėjimas apėmė laikotarpį nuo 2001 m. sausio 1 d. iki tiriamojo laikotarpio pabaigos (toliau - aptariamasis laikotarpis).
2. TOLESNĖ PROCEDŪRA
(3)
Nustačius laikinąjį antidempingo muitą tam tikros avalynės su batviršiais iš odos importui iš tiriamųjų šalių, visoms šalims buvo atskleisti faktai ir aplinkybės, kuriais remiantis buvo priimtas laikinasis reglamentas. Visoms šalims buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo pateikti pastabas dėl šių atskleistų faktų ir aplinkybių.
(4)
Kai kurios suinteresuotosios šalys pateikė pastabas raštu. Toms šalims, kurios to pageidavo, taip pat buvo suteikta galimybė būti išklausytoms žodžiu. Komisija toliau rinko ir tikrino visą informaciją, kuri, jos manymu, buvo būtina galutinėms išvadoms.
(5)
Komisijos tarnybos taip pat atskleidė visus pagrindinius faktus ir aplinkybes, kurių pagrindu Komisija ketino rekomenduoti nustatyti galutines antidempingo priemones ir garantijomis užtikrintų laikinųjų muitų sumų surinkimą. Suinteresuotosioms šalims taip pat buvo suteiktas laikotarpis, per kurį jos galėjo pateikti su šiuo atskleidimu susijusias pastabas. Buvo atsižvelgta į šalių žodžiu ir raštu pareikštas pastabas ir išvados prireikus buvo atitinkamai pakeistos. Be to, atsižvelgiant į numatytos priemonių formos pasikeitimą, buvo atskleisti papildomi faktai ir aplinkybės.
(6)
Įvairios suinteresuotosios šalys pakartojo tvirtinimą, kad, neatskleidus skundo pateikėjų pavadinimų, nebuvo išsaugota jų teisė į gynybą. Šis klausimas jau buvo iškeltas anksčiau (žr. laikinojo reglamento 8 konstatuojamąją dalį). Galutiniame etape šis klausimas buvo persvarstytas ir reikėtų pastebėti, kad toms suinteresuotosioms šalims, kurios pateikė pretenziją dėl statuso, buvo atskleistas skundo pateikėjų gamybos kiekis išskaidžius duomenis pagal šalis. Todėl manoma, kad jų teisė į gynybą buvo atitinkamai išsaugota. Vėliau ši informacija buvo pateikta visoms suinteresuotosioms šalims patikrinti.
B. APTARIAMAS PRODUKTAS IR PANAŠUS PRODUKTAS
1. APTARIAMAS PRODUKTAS
(7)
Primenama, kad, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 10 konstatuojamojoje dalyje, šios procedūros aptariamas produktas yra KLR ir Vietnamo kilmės avalynė su batviršiais iš odos arba kompozicinės odos, išskyrus:
-
sportinę avalynę, kaip apibrėžta Kombinuotosios nomenklatūros 64 skirsnio 1 subpozicijos pastaboje, t. y.: i) avalynę, turinčią sportinę paskirtį, su pritvirtintais arba numatytais pritvirtinti vinimis (startukų), kapliukais, užkirtikliais, sąvaržomis, juostelėmis ir panašiomis detalėmis ir ii) čiuožimo batus, lygumų ir kalnų slidinėjimo avalynę, snieglenčių batus, imtynių batus, bokso batus ir dviračių sporto batelius,
-
šlepetes ir kitą kambarinę avalynę (žymimą KN kodais 6403 59 50, 6403 99 50 ir ex 6405 10 00),
-
avalynę su apsauginėmis nosimis, t. y. avalynę su apsauginėmis nosimis, kurios atsparumas smūgiams yra ne mažesnis kaip 100 džaulių (3) (kurios KN kodai yra: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 ir ex 6405 10 00).
(8)
Be to, remiantis laikinojo reglamento 12-27 konstatuojamosiose dalyse išdėstytais duomenimis, buvo padaryta preliminari išvada, kad tam tikra aukštųjų technologijų sportinė avalynė, t. y. specialios technologijos sportinė avalynė (toliau - STAF), neturėtų būti įtraukta į šį apibrėžimą.
(9)
Be to, buvo nuspręsta vaikiškus batus laikinai laikyti aptariamu produktu, nors tai priklausė nuo tolesnio tyrimo ir svarstymų baigiamajame tyrimo etape.
(10)
Suinteresuotosios šalys buvo paragintos pateikti pastabas šiais konkrečiais klausimais. Atsižvelgiant į jų pateiktas pastabas pirmiau išdėstytais klausimais ir paskesnius prašymus į apibrėžimą neįtraukti kitų konkrečių rūšių avalynės, tokie tvirtinimai išsamiai nagrinėjami ir pateikiami toliau.
1.1. Specialios technologijos sportinė avalynė (toliau - STAF)
(11)
Primenama, kad STAF, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 13 konstatuojamojoje dalyje, nebuvo įtraukta į aptariamo produkto apibrėžimą.
(12)
Ji nebuvo įtraukta remiantis tuo, kad skiriasi tokios rūšies avalynės pagrindinės fizinės ir techninės savybės, ji yra parduodama skirtingais pardavimo kanalais, skiriasi jos galutinis vartotojas ir vartotojo suvokimas.
(13)
Bendrijos avalynės pramonė protestavo dėl STAF neįtraukimo į apibrėžimą teigdama, kad STAF avalynės pardavimo kanalai ir vartotojo suvokimas yra tokie patys kaip ir aptariamo produkto. Be to, buvo pabrėžiama, kad jei STAF vis dėlto būtų neįtraukta į aptariamo produkto apibrėžimo sritį, minimali 9 EUR STAF vertė dabartiniame TARIC apibrėžime turėtų būti padidinta atsižvelgiant į pastarųjų metų dolerio nuvertėjimą euro atžvilgiu.
(14)
Atsakant į šiuos pareiškimus, pirmiausia pažymima, kad Bendrijos pramonė neužginčijo, kad STAF pasižymi skirtingomis fizinėmis ir techninėmis savybėmis. Antra, kalbant apie pardavimo kanalus, naudojimą, vartotojų suvokimą ir importo tendencijas, Bendrijos avalynės pramonė nepateikė jokių pagrįstų argumentų, kurie galėtų pakeisti laikinojo reglamento 15-18 konstatuojamosiose dalyse pateiktas išvadas. Be to, tvirtinimas padidinti 9,00 EUR ribą nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais.
(15)
Keli importuotojai prašė sumažinti minimalią STAF vertę nuo 9,00 iki 7,50 EUR iš esmės dėl pasikeitusių aplinkybių, susijusių su gamybos procesais, kurie padeda mažinti sąnaudas.
(16)
Šie pareiškimai taip pat buvo išsamiai išnagrinėti. Primenama, kad 9 EUR riba TARIC nomenklatūroje buvo nustatyta 1994 m., kai STAF buvo pristatyta nustatant Kinijos kilmės avalynės kvotas, t. y. prieš 12 metų. Be to, importuotojai pakankamais įrodymais pagrindė, kad dėl naujų gamybos technologijų itin sumažėjo vieno STAF vieneto sąnaudos, taip pat medžiagų bei energijos išeikvojimas. Kartu su padidėjusia konkurencija, atsiradusia dėl didesnės STAF produkcijos pasiūlos (o tai yra dar vienas kainų mažinimo veiksnys), tai iš tiesų padarė poveikį kainų lygiui, palyginti su padėtimi prieš 12 metų, o į tai negalima neatsižvelgti. Nedidelis STAF kainos ribos sumažinimas 1,5 EUR laikomas pagrįstu ir būtinu, norint atspindėti minėtus pokyčius.
(17)
Be to, įvairūs eksportuotojai teigė, kad STAF apibrėžimą reikėtų išplėsti ir į jį įtraukti visą avalynę su batviršiais iš odos ir su padais iš etileno-vinilacetato kopolimero (EVK) ir (arba) tiesiogiai lietais padais.
(18)
Tačiau atsakant į šiuos pareiškimus reikėtų pabrėžti, kad taikant EVK liejimo metodą neatsirado akivaizdaus skirtumo tarp galutinio produkto ir aptariamo produkto. Be to, buvo paaiškinta, kad liejimo metodas, taikomas EVK padams, gali taip pat būti naudojamas kitos avalynės, kuri akivaizdžiai nėra STAF, atveju. Taip pat nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad skirtumai, pagrįsti skirtingomis fizinėmis ir techninėmis savybėmis, skirtingais pardavimo kanalais, naudojimu ir vartotojų suvokimu bei skirtingomis importo tendencijomis, būtų netinkami. Galiausiai, įvairių importuotojų pateikti EVK apibrėžimai buvo akivaizdžiai prieštaringi. Todėl šis pasiūlymas dėl STAF apibrėžimo buvo atmestas.
(19)
Taigi STAF neįtraukimas į aptariamo produkto apibrėžimą laikinajame reglamente yra patvirtinamas. Be to, minimali STAF vertė turėtų būti sumažinta nuo 9,00 iki 7,50 EUR. Kadangi kitų pastabų nepateikta, tvirtinamos laikinojo reglamento 13-19 konstatuojamosiose dalyse išdėstytos išvados dėl STAF. Todėl ne mažiau nei 7,5 EUR kainuojanti STAF yra galutinai neįtraukiama į procedūrą.
1.2. Vaikiška avalynė
(20)
Vaikiškai avalynei, t. y. avalynei, kurios vidpadžių ilgis yra mažesnis nei 24 cm ir kurios padų ir kulnų bendras aukštis yra 3 cm arba mažesnis, žymimai KN kodais ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 ir ex 6405 10 00, nebuvo taikomos laikinosios antidempingo priemonės, nes pagal laikinąsias išvadas tokių priemonių negalima buvo pateisinti dėl Bendrijos interesų.
(21)
Laikinojo reglamento 28-31 konstatuojamosiose dalyse dar nebuvo padaryta jokios galutinės išvados, ar įtraukti vaikiškus batus į aptariamo produkto apibrėžimą. Nors remiantis kai kuriais argumentais buvo manoma, kad vaikiškos avalynės būtų galima neįtraukti į aptariamo produkto apibrėžimo sritį, šie argumentai neleido padaryti galutinės išvados tame tyrimo etape. Todėl tolesnio tyrimo ir svarstymo galutiniame etape buvo nuspręsta vaikiškus batus laikyti aptariamu produktu.
(22)
Atskleidus laikinąsias išvadas, kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad vaikiška avalynė neturėtų būti įtraukta į aptariamo produkto apibrėžimo sritį. Šie tvirtinimai buvo pagrįsti prielaida, kad būtent dėl stiliaus, dizaino, pardavimo kanalų ir vartotojų aptarnavimo, kaip nurodyta laikinojo reglamento 30 ir 31 konstatuojamosiose dalyse, vaikiški batai akivaizdžiai skyrėsi nuo kitų rūšių avalynės, patenkančios į vykdomo tyrimo apibrėžimo sritį.
(23)
Tačiau minėtų tvirtinimų nepakako, kad vaikiška avalynė būtų neįtraukta į aptariamo produkto apibrėžimą, nes jie nebuvo pagrįsti pakankamais įrodymais, pagal kuriuos šiame tyrime būtų galima aiškiai atskirti vaikišką avalynę nuo kitų rūšių avalynės. Buvo nustatyta priešingai, kad vaikiškos avalynės pagrindinės fizinės ir techninės savybės, kurios atitiko aptariamo produkto savybes, t. y. batviršių iš odos kombinacija su skirtingų rūšių padais, skirtais apsaugoti pėdas, buvo daug svarbesnės nei bet kurie kiti skirtumai (t. y. iš esmės dydis). Be to, paaiškėjo, kad stilius, dizainas, pardavimo kanalai ir vartotojų aptarnavimas iš esmės nesiskyrė nuo kitų tiriamų rūšių avalynės. Vien tik pats faktas, kad vaikiška avalynė sudaro atskirą aptariamo produkto apibrėžimo srities grupę, nepateisina jos neįtraukimo į produkto apibrėžimo sritį. Iš tiesų buvo nustatyta, kad nėra aiškios skiriamosios ribos tarp vaikiškos avalynės ir aptariamo produkto, tačiau yra gana didelis nesutapimas aptariamo produkto apibrėžimo atžvilgiu, visų pirma, kad tai yra priemonė, iš esmės skirta dengti ir saugoti žmonių pėdas vaikščiojant.
(24)
Reaguodama į laikinajame reglamente atskleistus faktus ir aplinkybes, Bendrijos pramonė teigė, kad vaikiška avalynė turėtų būti aptariamo produkto dalimi. Ypač buvo pateikta įrodymų, kad Bendrijoje vis dar buvo žymi vaikiškos avalynės gamyba.
(25)
Bendrijos pramonės pareiškimas tik patvirtina galutines išvadas. Todėl daroma galutinė išvada, kad vaikiška avalynė turėtų būti įtraukta į aptariamo produkto apibrėžimo sritį.
1.3. Kiti prašymai neįtraukti aptariamo produkto į apibrėžimo sritį
(26)
Kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad šiais KN kodais žymima tam tikrų kitų rūšių avalynė buvo per daug skirtinga, visų pirma naudojimo prasme, kad priklausytų tai pačiai produktų kategorijai. Šie tvirtinimai nagrinėjami toliau.
i) „Vaikščiojimo“, „kopimo“ ir kiti lauko batai
(27)
Kaip apibrėžta Kombinuotojoje nomenklatūroje, „vaikščiojimo“, „kopimo“ ir kiti lauko batai („vaikščiojimo batai“) nelaikomi sportinės paskirties avalyne ir todėl neįtraukiami į STAF avalynės apibrėžimą, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 13 konstatuojamojoje dalyje. Tačiau kai kurios šalys paprašė šio produkto neįtraukti į apibrėžimo sritį, nes: i) reikalavimai tokiems vaikščiojimo batams yra tariamai labai panašūs į STAF specifikacijas, ii) vaikščiojimo batai gali būti tariamai aiškiai atskirti nuo kitų rūšių avalynės pagal pardavimo kanalus ir vartotojo suvokimą ir iii) didesnių muitų mokėjimas už vaikščiojimo avalynę tariamai darytų žalingą poveikį šiai konkrečiai rinkai.
(28)
Nebuvo pateikta jokių papildomų įrodymų dėl konkrečių vaikščiojimo batų techninių aspektų ir savybių, kurie galėtų pakeisti laikinojo reglamento 34 konstatuojamosios dalies išvadas, kuriose teigiama, kad net jei įvairių rūšių avalynė, pvz., vaikščiojimo avalynė, gali iš tiesų pasižymėti papildomomis skirtingomis konkrečiomis savybėmis, pagrindinės šios rūšies avalynės savybės yra tokios pačios. Be to, buvo nustatyta, kad Bendrijoje gaminama daug „vaikščiojimo“ batų ir, kad neįmanoma nubrėžti aiškios skiriamosios ribos tarp importuojamų „vaikščiojimo batų“ ir Bendrijos produkcijos. Tai buvo patvirtinta ir sprendimu pagal Tarybos reglamentą (EB) Nr. 2155/97 (4) tos pačios rūšies avalynę įtraukti į produkto apibrėžimo sritį. Nors vaikščiojimo batai kartais gali turėti specifinių savybių, jų pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra tokios pačios kaip kitos, į produkto apibrėžimo sritį patenkančios, avalynės. Be to, kalbant apie jų naudojimą ir vartotojo suvokimą, buvo nustatyta, kad pagal produkto apibrėžimą yra didelis nesutapimas su kitų rūšių avalyne. Atitinkamai manoma, kad „vaikščiojimo batai“ turėtų likti tyrimo objektu.
ii) Avalynė, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji
(29)
Vienas importuotojas paprašė į tyrimą neįtraukti tam tikros avalynės, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji. Nors produktas šiuo metu žymimas KN kodais 6403 99 93, 6403 99 96 ir 6403 99 98, buvo teigiama, kad šios rūšies avalynė neturėtų būti įtraukta į tyrimo procedūros apibrėžimo sritį, nes jos fizinės ir cheminės savybės tariamai yra kitokios, ji parduodama skirtingais pardavimo kanalais, skiriasi vartotojo suvokimas, kad tai sertifikuotas medicininis produktas, kurį leidžiama parduoti kaip medicininę priemonę, kurios paskirtis yra mechaninė-gydomoji.
(30)
Buvo nustatyta, kad šios rūšies avalynę reikėtų laikyti aptariamu produktu. Nors šis produktas pasižymi skirtinga technologija ir pritaikymu, nes jis gali būti naudojamas medicinos tikslais, šios konkrečios savybės aiškiai ir struktūriškai nesiskiria nuo aptariamo produkto savybių. Tai pabrėžiama ir tuo, kad šios rūšies avalynę vartotojai perka savo patogumui, o ne dėl konkrečių medicininių priežasčių. Tai netgi buvo pripažinta importuotojo pateiktame tvirtinime.
(31)
Atsižvelgiant į pirmiau išdėstytas priežastis manoma, kad prašymą į apibrėžimo sritį neįtraukti mechaninės-gydomosios paskirties avalynės, reikėtų atmesti.
iii) EVK paplūdimio basutės
(32)
EVK paplūdimio basutės (toliau - EPB) - tai batai, kurių batviršį sudaro odinė juostelė, šis batviršis yra iš abiejų pusių pritvirtintas prie storo lengvo pado, pagaminto iš EVK ir kitų medžiagų. Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad toks produktas neturėtų būti įtrauktas į šį tyrimą, nes jo pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra labai specifinės ir savitos, dėl kurių lengva nustatyti, kad šis produktas yra paplūdimio basutės, ir todėl jo galutinis vartotojas ir vartotojo supratimas skiriasi nuo kitų rūšių į produkto apibrėžimo sritį įtrauktos avalynės. Be to, buvo tvirtinama, kad EPB taikoma technologija Europoje visiškai nebenaudojama.
(33)
Šiuo atžvilgiu buvo nustatyta, kad, nors EPB iš tiesų pasižymi specifinėmis savybėmis, jų pagrindinės fizinės ir techninės savybės yra tokios pačios, kaip kitos, į produkto apibrėžimo sritį patenkančios, avalynės. Be to, kalbant apie jų naudojimą ir vartotojo suvokimą, buvo nustatyta, kad jie labai sutampa su kitų rūšių avalyne, įtraukta į produkto apibrėžimo sritį, pvz., šlepetėmis su tarpupirščiais ir klumpėmis. Be to, buvo nustatyta, kad pardavimo kanalai, rinkodara, mada ir pan. nesiskyrė nuo kitų, į produkto apibrėžimo sritį įtrauktų, rūšių avalynės. Bendrijos pramonė taip pat pateikė įrodymų, kad EB gaminama dar daug EPB. Todėl manoma, kad šis tvirtinimas dėl neįtraukimo turėtų būti atmestas.
iv) Kiaulės odos batai
(34)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad avalynė su batviršiais iš kiaulės odos neturėtų būti įtraukta į tyrimą dėl tariamų kokybės ir kainų skirtumų ir tariamo EB gamybos su tokio tipo batviršiais trūkumo.
(35)
Tačiau nebuvo įmanoma aiškiai atskirti importuojamos kiaulės odos avalynės ir Bendrijos produkcijos, nes abu produktai pasižymi tomis pačiomis pagrindinėmis fizinėmis ir techninėmis savybėmis bei naudojimu. Be to, pasirodė, kad iš esmės pardavimo kanalai yra tokie patys, o vartotojai kiaulės odos batus vertina taip pat. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
v) Patentuotos technologijos avalynė
(36)
Viena suinteresuotoji šalis teigė, kad tam tikros patentuotos technologijos avalynės, t. y. technologijos, kai naudojamas specialus smūgį sugeriantis kulnas, vidpadis su specialia apsauga ir speciali technologija, kuri padidina šios rūšies avalynės lankstumą, nereikėtų įtraukti į tyrimo apibrėžimo sritį.
(37)
Tačiau palyginus šios rūšies avalynę su aptariamu produktu, nebuvo įmanoma jų aiškiai atskirti atsižvelgiant į šios rūšies avalynės ir aptariamo produkto pagrindines fizines ir technines savybes bei naudojimą. Nors pripažįstama, kad patentuota technologija gali pagerinti avalynės patogumą, tačiau ji pati žymiai nekeičia įprasto naudojimo avalynės savybių. Be to, faktas, kad tam tikra technologija yra patentuota, nėra pateisinama priežastis, kodėl tokios avalynės nereikėtų įtraukti į produkto apibrėžimo sritį. Taigi net jei pripažįstama, kad šis produktas gali pasižymėti specialiomis savybėmis, jis ir toliau konkuruoja su EB gaminamu aptariamu produktu. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
vi) Ne STAF sportinė avalynė
(38)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad visų rūšių sportinė avalynė, taigi ne vien tik STAF ir sportinė avalynė, kaip apibrėžta Kombinuotosios nomenklatūros 64 skirsnio 1 subpozicijos pastaboje, neturėtų būti įtraukta į procedūrą. Šie pareiškimai yra pagrįsti tais pačiais tvirtinimais, kurie buvo pateikti, siekiant į tyrimą neįtraukti STAF, ir tariamu ne STAF avalynės trūkumu EB rinkoje, jei šių rūšių avalynė būtų įtraukta į tyrimą. Pastarasis tvirtinimas nebuvo pagrįstas konkrečiais įrodymais. Todėl nebuvo pateikta jokios įtikinamos informacijos, kuri padėtų pakeisti laikinojo reglamento 27 konstatuojamojoje dalyje padarytą išvadą dėl likusių ne STAF avalynės rūšių. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
1.4. Išvada
(39)
Taigi B dalies 1.1 punkte išdėstytos pataisytos preliminarios išvados galutinai patvirtinamos. Šio tyrimo tikslais ir remiantis nuoseklia Bendrijos praktika manoma, kad visos aptariamo produkto rūšys turėtų būti laikomos vienu produktu.
2. PANAŠUS PRODUKTAS
(40)
Kadangi nebuvo gauta pastabų dėl panašaus produkto, patvirtinamas turinys ir preliminarios išvados.
(41)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, daroma galutinė išvada, kad pagal pagrindinio reglamento 1 straipsnio 4 dalį aptariamas produktas ir analogiškoje šalyje Brazilijoje gaminama ir parduodama bei Bendrijos pramonės gaminama ir Bendrijos rinkoje parduodama visų atitinkamų rūšių avalynė su batviršiais iš odos yra panašus produktas.
C. ATRANKA
1. KLR IR VIETNAMO EKSPORTUOJANČIŲ GAMINTOJŲ ATRANKA
(42)
Kai kurios šalys teigė, kad atsižvelgiant į tai, jog STAF ir vaikiški batai nebuvo įtraukti į tyrimą, atrinktos bendrovės nebuvo tipiškos.
(43)
Kaip minėta laikinojo reglamento 61 konstatuojamojoje dalyje, neįtraukti STAF produktai nepadarė didelio poveikio atrinktų bendrovių tipiškumui. Vaikiškų batų atveju, atsižvelgiant į sprendimą šios rūšies batus įtraukti į tyrimo apibrėžimo sritį, argumentas yra nesvarbus.
(44)
Buvo pateikta pastabų dėl atrinktų bendrovių procentinio dydžio, nustatyto nustatant laikinąsias priemones. Į šias pastabas buvo atsižvelgta. Įskaitant vaikiškus batus, buvo nustatyta, kad atrinktų bendrovių eksporto kiekis sudarė atitinkamai daugiau nei 12 % ir daugiau nei 15 % Kinijos ir Vietnamo bendradarbiaujančių eksportuojančių gamintojų aptariamo produkto eksporto kiekio į Bendriją. Taigi atrinktos bendrovės yra akivaizdžiai tipiškos. Taip pat daroma nuoroda į 56 konstatuojamojoje dalyje išdėstytus argumentus.
(45)
Taip pat buvo teigiama, kad bendrovių atranka neatitiko PPO antidempingo susitarimo (toliau - ADS), nes buvo pasirinkti tam tikri didesni eksportuotojai mažesnių arba EB neparduodančių, tačiau dideliu pardavimo kiekiu vidaus rinkoje pasižyminčių, bendrovių sąskaita.
(46)
Kaip jau paaiškinta laikinojo reglamento 60 konstatuojamojoje dalyje, taikomais metodais ketinta užtikrinti kuo didesnį atrinktų bendrovių tipiškumą ir į didžiausią tipišką eksporto kiekį, kurį pagrįstai būtų galima išnagrinėti per turimą laikotarpį, įtraukti kai kurių bendrovių tipišką pardavimą vidaus rinkose. Tai leistų tokiu pagrindu apskaičiuoti normaliąją vertę tuo atveju, jei tam tikri atrinkti eksportuojantys gamintojai atitiktų reikalavimus rinkos ekonomikos režimui (RER) gauti. Bendrovės buvo atrenkamos neprieštaraujant PPO taisyklėms ar pagrindinio reglamento 17 straipsniui, pagal kurį atrinktų bendrovių skaičius turi būti statistiškai tinkamas arba pasižymėti didžiausiu tipišku gamybos, pardavimo ar eksporto, kuriuos būtų galima pagrįstai ištirti per turimą laikotarpį, kiekiu. Todėl pagal pirmiau minėtas taisykles pardavimą vidaus rinkose ir (arba) eksportui galima taikyti kaip atrankos kriterijų.
(47)
Be to, primenama, kad, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 57 ir 58 konstatuojamosiose dalyse, tiriamųjų šalių valdžios institucijos visiškai pritarė atrinktoms bendrovėms.
(48)
Kai kurios suinteresuotosios šalys taip pat teigė, kad pritarimą dėl KLR atrinktų bendrovių reikėjo gauti iš Honkongo ir Taivano valdžios institucijų atsižvelgiant į tai, kad šių šalių akcininkams priklauso daug Kinijos gamintojų. Todėl šalys Honkonge ir Taivane buvo tariamai susijusios su procedūra.
(49)
Šis argumentas turėjo būti atmestas. Bendrijos nuosekli praktika - pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 2 dalį gauti eksportuojančios šalies valdžios institucijų ir (arba) antidempingo procedūroje dalyvaujančių gamintojų asociacijų pritarimą, jei vykdoma atranka. Be to, šiuo atveju tiriamųjų šalių valdžios institucijos palaikė glaudų ryšį su tų šalių gamintojų asociacijomis. Eksportuojančios šalys šioje procedūroje yra KLR ir Vietnamas. Todėl buvo siekiama gauti šių valdžios institucijų pritarimą dėl atrinktų bendrovių, ir toks pritarimas buvo gautas.
(50)
Vienas neatrinktas Vietnamo eksportuojantis gamintojas pakartojo savo pastabas, kad jis tinkamai atsakė į antidempingo klausimyno klausimus, ir todėl jam turėtų būti taikomas individualus nagrinėjimas. Tačiau faktas, kad neatrinkta šalis pateikia atsakymus į antidempingo klausimyno klausimus dar nereiškia, kad tai šaliai automatiškai bus taikomas individualus nagrinėjimas. Iš tikrųjų, kaip buvo išdėstyta laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje, atsižvelgdama į neturintį precedento atrinktų bendrovių skaičių, Komisija padarė išvadą, kad negalima atlikti individualaus papildomų eksportuojančių gamintojų nagrinėjimo, nes tai pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų jį laiku baigti.
(51)
Galiausiai šalys teigė, kad atrinktos tipiško pardavimo vidaus rinkose bendrovės yra netinkamos, nes nė vienam eksportuotojų nebuvo suteiktas RER. Tačiau buvo laikoma, kad šis argumentas yra nesusijęs, nes sprendimas dėl RER yra priimamas jau atrinkus bendroves.
(52)
Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas, o kadangi šiuo klausimu nebuvo pateikta kitų pastabų, daroma išvada, kad atrinktos bendrovės buvo tipiškos.
2. BENDRIJOS GAMINTOJŲ ATRANKA
(53)
Įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad pažeistas pagrindinio reglamento 17 straipsnis, tvirtindamos, jog atrinkti Bendrijos gamintojai yra netipiški. Šis tvirtinimas pagrįstas tuo, kad buvo atrinkta tik 10 bendrovių, o jų gamyba sudaro vos 10 % viso skundų pateikėjų gamybos kiekio ir tik nedidelę visos Bendrijos gamybos dalį, t. y. mažiau nei 5 %, tuo tarpu skundo pateikėjų gamyba šiuo atveju sudaro šiek tiek daugiau nei 40 % visos Bendrijos gamybos. Be to, teigiama, kad pastebėtos kai kurios su atrinktais Bendrijos gamintojais susijusios tendencijos yra nepanašios į su visais skundo pateikėjais susijusiomis tendencijomis, ir dėl to atrinktos bendrovės būtų netipiškos.
(54)
Importuotojų asociacija taip pat teigė, kad atrinktų Bendrijos gamintojų skaičius nėra statistiškai tinkamas ir kad dėl to buvo tikrinama tik nedidelė Bendrijos gamintojų dalis.
(55)
Šiuo atžvilgiu primenama, kad pagrindinio reglamento 17 straipsnyje nustatyta, kad gali būti tiriamos tik statistiškai tinkamai atrinktos bendrovės arba bendrovės, kurių gamybos, pardavimo arba eksporto tipiškas kiekis, kurį galima pagrįstai ištirti, yra didžiausias.
(56)
Iš šios nuostatos išdėstymo aišku, kad nėra kiekybinio požymio ar ribos, nurodančios tipiško kiekio lygį. Vienintelis požymis - tai, kad toks kiekis turi būti tokio dydžio, kad per turimą laikotarpį jį būtų galima pagrįstai ištirti.
(57)
Atsižvelgiant į šio atvejo konkrečias aplinkybes, t. y. į tai, kad Bendrijos pramonė yra itin susiskaidžiusi, atrinktų bendrovių gamyba neišvengiamai sudaro palyginti mažą visos Bendrijos gamybos dalį. Kaip paaiškinta laikinojo reglamento 65 konstatuojamojoje dalyje, Komisija bendroves atrinko pirmiausiai pasiremdama gamybos kiekiu, bet taip pat atsižvelgė į geografinę gamintojų padėtį, kad užtikrintų, jog šiuo atžvilgiu atrinktos bendrovės būtų tipiškos. Tačiau atrinktų bendrovių skaičius turėjo būti toks, kad jas būtų galima ištirti per turimą laikotarpį, t. y. šiuo atveju - dešimt bendrovių. Atsižvelgiant į itin didelį pramonės susiskaidymo lygį ir į tai, kad buvo atrinkti didesni gamintojai, bendrovių skaičiaus didinimas bet kokiu atveju nebūtų padaręs didelio poveikio atrinktų bendrovių užimamai daliai, palyginti su visa Bendrijos gamyba. Šiame kontekste toliau pažymima, kad priešingai, nei tvirtina kai kurios šalys, kaip apibrėžta susijusiuose EB teisės aktuose, nėra jokio teisinio įpareigojimo į atranką įtraukti mažas ir vidutines įmones, kaip suprantama iš pagrindinio reglamento 17 straipsnio 1 dalies išdėstymo.
(58)
Kaip paaiškinta pirmiau, tai turėtų būti statistiškai tinkamai atrinktos bendrovės arba jos turi būti atrinktos remiantis tipišku kiekiu. Kadangi šiuo atveju buvo pasirinktas antrasis metodas, tvirtinimas, kad atrinktos bendrovės yra statistiškai netinkamos, buvo atmestas. Panašiai faktas, kad tariamai pastebėtos kai kurios tendencijos, susijusios su Bendrijos gamintojais, buvo nepanašios į tendencijas, susijusias su visais skundo pateikėjais, ir kad buvo tikrinama nedidelė Bendrijos gamintojų dalis, nėra teisiškai galiojantys argumentai, kad būtų suabejota atrinktų bendrovių tinkamumu.
(59)
Dėl pirmiau išdėstytų priežasčių įvairių šalių pateikti tvirtinimai buvo atmesti ir patvirtinamas teisiškas atrinktų bendrovių tinkamumas, nes atrinktos bendrovės yra tipiškos, jos buvo atrinktos visiškai laikantis pagrindinio reglamento 17 straipsnio.
D. DEMPINGAS
1. RINKOS EKONOMIKOS REŽIMAS (RER)
1.1. Bendra pastaba
(60)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad Komisija kiekvienam neatrinktam Kinijos ir Vietnamo eksportuotojui neatskleidė pagrindinių faktų ir aplinkybių, kodėl nesuteikiamas RER. Pagal jų tvirtinimą, kurį jie pakartojo galutinai atskleidus faktus ir aplinkybes, Komisija privalo priimti atskirus sprendimus dėl pateiktų paraiškų RER gauti nepaisant to, ar eksportuotojas yra atrinktas, ar ne. Jie manė, kad dėl taikytų metodų neatrinktos bendrovės neteko teisės į individualų vertinimą, ir dėl to pažeidžiami pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies b ir c punktai.
(61)
Tačiau manoma, kad galiojanti nuostata dėl bendrovių atrankos (pagrindinio reglamento 17 straipsnis) visiškai apima bendrovių, prašančių suteikti RER, padėtį. Iš tikrųjų, nepaisant to, ar eksportuotojai yra rinkos ekonomikos šalyje ar pereinamojo laikotarpio ekonomikos šalyje, pagal bendrovių atrankos metodą jie nevertinami individualiai, ir išvados dėl atrinktų bendrovių pradedamos taikyti ir jiems. Pagrindinio reglamento 17 straipsnyje nustatomas bendras metodas, kaip elgtis tokiu atveju, kai negalima taikyti individualaus nagrinėjimo dėl labai didelio dalyvaujančių bendrovių skaičiaus, t. y. tipiškos atrankos atlikimas. Nėra jokios priežasties, kodėl atrankos metodas negalėtų būti taip pat taikomas tuo atveju, kai esant dideliam susijusių bendrovių skaičiui tarp jų yra daug bendrovių, prašančių suteikti RER ir (arba) IR. Kaip ir bet kokiu kitu atrankos atveju visų atrinktų bendrovių svertinis vidurkis nustatomas nepriklausomai nuo metodų, taikytų kiekvienai bendrovei apskaičiuojant dempingą, kai atliekamas vertinimas dėl RER ir (arba) IR suteikimo. Taigi RER ir (arba) IR neturėtų kliudyti taikyti įprastus atrankos metodus. Pagrindinė atrankos priežastis - administracinė būtinybė kiekvieną atvejį įvertinti laiku, per privalomą laikotarpį ir kuo išsamiau jį išnagrinėti. Galiausiai primenama, kad prašymų taikyti RER skaičius buvo toks didelis, kad administraciniu požiūriu buvo neįmanoma prašymus nagrinėti individualiai, kaip kartais daroma kitais atvejais. Todėl buvo manoma, kad būtų tikslinga visoms neatrinktoms bendrovėms taikyti vienodą svertinio vidurkio skirtumą, nustatytą pagal visas atrinktas bendroves, nepriklausomai nuo to, ar bendrovėms suteiktas RER ir (arba) IR, ar ne. Taip pat buvo tvirtinama, kad dempingo skaičiavimas buvo nevisiškai patikimas, nes buvo atlikta prašymų taikyti RER atranka. Šis tvirtinimas turi būti atmestas. Pirma, buvo atliekama eksportuojančių gamintojų, o ne prašymų taikyti RER atranka. Antra, atrankos nuostatos yra parengtos taip, kad didelio eksportuojančių gamintojų skaičiaus atveju užtikrintų pakankamai patikimą sprendimą dėl dempingo. Trečia, tais atvejais, kai eksportuojantys gamintojai taip pat pateikė prašymus jiems taikyti RER, nėra priežasties daryti išvadą, kad dėl įprastai taikomo atrankos metodo būtų priimtas nepakankamai patikimas sprendimas. Iš tikrųjų pačiai atrankos koncepcijai prieštarauja įrodinėjimas, kad dėl to, jog eksportuotojai (neatrinkti) turėtų būti klasifikuojami kaip gavę arba negavę RER, tokių bendrovių atranka būtų per se netipiška. Kaip ir bet kuriame kitame antidempingo tyrime individuali eksportuotojų padėtis niekada nebus tokia pati. Gamintojai gali itin skirtis, tačiau atranka vis tiek būtų atliekama. Ketvirta, bendrovės klasifikavimas kaip RER neturinčios bendrovės reiškia tik tai, kad normalioji vertė negali būti nustatyta remiantis pačios bendrovės duomenimis, ir turi būti naudojama kita alternatyva. Tačiau kitų alternatyvų turi būti ieškoma ir kitose svarbiose dempingo nustatymo srityse, žr., pvz., pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 ir 6 dalis. Penkta, atrinktų bendrovių tipiškumas pabrėžiamas ir tuo, kad didžiąją dalį atrinktų bendrovių pasiūlė pačios eksportuojančių šalių vyriausybės. Kitaip tariant, jos pačios manė, kad atrinktos bendrovės yra tipiškos visų jų eksportuojančių gamintojų atžvilgiu.
(62)
Kai kurie KLR ir Vietnamo eksportuojantys gamintojai vis tiek teigė, kad Komisija ankstesniais atvejais yra atlikusi individualius vertinimus dėl RER suteikimo, kai eksportuojančių gamintojų skaičius buvo labai didelis. Tokiais atvejais, pvz., dėl „drabužiams skirto audinio iš poliesterių siūlų (gijų)“ (2005 m. rugsėjo 12 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 1487/2005 (5)), buvo atlikti individualūs vertinimai dėl RER suteikimo, nors pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnį, siekiant įvertinti dempingą, buvo taikomas atrankos metodas.
(63)
Tačiau šiuo atžvilgiu primenama, kad pirmiau minėtu atveju buvo nustatyta, jog individualus prašymų taikyti RER nagrinėjimas buvo įmanomas, tačiau šiame tyrime padėtis buvo kitokia. Be to, pažymima, kad pirmiau minėtu atveju pagal atrankos taisykles neatrinktoms, tačiau RER gavusioms bendrovėms buvo suteiktas svertinis vidutinis atrinktų bendrovių, kurioms suteiktas RER, skirtumas, t. y. joms nebuvo suteiktas joks individualus skirtumas, tačiau joms buvo suteiktas RER gavusioms bendrovėms nustatytas svertinis vidutinis skirtumas.
(64)
Pirmesniais atvejais, kai buvo atliekama atranka ir bendradarbiaujantys eksportuotojai prašė jiems suteikti RER, bendrovių skaičius leido individualiai išnagrinėti kiekvieną prašymą. Atsižvelgiant į precedento neturintį gautų prašymų taikyti RER skaičių, kiekvieną prašymą įvertinti individualiai buvo neįmanoma. Kiti į atranką įtraukti ir neįtraukti eksportuotojai pakartojo, kad jiems turėjo būti suteiktas RER. Pagrįsdami tvirtinimus kai kurie iš jų pateikė savo bendrovių įstatus, norėdami įrodyti, kad jų atvejis nesiskyrė nuo „Golden Step“, vienintelės bendrovės, kuriai buvo suteiktas RER.
(65)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad šioje procedūroje buvo taikomos pagrindinio reglamento 17 straipsnio atrankos nuostatos. Paskesni neatrinktų eksportuojančių gamintojų pareiškimai nebuvo nagrinėjami, nes pagal pagrindinio reglamento 17 straipsnio 3 dalį tai pernelyg apsunkintų tyrimą ir trukdytų užbaigti jį laiku. Kalbant apie paskesnius atrinktų bendrovių tvirtinimus, jie nagrinėjami tolesnėse dalyse, sprendžiant konkrečius klausimus, susijusius su kiekviena iš dviejų šalių, kurios yra susijusios su šia procedūra.
(66)
Kai kurie eksportuojantys gamintojai teigė, kad Komisija prašymų suteikti RER neįvertino per tris mėnesius nuo procedūros pradžios, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto paskutinėje pastraipoje.
(67)
Nors pašymai suteikti RER buvo įvertinti vėliau kaip po trijų mėnesių nuo procedūros pradžios, eksportuojantiems gamintojams buvo atskirai atskleisti faktai ir aplinkybės, susijusios su jų RER padėtimi, ir jiems buvo suteiktos visos teisės į gynybą. Žinoma, joks sprendimas dėl RER, padarytas prieš nustatant laikinąsias priemones, šalims neigiamo poveikio nedaro.
(68)
Kai kurie eksportuojantys gamintojai, kurie jau buvo prašę atlikti individualų nagrinėjimą, pakartojo savo prašymą. Tačiau dėl laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje paaiškintos priežasties KLR ir Vietnamo eksportuojantiems gamintojams joks individualus nagrinėjimas negalėjo būti taikomas.
(69)
Taigi, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 53-63 konstatuojamosiose dalyse, atsižvelgiant į didelį bendradarbiavusių KLR ir Vietnamo eksportuojančių gamintojų skaičių, nustatant muitą, taikytiną bendradarbiaujantiems neatrinktiems eksportuotojams, buvo pasinaudota tipiškomis atrinktomis bendrovėmis, kaip visais antidempingo atvejais.
1.2. RER nustatymas KLR eksportuojantiems gamintojams
(70)
Nustačius laikinąsias priemones, dvylika Kinijos eksportuojančių gamintojų, kurie buvo atrinkti ir kurių patalpose buvo atlikti patikrinimai, pareiškė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus.
(71)
Viena iš šių dvylikos bendrovių, būtent „Golden Step“ (toliau - GS), atskleidus preliminariąsias išvadas taip pat pareiškė apie svarbų pasikeitimą, įvykusį po jos prašymo suteikti RER nagrinėjimo, ir pateikė įrodymų. Primenama, kad GS prašymas suteikti RER buvo atmestas, nes ji neatitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto kriterijų. Visų pirma sprendimas nesuteikti RER buvo pagrįstas eksporto įsipareigojimu, dėl kurio GS negalėjo laisvai nustatyti pardavimo kiekio be ženklaus valstybės įsikišimo. Tačiau, atskleidus išvadas dėl RER, per nustatytą laikotarpį pastaboms dėl atskleidimo pateikti GS pateikė įrodymų, kad ji de facto ir de jure nėra susijusi su eksporto pardavimo įsipareigojimu.
(72)
Tinkamai atsižvelgus į pasikeitusias aplinkybes GS atveju ir į tai, kad atsisakymas suteikti RER buvo pagrįstas tik tuo, kad GS neatitinka 1 kriterijaus, buvo nuspręsta persvarstyti pirminį sprendimą ir suteikti GS RER.
(73)
Kai kurie su atsisakymu suteikti RER susiję gamintojai teigė, kad kitose antidempingo procedūrose dėl nuorodos į pardavimo apribojimus bendrovės įstatuose nebuvo atsisakyta suteikti RER. Pirmiausiai reikėtų pažymėti, kad RER nagrinėjamas kiekvienu atskiru atveju remiantis pateiktais faktais ir neegzistuoja jokio tariamo prieštaravimo kitiems neseniai atliktiems RER tyrimams, kai turimi panašūs faktai. Priešingai, nurodytu atveju eksportuojantis gamintojas laiku pateikė pakeistą bendrovės įstatų variantą, kuriame nebuvo pardavimo apribojimo, ir įrodė, kad jis de facto buvo nesusijęs su tokiais pardavimo apribojimais.
(74)
Kitos šalys teigė, kad atsisakymas suteikti RER Kinijos batų eksportuotojams neatitiko PPO taisyklių visų pirma dėl to, kad eksportas iš Kinijos nebepriklauso valstybės monopolijai, kaip reikalaujama pagal 1994 m. GATT 1 priedo VI straipsnio 1 dalies antrą papildomą nuostatą kaip sąlyga susitariančiosioms šalims nukrypti nuo normaliosios vertės nustatymo remiantis normaliosios vertės duomenimis, gaunamais iš eksportuojančių šalių.
(75)
Kai pirmiau minėta papildoma pastaba buvo pateikta, jog buvo laikoma, kad kaip ir tam tikrose kitose šalyse, KLR galioja valstybės monopolija eksportui. Nuo tada buvo svarstomos Kinijoje vykstančios ekonomikos reformos, ir prekybos apsaugos procedūrose Kinija imta traktuoti kitaip. Šiuo metu Kinijos stojimo į PPO protokolo 15 skirsnyje pateikiamos konkrečios nuostatos, kaip reikėtų vertinti Kinijos eksportą prekybos apsaugos procedūrose. Minėtos nuostatos iš tiesų leidžia PPO nariams naudoti „metodus, kurie nebūtų pagrįsti griežtu palyginimu su Kinijos vidaus rinkos kainomis ar sąnaudomis (…), jei tiriami gamintojai negali aiškiai įrodyti, kad panašų produktą gaminančios pramonės įmonės veikia rinkos ekonomikos sąlygomis to produkto gamybos, produkcijos ir pardavimo atžvilgiu“.
(76)
Kitų vienuolikos atrinktų bendrovių atveju pažymima, kad laiku nebuvo pateikta jokių naujų priežasčių, dėl kurių būtų galima pakeisti sprendimą dėl RER nesuteikimo.
(77)
Šiame kontekste visų pirma pažymima, kad du atrinkti Kinijos eksportuojantys gamintojai pakeistus bendrovės įstatus, kuriuose nebebuvo pardavimo apribojimų, pateikė tik atskleidus galutines išvadas, ir tai buvo padaryta per vėlai, kad pateiktą informaciją būtų galima persvarstyti, nes tuo metu pagal pagrindinio reglamento 16 straipsnio 1 dalį nebuvo likę pakankamai laiko patikrinimui. Tačiau bet kokiu atveju minėtos bendrovės neatitiko RER normų ne tik dėl pardavimo apribojimų (1 kriterijus).
(78)
Į kitas šių bendrovių pastabas jau buvo atsakyta laikinojo reglamento 69-77 konstatuojamosiose dalyse. Taigi jose pateiktos išvados patvirtinamos, ir sprendimas vienuolikai bendrovių nesuteikti RER lieka galioti.
1.3. RER nustatymas Vietnamo eksportuojantiems gamintojams
(79)
Nustačius laikinąsias priemones, septyni atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai pareiškė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER, ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus nepateikdami pakankamų naujų įrodymų. Į šias pastabas jau buvo atsakyta laikinojo reglamento 78-90 konstatuojamosiose dalyse. Taigi pirmiau minėtose laikinojo reglamento konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados patvirtinamos, ir sprendimas aštuonioms bendrovėms nesuteikti RER lieka galioti.
(80)
Du atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas RER, nes priežastys, kuriomis vadovaujantis GS buvo suteiktas RER, tinka ir jiems. Jų supratimu jiems RER nebuvo suteiktas: i) dėl pardavimo apribojimų verslo licencijoje (VL) ir bendrovės įstatuose bei ii) dėl to, kad yra susijusios bendrovės ir 100 % valstybei priklausančios bendrovės sutartis. Bendrovės teigė, kad tokios aplinkybės buvo susijusios ir su Kinijos eksportuojančiu gamintoju GS ir dėl to jų atžvilgiu turėjo būti priimtas toks pat sprendimas, kaip ir sprendimas dėl GS.
(81)
Reikėtų pažymėti, kad pagal laikinojo reglamento 78-90 konstatuojamosiose dalyse išdėstytus paaiškinimus dviems minėtoms Vietnamo bendrovėms RER nebuvo suteiktas dėl to, kad jos neatitiko pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies c punkto 1, 2 ir 3 kriterijų. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad minėtos dvi bendrovės turi investicijų licencijas, pagal kurias nustatomi kiekybiniai pardavimo apribojimai. Šie apribojimai nebuvo panaikinti nei TL, nei vėliau. Be to, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 89 konstatuojamojoje dalyje, šios dvi bendrovės nepateikė paraiškos suteikti RER vienam su jomis susijusiam gamintojui Vietname. Todėl buvo neįmanoma nuspręsti, kad visa grupė atitiktų visas RER keliamas sąlygas. Faktu, kad ši susijusi bendrovė turi gaminių perdirbimo sutartį su valstybei priklausančia bendrove, nebuvo remiamasi priimant sprendimą dėl RER, nes Komisija negalėjo priimti sprendimo dėl paraiškos gauti RER, kuri nebuvo pateikta. Todėl daroma išvada, kad tikroji padėtis, susijusi su minėtais dviem Vietnamo eksportuojančiais gamintojais, yra nepanaši į GS. Taigi pateikti argumentai turėjo būti atmesti.
2. INDIVIDUALUS REŽIMAS (IR)
2.1. IR nustatymas KLR eksportuojantiems gamintojams
(82)
Nustačius laikinąsias priemones kai kurie Kinijos atrinkti eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas IR, ir pakartojo anksčiau pateiktus argumentus laiku nepateikdami jokių naujų įrodymų. Šiame kontekste visų pirma pažymima, kad du atrinkti Kinijos eksportuojantys gamintojai pakeistus bendrovės įstatus, kuriuose nebebuvo pardavimo apribojimų, pateikė tik atskleidus galutines išvadas. Tai buvo per vėlu, kad pagal pagrindinio reglamento 16 straipsnio 1 dalį pateiktą informaciją būtų galima tinkamai patikrinti.
(83)
Taigi dėl laikinojo reglamento 94 konstatuojamojoje dalyje pateiktų priežasčių šie tvirtinimai turėjo būti atmesti.
(84)
Kiti Kinijos eksportuojantys gamintojai teigė, kad atsisakant Kinijos eksportuojantiems gamintojams suteikti IR, buvo pažeistas Kinijos stojimo į PPO protokolo 15 skirsnis ir atitinkamai ADS 6 straipsnio 10 dalis.
(85)
Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Visų pirma ADS nėra tiesiogiai taikomas Bendrijoje. Antra, ADS 6 straipsnio 10 dalyje nustatyta tik bendroji taisyklė dėl eksportuotojų, kuriems nustatyti individualūs skirtumai. Tačiau ne rinkos ekonomikos sąlygomis nuo bendrosios taisyklės leidžiančios nukrypti nuostatos taip pat numatomos PPO teisės aktuose, pvz., pagal 1994 m. GATT 1 priedo VI straipsnio 1 dalies antrą papildomą nuostatą. Iš tikrųjų Kinijos eksportuotojų padėtis yra labiau susijusi su Kinijos stojimo į PPO protokolu. Tačiau minėto protokolo 15 skirsnyje negalima įžvelgti jokio įpareigojimo skirti individualius skirtumus eksportuojantiems gamintojams.
(86)
Be to, šalys teigė, kad pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalis, kurioje nustatytos taisyklės dėl individualaus režimo, neatitinka PPO teisės aktų.
(87)
Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas ne tik dėl to, kad PPO taisyklės nėra tiesiogiai taikomos Bendrijoje, bet ir dėl to, kad jos nekliudo taikyti: i) RER ir ii) IR dviejų etapų metodų.
(88)
Keturi Kinijos eksportuotojai pakartojo tvirtinimus dėl individualaus nagrinėjimo, kaip nurodyta laikinojo reglamento 7 konstatuojamojoje dalyje. Buvo teigiama, kad jei buvo tiriamos dvylika Kinijos atrinktų bendrovių, būtų buvę praktiška tirti dar keturias.
(89)
Tačiau dėl laikinojo reglamento 64 konstatuojamojoje dalyje jau pateiktų priežasčių šie tvirtinimai buvo atmesti.
(90)
Kitas eksportuojantis gamintojas paprašė taikyti IR jau nustačius laikinąsias priemones. Šis gamintojas pradėjo veiklą pasibaigus pirminiam TL. Dėl tos pačios pirmiau minėtos priežasties individualaus šios bendrovės privalumų vertinimo nebuvo galima atlikti. Be to, buvo nustatyta, kad bendrovės įstatuose buvo nustatytas eksporto įsipareigojimas. Taip pat ši bendrovė naudojosi mokesčių paskatomis priklausomai nuo eksporto, viršijančio tam tikrą bendrovės bendro pardavimo dalį. Šiomis aplinkybėmis bet kokiu atveju šiai bendrovei nebūtų įmanoma suteikti IR.
2.2. IR nustatymas Vietnamo eksportuojantiems gamintojams
(91)
Nustačius laikinąsias priemones šeši atrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai teigė, kad jiems turėjo būti suteiktas IR.
(92)
Bendrovės, kurioms IR buvo nesuteiktas, remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies a punktu, tik pakartojo savo tvirtinimą, kad jų eksporto kiekis yra nustatomas laisvai. Primenama, kad jų pardavimo eksportui kiekis buvo nustatytas bendrovių investicijų licencijose ir dėl to buvo laikoma, kad bendrovės negali pačios laisvai nustatyti kiekio, nes dėl bet kokio nukrypimo nuo jų investicijų licencijoje nustatyto santykio reikėtų iš anksto keisti licenciją, o keitimą turėtų patvirtinti valdžios institucijos. Nors šie eksportuotojai teigė, kad bendrovė, remdamasi ekonominėmis aplinkybėmis, laisvai nustato santykį, manoma, kad nėra priežasties eksporto santykį nustatyti investicijų licencijoje, tokiu būdu aiškiai uždraudžiant bendrovei parduoti dalį jos produkcijos vidaus rinkoje. Tokiomis aplinkybėmis minėta bendrovė jau negali laisvai nuspręsti, ar bet kuriuo metu ji norėtų vidaus rinkoje parduoti daugiau, nei leidžiama pagal licenciją, nes tai priklauso nuo išankstinio valdžios institucijų sutikimo.
(93)
Viena iš bendrovių, kuriai IR buvo nesuteiktas remiantis pagrindinio reglamento 9 straipsnio 5 dalies c punktu, teigė, kad Komisijos sprendimas nesuteikti IR buvo nepakankamai pagrįstas. Tačiau ši bendrovė yra 100 % valstybės valdoma bendrovė, ir dėl to didžioji dalis akcijų priklauso valstybei, kuri taip pat skiria vadovybę, o ne privatiems asmenims. Be to, buvo nustatyta, kad ši bendrovė yra susijusi su bendrove, kuri neatitiko reikalavimų RER ar IR gauti. Atsižvelgiant į tai, kad jei šioms dviems susijusioms bendrovėms būtų taikomos skirtingos muitų normos, iškiltų pavojus pažeisti priemones, o atsižvelgiant į nuoseklią praktiką nagrinėti, ar susijusių bendrovių grupė atitinka sąlygas RER arba IR gauti, nebuvo galima nustatyti, kad visa grupė atitiktų visas sąlygas IR gauti.
(94)
Tokiomis aplinkybėmis patvirtinamos laikinojo reglamento 97 konstatuojamojoje dalyje padarytos išvados.
(95)
Dvi pastarosios bendrovės nepateikė jokių naujų įrodymų.
(96)
Todėl dėl tos pačios, kaip laikinojo reglamento 97 konstatuojamojoje dalyje paaiškintos, priežasties buvo manoma, kad sprendimas nesuteikti IR aštuonioms Vietnamo bendrovėms turėtų likti galioti.
(97)
Neatrinktų eksportuojančių gamintojų tvirtinimai dėl IR suteikimo aptarti pirmiau atitinkamoje dalyje.
3. NORMALIOJI VERTĖ
3.1. Normaliosios vertės nustatymas eksportuojančiam gamintojui, kuriam suteiktas RER
(98)
Normaliosios vertės vieninteliam eksportuojančiam gamintojui, kuriam suteiktas RER, nustatymas turėtų būti pagrįstas jo pateiktais duomenimis apie pardavimą vidaus rinkoje ir gamybos sąnaudas. Šie duomenys buvo patikrinti tiriamosios bendrovės patalpose.
(99)
Kalbant apie normaliosios vertės nustatymą, Komisija pirmiausiai nustatė, kad tiriamasis eksportuojantis gamintojas tiriamuoju laikotarpiu nevykdė pardavimo vidaus rinkoje. Todėl normaliosios vertės nebuvo galima nustatyti remiantis atitinkamomis eksportuojančio gamintojo vidaus kainomis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies pirmoje pastraipoje. Atitinkamai turėjo būti taikomas kitas metodas.
(100)
Todėl buvo tikrinama, ar pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 1 dalies antrą pastraipą būtų galima naudoti kitų KLR pardavėjų ar gamintojų kainas. Tačiau jokiam kitam KLR eksportuojančiam gamintojui nebuvo suteiktas RER. Todėl buvo neįmanoma naudotis tokių eksportuojančių gamintojų vidaus kainomis.
(101)
Atsižvelgiant į tai, kad nustatant normaliąją vertę buvo negalima naudotis vidaus kainomis, apskaičiuotą normaliąją vertę reikėjo nustatyti remiantis tiriamojo gamintojo sąnaudomis. Todėl, remiantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 3 dalimi, normalioji vertė buvo apskaičiuota prie eksportuotų batų modelio gamybos sąnaudų, prireikus patikslintų, pridėjus pagrįstą pardavimo, bendrųjų ir administracinių (PBA) išlaidų sumą bei pagrįstą pelno skirtumą.
(102)
Kadangi eksportuojantis gamintojas, kuriam buvo suteiktas RER, nevykdė pardavimo vidaus rinkoje ir jokiam kitam Kinijos eksportuojančiam gamintojui nebuvo suteiktas RER, PBA ir pelnas turėjo būti nustatyti remiantis bet kuriuo kitu pagrįstu metodu pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 6 dalies c punktą.
(103)
Todėl Komisija naudojosi Kinijos eksportuojančių gamintojų, kuriems buvo neseniai suteiktas RER vykdant kitus tyrimus ir kurie vykdė pardavimą vidaus rinkoje įprastinėmis prekybos sąlygomis, PBA ir pelno normomis, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 2 straipsnio 2 dalyje.
(104)
Minėtuose tyrimuose nustatytas PBA ir pelno vidurkio normas sudarė tiriamojo eksportuojančio gamintojo patirtos gamybos sąnaudos, susijusios su eksportuojamais modeliais.
3.2. Normaliosios vertės nustatymas analogiškoje šalyje
(105)
Kai kurios šalys tvirtino, kad Brazilijos pasirinkimas analogiška šalimi tik dėl vienos arba pagrindinės priežasties, būtent, tipiško vidaus pardavimo, buvo netinkamas, palyginti su kitomis siūlytomis analogiškomis šalimis.
(106)
Pirma, reikėtų pabrėžti, kad tipiškas vidaus pardavimas nebuvo vienintelė priežastis pasirenkant Braziliją. Primenama, kad laikinojo reglamento 109-123 konstatuojamosiose dalyse buvo nagrinėjami kiti veiksniai, kaip antai konkurencija Brazilijos rinkoje, gamybos struktūrų sąnaudų skirtumas, įskaitant galimybes gauti žaliavas, ir Brazilijos gamintojų žinios bei patirtis, ir buvo priimta ta pati išvada. Beje, buvo nustatyta, kad Brazilijos pasirinkimas buvo netgi tinkamesnis, atsižvelgiant į sprendimą į aptariamo produkto apibrėžimo sritį neįtraukti STAF, nes, priešingai nei kitos pirmiau minėtų šalių siūlomos analogiškos šalys, Brazilijos bendrovės beveik negamina STAF. Kalbant apie kitus veiksnius, kuriais remiasi suinteresuotosios šalys, kaip antai socialinė ir ekonominė bei kultūrinė raida arba darbo sąnaudos, jie nebuvo laikomi tinkamais nustatyti, ar Brazilija yra tinkama analogiška šalis. Be to, ekonominės raidos prasme Brazilija nelabai skiriasi nuo kitų siūlytų analogiškų šalių, pvz., Tailando ar Indonezijos. Todėl buvo laikoma, kad Brazilija buvo pasirinkta pagrįstai.
(107)
Be to, vien tik tai, kad analogiškos šalies vidaus pardavimas buvo mažesnis, nei minimalus 5 % lygis, nebūtinai reiškia, kad ta šalis būtų netinkama, o vidaus pardavimo procentas kai kurių šalių pasiūlytame Tailande ir Indonezijoje, sudarantis mažiau nei 2 %, bet kokiu atveju rodo, kad tos rinkos yra mažiau tipiškos nei Brazilijos.
(108)
Be to, vidaus pardavimo lygis, nors tai ir nebuvo vienintele Brazilijos pasirinkimo priežastimi, buvo itin susijęs su šiuo konkrečiu atveju, atsižvelgiant į didelį skaičių įvairių rūšių batų, kurie yra gaminami tiriamosiose šalyse ir kuriuos reikia palyginti su analogiškoje šalyje gaminama avalyne, kuri būtų panašiausia į tiriamosiose šalyse gaminamą avalynę.
(109)
Kai kurios šalys teigė, kad artimai palyginamų produktų kontrolės numerių (PKN), kuriuos naudojo Komisija priimdama laikinąjį sprendimą, naudojimas neleistų atlikti tikslaus ir teisingo eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimo. Pažymima, kad, be abejonės, ne visiems eksportuojančių šalių parduodamiems PKN buvo galima rasti atitikmenį Brazilijoje. Šiomis aplinkybėmis tinkamiausiu metodu buvo laikomas labiausiai panašių PKN pasirinkimas, kad būtų atliktas teisingas palyginimas. Be to, patikslinimai (pvz., vaikiški batai, odos kokybė) buvo padaryti atkreipiant dėmesį į didelius eksportuojančių šalių eksportuojamų batų ir labai panašių Brazilijoje parduodamų rūšių batų savybių skirtumus. Šios savybės buvo arba nenumatytos PKN plane jo parengimo pradžioje, arba buvo neišsamiai nurodytos suinteresuotųjų šalių pateiktuose duomenyse.
(110)
Dar primenama, kad bendras Brazilijos bendradarbiaujančių gamintojų odinės avalynės pardavimas yra didesnis nei bendras norinčių bendradarbiauti gamintojų iš kitų siūlomų Indonezijos, Indijos ir Tailando analogiškų šalių pardavimas. Todėl buvo manoma, kad Brazilijos bendrovių gaminamų produktų asortimentas tikriausiai turėjo būti didesnis, nei kitose tiriamosiose šalyse gaminamų produktų asortimentas. Todėl buvo laikoma, kad Brazilijos batų rūšių palyginamumas su Kinijos ir (arba) Vietnamo batų rūšimis būtų labiau tikėtinas.
(111)
Iš tikrųjų šešios Tailando bendrovės, dvi Indonezijos bendrovės ir viena Indijos bendrovė atitinkamai pranešė, kad bendras pardavimas (t. y. vidaus rinkoje ir eksportui) sudarė mažiau nei 8 milijonus batų porų (t. y. mažiau nei 5 % tiriamojo eksporto), o aštuonios bendradarbiavusios Brazilijos bendrovės pranešė, kad iš viso parduoda daugiau nei 40 milijonų batų porų, iš kurių daugiau nei 18 milijonų porų parduoda tos trys bendrovės, kurių duomenys buvo naudojami. Tokiomis aplinkybėmis akivaizdu, kad tikimybė, jog Brazilijos gaminami modeliai būtų panašūs į tiriamųjų šalių parduodamus modelius, yra didesnė nei Tailando, Indijos ar Indonezijos bendrovių atveju.
(112)
Viena šalis teigė, kad Brazilijos produkcijos asortimentas nėra toks platus ir įvairus kaip tiriamųjų šalių produkcijos. Tačiau atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, galima pagrįstai manyti, kad Brazilijos bendrovių, kurios pateikė būtiną informaciją ir kurių pardavimas (vidaus rinkoje ir eksportui), kaip nustatyta, buvo 6-13 kartų didesnis nei apie savo pardavimą pranešusių Indijos, Indonezijos ar Tailando bendrovių, produktų asortimentas yra platus ir įvairus.
(113)
Suinteresuotosios šalys taip pat nurodė tariamą prieštaravimą tarp laikinojo reglamento 108 konstatuojamosios dalies, kurioje buvo teigiama, kad „Brazilija yra tinkamiausias pasirinkimas, atsižvelgiant į jos vidaus pardavimo reprezentatyvumą, kuris leido išvengti normaliosios vertės skaičiavimo ir galimų įvairių koregavimų“, ir laikinojo reglamento 123 konstatuojamosios dalies, kurioje padaryta išvada, kad odos, kurią naudojo atrinktos bendrovės ir Brazilijos gamintojai, kokybės skirtumas „nėra priežastis Brazilijos nesirinkti tinkama analogiška šalimi, nes fizinių savybių skirtumas gali būti koreguojamas siekiant atsižvelgti į visus odos kokybės skirtumus“.
(114)
Tačiau prieštaravimo nėra, nes laikinojo reglamento 108 konstatuojamojoje dalyje tik teigiama, kad Brazilijos pasirinkimas yra tinkamesnis, nes reikėtų atlikti mažiau patikslinimų nei kitų potencialių analogiškų šalių atveju. Be to, akivaizdžiai neįmanoma tyrimo pradiniame etape tiksliai žinoti, kokių patikslinimų vėliau prireiks, kad būtų atliktas tinkamas palyginimas. Tikriausiai tokių patikslinimų taip pat būtų prireikę, jei analogiška šalimi būtų pasirinkta kita šalis. Tačiau atsižvelgiant į nepakankamą kitų siūlomų šalių tipišką vidaus pardavimą ir tikriausiai mažą jų produkcijos asortimentą, galima pagrįstai manyti, kad jų normaliąją vertę būtų reikėję apskaičiuoti ir kad daugiau patikslinimų būtų reikėję atlikti siekiant Tailando, Indonezijos ar Indijos modelius palyginti su tiriamosiose šalyse gaminamais modeliais, nei buvo Brazilijos vidaus pardavimo kainų atveju.
(115)
Kalbant apie ekonominę raidą ir pajamas vienam gyventojui, nors tai ir laikoma nesusijusiais veiksniais, primenama, kad, kaip nurodyta laikinojo reglamento 115 konstatuojamojoje dalyje, remiantis Pasaulio banko pagrindiniais ekonomikos klasifikavimo kriterijais (t. y. bendromis nacionalinėmis pajamomis vienam gyventojui), Brazilija priskiriama tai pačiai kategorijai kaip KLR, Tailandas ir Indonezija. Be to, darbo sąnaudos, susijusios su atrinktais KLR ir Vietnamo eksportuojančiais gamintojais, nebuvo tokios, palyginti su atrinktų gamintojų sąlygomis Brazilijoje, kad dėl jų reikėtų atlikti patikslinimus. Taip pat pažymima, kad minimalūs sąnaudų skirtumai tarp analogiškos šalies ir tiriamosios eksportuojančios šalies nėra labai svarbūs. Iš tikrųjų, kadangi vadovaujantis pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalimi sąnaudos ir kainos apskritai nelaikomos tinkamu pagrindu normaliajai vertei šalyse nustatyti, toks palyginimas prieštarauja tikslui taikyti metodus, nustatytus pagrindinio reglamento 2 straipsnio 7 dalies a punkte.
(116)
Kai kurios šalys teigė, kad Brazilija nėra tinkama analogiška šalis dėl tariamai šiaurinėje šalies teritorijoje avalynės gamintojams teikiamų subsidijų. Pagal šias šalis tokių subsidijų tikslas - pritraukti avalynės gamybą į šiaurinę Brazilijos dalį, tokiu būdu darant poveikį rinkos konkurencingumui.
(117)
Pirma, reikėtų pabrėžti, kad šis įtarimas nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais.
(118)
Be to, nustatant normaliąją vertę buvo naudojami bendrovių, kurios yra šalies pietinėje, o ne šiaurinėje dalyje, duomenys, ir dėl to tariamos subsidijos įtakos padaryti negalėjo.
(119)
Galiausiai, jei tokios eksportuotojų apibūdintos valstybės intervencijos priemonės egzistuotų, mechanizmas tik neleistų kitoms bendrovėms įkurti gamyklą toje pačioje vietovėje, bet nekliudytų parduoti jų produktą tam tikrose Brazilijos rinkos dalyse. Batų rinka yra šalies ar netgi pasaulinė, o tikrai ne vietos ar regiono rinka. Todėl faktas, kad bendrovė gali gauti subsidijų gamyklai atokioje vietovėje įkurti, netrukdo konkurencijai rinkoje, kurioje yra net 7 000 gamintojų. Nors valstybės tariamos subsidijos vėliau gali padaryti poveikį sąnaudoms, tačiau tikriausiai tai būtų pardavimo kainų mažinimo poveikis, o tai sumažintų normaliąją vertę ir tokiu būdu dempingo skirtumus.
(120)
Be to, atsižvelgiant į laikinojo reglamento 109 konstatuojamojoje dalyje numatytas priežastis, ir visų pirma į tai, kad Brazilijoje yra daugiau nei 7 000 gamintojų, konkurencija Brazilijos rinkoje nebuvo laikoma tinkama priežastimi Brazilijos nelaikyti analogiška šalimi.
(121)
Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, ir tuo, kad tvirtinimas vėliau nebuvo pagrįstas, tvirtinimas buvo atmestas.
(122)
Todėl buvo padaryta išvada, kad Brazilija yra tinkama analogiška šalis normaliajai vertei nustatyti, kaip jau buvo nuspręsta laikinojo reglamento 124 konstatuojamojoje dalyje.
3.3. Eksporto kaina
(123)
Iš suinteresuotųjų šalių negavus pastabų, tvirtinami laikinojo reglamento 128-130 konstatuojamosiose dalyse nustatyti metodai.
(124)
Kai kurios šalys teigė, kad skaičiuojant šalies mastu taikomo dempingo skirtumą išvados neturėjo būti pagrįstos atrinktų bendrovių eksporto kainomis. Išvadas reikėjo pagrįsti šalies eksporto kiekiu (pvz., Eurostato duomenys).
(125)
Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Primenama, kad šioje konkrečioje procedūroje buvo taikomos pagrindinio reglamento 17 straipsnyje išdėstytos atrankos nuostatos. Todėl buvo naudojamos tik atrinktų bendrovių eksporto kainos. Atrinktoms bendrovėms, kurios neatitiko kriterijų RER ir (arba) IR gauti, buvo apskaičiuotas vienas svertinis vidutinis dempingo skirtumas. Be to, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 135 konstatuojamojoje dalyje, pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 6 dalį šis svertinis vidutinis dempingo skirtumas taikomas bendradarbiaujančioms neatrinktoms bendrovėms. Kadangi bendrovės aktyviai bendradarbiavo, tas pats dempingo skirtumas buvo taikomas ir visiems kitiems Kinijos eksportuojantiems gamintojams.
3.4. Palyginimas
(126)
Kai kurios šalys teigė, kad buvo atskleista ne visa eksporto kainų palyginimui svarbi informacija. Visų pirma minėtų šalių teigimu, normaliųjų verčių, nustatytų remiantis Brazilijos duomenimis, patikslinimai nebuvo išreikšti skaičiais.
(127)
Tinkamai išnagrinėjus visas suinteresuotųjų šalių pateiktas pastabas ir tinkamai peržiūrėjus bylas, buvo nustatyta, kad tikslinga pataisyti odos sąnaudų patikslinimus, kaip nurodyta laikinojo reglamento 132 konstatuojamojoje dalyje. Buvo nustatyta, kad eksportuojančių šalių, visų pirma Kinijos, gamintojai pardavinėjo aukštesnės kokybės odinę avalynę nei Brazilijos gamintojai savo vidaus rinkoje. Batų kokybės skirtumas iš esmės susidarė dėl geresnės kokybės odos. Kokybės skirtumas taip pat atsispindėjo odos pirkimo kainoje: iš Kinijos ir Vietnamo eksportuotos avalynės oda buvo brangesnė nei oda, kuri buvo naudojama Brazilijoje gaminant batus, skirtus parduoti vidaus rinkoje. Šiuo tikslu analogiškos šalies gamintojų odos sąnaudų vertė buvo palyginta su atrinktų Kinijos ir Vietnamo gamintojų odos sąnaudų atitinkamomis vertėmis. Buvo nustatyta, kad didžioji dalis odos, kurią naudojo Kinijos ir Vietnamo gamintojai, buvo importuota iš rinkos ekonomikos šalių. Todėl nustatant patikslinimo dydį buvo naudojamas vidurkis, įskaitant pasaulio rinkos kainas. Šioms dviems eksportuojančioms šalims skaičiavimas buvo atliktas atskirai. Odos sąnaudų vertės skirtumas buvo padaugintas iš bendrų gamybos sąnaudų dalies, susijusios su oda. Vėlesni normaliosios vertės patikslinimai buvo padidinti 21,6 % (KLR) ir 16,4 % (Vietnamas).
(128)
Kai kurios šalys teigė, kad nustačius, jog eksportuojančių šalių gamybos sąnaudos buvo iškraipytos dėl to, kad visiems eksportuotojams tose šalyse, išskyrus vieną bendrovę, nebuvo suteiktas RER, nereikėjo daryti patikslinimų dėl odos kokybės.
(129)
Šis tvirtinimas turėjo būti atmestas. Teisybė, kad RER nebuvo suteiktas taip pat ir dėl to, kad buvo nustatyta, jog valstybė darė poveikį sąnaudoms ir (arba) kainoms. Tačiau, kaip pažymėta pirmiau, buvo nustatyta, kad oda buvo importuojama iš rinkos ekonomikos šalių.
(130)
Kai kurios šalys teigė, kad Komisija neatskleidė tikslių skaičių, kuriais remiantis buvo apskaičiuotas patikslinimas, ir kodėl patikslinimas dėl odos turėjo būti peržiūrėtas po laikinojo sprendimo priėmimo.
(131)
Tačiau patikslinimo dėl odos persvarstymas jau buvo išaiškintas pirmiau. Be to, Komisija visoms su šia procedūra susijusioms bendrovėms atskleidė būtiną informaciją, kuria pagrindžiami pagrindiniai faktai ir aplinkybės, kurių pagrindu ketinama rekomenduoti nustatyti galutines priemones.
(132)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad normaliosios vertės nereikėjo tikslinti dėl mokslinių tyrimų ir taikomosios veiklos (MTTV), nes Kinijos ir Vietnamo gamintojai MTTV išleido vienodas sumas.
(133)
Tačiau buvo nustatyta, kad MTTV sąnaudos, kurias patyrė tiriamųjų šalių atrinkti gamintojai, buvo susijusios tik su gamybos MTTV, o Brazilijos MTTV apėmė naujų avalynės modelių dizainą ir pavyzdžius, t. y. kitokios rūšies MTTV, ir todėl manoma, kad šį patikslinimą reikia palikti.
(134)
Dar viena šalis taip pat teigė, kad patikslinimas turėtų būti daromas atsižvelgiant į tai, kad pelnas, gautas parduodant pirminiams įrangos gamintojams (PĮG), yra mažesnis nei kito pardavimo atveju.
(135)
Tačiau šio įtarimo nepatvirtino Brazilijos bendrovių, kuriose tokio skirtumo nebuvo, tyrimo išvados. Be to, atliekant patikslinimą dėl MTTV sąnaudų skirtumo buvo atsižvelgta į visus pardavimo PĮG ir savo prekės ženklo pardavimo skirtumus. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
(136)
Toliau pažymima, kad patikslinimas dėl vaikiškų batų buvo būtinas. Nė vienas Brazilijos gamintojų negamino vaikiškų batų. Galima pastebėti, pvz., iš Eurostato importo duomenų, kad iš esmės vaikiški batai yra pigesni nei batai suaugusiems. Taip gali būti dėl mažesnio vaikiškų batų dydžio ir atitinkamai mažesnio tokių batų gamybai reikalingos žaliavos kiekio. Todėl patikslinimas buvo atliktas remiantis proporcingu Bendrijos pramonės parduotų vaikiškų batų ir batų suaugusiems kainų skirtumu. Patikslinimas sudaro 33,2 % normaliosios vertės.
(137)
Kai kurios šalys tvirtino, kad šis patikslinimas nebuvo tinkamai paaiškintas. Be to, buvo teigiama, kad vienintelis kainų skirtumą pateisinantis veiksnys yra dydžių ir dėl jų susidarantis naudotos žaliavos skirtumas. Tos šalys teigė, kad tokia prielaida buvo klaidinga. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad atliktas patikslinimas dėl vaikiškų batų buvo visiškai atskleistas šalims, kaip yra nustatyta pirmiau. Be to, šalys, kurios šį patikslinimą laikė klaidingu, nepateikė jokio geresnio alternatyvaus metodo, kurį būtų galima naudoti ir užtikrinti teisingą eksporto kainų ir normaliosios vertės palyginimą.
(138)
Kadangi nebuvo pateikta daugiau pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 131-133 konstatuojamųjų dalių išvados.
(139)
Kai kurios šalys teigė, kad PKN planas neleido atlikti teisingo palyginimo. Visų pirma šalys tvirtino, kad buvo naudotas per platus PKN planas, jis nebuvo pagrįstas konkrečiomis produkto fizinėmis savybėmis. Šių šalių nuomone, dėl to buvo tariamai pažeista ADS 2 straipsnio 4 dalis. Toliau buvo tvirtinama, kad šis tariamas trūkumas nebuvo pakankamai kompensuotas bendrais patikslinimais (dėl odos kokybės).
(140)
Šiuos argumentus reikėjo atmesti. Iš tiesų ADS 2 straipsnio 4 dalis, kaip ir pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalis, įpareigoja atlikti teisingą palyginimą. Tačiau šiose nuostatose nepateikiama jokios išsamesnės informacijos dėl PKN rengimo. Primenama, kad pagal EB ilgalaikę praktiką aptariamo produkto ir panašaus produkto palyginimas supaprastinamas naudojant PKN, pagal kurį produktas suskirstomas į rūšis ir (arba) modelius remiantis tam tikromis savybėmis arba techninėmis specifikacijomis. Šiuo atveju buvo atsižvelgta į penkis tokius elementus, t. y. avalynės stilių, vartotojo tipą, avalynės rūšį, išorinio pado medžiagą ir pamušalą. Šie elementai pakankamai atspindi pagrindines aptariamo produkto savybes. Be to, pažymima, kad nei pagrindiniame reglamente, nei ADS nėra teisinio įpareigojimo naudotis PKN antidempingo tyrimuose. Šiuo atveju laikantis teisingo palyginimo principo klasifikuojant gamintojų pagamintus ir Bendrijoje, eksportuojančiose šalyse ir analogiškoje šalyje parduodamus aptariamo produkto modelius buvo nuosekliai naudojamas vienintelis ir tas pats PKN planas, siekiant teisingai palyginti Bendrijos kainas, eksporto kainas ir normaliąsias vertes.
(141)
Be to, buvo nustatyta, kad iš tiesų odos kokybės klausimas, kuris nebuvo įtrauktas į PKN planą, darė poveikį aptariamo produkto kainoms ir kainų palyginamumui. Oda paprastai sudaro iki 50 % arba daugiau bendrų odinių batų gamybos sąnaudų. Priklausomai nuo naudotos odos rūšies, kokybės ir kiekio, odos sąnaudos gali itin skirtis, tačiau buvo nustatyta, kad sąnaudų skirtumai atitinkamai atsispindi pardavimo kainose. Lyginant normaliąją vertę ir eksporto kainas bei apskaičiuojant kainų sumažinimą ir (arba) pardavimą mažesnėmis kainomis pagal pagrindinio reglamento 2 straipsnio 10 dalies a punktą buvo padarytas atitinkamas patikslinimas dėl fizinių savybių skirtumo.
(142)
Kitos šalys pastebėjo didelius tam tikrų PKN kainų skirtumus, kurie, jų nuomone, reiškė PKN plano trūkumus.
(143)
Kainų skirtumai galėjo atsirasti dėl įvairių aplinkybių, kaip antai rinkos svyravimai, konkretus kainų spaudimas perteklinės pasiūlos atveju, noras importuoti dempingo kaina ir pan. Bet kokiu atveju, taikant PKN planą svarbu, kad planas būtų nuosekliai taikomas visoms su konkrečiu atveju susijusioms šalims. Kainų skirtumai gali susidaryti dėl įvairių veiksnių, pvz., mados tendencijų ir rinkos psichologijos, tačiau dėl tokių skirtumų nebūtinai suabejojama produktų palyginamumu pagal tą patį PKN. Svarbiau, kad šalims nepavyko pasiūlyti jokio geresnio ir tuo pačiu praktiško metodo, kuris palengvintų palyginimo atlikimą. Kaip jau pažymėta, atliekant atitinkamus patikslinimus, buvo atsižvelgta į kainų skirtumus dėl skirtingos odos kokybės. Todėl šis tvirtinimas turėjo būti atmestas.
(144)
Kitos šalys teigė, kad kadangi buvo nuspręsta į aptariamo produkto apibrėžimo sritį neįtraukti STAF, šios rūšies avalynė pagal PKN planą turėjo būti išskirta.
(145)
Kai šiuo atveju prireikė iš aptariamo produkto apibrėžimo srities išbraukti STAF, visų eksportuojančių gamintojų atžvilgiu buvo taikomi pagrįsti ir nuoseklūs metodai išbraukiant atitinkamą jų STAF pardavimą iš tyrimo apibrėžimo srities. Apie ketinimą STAF išbraukti iš aptariamo produkto apibrėžimo srities buvo praneša visoms šalims pakankamai anksti iki preliminarių išvadų atskleidimo. Nei po tokio pranešimo, nei atskleidus preliminariąsias išvadas joks eksportuojantis gamintojas nepateikė patikslintų duomenų, kurie būtų padėję nustatyti STAF pardavimą jo sandorių sąrašuose. Tokiomis aplinkybėmis išbraukiant STAF pardavimo duomenis naudoti PKN metodai laikomi pagrįstais ir tinkamais.
3.5. Dempingo skirtumas
3.5.1. Bendrieji metodai
(146)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad neskirstant į bendradarbiavusias ir nebendradarbiavusias bendroves privalumų įgauna nebendradarbiavimas. Tačiau, kaip paaiškinta laikinojo reglamento 139 konstatuojamojoje dalyje, bendradarbiavo daug bendrovių, ir todėl, laikantis nuoseklios praktikos, buvo nuspręsta, kad visiems nebendradarbiavusiems gamintojams tikslinga nustatyti tokio dydžio dempingo skirtumą, kaip svertinis vidutinis dempingo skirtumas, nustatytas bendradarbiaujantiems atrinktiems tiriamųjų šalių eksportuojantiems gamintojams. Negavus pastabų, tvirtinami bendrieji metodai, kurie buvo naudoti nustatant dempingo skirtumus, kaip apibrėžta laikinojo reglamento 134-143 konstatuojamosiose dalyse.
3.5.2. Dempingo skirtumai
a) Kinijos Liaudies Respublika
-
GS nustatomas 9,7 % dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentine išraiška.
-
Galutinis šalies mastu taikomas dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentine išraiška, yra 28,9 %.
b) Vietnamas
-
Galutinis šalies mastu taikomas dempingo skirtumas, išreikštas CIF importo kainos prie Bendrijos sienos procentine išraiška, yra 70,1 %.
E. ŽALA
1. BENDROSIOS PASTABOS
(147)
Kaip ir laikinajame etape ir atsižvelgiant į pirmiau nurodytas galutines išvadas dėl produkto apibrėžimo srities, į toliau analizuojamus duomenis neįtraukiami duomenys, susiję su STAF. Gavus tam tikrų eksportuojančių gamintojų prašymą patvirtinama, kad neįtraukiami tiek importo iš tiriamųjų šalių ir kitų trečiųjų šalių, tiek su Bendrijos pramone susiję duomenys.
(148)
Tačiau atsižvelgiant į pirmiau pateiktą galutinę išvadą, kad vaikiška avalynė turėtų būti įtraukta į aptariamo produkto apibrėžimo sritį, galutinis žalos tyrimas buvo atliktas nagrinėjant visą aptariamą produktą, t. y. įskaitant vaikiškus batus.
2. BENDRIJOS GAMYBA
(149)
Importuotojų asociacija pakartojo tvirtinimą, kad jei skundo pateikėjai, kurie tariamai Bendrijoje tik surenka avalynės dalis iš ne Bendrijoje esančių šaltinių, yra laikomi Bendrijos gamintojais, tuomet importuotojai, kurie vykdė dizaino, prekinio ženklo, MTTV, valdymo ir mažmeninės prekybos veiklą Bendrijoje taip pat turėtų būti laikomi Bendrijos gamintojais.
(150)
Šis tvirtinimas jau buvo nagrinėjamas laikinojo reglamento 148 konstatuojamojoje dalyje, kurioje buvo padaryta išvada, kad tik Bendrijoje gaminančios bendrovės yra laikomos Bendrijos gamintojais. Produktai, kuriais prekiauja importuotojai yra, be kita ko, pagaminti Kinijoje ir Vietname ir neatitinka reikalavimų dėl EB kilmės, todėl jiems taikomi importo muitai, ir tokie subjektai Bendrijoje negali būti laikomi Bendrijos gamintojais.
(151)
Neturint naujos informacijos patvirtinamos šios išvados, ir daroma galutinė išvada, kad laikinojo reglamento 146 konstatuojamojoje dalyje minėtų gamintojų gamyba pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalį sudaro visą Bendrijos gamybą.
3. BENDRIJOS PRAMONĖS APIBRĖŽIMAS
(152)
Įvairūs eksportuojantys gamintojai, importuotojai ir importuotojų asociacija suabejojo Bendrijos pramonės apibrėžimu remdamiesi tuo, kad neatrinktos bendrovės nebendradarbiavo vykdant tyrimą, pvz., pateikdamos atsakymus į atrankos klausimyną, ir kad todėl teisinis reikalavimas dėl skundo pateikėjo statuso vykdant tyrimą nebuvo įvykdytas. Dėl šių priežasčių jie tvirtino, kad 814 skundo pateikėjų negalėjo teisiškai sudaryti Bendrijos pramonės.
(153)
Buvo daroma nuoroda į įvairius Tarybos reglamentus, pagal kuriuos skundą pateikę gamintojai, kurie nesugebėjo tinkamai bendradarbiauti, buvo išbraukti iš Bendrijos pramonės apibrėžimo.
(154)
Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad pagal pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalį Bendrijos pramonės sąvoka aiškinama kaip nuoroda į Bendrijos gamintojus, kurių bendra panašių produktų gamyba sudaro didžiąją dalį, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 5 straipsnio 4 dalyje. 5 straipsnio 4 dalyje toliau pateikiamas šios didžiosios dalies apibrėžimas, t. y., kad skundui aiškiai pritariančių Bendrijos gamintojų gamybos apimtis turėtų sudaryti nemažiau kaip 25 % visos Bendrijos gamybos apimties ir daugiau kaip 50 % visų tyrimui pritariančių ar nepritariančių tos dalies Bendrijos gamintojų, gaminančių panašų produktą, visos gamybos apimties.
(155)
Šiuo konkrečiu atveju skundą pateikusių Bendrijos gamintojų gamybos apimtis sudarė daugiau kaip 40 % Bendrijos gamybos apimties, ir pagal pirmiau nurodytus teisinius reikalavimus laikoma, kad jie sudaro Bendrijos pramonę. Be to, nė vienas gamintojas skundui neprieštaravo.
(156)
Teisinga, kad pagal įprastą institucijų praktiką tie skundą pateikę Bendrijos gamintojai, kurie patenkinamai nebendradarbiavo vykdant tyrimą, paprastai būna išbraukiami iš Bendrijos pramonės apibrėžimo ir kad priimant priemones turi būti laikomasi pirmiau nurodytų ribų.
(157)
Tačiau šiuo atveju buvo nustatyta, kad visi 814 Bendrijos gamintojų patenkinamai bendradarbiavo vykdant tyrimą. Iš tiesų ir kaip aiškiai nurodyta pranešime apie procedūros inicijavimą klausimynai buvo išsiųsti tik atrinktiems Bendrijos gamintojams, ir jie visi pateikė atsakymus. Todėl jei neatrinkti skundą pateikę gamintojai nepateikė jokių atsakymų į klausimyno atrinktiems gamintojams klausimus, tai paaiškinama tuo, kad jų nebuvo prašoma atsakyti į klausimyną.
(158)
Iš atrankos pobūdžio akivaizdu, kad išsamūs žalos klausimynai siunčiami tik atrinktiems skundą pateikusiems Bendrijos gamintojams ir pagal pagrindinio reglamento 6 straipsnio 2 dalį atsakymus turėtų pateikti tik klausimyną gavusios šalys. Įvairių suinteresuotųjų šalių pateikti tvirtinimai buvo atmesti remiantis pirmiau išdėstytomis priežastimis, ir patvirtinamos laikinojo reglamento 152 konstatuojamojoje dalyje pateiktos išvados: laikoma, kad Bendrijos pramonę sudaro 814 skundą pateikusių Bendrijos gamintojų, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 4 straipsnio 1 dalyje ir 5 straipsnio 4 dalyje, toliau jie vadinami „Bendrijos pramone“.
4. BENDRIJOS VARTOJIMAS
(159)
Vienas eksportuotojas suabejojo Bendrijos suvartojimo lygiu remdamasis tuo, kad šis lygis Europoje yra žemesnis nei besivystančiose šalyse. Tačiau šis tvirtinimas nebuvo išsamiau pagrįstas ir todėl buvo atmestas. Negavus kitų tvirtinimų patvirtinami Bendrijos vartojimui apskaičiuoti taikyti metodai.
(160)
Tikrasis Bendrijos vartojimas, įskaitant vaikišką avalynę, keitėsi taip:
2001
2002
2003
2004
TL
Vartojimas (tūkst. porų)
718 186
646 843
669 686
699 604
714 158
Indeksas: 2001 = 100
100
90
93
97
99
Šaltinis: Eurostatas, skunde nurodyta informacija.
(161)
Šie pokyčiai yra panašūs į laikinajame etape nustatytus vartojimo pokyčius, t. y. kai nebuvo įtraukta vaikiška avalynė.
5. IMPORTAS IŠ TIRIAMŲJŲ ŠALIŲ
5.1. Aptariamojo importo dempingo kaina poveikio suvestinis vertinimas
(162)
Toliau pateikiamoje lentelėje parodomas tiriamųjų šalių importo kiekis, rinkos dalys ir vidutinė vieneto kaina atskirai, įskaitant vaikišką avalynę:
2001
2002
2003
2004
TL
KLR (tūkst. porų)
15 571
14 616
25 810
30 662
63 044
Indeksas: 2001 = 100
100
94
166
197
405
Rinkos dalys
2,2 %
2,3 %
3,9 %
4,4 %
8,8 %
Vietnamas (tūkst. porų)
51 414
59 898
83 334
103 177
102 604
Indeksas: 2001 = 100
100
117
162
201
200
Rinkos dalys
7,2 %
9,3 %
12,4 %
14,7 %
14,4 %
2001
2002
2003
2004
TL
KLR (EUR už porą)
11,6
11,3
8,6
7,3
7,2
Indeksas: 2001 = 100
100
97
74
63
62
Vietnamas (EUR už porą)
11,9
11,2
9,9
9,3
9,2
Indeksas: 2001 = 100
100
94
83
78
78
(163)
Tam tikros suinteresuotosios šalys teigė, kad neužtikrinamas suvestinis vertinimas. Šis tvirtinimas yra pagrįstas tuo, kad Kinijoje ir Vietname importo kiekio ir kainų tendencijos skiriasi. Be to, buvo teigiama, kad Vietnamas yra viena iš skurdžiausių pasaulio šalių, kuri naudojasi Bendrąja preferencijų sistema (BPS), ir kad jos nereikėtų svarstyti kartu su Kinija vertinant žalą.
(164)
Pirmasis tvirtinimas buvo jau anksčiau pateiktas ir į jį buvo atsakyta laikinajame reglamente. Tiksliau, kalbant apie importo tendencijas kiekio ir kainų prasme, laikinojo reglamento 160 konstatuojamojoje dalyje aiškiai nurodyta, kad tendencijos kito vienodai. Taip pat pažymima, kad įtraukus vaikišką avalynę tendencijos nepasikeitė. Bet kokiu atveju, ir be šių importo tendencijų laikinajame reglamente išsamiai išdėstytos įvairios priežastys, kodėl suvestinis vertinimas yra tinkamas atsižvelgiant į importuojamo ir panašaus Bendrijos produkto konkurencijos sąlygas. Taip yra, pavyzdžiui, dėl to, kad importuoti produktai yra panašūs pagal jų pagrindines savybes, vartotojo požiūriu tokią avalynę galima sukeisti, be to, ji platinama tais pačiais platinimo kanalais.
(165)
Kalbant apie Vietnamą, pagrindiniame reglamente nėra nuostatos, kad viena iš šalių, kuri tuo pat metu yra nagrinėjama antidempingo tyrime, neturėtų būti vertinama dėl jos bendros ekonominės padėties. Tiksliau, toks aiškinimas neatitiktų ir nuostatų dėl kumuliacijos, pagal kurias tiriama, ar iš įvairių šaltinių importuojami produktai konkuruoja tarpusavyje ir su panašiais Bendrijos produktais, turinio ir tikslų. Kitaip tariant, svarbu parduodamų produktų savybės, o ne importo kilmės šalies padėtis. Eksportuojančios šalies padėtis turi būti nagrinėjama laikantis ADS 15 straipsnio nuostatų ir pagrindinio reglamento, bet ne kumuliacijos kontekste. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
(166)
Importuotojų asociacija taip pat teigė, kad kumuliacija neužtikrinama remiantis tuo, kad dviejų tiriamųjų šalių produktų asortimentas yra skirtingas. Šiuo atžvilgiu manoma, kad net jei tam tikri produktų asortimento skirtumai gali susidaryti tarp abiejų šalių, visgi jis labai sutampa, ir todėl manoma, kad apskritai Kinijos ir Vietnamo kilmės aptariamas produktas konkuruoja tarpusavyje. Taip pat daroma nuoroda į pirmiau pateiktas išvadas, kad šioje procedūroje visos aptariamo produkto rūšys turėtų būti laikomos vienu produktu ir kad visų rūšių Bendrijos pramonės gaminama ir parduodama odinė avalynė yra panaši į avalynę, eksportuojamą iš tiriamųjų šalių į Bendriją. Todėl šis argumentas buvo atmestas.
(167)
Remiantis laikinojo reglamento 156-162 konstatuojamosiose dalyse išdėstytomis preliminariomis išvadomis ir tuo, kas išdėstyta pirmiau, daroma galutinė išvada, kad laikomasi visų pagrindinio reglamento 3 straipsnio 4 dalyje nustatytų kumuliacijos sąlygų ir todėl analizuojant žalą tiriamųjų šalių kilmės importo dempingo kaina poveikis turėtų būti vertinamas bendrai.
5.2. Aptariamojo importo dempingo kaina kiekis, rinkos dalis ir kainų raida
a) Kiekis ir kainos
(168)
Toliau pateikiamoje lentelėje parodoma, kaip keitėsi tiriamųjų šalių kilmės aptariamo produkto importo kiekis ir rinkos dalys, įskaitant vaikišką avalynę.
2001
2002
2003
2004
TL
Importas (tūkst. porų)
66 986
74 514
109 144
133 840
165 648
Indeksas: 2001 = 100
100
111
163
200
247
Rinkos dalis
9,3 %
11,5 %
16,3 %
19,1 %
23,2 %
Šaltinis: Eurostatas.
(169)
Tendencijos ir absoliutūs skaičiai yra panašūs į analizuotuosius laikinajame etape: importo kiekis padidėjo daugiau nei dvigubai, o rinkos dalis smarkiai padidėjo nuo 9,3 % 2001 m. iki 23,2 % per TL. Reikėtų pažymėti, kad yra didelis sutapimas tarp 2004 m. ir TL (2004 m. balandžio mėn.-2005 m. kovo mėn.) ir todėl pirmiau pateiktoje lentelėje parodyta, kad per pirmąjį 2005 m. ketvirtį importas sparčiai didėjo. Kaip galima matyti pirmiau pateiktoje lentelėje, taip atsitiko visų pirma dėl Kinijos importo pokyčių.
(170)
Importo kainos, įskaitant vaikišką avalynę, per aptariamąjį laikotarpį sumažėjo beveik 30 %, panašiai kaip ir buvo nustatyta laikinajame etape.
2001
2002
2003
2004
TL
EUR už porą
11,8
11,2
9,6
8,8
8,5
Indeksas: 2001 = 100
100
95
81
74
72
Šaltinis: Eurostatas.
(171)
Tam tikri importuotojai teigė, kad importo kainų sumažėjimas aiškinamas produkto asortimento pasikeitimais. Tačiau vykdant tyrimą tai nebuvo pagrįsta ir patvirtinta. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas.
b) Suinteresuotųjų šalių pastabos
(172)
Kai kurios suinteresuotosios šalys, remdamosi tuo, kad Komisija neatliko objektyvaus importo dempingo kaina kiekio ir kainų nagrinėjimo, teigė, kad pažeista pagrindinio reglamento 3 straipsnio 2 dalis. Savo tvirtinimą jos pagrindė tuo, kad nagrinėjant importo tendencijas nebuvo atsižvelgta į išorės veiksnius, kaip antai importo kvotos panaikinimą, valiutos keitimo kurso pasikeitimus, tariamus produkto asortimento pasikeitimus ir mados pokyčius.
(173)
Tiksliau, kalbant apie kvotos panaikinimą, šis tvirtinimas jau buvo nagrinėjamas laikinojo reglamento 165 konstatuojamojoje dalyje. Pripažįstama, kad kvotos panaikinimas tam tikra dalimi pablogino importo tendencijas. Tačiau tai reikia vertinti atsižvelgiant į tai, kad tik viena iš dviejų tiriamųjų šalių buvo tiesiogiai susijusi su šiuo kiekybiniu apribojimu ir kad importo iš Vietnamo tendencijos taip pat didėjo, kad ne visoms šiame tyrime nagrinėjamoms produkto rūšims buvo taikoma kvota ir, galiausiai, kad nuo 2005 m. sausio 1 d. importas buvo visiškai liberalizuotas, ir todėl TL (2004 m. balandžio mėn.-2005 m. kovo mėn.) buvo padarytas tik dalinis poveikis.
(174)
Apskritai pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nustatyta, kad analizuojant žalą visų pirma nagrinėjamas klausimas, ar žymiai padidėjo importas dempingo kaina ir ar labai sumažėjo kainos, arba ar importo dempingo kaina poveikis kitu būdu gali itin sumažinti kainas arba kliudyti kainų padidėjimui, kuris kitu atveju būtų įvykęs.
(175)
Remiantis tuo, atrodytų, kad pirmiau minėtų tvirtinimų sedes materiae yra susijęs su priežastiniu ryšiu. Be to, pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 dalyje nėra aiškaus teisinio reikalavimo, kad reikėtų pateikti teigiamus įrodymus, kodėl padidėjo importo dempingo kaina kiekis ir sumažėjo atitinkamos kainos. Todėl tvirtinimas, kad nagrinėjant importą dempingo kaina reikėtų atsižvelgti į išorės veiksnius, buvo atmestas.
5.3. Kainų numušimas
(176)
Buvo gauta įvairių pastabų dėl kainų numušimo. Šie tvirtinimai buvo išsamiai išanalizuoti ir prireikus bei pagrindus faktiniais įrodymais buvo pritaikyti būtini skaičiavimų pakeitimai.
(177)
Primenama, kad laikinajame etape buvo atlikti importo kainų patikslinimai, kurie atspindėjo numatytas sąnaudas, kurias importuotojai patiria Bendrijoje, kaip antai dizaino, žaliavos pasirinkimo ir pan., ir kurios kitu atveju importo kainoje neatsispindėtų. Šio patikslinimo prašė įvairūs importuotojai. Laikinajame etape buvo pritaikytas apytikris 15 % patikslinimas.
(178)
Tačiau Bendrijos pramonę atstovaujanti asociacija nesutiko su tokiu patikslinimu, tiksliau, su taikyto patikslinimo dydžiu. Nors jie pripažino, kad importuotojų lygiu iš tiesų patiriamos tam tikros sąnaudos, asociacija nesutiko su tuo, kad visi importuotojai patiria tokias sąnaudas. Be to, jie teigė, kad patikslinimo dydį būtų galima pateisinti STAF importuotojų (patiriančių dideles MTTV išlaidas) atveju, tačiau atsižvelgiant į tai, kad ši avalynė buvo neįtraukta į procedūrą, patikslinimo dydis turėtų būti persvarstytas ir sumažintas.
(179)
Šis tvirtinimas buvo atidžiai išnagrinėtas, ir buvo padarytos šios išvados. Pirma, šio patikslinimo prašė daugelis importuotojų, ir iš esmės Bendrijos pramonė tam neprieštaravo.
(180)
Kalbant apie patikslinimo dydį, reikėtų pažymėti, kad nors daug importuotojų iš tiesų prašė tokio patikslinimo, tik vienas importuotojas, kurio patalpose tai pat buvo atliktas patikrinimas, pateikė išsamią informaciją šiuo klausimu. Kiti aptariamo produkto importuotojai negalėjo pagrįsti tvirtinimo, kad jų MTTV sąnaudos pasiekė laikinajame etape pritaikyto patikslinimo dydį. Reikėtų pažymėti, kad kai kurie importuotojai, kurių patalpose turėjo būti atlikti patikrinimai, didžiąja dalimi prekiavo STAF. Kadangi STAF dabar yra galutinai išbraukta iš produkto apibrėžimo srities, jų duomenys nustatant patikslinimo dydį galiausiai tapo nebesvarbūs.
(181)
Galutiniame etape ir negavus pagrįstų didžiosios daugumos importuotojų tvirtinimų (nepaisant to, ar jų patalpose turi būti atlikti patikrinimai) patikslinimo dydžio sumažinimas buvo persvarstytas ir įvertintas remiantis vieninteliais pagrįstais duomenimis, kurie buvo pateikti vykdant tyrimą.
(182)
Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, pateikiami atskirtoms šalims nustatyti ir Bendrijos pramonės kainų procentais išreikšti persvarstyti kainų numušimo skirtumai:
Šalis
Kainų numušimas
KLR
Svertinis vidurkis 13,5 %
Vietnamas
Svertinis vidurkis 15,9 %
6. BENDRIJOS AVALYNĖS SEKTORIAUS YPATUMAI
(183)
Laikinajame reglamente buvo pateikta tam tikra informacija apie Bendrijos avalynės sektoriaus ypatumus. Įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad į tokius duomenis nereikėtų atsižvelgti, nes jie yra nepatikimi arba nėra išimtinai susiję su Bendrijos pramonės padėtimi ir todėl neturi teisinio pagrindo.
(184)
Šiuo atžvilgiu reikėtų paaiškinti, kad, siekiant padėti susidaryti geresnį supratimą apie Bendrijos avalynės sektorių, laikinojo reglamento 169-173 konstatuojamosiose dalyse buvo pateikta aiškinamoji informacija. Tačiau reikėtų pažymėti, kad išvados dėl žalos yra padarytos pirmiau apibrėžtos Bendrijos pramonės atžvilgiu ir kad tiriant žalą ši informacija daugiau nebus nagrinėjama.
7. BENDRIJOS PRAMONĖS PADĖTIS
7.1. Pirminės pastabos
(185)
Kaip minėta pirmiau, galutiniame etape analizuojant žalą įtraukiami su vaikiška avalyne susiję duomenys.
(186)
Kaip nurodyta laikinojo reglamento 175 konstatuojamojoje dalyje, ir atsižvelgiant į įprastinę praktiką žalos rodikliai buvo nustatyti makroekonominiu (remiantis visos Bendrijos pramonės duomenimis) arba mikroekonominiu (remiantis atrinktų bendrovių duomenimis) lygiu. Siekiant darnumo žalos veiksniai nustatomi tik vienu iš minėtų, o ne abiem lygiais.
7.2. Makroekonominiai rodikliai
2001
2002
2003
2004
TL
Gamyba (tūkst. porų)
266 931
218 498
206 246
189 341
175 764
Indeksas: 2001 = 100
100
82
77
71
66
Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija.
(187)
Visos Bendrijos pramonės gamybos apimtis sumažėjo nuo 267 milijonų porų 2001 m. iki 176 milijonų porų tiriamuoju laikotarpiu. Tai rodo, kad gamybos apimtis sumažėjo daugiau nei 30 %.
(188)
Nors teoriškai gamyklos tikslas yra pasiekti tam tikrą gamybos lygį, tačiau šis lygis itin priklausys nuo tokios gamyklos pasamdytų darbuotojų skaičiaus. Iš tikrųjų, kaip paaiškinta pirmiau, avalynės gamybos procesas reikalauja daug darbo jėgos. Tokiomis aplinkybėmis pastoviam bendrovių skaičiui geriausias būdas įvertinti pajėgumus yra nagrinėti šių bendrovių užimtumo lygį. Todėl daroma nuoroda į tolesnę lentelę, kurioje parodyta, kaip vystėsi užimtumas.
(189)
Per visą laikotarpį užimtumas (ir todėl pajėgumai), kaip ir gamyba, mažėjo, o pajėgumų panaudojimas beveik nekito.
2001
2002
2003
2004
TL
Pardavimas (tūkst. porų)
190 134
150 389
145 087
133 127
126 555
Indeksas: 2001 = 100
100
79
76
70
67
Rinkos dalys
26,5 %
23,2 %
21,7 %
19,0 %
17,7 %
Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija.
(190)
Gamyba vyksta pagal užsakymą, todėl Bendrijos pramonės pardavimo kiekis, kaip ir gamyba, mažėjo. 2001 m.-TL Bendrijos rinkoje parduotų porų skaičius sumažėjo daugiau nei 60 milijonų, t. y. 33 %.
(191)
Rinkos dalių atžvilgiu tai reiškia beveiki 9 procentinių punktų nuostolius. Bendrijos pramonės rinkos dalys per TL sumažėjo nuo 26,5 % 2001 m. iki 17,7 % per TL.
2001
2002
2003
2004
TL
Bendras darbuotojų skaičius
84 736
69 361
66 425
61 640
57 047
Indeksas: 2001 = 100
100
82
78
73
67
Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija.
(192)
Per visą aptariamąjį laikotarpį ypač sumažėjo užimtumas. Bendrijos pramonės įmonėse buvo prarasta daugiau nei 27 000 darbo vietų, t. y. per TL užimtumas sumažėjo 33 %, palyginti su 2001 m.
2001
2002
2003
2004
TL
Produktyvumas
3 150
3 150
3 105
3 072
3 081
Indeksas: 2001 = 100
100
100
99
98
98
Šaltinis: tyrimo metu surinkta informacija.
(193)
Kaip nurodyta pirmiau pateiktose lentelėse, produktyvumas buvo apskaičiuotas gamybos kiekį padalinus iš Bendrijos pramonės darbuotojų skaičiaus. Šiuo atžvilgiu Bendrijos pramonės produktyvumas aptariamuoju laikotarpiu liko pakankamai stabilus.
(194)
Nesant jokios naujos pagrįstos informacijos ar argumentų šiuo atžvilgiu, patvirtinamos laikinojo reglamento 183 ir 184 konstatuojamosios dalys.
(195)
Primenama, kad 1998 m. vasario mėn. tam tikros KLR, Indonezijos ir Tailando kilmės avalynės su batviršiais iš odos arba plastikų importui buvo nustatytos antidempingo priemonės. Šių priemonių taikymo sritis iš dalies sutapo su produktais, susijusiais su šiuo tyrimu. Paskelbus pranešimą apie artėjančią šių priemonių galiojimo pabaigą, nebuvo gautas nė vienas persvarstymo prašymas, todėl 2003 m. kovo mėn. priemonės nustojo galioti. Laikinajame reglamente buvo manoma, kad nesant persvarstymo prašymo Bendrijos pramonė tuo metu atsigavo nuo buvusio dempingo poveikio.
(196)
Tačiau Bendrijos pramonė tai paneigė, remdamasi tuo, kad persvarstymo prašymas buvo nepateiktas ne dėl to, kad buvo atsigauta nuo neigiamo dempingo poveikio, o dėl to, kad taikomos priemonės buvo nepakankamai veiksmingos. Ji teigė, kad priešingai nei nustatyta laikinajame reglamente, Bendrijos pramonės ekonominė situacija negalėjo patenkinamai pagerėti, nes tuo metu taikytos priemonės nebuvo pakankamai veiksmingos, kad būtų ištaisyta padaryta žala. Be to, importas iš šioje procedūroje tiriamų šalių 2001-2003 m. buvo itin didelis.
(197)
Tačiau Bendrijos pramonė nepateikė pakankamai įrodymų, kad 2001-2003 m. ji patyrė materialinę žalą ir kad tariamas anksčiau taikytų priemonių neveiksmingumas galėjo būti persvarstytas atliekant tarpinę peržiūrą, kurios nebuvo paprašyta atlikti.
(198)
Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas, ir patvirtinama preliminari išvada, kad pramonė atsigavo nuo buvusio dempingo poveikio šiame galutiniame etape, t. y. iki 2003 m. Bendrijos pramonė dar nepatyrė materialinės žalos. Tačiau reikėtų pažymėti, kad Bendrijos pramonė materialinę žalą patyrė nuo 2004 m.
7.3. Mikroekonominiai rodikliai
2001
2002
2003
2004
TL
Tūkst. porų
2 188
2 488
2 603
2 784
2 503
Indeksas: 2001 = 100
100
114
119
127
114
Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus.
(199)
Kaip pirmiau minėta, laikoma, kad atsargos buvo beveik nesusijusios su Bendrijos avalynės pramonės būkle nustatant žalą, nes gamyba vyksta pagal užsakymą. Teoriškai atsargos nelaikomos, jos susidaro įvykdžius užsakymus, bet produktų dar nepristačius arba nepateikus sąskaitos. Tokiu būdu atsargų lygis pirmiausiai 2001-2004 m. padidėjo, t. y. 27 %, o po to TL pabaigoje sumažėjo. Šį sumažėjimą per TL reikėtų vertinti taip pat atsižvelgiant į sektoriaus sezoniškumą. Iš tikrųjų tikimasi, kad atsargų lygis gruodžio mėn. būna didesnis nei metų pirmojo ketvirčio pabaigoje, t. y. šiuo atveju - TL pabaigoje.
2001
2002
2003
2004
TL
EUR už porą
19,7
19,3
18,5
18,6
18,2
Indeksas: 2001 = 100
100
98
94
95
92,5
Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus.
(200)
Vidutinės vieneto pardavimo kainos aptariamuoju laikotarpiu pastoviai mažėjo. Iš viso jos nukrito 7,5 %. Gali atrodyti, kad Bendrijos pramonės kainų mažėjimas yra ribotas, ypač lyginant su aptariamuoju laikotarpiu 30 % sumažėjusiomis importo dempingo kainomis. Tačiau šiomis aplinkybėmis reikėtų atsižvelgti į tai, kad avalynė yra gaminama pagal užsakymą, ir todėl nauji užsakymai paprastai yra priimami tik tada, jei dėl atitinkamo kainų lygio bent jau nepatiriami nuostoliai. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į toliau pateiktą lentelę, kurioje nurodoma, kad per TL Bendrijos pramonė negalėjo daugiau mažinti kainų, nepatirdama nuostolių.
2001
2002
2003
2004
TL
Grynųjų pinigų srautas (tūkst. EUR)
13 943
10 756
8 575
10 038
4 722
Indeksas: 2001 = 100
100
77
61
72
34
Grynosios apyvartos pelnas (%)
1,6 %
1,8 %
0,2 %
1,8 %
0,5 %
Investicijų grąža
6,1 %
7,3 %
1,0 %
8,2 %
2,3 %
Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus.
(201)
Pirmiau pateikti investicijų grąžos rodikliai patvirtina laikinojo reglamento 190 konstatuojamojoje dalyje apibrėžtą padėtį ir rodo, kad aptariamuoju laikotarpiu bendrovių finansinė padėtis akivaizdžiai blogėjo. Primenama, kad bendra padėtis itin blogėjo per TL ir pasižymėjo dideliu neigiamu poveikiu per paskutinįjį 2005 m. ketvirtį, t. y. paskutinįjį TL ketvirtį. Iš tiesų ir taip žemas pelno lygis aptariamojo laikotarpio pradžioje ir toliau smarkiai mažėjo.
(202)
Nesant jokios naujos pagrįstos informacijos ar argumentų šiuo atžvilgiu, patvirtinamos laikinojo reglamento 191-193 konstatuojamosios dalys.
(203)
Visą aptariamąjį laikotarpį bendras pelno lygis buvo žemas, ir tai rodo, kad tos MVĮ yra finansiškai pažeidžiamos. Kaip išsamiai išdėstyta toliau, per aptariamąjį laikotarpį ir ypač per tiriamąjį laikotarpį pasiektas pelno lygis yra kur kas mažesnis už normalų pelno lygį, kurį pramonė galėtų pasiekti įprastinėmis aplinkybėmis.
(204)
Tyrimo metu paaiškėjo, kad kelių Bendrijos gamintojų sunki finansinė padėtis neigiamai paveikė privalomąjį kapitalą. Tą pabrėžia jų individualaus pelno raida ir ypač grynųjų pinigų srauto sumažėjimas. Kaip nurodyta pirmiau, pakankamai mažos ir vidutinės įmonės ne visada gali pateikti pakankamų banko garantijų ir gali susidurti su sunkumais, patirdamos dideles finansines išlaidas, kurios gali susidaryti dėl pavojingos finansinės padėties.
2001
2002
2003
2004
TL
Tūkst. EUR
8 836
11 184
6 522
4 403
4 028
Indeksas: 2001 = 100
100
127
74
50
46
Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus.
(205)
Laikinojo reglamento 194 konstatuojamojoje dalyje nustatytas investicijų tendencijas patvirtina pirmiau lentelėje pavaizduotos tendencijos. Investicijos, kurioms bendrovės pritaria, 2001 m.-TL sumažėjo daugiau nei 50 %. Investicijų mažėjimą reikėtų vertinti atsižvelgiant į atrinktų Bendrijos gamintojų finansinės padėties blogėjimą.
2001
2002
2003
2004
TL
Vidutinis atlyginimas ir darbo užmokestis asmeniui (EUR)
14 602
15 933
18 021
17 610
17 822
Indeksas: 2001 = 100
100
109
123
121
122
Šaltinis: patikrinti atsakymai į klausimyno klausimus.
(206)
Laikinojo reglamento 196 konstatuojamojoje dalyje pateiktas tendencijas patvirtina pirmiau pateiktos lentelės duomenys. Neturint naujos informacijos šios tendencijos patvirtinamos.
7.4. Suinteresuotųjų šalių tvirtinimai
(207)
Keli eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad Bendrijos pramonės pelno skirtumas buvo itin svarbus Bendrijos pramonės patirtos žalos rodiklis. Visų pirma buvo tvirtinama, kad kadangi pelno skirtumas, kuris buvo naudojamas laikinajame etape nustatant žalos pašalinimo lygį (t. y. 2 %; žr. laikinojo reglamento 284 konstatuojamąją dalį), atitiko kai kurių atskirų atrinktų bendrovių pelno skirtumą, tai rodo, kad pagal šį rodiklį jos žalos nepatyrė.
(208)
Tai jau nebėra svarbu, kadangi po tolesnės analizės, kaip nurodyta 292 konstatuojamojoje dalyje, pelno skirtumas buvo pataisytas iki 6 %, tokiu būdu geriau atspindint Bendrijos avalynės gamintojų pelno skirtumą, kurį jie galėtų pasiekti nesant žalingo dempingo. Tokiu būdu Bendrijos pramonės pelningumas akivaizdžiai sumažėjo per aptariamąjį laikotarpį ir bet kokiu atveju per TL pelningumas nukrito iki 0,5 %. Be to, žalos analizė atliekama Bendrijos pramonės lygiu arba atrinktų bendrovių lygiu, taigi ne atskirai į Bendrijos pramonės apibrėžimą patenkančių bendrovių lygiu.
(209)
Įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad analizuojant žalą naudoti rodikliai buvo nepatikimi arba netinkami. Jos tvirtino, kad ekonominiai rodikliai buvo nepatikrinti ir nepatikimi, nes (tariamai nevykstant bendradarbiavimui) jie neatspindėtų tikrosios Bendrijos pramonės. Kalbant apie mikroekonominius rodiklius ir atsižvelgiant į ribotą atrinktų bendrovių skaičių, buvo teigiama, kad tokie rodikliai yra netipiški. Galiausiai, buvo daroma nuoroda į pastebėtas skirtingas žalos rodiklių, nustatytų makroekonominiu ir mikroekonominiu lygiu, tendencijas.
(210)
Pirma, kalbant apie tai, kad makroekonominiai rodikliai nebuvo patikrinti, primenama, kad pagal pagrindinį reglamentą patikrinimų vykdymas patikimas Komisijai ir todėl nėra teisinio įpareigojimo visada atlikti patikrinimus bendrovių patalpose. Iš tikrųjų pagrindinio reglamento 16 straipsnyje tik nustatyta, kad Komisija, jei reikia, rengia patikrinimus. Todėl šis tvirtinimas buvo atmestas. Be to, prireikus šie veiksniai kryžminiu būdu buvo sutikrinti su bendra informacija, kurią pateikė susijusios nacionalinės Bendrijos avalynės asociacijos.
(211)
Antra, atsižvelgiant į pirmiau padarytą išvadą dėl Bendrijos pramonės apibrėžimo ir atrinktų bendrovių tipiškumą, su šiais elementais susiję tvirtinimai buvo taip pat atmesti. Be to, kaip jau išdėstyta pirmiau, siekiant darnumo pasirenkamas tik vienas žalos rodiklių rinkinys priimant galutines išvadas, t. y. makroekonominiai rodikliai arba mikroekonominiai rodikliai. Galiausiai pažymima, kad net jei laikinajame etape nustatytos tendencijos tiek mikroekonominiu, tiek makroekonominiu lygiu ne visada tiksliai atspindi tokius pačius pokyčius, jos nerodo, kad būtų itin skirtingų tendencijų.
(212)
Galiausiai, suinteresuotosios šalys taip pat teigė, kad ne visi žalos rodikliai rodo, kad padaryta žala, o tiksliau, kad individualiu lygmeniu negalima nustatyti jokios atrinktų bendrovių patirtos žalos. Pirmieji tvirtinimai turi būti atmesti remiantis tuo, kad pagal pagrindinį reglamentą nė vienas žalos rodiklis gali nebūti lemiamu. Kalbant apie tai, kad tam tikrų gamintojų individuali padėtis nerodo, kad būtų padaryta žala, pabrėžiama, jog tai nėra svarbu, nes pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 1 dalį žala analizuojama Bendrijos pramonės lygiu arba atrinktų bendrovių lygiu, o ne atskirų į Bendrijos pramonės apibrėžimą įtrauktų bendrovių lygiu.
8. IŠVADA DĖL ŽALOS
(213)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, patvirtinama preliminari išvada, kad Bendrijos pramonei buvo padaryta materialinė žala, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 5 dalyje.
(214)
Tiksliau patvirtinama, kad makroekonominių rodiklių, t. y. bendrai visos Bendrijos pramonės, lygiu žala dažniausiai buvo daroma pardavimo kiekio ir rinkos dalių mažėjimo atžvilgiu. Kadangi avalynė yra gaminama pagal užsakymą, tai padarė neigiamą poveikį ir gamybos lygiui bei užimtumui Bendrijoje.
(215)
Be to, patvirtinama, kad mikroekonominių rodiklių lygiu padėtis yra labai pažeidžiama. Pavyzdžiui, atrinktos bendrovės 2003 m. pasiekė žemiausią įmanomą pelno lygį, kurį vis dėlto galima būtų iš dalies paaiškinti jų palyginti didelėmis ankstesnėmis investicijomis (pelno nuvertėjimo poveikis). Tačiau jų pelno lygis vėliau mažėjo net ir nepaisant ženklaus investicijų padidėjimo bei per TL iš tiesų pasiekė patį žemiausią lygį per visą aptariamąjį laikotarpį, išskyrus 2003 m., t. y. lygis buvo visiškai nepriimtinas ir nesant kitų aiškinamųjų rodiklių, kaip didelės ankstesnės investicijos, akivaizdu, kad Bendrijos pramonė patyrė materialinę žalą. Be to, grynųjų pinigų srautai taip pat pavojingai mažėjo ir per TL pasiekė žemiausią lygį, t. y. tokį lygį, pagal kurį gali būti laikoma, kad Bendrijos pramonė patyrė materialinę žalą. Per TL atrinktos bendrovės nebegalėjo nepatirdamos nuostolių dar mažinti kainų lygio. Jei pakankamai mažos ir vidutinės įmonės ilgesnį laikotarpį yra priverstos dirbti nuostolingai, jos yra priverstos užsidaryti. Apskritai jei iki 2004 m. Bendrijos pramonės padėtis galėjo būti vertinama tik kaip žalinga, tai po 2004 m. Bendrijos pramonė akivaizdžiai patyrė materialinę žalą.
F. PRIEŽASTINIS RYŠYS
1. IMPORTO DEMPINGO KAINA POVEIKIS
(216)
Bendrijos pramonės ir tiriamųjų šalių rinkos dalis, įskaitant vaikišką avalynę, keitėsi taip:
2001
2002
2003
2004
TL
Tiriamosios šalys
9,3 %
11,5 %
16,3 %
19,1 %
23,2 %
Bendrijos pramonė
26,5 %
23,2 %
21,7 %
19,0 %
17,7 %
(217)
Tam tikros suinteresuotosios šalys suabejojo Komisijos išvada, kad importo dempingo kaina rinkos dalies padidėjimas ir Bendrijos pramonės rinkos dalies sumažėjimas iš esmės sutapo laiko atžvilgiu. Jos pažymėjo, kad kai itin padidėjo Kinijos ir Vietnamo importo rinkos dalys, Bendrijos pramonės rinkos dalis ne taip daug sumažėjo, ir atvirkščiai. Taip pat teigiama, kad, visų pirma stebint kitų trečiųjų šalių rinkos dalių vystymosi pokyčius, tiriamosios šalys neperėmė skundo pateikėjų rinkos dalies.
(218)
Importuotojų asociacija teigė, kad, atsižvelgiant į tai, jog importuojama avalynė nekonkuruoja su Bendrijoje pagaminta avalyne, importas dempingo kaina iš tiriamųjų šalių nepadarė jokios žalos Bendrijos pramonei.
(219)
Atsižvelgiant į laiko sutapimą, manoma, kad analizuojant priežastinį ryšį nebūtinas idealus importo dempingo kaina pokyčių ir Bendrijos pramonės padėties santykis. Iš tikrųjų pagal nustatytą ir teisiškai pripažintą praktiką paprastas importo dideliais kiekiais dempingo kaina didėjimo ir Bendrijos pramonės kainų mažinimo bei blogėjančios Bendrijos pramonės padėties sutapimas, kaip yra šiuo atveju, yra akivaizdus priežastinio ryšio rodiklis. Šiuo atveju ir kaip aiškiai nustatyta laikinojo reglamento 203-209 konstatuojamosiose dalyse toks laiko sutapimas neabejotinai įvyko. Be to, su rinkos dalių pasikeitimu 2003-2004 m. susijęs sutapimas yra beveik toks pat. Be to, faktas, kad importo dempingo kaina rinkos dalies padidėjimas aptariamuoju laikotarpiu kartais buvo didesnis nei Bendrijos pramonės rinkos dalies mažėjimas, paprasčiausiai rodo, kad importas dempingo kaina didėjo ne tik Bendrijos pramonės, bet ir kitų Bendrijos rinkos veikėjų sąskaita.
(220)
Tvirtinimas, kad importuojama avalynė nekonkuravo su Bendrijoje pagaminta avalyne, taip pat buvo atmestas remiantis pirmiau pateikta išvada dėl aptariamo produkto ir panašaus produkto apibrėžimo, t. y. kad iš tiriamųjų šalių importuojama avalynė, t. y. visas asortimentas ir visos rūšys, konkuruoja visais lygiais su Bendrijos pramonės gaminama ir parduodama avalyne ir kad jų pardavimo kanalai yra tie patys. Be to, tyrimas akivaizdžiai parodė, kad Bendrijos gamintojai ir eksportuotojai konkuruoja dėl pardavimo Bendrijos rinkoje.
(221)
Kadangi nebuvo pateikta daugiau pastabų, patvirtinamos laikinojo reglamento 209 konstatuojamosios dalies išvados: importas dempingo kaina vaidino lemiamą vaidmenį darant materialinę žalą Bendrijos pramonei.
2. KITŲ VEIKSNIŲ POVEIKIS
2.1. Suinteresuotųjų šalių pastabos
(222)
Nustačius laikinąsias priemones įvairios suinteresuotosios šalys teigė, kad materialinę žalą sukėlė kiti veiksniai. Šios šalys nurodė tvirtinimus, kurie jau buvo pateikti ankstesniame etape ir tinkamai išnagrinėti laikinajame reglamente. Tiksliau, tie tvirtinimai buvo susiję su Bendrijos pramonės eksporto veikla, importu iš kitų trečiųjų šalių, Kinijos eksporto kvotos panaikinimu, valiutos kurso svyravimų poveikiu, Bendrijos gamintojų perkėlimu ir tariamu struktūriniu Bendrijos pramonės konkurencingumo trūkumu. Tačiau nebuvo pateikta naujos informacijos, ir todėl pagrindinės laikinajame reglamente nustatytos išvados prireikus toliau paaiškinamos ir (arba) išplečiamos.
2.2. Bendrijos pramonės eksporto rodikliai
(223)
Kai kurios suinteresuotosios šalys pakartojo tvirtinimą, kad Bendrijos avalynės pramonės ekonominė padėtis buvo bloga dėl to, kad pablogėjo jos eksporto rodikliai.
(224)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad bet koks tariamas eksporto veiklos pablogėjimas, jei toks yra, nedaro jokio poveikio daugeliui pirmiau analizuotų rodiklių, kaip antai pardavimo kiekis, rinkos dalys ir kainų mažėjimas, nes šie veiksniai buvo nustatyti Bendrijos pardavimo lygiu. Buvo pateikti bendri gamybos duomenys, nes neįmanoma atskirti Bendrijos rinkai ir ne Bendrijos rinkai skirtų produktų. Kadangi avalynė yra gaminama pagal užsakymą, sumažėjus pardavimui neišvengiamai mažės gamyba, o atsižvelgiant į tai, kad didžioji dalis produkcijos yra numatyta parduoti Bendrijos rinkoje, patvirtinama preliminari išvada, kad gamybos mažėjimas yra iš esmės susijęs su Bendrijos rinkos patirta žala.
(225)
Iš tiesų pardavimo kiekio Bendrijos rinkoje sumažėjimas aptariamuoju laikotarpiu (- 34 %) atitinka gamybos sumažėjimą per tą patį laikotarpį (- 33 %).
(226)
Todėl tvirtinimas buvo atmestas, ir daroma galutinė išvada, kad Bendrijos pramonės eksporto veikla nepadarė jokios materialinės žalos.
2.3. Importas iš kitų trečiųjų šalių
(227)
Importas iš trečiųjų šalių, įskaitant vaikišką avalynę, keitėsi taip:
Rinkos dalys
2001
2002
2003
2004
TL
Neatitikimas 01/TL (% punktai)
Rumunija
5,7 %
7,1 %
7,5 %
7,0 %
6,9 %
+1,2
Indija
3,6 %
4,5 %
4,9 %
5,9 %
5,7 %
+2,1
Indonezija
2,7 %
2,4 %
2,0 %
2,0 %
2,0 %
-0,7
Brazilija
1,2 %
1,4 %
1,7 %
2,2 %
2,5 %
+1,3
Makao
1,2 %
1,7 %
2,2 %
3,2 %
2,4 %
+1,2
Tailandas
1,0 %
1,0 %
1,2 %
1,3 %
1,3 %
+0,3
Kitos šalys
9,0 %
10,7 %
10,9 %
12,5 %
11,5 %
+2,5
Vidutinės kainos (EUR už porą)
2001
2002
2003
2004
TL
Neatitikimas 2001/TL
Rumunija
13,8
14,6
14,8
15,0
14,9
+8 %
Indija
11,3
11,3
10,3
10,2
10,2
-10 %
Indonezija
11,2
10,4
9,8
8,6
8,7
-23 %
Brazilija
16,8
15,7
13,5
13,0
12,6
-25 %
Makao
12,9
11,5
10,6
10,2
10,5
-18 %
Tailandas
14,4
12,9
11,8
11,4
11,2
-22 %
Kitos šalys
14,8
14,3
13,6
12,4
12,7
-14 %
(228)
Reikėtų pažymėti, kad nė vienos iš šalių, įtrauktų į pirmiau pateiktos lentelės eilutę, susijusią su kitomis šalimis (iš viso daugiau nei 150 įvairių šalių), importas nesudarė daugiau nei 2 % viso Bendrijos importo per TL.
(229)
Todėl gali būti patvirtinta, kad aptariamuoju laikotarpiu atskirai nė vienos iš pirmiau išvardytų šalių rinkos dalis itin nepadidėjo, kad absoliutus jų rinkos dalies lygis buvo kur kas mažesnis už tiriamųjų šalių ir kad jos vystėsi skirtingai. Kainas reikėtų vertinti atsižvelgiant į pirmiau nurodytą importo kiekio kaitą ir į tai, kad jos sumažėjo ne tiek, kiek tiriamųjų šalių kainos, bet jų absoliutus kainų lygis (išskyrus vieną šalį) per visą aptariamąjį laikotarpį buvo vidutiniškai daug didesnis nei importo dempingo pagrindais kainų lygis.
(230)
Atsižvelgiant į pirmiau nurodytas priežastis, daroma galutinė išvada, kad importas iš kitų trečiųjų šalių nepadarė materialinio poveikio Bendrijos pramonės padėčiai.
2.4. Valiutos keitimo kursų svyravimai
(231)
Įvairūs eksportuojantys gamintojai ir importuotojai pakartojo tvirtinimus, kad žalą Bendrijos pramonei padarė EUR vertės padidėjimas, palyginti su JAV doleriu, ir dėl to labai sumažėjo importo kaina.
(232)
Nebuvo pateikta naujos informacijos, todėl daroma nuoroda į laikinojo reglamento 220-225 konstatuojamąsias dalis. Taip pat pažymima, kad net tuo atveju, jei būtų pripažinta, kad valiutos keitimo kurso svyravimai padarė poveikį importo kainoms, vien tik tiriamojo importo kiekis buvo tokio dydžio, kad padarytų materialinę žalą Bendrijos pramonei.
2.5. Kvotos panaikinimas
(233)
Šiuo klausimu nebuvo pateikta jokios naujos informacijos. Tačiau reikėtų pažymėti, kad atsižvelgiant į importo didėjimą per paskutinį TL ketvirtį, tai iš tiesų galėjo pabloginti tokio importo dempingo kaina daromą žalingą poveikį.
2.6. Skundo pateikėjams nepavyko modernizuoti gamybos, jie yra ypač susiskaidę ir jų darbo jėgos sąnaudos yra labai didelės
(234)
Šiuo klausimu nebuvo pateikta jokios naujos informacijos. Be to, reikėtų pažymėti, kad dempingo skirtumai yra palyginti dideli (t. y. netgi didesni už kainų mažinimo skirtumus). Kitaip tariant, tiriamasis eksportas dempingo kaina konkuruoja su Bendrijos pramone ne tik būdingų privalumų lygiu, bet ir remiantis tokia praktika, kuri yra baustina pagal tarptautines prekybos taisykles. Nesant dempingo importo kaina, tiriamojo importo kainos būtų buvę daug didesnės, o Bendrijos pramonė galėtų kur kas geriau konkuruoti su šiuo importu.
2.7. EB avalynės pramonės gamybos perkėlimas
(235)
Įvairūs eksportuojantys gamintojai ir importuotojų asociacija teigė, kad laikinajame reglamente nebuvo pakankamai išnagrinėtas EB gamintojų perkėlimo poveikis Bendrijos pramonės padėčiai.
(236)
Visų pirma jie kritikavo laikinojo reglamento 171 konstatuojamojoje dalyje pateiktus, su visu Bendrijos avalynės sektoriumi susijusius, skaičius remdamiesi tuo, kad į šiuos skaičius įtraukti duomenys, susiję su gamybą perkėlusiais Bendrijos gamintojais. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į pirmesnę dalį, kurioje patvirtinama, kad laikinojo reglamento 169-173 konstatuojamosios dalys yra pateiktos tik dėl informacijos ir todėl nėra teisiškai svarbios galutinėms išvadoms dėl žalos. Todėl taip pat patvirtinama, kad tie gamintojai, kurie visiškai iškėlė gamybą iš Bendrijos, nėra įtraukti į Bendrijos pramonės apibrėžimą, ir todėl žalos, kurią šios bendrovės galėjo taip pat padaryti Bendrijos pramonei, dydis yra analizuojamas kartu su importo iš kitų trečiųjų šalių poveikiu.
(237)
Tų bendrovių, kurios iš dalies perkėlė savo gamybą, t. y. taip pat pirko avalynę iš šaltinių, esančių už Bendrijos ribų, atveju primenama, kad analizuojant žalą buvo nagrinėjami tik su jų gamyba Bendrijoje susiję duomenys. Todėl žalos, kurią toks pirkimas taip pat galėjo joms sukelti, dydis turėtų būti vertinamas atsižvelgiant į importo iš kitų trečiųjų šalių analizę.
(238)
Galiausiai tų bendrovių, kurios padidino importą arba pradėjo importuoti avalynės dalis (pvz., batviršius) į Bendriją, atveju negalima laikyti, kad dėl pirmiau išdėstytų priežasčių toks importas padarytų neigiamą poveikį daugeliui žalos rodiklių, pvz., gamybai, pardavimui, pelningumui ir pan. Teisybė, kad, kaip nurodė kai kurios suinteresuotosios šalys, dėl to galėjo sumažėti užimtumas Bendrijoje, bet tai reikėtų vertinti taip pat kaip bendrovių, kurios susiduria su itin didėjančiu importu dempingo kaina į Bendrijos rinką, savigynos veiksmą, taigi tokia padėtis yra susijusi su dempingo egzistavimu, o ne sau daroma žala.
3. IŠVADA DĖL PRIEŽASTINIO RYŠIO
(239)
Taigi suinteresuotųjų šalių tvirtinimai buvo atmesti, ir patvirtintos laikinojo reglamento išvados.
(240)
Todėl daroma galutinė išvada, kad tiriamųjų šalių kilmės importas dempingo kaina padarė materialinę žalą Bendrijos pramonei, kaip apibrėžta pagrindinio reglamento 3 straipsnio 6 dalyje, ir kad atsižvelgiant į tai, jog atliekant analizę buvo aiškiai atskirtas visų žinomų veiksnių poveikis Bendrijos pramonės padėčiai nuo žalingo importo dempingo kaina poveikio, šie veiksniai patys nepanaikina fakto, kad įvertintą materialinę žalą padarė importas dempingo kaina.
G. BENDRIJOS INTERESAI
(241)
Buvo analizuojama, ar atsižvelgiant į suinteresuotųjų šalių pastabas ir (arba) papildomą informaciją, pateiktą priėmus laikinąjį reglamentą, reikėtų pakeisti preliminarią išvadą, kad dėl Bendrijos interesų reikia taikyti priemones, kad būtų apsisaugota nuo žalingo dempingo.
1. BENDRIJOS PRAMONĖS INTERESAI
(242)
Tam tikri importuotojai ir eksportuojantys gamintojai tvirtino, kad priemonių nustatytmas pakenktų Bendrijos pramonės interesams. Tai iš esmės pagrįsta tvirtinimais, kad skundo pateikėjų gamyba papildo importą iš tiriamųjų šalių, kad nustačius antidempingo priemones didžioji importo iš tiriamųjų šalių dalis būtų perkelta į kitas trečiąsias šalis ir kad galiausiai Bendrijos pramonės patirtą žalą sukėlė ne dempingas, ir kad skundo pateikėjai per daugelį metų neteko rinkos dalies tariamai dėl kitų veiksnių, o ne dėl dempingo.
(243)
Pirmiausia reikėtų pastebėti, kad laikinajame reglamente ir pirmiau pateiktoje analizėje aiškiai nustatyta, kad vykdomas dempingas Bendrijos pramonei darė žalą, kuri nuo 2004 m. vertinama kaip materialinė žala, daroma dėl importo dempingo kaina iš tiriamųjų šalių. Todėl iš principo tikimasi, kad importo dempingo kaina daroma materialinė žala turėtų būti panaikinta dėl Bendrijos pramonės interesų.
(244)
Tvirtinimas, kad skundo pateikėjų gamyba tik papildo importą, buvo atmestas atsižvelgiant į pirmiau pateiktas išvadas, kad aptariamas produktas konkuruoja su panašiu Bendrijoje gaminamu ir parduodamu produktu. Faktas, kad Bendrijos pramonė pateikė skundą dėl aptariamo produkto importo taip pat rodo, kad Bendrijoje pagaminami produktai ir iš tiriamųjų šalių importuojami produktai konkuruoja.
(245)
Tvirtinimas dėl importo perkėlimo jau buvo pateiktas anksčiau, ir daroma nuoroda į laikinojo reglamento 241 konstatuojamąją dalį, kurioje buvo padaryta išvada, kad tai, jog importuotojai gali pasirinkti kitas šalis tiekėjas, nėra svari priežastis nesiimti veiksmų kovojant su materialinę žalą darančiu dempingu ir kad bet kokiu atveju neįmanoma iš anksto numatyti, kokiu mastu importuotojai pakeistų šalis tiekėjas, nei tokio importo sąlygų, t. y. ar importas vykdomas dempingo kainomis, ar ne.
(246)
Kalbant apie paskutinį tvirtinimą, nuoroda daroma į pirmiau atliktą priežastinio ryšio analizę, kurią atliekant buvo išnagrinėtas kitų veiksnių, o ne tik dempingo, poveikis. Bet kokiu atveju, aišku, kad Bendrijos avalynės pramonės gamybos apimtis ir kartu rinkos dalis mažėjo greičiau dėl to, kad buvo pradėtas vykdyti importas dempingo kainomis. Neabejotinai taip turi būti tuo atveju, kai Bendrijos vartojimas yra pastovus.
(247)
Neturint kitų pagrįstų pastabų patvirtinamos preliminarios išvados, ir daroma galutinė išvada, kad, nustačius antidempingo priemones, Bendrijos pramonės gamyba atsigautų nuo materialinę žalą darančio dempingo poveikio.
2. KITŲ EKONOMINIŲ ŪKIO SUBJEKTŲ INTERESAI
2.1. Vartotojų interesai
(248)
Kaip ir laikinajame etape, paskelbus apie preliminarių priemonių nustatymą nebuvo gauta jokių vartotojų organizacijų pareiškimų. Taigi preliminariai išvadai, kad nustačius galutines priemones odinės avalynės vartotojų kainoms būtų padarytas tik nežymus poveikis, neprieštaravo nė viena vartotojų interesus atstovaujanti asociacija.
(249)
Tam tikri eksportuojantys gamintojai teigė, kad jie nesutinka su išvadomis dėl riboto priemonių poveikio vartotojams ir kad dėl tų priemonių itin padidėtų namų ūkio sąnaudos.
(250)
Importuotojai taip pat tvirtino, kad nustačius galutines priemones vartotojų kainos padidėtų ir kad šis kainų padidėjimas gali pasiekti net bet kurio ad valorem muito dydį. Šis tvirtinimas yra pagrįstas teigimu, kad importuotojai iškrautų produktų importo kainai paprastai taiko savo antkainį, įskaitant visus muitus, ir todėl jie be kitų dalykų taikytų ir antidempingo muitų skirtumą. Tačiau, kita vertus, tam tikri importuotojai teigė, kad jie negalėtų perduoti vartotojams jokių muitų, remdamiesi tuo, kad kainų lygį nustato būtent vartotojai ir kad dėl to vartotojai nepirktų tam tikros avalynės, jei ji viršytų minėtą kainą.
(251)
Pirmiausia pagal galiojančias taisykles į eksportuojančių gamintojų poziciją dėl Bendrijos interesų neatsižvelgiama. Tačiau jų pastabos buvo išnagrinėtos, kad būtų išklausyti visi argumentai. Reikėtų pabrėžti, kad tos šalys, kurios nesutiko su Komisijos išvadomis dėl priemonių poveikio vartotojams, visgi nepateikė jokių konkrečių duomenų ar informacijos, kuri paremtų jų tvirtinimus. Kaip teigiama pirmiau, vietoj to jie netgi pateikė prieštaringus pareiškimus, kuriuose tvirtinama, kad muitai būtų visiškai perduoti vartotojams (ir netgi daugiau, nes antkainis būtų taikomas ir muitui) arba kad būtų neįmanoma perduoti jokio muitų poveikio. Todėl buvo laikoma, kad jų tvirtinimai yra nepakankami, kad būtų pakeistos preliminarios išvados.
(252)
Be to, tam tikri eksportuojantys gamintojai teigė, kad priemonių nustatymas žymiai sumažintų vartotojų galimybes rinktis. Tai pagrįsta tvirtinimu, kad tam tikrų rūšių avalynė su batviršiais iš odos yra gaminama tik Kinijoje ir Vietname, kad dėl antidempingo muitų tariamai būtų priimtas sprendimas negaminti tam tikrų rūšių avalynės ir kad Bendrijos gamintojai neturėtų pajėgumų Bendrijos rinkai tiekti minėtų rūšių.
(253)
Šie tvirtinimai dėl sumažėjusio avalynės pasirinkimo jau buvo pateikti anksčiau ir išnagrinėti laikinojo reglamento 246 konstatuojamojoje dalyje. Be to, tvirtinimas, kad tam tikrų rūšių avalynė būtų nebegaminama ir kad Bendrijos gamintojai neturėtų pakankamai pajėgumų patenkinti tariamą trūkumą yra tik tvirtinimas, kuris nebuvo pagrįstas jokiais objektyviais faktais ar įrodymais, ir todėl buvo atmestas.
(254)
Galiausiai, atsižvelgiant į Bendrijos pramonės pateiktus argumentus, buvo persvarstytas vaikiškos avalynės išbraukimas.
(255)
Nors apskritai eksportuojantys gamintojai ir importuotojai šiam išbraukimui pritarė, neturint jokios vartotojų organizacijos nuomonės nebuvo gauta jokių kitų įrodymų ar patvirtinimų, rodančių, kad priemonių vaikiškai avalynei nustatymo poveikis skirtųsi nuo priemonių suaugusiųjų batams nustatymo poveikio.
(256)
Kita vertus, Bendrijos pramonė suabejojo vaikiškų batų išbraukimu iš laikinųjų antidempingo priemonių apibrėžimo srities ir nurodė faktą, kad vaikiški batai buvo gaminami Bendrijoje ir buvo nustatytas žalingas vaikiškos avalynės importas dempingo kainomis.
(257)
Atsižvelgiant į galutines išvadas dėl vaikiškų batų statuso šioje procedūroje daroma tokia išvada. Pirma, tolesnė analizė, po kurios buvo padarytos galutinės išvados, parodė, kad vaikiška avalynė turėtų būti įtraukta į aptariamo produkto apibrėžimą, t. y. kad visos aptariamo produkto rūšys turėtų būti laikomos vienu produktu ir kad todėl iš esmės antidempingo priemonės turėtų būti taikomos visam aptariamam produktui. Antra, buvo dar kartą įvertinti argumentai laikinai išbraukti vaikiškus batus iš priemonių apibrėžimo srities remiantis Bendrijos interesais, kaip išdėstyta laikinojo reglamento 250-252 konstatuojamosiose dalyse, t. y. visų pirma dėl to, kad vaikiški batai dažniau keičiami ir todėl vidutinės Europos šeimos finansinei situacijai daromas didesnis finansinis antidempingo priemonių poveikis. Šiuo atžvilgiu buvo nustatyta, kad vidutiniškai vaikiškų batų importo kainos pagal Eurostato statistiką yra apskritai daug mažesnės nei batų suaugusiems importo kainos (daugiau nei 33 %). Todėl ad valorem antidempingo muito poveikis vaikiškiems batams būtų proporcingai mažesnis. Be to, apskritai galutinėse išvadose buvo nustatytas žemesnis galutinio muito lygis nei laikinojo etapo priemonių lygis. Dėl to, vėlgi, finansinis priemonių poveikis yra mažesnis. Be to, kaip jau nurodyta laikinojo reglamento 249 konstatuojamojoje dalyje, neatrodo, kad vartotojams turėtų tekti visa bet kurių priemonių našta. Nė viena suinteresuotoji šalis nepateikė jokių pagrįstų įrodymų, kurie paremtų kitokį požiūrį. Tokiomis aplinkybėmis pažymima, kad vartotojų organizacijos nepateikė jokių pastabų, o tai rodo, kad priemonių poveikis (nepaisant to, ar priemonės yra susijusios su vaikiška ar suaugusiųjų avalyne) iš tikrųjų nėra organizacijų atstovaujamų vartotojų tikrasis rūpestis. Atsižvelgiant į pirmiau pateiktą analizę, akivaizdu, kad nėra pagrindo iš priemonių apibrėžimo srities galutinai išbraukti vaikiškus batus. Taigi sprendžiant galutinių priemonių, kurios pašalina importo dempingo kaina padarytą materialinę žalą, nustatymo klausimą nėra įtikinamų įrodymų, kad vartotojų interesai būtų svarbesni nei Bendrijos pramonės interesai.
(258)
Dėl šių priežasčių teiginys buvo priimtas, ir patvirtinama, kad atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, galutinių priemonių nustatymas aptariamam produktui, įskaitant vaikišką avalynę, neprieštarautų bendriems vartotojų interesams.
2.2. Platintojų ir (arba) mažmenininkų interesai
(259)
Primenama, kad laikinajame etape iš platintojų ir (arba) mažmenininkų arba platintojų ir (arba) mažmenininkų organizacijų buvo gauta nedaug pareiškimų: buvo gautas vienas mažmenininkų konsorciumo iš vienos valstybės narės pareiškimas, o atsakymus į klausimyną pateikė trys importuotojai, kurie taip pat turi savo platinimo tinklą, įskaitant dvi prekybos centrų grandines. Tik viena iš šių keturių šalių pateikė pastabas po laikinųjų priemonių nustatymo, ir daugiau nė vienas individualus platintojas arba mažmenininkas nepateikė jokių pastabų.
(260)
Importuotojų asociacija, kuri bendradarbiavo tyrime nuo procedūros pradžios, prieštaravo išvadai, kad buvo gautas tik ribotas skaičius pareiškimų, remdamasi tuo, kad ši asociacija atstovauja bendrovėms, kurios be importuotojų taip pat atlieka platintojų ir mažmenininkų funkcijas. Taip pat teigė, kad bent du jos nariai dviejose skirtingose valstybėse narėse Komisijai pateikė išsamią informaciją.
(261)
Komisija pripažįsta, kad ši asociacija atstovauja bendrovėms, kurios kartais taip pat turi savo platinimo tinklą, ir išvada dėl pareiškimų skaičiaus turėtų būti parengta atsižvelgiant į šiuos duomenis. Tačiau pirminė šių bendrovių funkcija yra avalynės importas. Tačiau iš esmės platintojai ir mažmenininkai nepateikė Komisijai jokių tikslių ir įrodomų duomenų, išskyrus trijų pirmiau minėtų bendrovių duomenis, kad būtų galima įvertinti jų ekonominę padėtį ir kokiu mastu bet kurios priemonės jiems padarytų finansinį poveikį. Remdamasi būtent tokia informacija, Komisija galėtų atlikti išsamią analizę.
(262)
Kalbant apie tariamą jos dviejų narių bendradarbiavimą, reikėtų paaiškinti, kad vienas iš jų atsakymų į klausimyną nepateikė per nurodytą laikotarpį, ir todėl jo atsakymų nebuvo galima naudoti.
(263)
Savo pareiškime asociacija pateikė duomenis ir pavyzdžius, rodančius, koks būtų priemonių poveikis importuotojams, kurie taip pat užsiima mažmeninės prekybos veikla. Šie duomenys buvo pateikti daug vėliau nei per nustatytą laikotarpį tokiems duomenims pateikti, ir panašu, kad yra susiję tik su viena bendrove, kurios pavadinimas neminimas ir kuri, akivaizdu, vykdant tyrimą nebendradarbiavo. Todėl į šiuos duomenis, kurie dėl minėtos priežasties negalėjo būti pripažinti, nebuvo atsižvelgta.
(264)
Be to, asociacija taip pat teigė, kad dėl finansinės padėties importuotojai, užsiimantys mažmeninės prekybos veikla, negalės net iš dalies perduoti vartotojams jokio kainos padidėjimo ir kad kai kurie mažmenininkai, ypač tie, kurie produktus gauna tik iš tiriamųjų šalių, nustačius priemones neišliktų.
(265)
Argumentas, kad bendrovės negalėtų bent iš dalies vartotojams perduoti jokio sąnaudų padidėjimo, akivaizdžiai prieštarauja įvairių šalių pateiktiems tvirtinimams, įskaitant importuotojų asociacijos pateiktam pareiškimui, kad nustačius antidempingo priemones padidės vartotojų kainos. Remiantis per tyrimą surinkta informacija ir atsižvelgiant į minėtus prieštaringus pareiškimus, panašu, kad apskritai joks priemonių poveikis importo kainai nebūtų bent iš dalies perduotas vartotojams. Žinoma, negalima atmesti galimybės, kad tam tikriems tiesiogiai ir išskirtinai iš tiriamųjų šalių importuojantiems mažmenininkams bet kokios priemonės iš tikrųjų padarytų neigiamą poveikį. Tačiau reikėtų priminti, kad Bendrijos interesai buvo analizuojami bendrai, t. y. remiantis vidutiniška su procedūra susijusių Bendrijos šalių padėtimi, ir todėl niekada negalima atmesti galimybės, kad kai kurioms atskiroms šalims iš tiesų bus padarytas kitoks poveikis, nei daugumai šalių. Šiuo atžvilgiu daroma nuoroda į laikinojo reglamento 275 konstatuojamąją dalį, kurioje buvo pripažinta, kad priemonės gali iš esmės padaryti galimą neigiamą poveikį tam tikrų importuotojų finansinei padėčiai.
(266)
Galiausiai asociacija teigė, kad Komisija klaidingai supranta mažmeninės prekybos kanalų skirtumus. Šiuo atžvilgiu ji teigė, kad nepriklausomiems mažmenininkams ne tik tiekia Bendrijos didmenininkai, bet kartais jie importuoja patys. Ji teigė, kad tarp Komisijos atrinktų mažmeninės prekybos bendrovių buvo tik prekinio ženklo produktais prekiaujantys mažmenininkai ir todėl Komisijos analizė buvo netinkama.
(267)
Neturėdama išsamios informacijos apie finansinę mažmenininkų ir platintojų padėtį, Komisija atliko bendrą sektoriaus analizę. Šios analizės tikslas buvo tik nustatyti pagrindinius platinimo kanalus ir šių platintojų bei mažmenininkų struktūrą, kad būtų galima ištirti, kokį poveikį jiems padarytų priemonės. Negalima atmesti galimybės, kad šioje bendroje analizėje yra netiksliai atskleista konkreti individualių platintojų padėtis. Dėl informacijos taip pat pažymima, kad šiame tyrime pateiktas apibrėžimas ir išvados taip pat atitinka Komisijos anksčiau atlikto antidempingo tyrimo dėl avalynės (6) išvadas, ir nebuvo pateikta jokių įrodymų, kad padėtis avalynės platinimo sektoriuje nuo to laiko būtų pasikeitusi.
(268)
Tiksliau, laikinojo reglamento 260 konstatuojamojoje dalyje teigiama, kad nepriklausomus mažmenininkus paprastai aprūpina Bendrijos didmenininkai. Todėl tuo remiantis nebuvo atmesta galimybė, kad tokie mažmenininkai taip pat turi kitus tiekimo šaltinius. Kalbant apie tvirtinimą dėl prekinio ženklo produktais prekiaujančių mažmenininkų, Komisija nepasinaudojo jokių atrinktų bendrovių duomenimis, o analizavo visą informaciją, kurią jai pateikė bendradarbiaujančios šalys. Šiuo atžvilgiu reikėtų pažymėti, kad laikinajame reglamente buvo daroma nuoroda į tai, kad joks prekinio ženklo produktais prekiaujantis mažmeninės prekybos tinklas nebendradarbiavo, t. y. mažmeninės prekybos tinklai, turintys skirtingą prekinį ženklą nei mažmenininkai, prekiaujantys prekinio ženklo avalyne, iš kurių vienas iš tikrųjų bendradarbiavo.
(269)
Nebuvo pateikta kitų tvirtinimų, dėl kurių būtų pakeistos laikinojo reglamento išvados. Todėl patvirtinama išvada, kad, kaip nustatyta laikinojo reglamento 264 konstatuojamojoje dalyje, galutinių priemonių poveikis importuotojams ir platintojams turėtų būtų nedidelis.
2.3. Nesusijusių importuotojų interesai Bendrijoje
(270)
Įvairių suinteresuotųjų šalių pateiktos pagrįstos pastabos buvo išsamiai išanalizuotos ir pateikiamos toliau.
(271)
Tam tikri importuotojai teigė, kad atsižvelgiant į jų pelno skirtumą, kuris yra mažesnis nei antidempingo muito lygis, jie nesugebėtų mokėti antidempingo muitų, nebent jie galėtų šią papildomą naštą pasidalinti su didmenininkais ir mažmenininkais. Toliau teigiama, kad tai būtų neįmanoma, nes didmenininkai ir mažmenininkai nesutiktų su jokiu kainos padidėjimu ir pasirinktų tokius tiekėjus, kurie galėtų tiekti be antidempingo muitų.
(272)
Faktas, kad pelno skirtumas yra mažesnis už antidempingo muitų lygį, yra nesvarbus. Iš tiesų antidempingo priemonių lygis yra išreikštas importo kainos procentu, o pelno skirtumas - apyvartos, t. y. pardavimo kainos, procentu. Atsižvelgiant į didelius pirkimo ir perpardavimo skirtumus akivaizdu, kad šių dviejų procentais išreikštų duomenų paprasčiausiai negalima palyginti. Kalbant apie tvirtinimą, kad didmenininkai ir mažmenininkai nesutiktų su jokiu kainos padidėjimu, dar kartą pabrėžiama, kad tai prieštarauja daugelio importuotojų tvirtinimui, kad kainos padidėjimas bus visiškai perduotas vartotojams, taigi kartu platintojams, ir todėl negali būti priimtas. Bet kokiu atveju, teisinga, kad didmenininkai ir mažmenininkai iš tiesų gali pasirinkti tiekėjus, kurie gali tiekti be antidempingo muitų, įskaitant Bendrijos pramonę, kuri tokiu būdu pasinaudotų taikomomis priemonėmis.
(273)
Importuotojų asociacija prieštaravo Komisijos pateiktam dviejų importuotojų kategorijų apibrėžimui teigdama, kad jis neatspindi rinkos tikrovės ir kad siekiant suskirstyti importuotojus visų pirma svarbu produkto asortimentas ir pardavimo kanalai. Toliau buvo teigiama, kad vertinant priemonių poveikį svarbu grynasis skirtumas, o ne antkainis.
(274)
Šiuo atžvilgiu reikia pažymėti, kad nebuvo vykdoma atranka, bendradarbiavo daug importuotojų ir dėl to Komisija išvadas galėjo padaryti remdamasi itin išsamiais faktais.
(275)
Pripažįstama, kad produkto asortimentas ir pardavimo kanalai yra iš tiesų susiję su importuotojų skirstymu į kategorijas. Šiuo atžvilgiu atliekant analizę taip pat buvo tinkamai atsižvelgta į minėtus veiksnius. Iš tiesų Komisija bendroves suskirstė į veikiančias aukščiausios klasės avalynės rinkoje ir importuotojus, veikiančius paprastos avalynės rinkoje, ir iš tiesų manė, kad minėtos dvi importuotojų kategorijos skyrėsi produkto asortimentu ir pardavimo kanalais.
(276)
Be to, nė viena importuotojų asociacijos pateikta pastaba nebuvo tokia pagrįsta, kad turėtų būti pakeista išvada, jog aukščiausios klasės avalynės rinkoje veikiančių importuotojų atveju bet koks ad valorem muitas darytų nedidelį poveikį, palyginti su kur kas didesne pardavimo kaina (taigi kartu ir pelnu), o paprastos avalynės rinkoje veikiančių importuotojų atveju dėl ad valorem muito absoliuti kaina padidėtų nežymiai ir kad atsižvelgiant į jų vidutinio pelno skirtumo lygį priemonės jiems nepadarytų didelio poveikio.
(277)
Todėl patvirtinamos laikinojo reglamento 265-275 konstatuojamosiose dalyse pateiktos išvados. Todėl galutinai patvirtinama, kad apskritai priemonių nustatymas neturėtų didelio neigiamo poveikio Bendrijos importuotojų padėčiai, tačiau priemonių nustatymas vis dėlto padarytų neigiamą poveikį tam tikrų atskirų importuotojų finansinei padėčiai. Tačiau vidutiniškai tikimasi, kad šis neigiamas poveikis nepadarys didelės įtakos bendrai importuotojų finansinei padėčiai.
2.4. Kiti argumentai
(278)
Taip pat buvo tvirtinama, kad priemonės neatitinka Bendrijos interesų, kadangi Vietnamas yra besivystanti šalis, kuri turi eksportuoti batus, muitai KLR kilmės importui gali pakenkti geriems ekonominiams santykiams su šia šalimi, turinčia potencialiai didelę rinką, ir darbuotojai Vietname bei KLR nukentėtų nuo tokių priemonių taikymo.
(279)
Pagal pagrindinio reglamento 21 straipsnio 1 dalį ir nuo pagrindinio reglamento įsigaliojimo laikantis nuoseklios institucijų praktikos šie argumentai nėra Bendrijos interesų analizės dalis. Bendrijos interesų analizė - tai ekonominė analizė, dėmesį skiriant ekonominiam antidempingo priemonių taikymo ir (arba) netaikymo poveikiui Bendrijos ūkio subjektams. Tai nėra priemonė, pagal kurią antidempingo tyrimai galėtų tapti politinių svarstymų, susijusių su užsienio politika, vystymosi politika ir pan., priemone. Tai patvirtina ir pagal pagrindinio reglamento 21 straipsnį reikalavimus atitinkančių šalių sąrašas. Nors šis sąrašas nėra išsamus (kai kuriuose tyrimuose aptariamo produkto žaliavų tiekėjai taip pat pateikė pastabas, ir į jas buvo atsižvelgta), iš minėtų šalių rūšių akivaizdu, kad šiame tikrinime svarbu tik ekonominis poveikis Bendrijos šalims. Be to, Bendrijos interesų tikrinimas nėra ekonominės naudos analizė griežtąja šio žodžio prasme. Lyginant įvairius interesus jie nėra vertinami pagal matematinę lygybę iš dalies dėl akivaizdžių metodinių sunkumų per turimą laikotarpį skaičiais įvertinti kiekvieną veiksnį taikant pagrįstą patikimumo skirtumą ir dėl to, kad nėra vieno bendrai priimtino ekonominės naudos analizės metodo. Būtent dėl to pagrindinio reglamento 21 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad ypatingas dėmenys teikiamas būtinybei atstatyti veiksmingą konkurenciją ir kad priemonės gali būti netaikomos, jei pagal visą pateiktą informaciją galima aiškiai nuspręsti, kad dėl Bendrijos interesų tokių priemonių taikyti nereikia. Kitaip tariant, teisiškai sutinkama, kad antidempingo priemonės daro tam tikrą neigiamą poveikį toms šalims, kurios paprastai tokioms priemonėms nepritaria. Būtų laikoma, kad priemonės neatitinka Bendrijos interesų, jei pirmiau minėtoms šalims darytų neproporcingą poveikį.
(280)
Tyrimo pradžioje ir laikinajame etape Komisija kvietė visas šalis pateikti informaciją dėl galimo poveikio, jei joms būtų taikomos ir (arba) netaikomos priemonės. Kaip išsamiai paaiškinta laikinajame etape ir šiame reglamente, nebuvo gauta jokios informacijos dėl tokio neproporcingo poveikio. Nėra jokios informacijos, kuri bent nežymiai patvirtintų pateiktą argumentą, kad ekonominis muitų poveikis yra toks, kad dėl kiekvieno euro, kurį Europos gamintojai gali gauti, jei taikomi muitai, vartotojas ir vartotojų pramonė taip pat neteks 8 EUR, kaip teigia viena valstybė narė.
(281)
Kalbant apie priemonių taikymą besivystančioms šalims, pagal Bendrijos nuoseklią praktiką tokių veiksmų imamasi nepaisant to, ar tai būtų besivystančios, ar išsivysčiusios šalys, kai tik jie pasiteisina. Argumento, kad antidempingo priemonės gali sukelti pavojų geriems ekonominiams santykiams su KLR, atžvilgiu reikėtų manyti, kad laikantis tokios logikos Bendrijos antidempingo veiksmai priklausytų nuo to, ar tiriamoji trečioji šalis grasina neigiamomis pasekmėmis tuo atveju, jei bus taikomos priemonės, ar ne. Be to, toks požiūris taptų kvietimu trečiajai šaliai svarstyti kai kurias neigiamas pasekmes. Galiausiai abu svarstymai neatitinka taisyklėmis pagrįstos priemonės sąvokos ir administracinio tyrimo.
(282)
Taip pat buvo teigiama, kad viena valstybė narė buvo priklausoma nuo avalynės importo. Tačiau nėra jokios informacijos, kad šio importo šaltiniu gali būti tik dvi tiriamosios šalys. Yra daugybė tiekimo šaltinių Bendrijoje ir trečiosiose nesusijusiose šalyse. Galima ir toliau importuoti iš KLR ir Vietnamo, o muitų poveikis nėra toks, kad uždarytų tų šalių rinką.
(283)
Apibendrinant, nei galiojantys teisės aktai, nei tyrimo rezultatai nepateisina galimybės nesiimti antidempingo veiksmų dėl bet kurios šio skirsnio pradžioje nurodytos priežasties.
3. IŠVADA DĖL BENDRIJOS INTERESŲ
(284)
Atliekant pirmiau nurodytą analizę buvo atsižvelgta į įvairių suinteresuotųjų šalių pateiktas pastabas, ir prireikus jos buvo nagrinėjamos. Tačiau dėl jų laikinajame etape padarytos išvados nebuvo pakeistos.
(285)
Todėl galutinai patvirtinama, kad:
-
Bendrijos pramonei naudinga nustatyti priemones, nes tikimasi, kad priemonės bent jau apribotų didelį importo dempingo kaina kiekį, kuris, kaip pasitvirtino, darė didelį neigiamą poveikį finansinei Bendrijos pramonės padėčiai,
-
vartotojams antidempingo priemonių nustatymas poveikio nepadarytų arba poveikis (jei toks būtų) būtų nedidelis,
-
platintojų ir mažmenininkų pirkimo kainos gali padidėti, tačiau, palyginti su jų bendromis sąnaudomis ir padėtimi, priemonės didelio poveikio jiems tikriausiai nepadarytų,
-
apskritai importuotojai galėtų prisitaikyti prie priemonių nustatymo, tačiau, atsižvelgiant į konkrečią situaciją, kai kurie importuotojai, ypač tie, kuriems avalynė išskirtinai tiekiama iš trečiųjų šalių, iš tiesų gali susidurti su tam tikru neigiamu poveikiu,
-
kiti interesai, net jei į juos reikėjo atsižvelgti, nėra tokie, kad būtų svarbesni už antidempingo priemonių taikymo interesus.
(286)
Todėl ir atsižvelgus į tai, kas išdėstyta pirmiau, manoma, kad nustačius priemones, t. y. pašalinus materialinę žalą darantį dempingą, Bendrijos pramonė galėtų toliau dirbti, nebeuždaryti gamyklų ir neprarasti darbo vietų, su kuo ji buvo susidūrusi pastaraisiais metais, ir kad neigiamas poveikis, kurį priemonės gali padaryti tam tikriems kitiems ekonominiams ūkio subjektams Bendrijoje, nebūtų neproporcingas, palyginti su Bendrijos pramonei teikiama nauda.
H. GALUTINĖS ANTIDEMPINGO PRIEMONĖS
(287)
Atsižvelgiant į išvadas dėl dempingo, patirtos žalos ir Bendrijos interesų, KLR ir Vietnamo kilmės aptariamo produkto importui turėtų būti nustatytos galutinės priemonės.
1. ŽALOS PAŠALINIMO LYGIS
(288)
Galutinių antidempingo priemonių lygis turėtų būti toks, kad pašalintų materialinę žalą, kurią Bendrijos pramonei daro importas dempingo kaina, tačiau neviršytų nustatytų dempingo skirtumų. Apskaičiuojant muito, kurio reikia pašalinti materialinę žalą darančio dempingo poveikiui, dydį atsižvelgiama į tai, kad visos priemonės turėtų sudaryti sąlygas Bendrijos pramonei padengti sąnaudas ir gauti pelną prieš mokesčius, o tai galima pasiekti normaliomis konkurencijos sąlygomis, t. y. jeigu nebūtų importo dempingo kaina, atsižvelgiant į tai, kad iki 2004 m. pabaigos buvo taikomas importo iš KLR kvotų režimas.
1.1. Pardavimas mažesnėmis kainomis
(289)
Laikinajame etape buvo manoma, kad 2 % apyvartos pelno skirtumas galėtų būti laikomas tinkamu lygiu, kurį Bendrijos pramonė galėtų pasiekti, jei nebūtų materialinę žalą darančio dempingo, remiantis tuo, jog tai atitinka aukščiausią Bendrijos pramonės per nagrinėjamą laikotarpį pasiektą pelno lygį. Tačiau tam griežtai prieštaravo Bendrijos pramonė, remdamasi tuo, kad Bendrijos pramonės ekonominė padėtis per visą aptariamąjį laikotarpį neatspindėjo pelno lygio, kurį ji būtų galėjusi pasiekti, jei nebūtų materialinę žalą darančio dempingo, nes, kai pramonė pasiekė minėtą pelno lygį, kainos jau buvo sumažintos, ir su tokiu pelno lygiu pramonė negalėjo padaryti būtinų investicijų, kad išliktų konkurencinga. Galiausiai Bendrijos pramonė teigė, kad naudotas 2 % skirtumas buvo daug mažesnis, nei importuotojų pasiektas pelno skirtumas, ir kad absoliučiu minimumu turėtų būti 10 % pelno skirtumas.
(290)
Šis tvirtinimas buvo atidžiai išanalizuotas, ir dar kartą buvo nagrinėjamas žalai apskaičiuoti naudotino pelno lygio nustatymo klausimas.
(291)
Pirma, reikėtų pažymėti, kad importuotojų pasiektas pelno lygis dėl skirtingo šių ūkio subjektų pobūdžio nėra tinkamas etalonas, ir dėl to juo negali būti remiamasi.
(292)
Antra, kalbant apie pagrįstai pasiekiamą pelno skirtumą, atskleidus faktus ir aplinkybes, Bendrijos pramonė pateikė pagrįstas pastabas, kad ne 2 %, o 6 % apyvartos pelno skirtumas turėtų būti laikomas tinkamu lygiu, kurį Bendrijos pramonė galėtų pasiekti, jei nebūtų materialinę žalą darančio dempingo. Šiuo atžvilgiu Bendrijos pramonė pateikė įrodymų, kad avalynės, kuri nėra importuojama materialinę žalą darančio dempingo kainomis, atveju ji iš tiesų pasiekė aukštesnius skirtumus. Taigi taikytinas pelno skirtumas buvo persvarstytas ir padidintas iki 6 % apyvartos lygio.
(293)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad pagal Komisijos nuoseklią praktiką žalos skirtumas skaičiuojamas tik tada, kai Bendrijos pramonė patiria nuostolių, o kitais atvejais žalos lygis turėtų būti apribotas kainų sumažinimu. Tačiau šis tvirtinimas buvo atmestas, nes žalos skirtumas, siekiant taikyti mažesnio muito taisyklę, yra nuolatos nustatomas, o kainų sumažinimo skirtumas yra nustatomas pagal pagrindinio reglamento 3 straipsnio 3 dalį. Šiomis aplinkybėmis žalos skirtumas yra svarbus, jei importas dempingo kaina sumažino kainas, be to, jis gali būti svarbus, net jei pramonė yra vis dar pelninga.
(294)
Galiausiai, kaip ir kainų sumažinimo skirtumo atveju, buvo gauta įvairių pastabų dėl žalos skirtumo skaičiavimo. Šie tvirtinimai buvo išsamiai išanalizuoti, ir nustačius kanceliarines klaidas ar pagrindus tam tikrus patikslinimus faktiniais įrodymais buvo pritaikyti būtini skaičiavimų pakeitimai.
(295)
Tada būtinas kainų padidėjimas buvo nustatytas tame pačiame prekybos lygyje lyginant importo kainos svertinį vidurkį, nustatytą apskaičiuojant kainų sumažinimą, su Bendrijos rinkoje Bendrijos pramonės parduodamų produktų nenuostolinga kaina. Nenuostolinga kaina buvo gauta patikslinant kiekvienos Bendrijos pramonę sudarančios bendrovės pardavimo kainą pagal rentabilumo slenkstį ir pridedant pirmiau minėtą pelno skirtumą. Bet kuris šiuo palyginimu nustatytas skirtumas po to buvo išreikštas visos CIF importo vertės procentu. Tad atitinkamai KLR ir Vietnamui buvo nustatytas 23 % ir 29,5 % pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumas.
1.2. Šios procedūros ypatybės
(296)
Tačiau, kaip minėta pirmiau, šiai procedūrai būdingos individualios ir išskirtinės savybės, kurios turi tinkamai atsispindėti antidempingo priemonėse. Šiuo atžvilgiu visų pirma svarbu priminti, kad iki 2005 m. sausio mėn. didelei daliai aptariamo produkto importo buvo taikomi kiekybiniai apribojimai.
(297)
Dėl šių aplinkybių reikėtų atidžiau svarstyti tinkamą galutinių antidempingo priemonių lygį, kad būtų atsižvelgta į šio atvejo ypatumus. Todėl, visų pirma atsižvelgiant į visu aptariamuoju laikotarpiu importuotų produktų kiekio poveikį Bendrijos pramonės padėčiai, reikėjo surasti geresnius galutinių priemonių nustatymo metodus.
(298)
Šiuo atžvilgiu KLR importui taikoma kvota turėjo švelninantį poveikį ir tokiu būdu Bendrijos pramonę apsaugojo nuo materialinės žalos, palyginti su padėtimi per TL. Tai akivaizdžiai parodyta žalos ir priežastinio ryšio analizėje, atitinkamai 187 ir 216 konstatuojamosiose dalyse. Iš tiesų šiuo atveju galima pastebėti, kad importo dempingo kaina kiekio padidėjimas nustojus taikyti kvotą Bendrijos pramonei padarė itin aiškų žalingą poveikį. Iš tikrųjų ekonominiai Bendrijos pramonės rodikliai labai pablogėjo 2005 m. pirmajame ketvirtyje, nors akivaizdūs materialinės žalos požymiai galėjo būti nustatyti jau per likusią TL dalį sudarančius paskutinius tris 2004 m. ketvirčius.
(299)
Laikantis mažesnio muito taisyklės, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalyje, ir dėl šio atvejo ypatumų, t. y. dėl kvotos taikymo iki 2004 m. pabaigos, ypatingas dėmesys buvo skiriamas žalingo dempingo įvertinimui skaičiais. Manoma, kad iki kol nustojo galioti kvotos, tik tam tikrą kiekį viršijantis importas galėjo padaryti materialinę žalą, taigi remiantis TL rezultatais, nustatyta žalos riba turi atspindėti tai, kad tam tikras importo kiekis nedarė tokios materialinės žalos.
(300)
Todėl nustatant žalos pašalinimo lygius turėjo būti atitinkamai atsižvelgta į materialinės žalos nepadariusio importo kiekį.
(301)
Šiuo atžvilgiu, remiantis Eurostato duomenimis, buvo laikoma, kad bendras importo kiekis iš tiriamųjų šalių 2003 m. dar nedarė materialinės žalos ir sudarė pagrindą proporcingam pirmiau nustatytų žalos pašalinimo lygių pritaikymui. Antrame etape, remiantis lyginamuoju aptariamo produkto importo iš tiriamųjų šalių per TL santykiu, šis bendras materialinės žalos nedariusios vertės (MŽNV) kiekis buvo priskirtas KLR ir Vietnamui. Sekančiame etape buvo nustatytas šių dviejų materialinės žalos nedariusios vertės kiekių santykis atsižvelgiant į 2005 m. importą pagal atitinkamą tiriamąją šalį, nes tie metai buvo pirmieji ir anksčiausi, kai aptariamam produktui nebuvo taikomi kiekybiniai apribojimai, ir buvo galima gauti tų metų duomenis. Galiausiai šiame kiekių santykyje buvo sumažinti TL nustatyti muito lygiai. Tad atitinkamai KLR ir Vietnamui buvo nustatytos 16,5 % ir 10 % žalos ribos.
(302)
Remiantis tais pačiais metodais, „Golden Step“ žalos riba liko gerokai didesnė už šiai konkrečiai bendrovei nustatytą 9,7 % dempingo skirtumą, taigi šiuo atveju pagal mažesnio muito taisyklę, kaip nustatyta pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalyje, dempingo skirtumas nustatomas pagal muito lygį.
(303)
Papildomai atskleidus galutines išvadas, kelios suinteresuotosios šalys pateikė pastabų dėl pirmiau išdėstytų veiksmų eigos. Kai kurios suinteresuotosios šalys išreiškė pritarimą atidėto muito sistemai (AMS), pagal kurią priemonės nebūtų taikomos tam tikram metiniam importo kiekiui.
(304)
Tačiau reikėtų pažymėti, kad dėl administracinių ir teisinių priežasčių tokios AMS įgyvendinimas buvo laikomas netinkamu.
(305)
Kiti pareiškė nuomonę, kad dabartinis atvejis nepateisina nukrypimo nuo įprastinio ad valorem požiūrio, pagrįsto tik dempingo ir pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumais.
(306)
Primenama, kad, kaip išdėstyta pirmiau, visų pirma dėl to, kad KLR kilmės aptariamam produktui iki 2004 m. buvo taikoma kvota, buvo reikalingi specialūs metodai šiuo konkrečiu atveju, kad būtų tinkamai atsižvelgta į materialinės žalos nedariusį importą. Todėl šį pareiškimą taip pat reikėjo atmesti.
(307)
Kitos suinteresuotosios šalys, ypač iš KLR ir Vietnamo, suabejojo MŽNV nustatymo ir priskyrimo metodais. Pirma, buvo tvirtinama, kad pagrindiniame reglamente toks požiūris nenumatytas. Antra, buvo teigiama, kad MŽNV pagrįstų pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumų patikslinimas būtų netinkamas, nes MŽNV yra tariamai kiekiu pagrįsti duomenys, o pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumas yra kainų palyginimo rezultatas, t. y. pagrįstas tik verte. Trečia, buvo teigiama, kad MŽNV ekonominis poveikis turėtų būti vertinamas remiantis ne 2005 m. importu, o importu per TL.
(308)
Atsakant į šiuos pareiškimus primenama, kad pagrindiniame reglamente nenustatyti jokie konkretūs metodai žalos pašalinimo lygiui nustatyti. Todėl jokia teisinė nuostata nedraudžia atlikti analizės norint nustatyti tik pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumus. Tačiau teisinėje sistemoje numatyta veiksmų laisvė pasirinkti žalos pašalinimo skaičiavimo metodą remiantis konkretaus atvejo ypatybėmis, jei aplinkybės tai pateisina.
(309)
Antra, primenama, kad MŽNV duomenys yra pagrįsti verte ir nustatyti pagal 2003 m. importo vertės kiekį. Taigi tokie duomenys tikrai gali būti naudojami tikslinant pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumus. Su kiekiu susijęs elementas, naudojant atitinkamą kiekio santykį per TL, buvo taikomas tik KLR ir Vietnamui skiriant MŽNV. Pagrindinė tokio skyrimo priežastis buvo: i) tinkamai atspindėti padėtį per TL ir ii) išlyginti iškraipymus, susidariusius dėl Kinijos ir Vietnamo importuojamų produktų vieneto vertės vidurkio skirtumų. Galiausiai atsižvelgiant į skirtos MŽNV poveikio vertinimą buvo manoma, kad reikia remtis paskutiniu išsamiu metinio importo, kuriam netaikomas kvotų režimas, laikotarpiu, t. y. 2005 m., nes priežastis, kodėl taikomas MŽNV patikslinimas - atsižvelgti į kvotos ypatumus per aptariamąjį laikotarpį. Nors pripažįstama, kad paprastai į informaciją, pateiktą po TL, neturėtų būti atsižvelgiama, tačiau pagrindinio reglamento 6 straipsnio 1 dalyje numatomos išimtys, tinkančios ir šiam atvejui.
(310)
Reikėtų taip pat pažymėti, kad atliekant patikslinimus buvo negalima nepaisyti Vietnamo, nes Kinijai taikomas kvotų režimas taip pat turėjo netiesioginio poveikio Vietnamo kilmės importui, ir dėl to buvo laikoma, kad iki 2003 m. importas iš tiriamųjų šalių nedarė materialinės žalos.
(311)
Kai kurios suinteresuotosios šalys teigė, kad šis požiūris būtų diskriminacinis Kinijos eksportuotojų atžvilgiu. Šiomis aplinkybėmis buvo išreikštas susirūpinimas dėl taikomų metodų rezultatų, t. y., kad nepaisant didesnio Vietnamo pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumo (29,5 %), palyginti su KLR (23 %), dėl šio požiūrio bendras žalos pašalinimo lygis Vietnamui yra mažesnis (10 %), palyginti su KLR (16,5 %).
(312)
Tačiau pagal metodus atsižvelgiama tik į skirtingas importo iš KLR ir Vietnamo į EB tendencijas. Atitinkama Vietnamo aptariamo produkto importo dalis per aptariamąjį laikotarpį buvo didesnė. Todėl Vietnamo materialinės žalos nedarančio importo dalis taip pat buvo didesnė. Tačiau dėl to neišvengiamai tokie patikslinimo metodai daro didesnį poveikį Vietnamo pardavimo mažesnėmis kainomis skirtumui. Kadangi metodai tik tinkamai atspindi faktinius skirtumus, jie nėra nepateisinamai diskriminaciniai.
(313)
Pagaliau kelios suinteresuotosios šalys teigė, kad laikotarpis pastaboms dėl papildomo galutinio informacijos atskleidimo pateikti buvo per trumpas ir neatitiko pagrindinio reglamento 20 straipsnio 5 dalies.
(314)
Šiuo atžvilgiu pažymima, kad: i) dėl klausimo skubos ir ii) atsižvelgiant į tai, kad atskleista papildoma galutinė informacija buvo susijusi tik su vienu konkrečiu ir ribotu šio atvejo aspektu, buvo nuspręsta, laikantis pagrindinio reglamento nuostatų, nustatyti penkių dienų laikotarpį, o ne įprastai taikomą dešimties dienų atskleidimo laikotarpį. Tačiau šiomis aplinkybėmis taip pat reikėtų pažymėti, kad šaliai pateikus pagrįstą prašymą pratęsti šį laikotarpį, prašymas buvo patenkintas.
2. ĮSIPAREIGOJIMAS
(315)
Kai kurios šalys, eksportuojantys gamintojai ir importuotojai kreipėsi su įsipareigojimo dėl kainos prašymais. Tokiais atvejais priimdami įsipareigojimą atitinkami eksportuotojai negalėtų parduoti produkto pigiau nei kaina, kuri pašalintų žalingą dempingą.
(316)
Importuotojų atveju šie prašymai laikomi nesusijusiais, nes dempingą sukelia eksportuotojai, dėl to jie yra atsakingi ir gali pašalinti tokį dempingą, taikydami atitinkamas kainas.
(317)
Eksportuojančių gamintojų atveju prašymai turėjo būti atmesti, nes juos pateikė šalys, kurioms nebuvo suteiktas rinkos ekonomikos režimas. Be to, tokiam produktui kaip batai dėl didelės įvairovės visiškai skirtingų modelių, kurie nuolatos keičiasi dėl mados, praktiškai būtų neįmanoma nustatyti nediskriminacinio, kainų lygio, kuris vienodai pašalintų žalingą dempingą.
(318)
Pateikus galutinį atskleidimo dokumentą vienas atrinktas Vietnamo eksportuojantis gamintojas pateikė įsipareigojimo dėl kainos prašymą. Tačiau dėl pirmiau išvardytų priežasčių šis prašymas turėjo būti atmestas.
(319)
Kitos šalys pirmenybę teikė bendrai minimaliai kainai - minimalios kainos ir ad valorem muito kombinacijai, t. y. muitai turėtų būti taikomi tik importuojamiems produktams, kurių kaina yra mažesnė už tam tikrą minimalią kainą. Po papildomo galutinio priemonių formos atskleidimo Kinijos valdžios institucijos ir kelios kitos suinteresuotosios šalys patvirtino pirmiau minėtą pirmenybę.
(320)
Šie pasiūlymai turėjo būti atmesti, nes dėl bendro muito susidarytų nepateisinama našta pigių batų atveju ir atsirastų privalumai brangesnių batų atveju. Praktiškai būtų neįmanoma nustatyti tinkamų tokio nuolat kintančio produkto, kuris yra nagrinėjamas šiame tyrime, kainų kategorijų, siekiant išvengti tokios nepateisinamos naštos. Be to, patirtis parodė, kad minimalios kainos muitą sunku stebėti, ir šio muito taikymas gali būti nesunkiai pažeistas. Todėl sprendimas dėl minimalios kainos buvo laikomas nepraktišku ir netinkamu.
(321)
Kai kurie importuotojai ir neatrinkti Vietnamo eksportuojantys gamintojai teigė, kad siūlant veiksmų eigą neatsižvelgiama į Vietnamo, kaip besivystančios šalies, statusą. Šiuo atžvilgiu pažymima, kad priemonių tikslas yra objektyviai išspręsti neteisingos dempingo praktikos, kuri sukelia žalą, klausimą. Pagal pagrindinio reglamento 2 ir 3 straipsnius nustatant dempingą ir žalą į jokios su tam tikra procedūra susijusios šalies ekonominį ar vystymosi statusą neatsižvelgiama kaip į susijusį elementą. Patikslinimai dėl kitų pagrindiniame reglamente nenurodytų veiksnių gali būti atliekami, tik jei įrodoma, kad tie veiksniai daro poveikį kainų palyginamumui. Kadangi pastarojo argumento suinteresuotosios šalys nepagrindė, pirmiau minėtas argumentas dėl Vietnamo, kaip besivystančios šalies, statuso turėjo būti atmestas.
3. GALUTINIAI MUITAI
(322)
Atsižvelgiant į tai, kas išdėstyta pirmiau, ir pagal pagrindinio reglamento 9 straipsnio 4 dalį, vadovaujantis mažesniojo muito taisykle, kaip patikslinta pagal pirmiau nustatytus metodus, manoma, kad KLR ir Vietnamo kilmės importui galutinės antidempingo priemonės turėtų būti nustatytos pagal mažiausius dempingo ir žalos skirtumus. Šiuo atžvilgiu šalies mastu taikomo muito atveju žalos pašalinimo lygis tampa aukščiausia antidempingo muito riba.
(323)
Tačiau „Golden Step“ atžvilgiu muito lygis buvo nustatytas remiantis šios bendrovės dempingo skirtumu, kuris buvo mažesnis už žalos pašalinimo lygį.
(324)
Remiantis tuo, kas išdėstyta pirmiau, siūlomi galutiniai muitai yra tokie:
Šalis
Bendrovė
Antidempingo muitas
KLR
„Golden Step“
9,7 %
Visoms likusioms bendrovėms
16,5 %
Vietnamas
Visoms bendrovėms
10 %
(325)
Siekiant užtikrinti, kad būtų sumažinta bet kokia neteisingo deklaravimo arba priemonių pažeidimo rizika, remiantis Komisijos reglamento (EEB) Nr. 2454/93 (7) 308 straipsnio d punktu, taikoma sustiprinta administracinė importo priežiūros sistema leis kuo anksčiau gauti informaciją apie atitinkamas importo tendencijas. Jei būtų rasta informacijos, įrodančios, kad šios importo tendencijos žymiai pasikeitė, Komisija nedelsdama ją išnagrinėtų. Šiame kontekste reikėtų paaiškinti, kad STAF priežiūra bus taikoma avalynei, kurios kaina yra didesnė arba mažesnė už 7,5 EUR vertės ribą, palyginti su pradine 9 EUR riba.
(326)
Atkreipiant dėmesį į tai, kad buvo nustatytas žalingas dempingas ir kad dėl Bendrijos interesų reikia nustatyti priemones, aptariamai procedūrai būdingos atskiros ir išskirtinės savybės, kaip nurodyta 296 ir 297 konstatuojamosiose dalyse, turėtų būti atspindėtos nustatant antidempingo priemonių taikymo trukmę. Atsižvelgiant į vienintelę neseniai panaikintą importo kvotą, taikytą didelei KLR kilmės avalynės daliai, tyrimas parodė, kad avalynės su batviršiais iš odos rinka vis dar yra perorientavimo etape, kaip išsamiau išnagrinėta 296 ir tolesnėse konstatuojamosiose dalyse, todėl Taryba mano, kad tokiomis išskirtinėmis rinkos aplinkybėmis būtų naudinga, jog priemonių taikymo trukmė būtų ribota. Todėl Taryba mano, kad priemonių taikymo trukmę reikėtų sutrumpinti iki 2 metų, vietoje penkerių metų, kaip nustatyta pagal pagrindinio reglamento 11 straipsnio 2 dalį. Taigi priemonės nustotų galioti po 2 metų nuo jų įsigaliojimo. Reikėtų pažymėti, kad pagrindinio reglamento 11 straipsnis bus taikomas mutatis mutandis,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Nustatomas galutinis antidempingo muitas Kinijos Liaudies Respublikos ir Vietnamo kilmės tam tikros avalynės su batviršiais iš odos arba kompozicinės odos, išskyrus sportinę avalynę, specialiosios technologijos avalynę, šlepetes ir kitą kambarinę avalynę bei avalynę su apsauginėmis nosimis, kuri yra klasifikuojama KN kodais 6403 20 00, ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 ir ex 6405 10 00 (8) (TARIC kodai 6403300039, 6403300089, 6403511190, 6403511590, 6403511990, 6403519190, 6403519590, 6403519990, 6403591190, 6403593190, 6403593590, 6403593990, 6403599190, 6403599590, 6403599990, 6403911199, 6403911399, 6403911699, 6403911899, 6403919199, 6403919399, 6403919699, 6403919899, 6403991190, 6403993190, 6403993390, 6403993690, 6403993890, 6403999199, 6403999329, 6403999399, 6403999629, 6403999699, 6403999829, 6403999899 ir 6405100080), importui.
2. Šiame reglamente taikomi šie sąvokų apibrėžimai:
-
„sportinė avalynė“ reiškia avalynę, kaip apibrėžta Reglamento (EB) Nr. 1719/2005 I priedo 64 skirsnio 1 subpozicijos pastaboje (9),
-
„specialiosios technologijos avalynė“ reiškia avalynę, kurios poros CIF kaina yra ne mažesnė kaip 7,5 EUR, skirta avėti sportuojant, su vieno ar kelių sluoksnių lietu padu, išskyrus injekcinį, pagamintu iš sintetinių medžiagų, specialiai skirtu amortizuoti vertikalių arba šoninių judesių smūgius ir turinčiu techninių įtaisų, tokių kaip hermetiškų ertmių pripildytų dujų ar skysčio, mechaninių komponentų, kurie amortizuoja arba neutralizuoja smūgį, arba medžiagų, tokių kaip mažo tankio polimerų, ir kurios KN kodai yra ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98,
-
„avalynė su apsauginėmis nosimis“ reiškia avalynę su apsauginėmis nosimis ne mažiau kaip 100 džaulių atsparumo smūgiui lygio (10), kurios KN kodai yra: ex 6403 30 00, ex 6403 51 11, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 91, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 31, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 91, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 31, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 ir ex 6405 10 00,
-
„šlepetės ir kita kambarinė avalynė“ reiškia tokią avalynę, kurios KN kodas yra ex 6405 10 10.
3. Galutinio antidempingo muito norma, taikoma 1 dalyje aprašytų produktų, kuriuos pagamino toliau išvardytos bendrovės, grynajai franko prie Bendrijos sienos kainai, prieš sumokant muitą, yra tokia:
Šalis
Bendrovė
Antidempingo muitas
TARIC papildomas kodas
KLR
„Golden Step“
9,7 %
A775
Visoms likusioms bendrovėms
16,5 %
A999
Vietnamas
Visoms bendrovėms
10 %
-
4. Jeigu nenurodyta kitaip, taikomos muitams galiojančios nuostatos.
2 straipsnis
Garantijomis užtikrintos laikinojo muito nustatytos sumos, vadovaujantis Reglamentu (EB) Nr. 553/2006, galutinai surenkamos taikant šiuo reglamentu galutinai nustatytą muito normą. Sumos, gautos viršijant galutinę antidempingo muitų normą, grąžinamos.
3 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje. Jis galioja 2 metus.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Liuksemburge, 2006 m. spalio 5 d.