Tarybos direktyva 95/70/EB
1995 m. gruodžio 22 d.
nustatanti būtiniausias Bendrijos tam tikrų dvigeldžių moliuskų ligų kontrolės priemones
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
kadangi moliuskai yra įtraukti į Sutarties II priedą; kadangi prekyba moliuskais yra svarbus vandens ūkio sektoriaus pajamų šaltinis;
kadangi moliuskų ligos, išvardytos 1991 m. sausio 28 d. Tarybos direktyvos 91/67/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių akvakultūros gyvūnų ir jų produktų tiekimą į rinką [3], A priedo II sąraše, turi labai didelį poveikį kiautuotųjų vėžiagyvių pramonei; kadangi trečiosiose šalyse pasitaiko kitų panašų poveikį turinčių ligų, kadangi turėtų būti sudarytas tokių ligų sąrašas, o Komisijai suteikta teisė derinti šį sąrašą atsižvelgiant į pasiekimus gyvūnų sveikatos srityje;
kadangi tokių ligų protrūkis gali greitai įgyti epizootinį mastą, sukelti mirtingumą ir taip sutrikdyti padėtį, kad labai sumažėtų kiaukutinių auginimo pramonės pelningumas;
kadangi dėl to reikia nustatyti Bendrijos priemones, kurių būtina imtis kilus ligos protrūkiams, kad būtų užtikrintas racionalus kiautuotųjų vėžiagyvių auginimo pramonės plėtojimasis ir prisidėta prie gyvūnų sveikatos apsaugos Bendrijoje;
kadangi valstybės narės turėtų Komisijai ir kitoms valstybėms narėms pranešti apie visus neįprasto dvigeldžių moliuskų mirtingumo atvejus;
kadangi tokiu atveju privaloma imtis priemonių, kurių tikslas - neleisti ligai išplisti, visų pirma pašalinant iš ūkių ar atitinkamų zonų gyvus dvigeldžius moliuskus;
kadangi, norint nustatyti, iš kur kilo liga, ir sustabdyti tolesnį jos plitimą, būtina atlikti išsamius epidemiologinius tyrimus;
kadangi, siekiant užtikrinti veiksmingą kontrolės sistemą, ligų diagnozavimas turi būti suvienodintas ir atliekamas prižiūrint atsakingoms laboratorijoms, o jų veiklos koordinavimą gali užtikrinti Bendrijos paskirtos etaloninės laboratorijos;
kadangi tam, kad ši direktyva būtų taikoma vienodai, turi būti nustatyta Bendrijos tikrinimo procedūra;
kadangi bendros ligų kontrolės priemonės yra minimalus pagrindas siekiant išlaikyti vienodus gyvūnų sveikatos reikalavimus;
kadangi Komisijai turėtų būti pavesta priimti būtinas įgyvendinimo priemones,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Šia direktyva nustatomos būtiniausios Bendrijos dvigeldžių moliuskų ligų, nurodytų direktyvoje, kontrolės priemonės.
2 straipsnis
1. Šioje direktyvoje, kiek tai įmanoma, vartojamos Direktyvos 91/67/EEB 2 straipsnyje ir Direktyvos 91/492/EEB [4] 2 straipsnyje pateiktos sąvokos.
2. Be to, "pastebėtas neįprastas mirtingumas" - tai netikėtas mirtingumas, paliečiantis apie 15 % gyvūnų ir trunkantis trumpą laiką tarp dviejų patikrinimų (patvirtintas per 15 dienų). Veisykloje mirtingumas laikomas neįprastu, kai ūkininkas neišgauna lervų per laiką, kai skirtingi veisliniai vėžiagyviai išleidžia seriją ikrų. Veisykloje mirtingumas laikomas neįprastu, kai per trumpą laiką keliuose vamzdžiuose staiga miršta daug moliuskų.
3 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad visi dvigeldžius moliuskus auginantys ūkiai:
1) būtų užregistruoti valstybinėje tarnyboje; ši registracija turi būti nuolat atnaujinama;
2) darytų įrašus apie:
a) į ūkį atvežamus gyvus dvigeldžius moliuskus ir juose atsispindėtų visa informacija apie jų pristatymą, skaičių arba svorį, dydį ir kilmę;
b) dvigeldžius moliuskus, išvežamus iš ūkio pakartotiniam panardinimui, ir juose atsispindėtų visa informacija apie jų išsiuntimą, skaičių arba svorį, dydį ir paskirties vietą;
c) pastebėtą neįprastą mirtingumą.
Šie įrašai nuolat atnaujinami ir saugomi ketverius metus; jie pateikiami valstybinei tarnybai jai pareikalavus, kad ši juos kruopščiai ištirtų.
4 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad moliuskų ūkiuose, augimvietėse ir natūraliose auginimo vagose būtų taikoma kontrolės ir bandinių ėmimo programa, kad būtų galima pastebėti neįprastą mirtingumą ir kontroliuoti moliuskų sveikatos būklę.
Be to, valstybinė tarnyba gali taikyti pirmiau minėtą programą valymo centrams ir saugyklų talpoms, iš kurių vanduo pašalinamas į jūrą.
Jei taikant šią programą pastebimas neįprastas mirtingumas arba jei valstybinė tarnyba turi informacijos, kuri leidžia jai įtarti ligų buvimą, imamasi tokių priemonių:
- sudaromas sąrašas vietų, kuriose sergama Direktyvos 91/67/EEB A priedo II sąraše išvardytomis ligomis, jei tokios ligos nepatenka į programą, patvirtintą vadovaujantis pirmiau minėta direktyva,
- sudaromas sąrašas vietų, kuriose pastebėtas neįprastas mirtingumas nuo D priede išvardytų ligų arba kurias valstybinė tarnyba, remdamasi turima informacija, įtaria esant ligos reiškimosi vietomis,
- pirmojoje ir antrojoje įtraukose paminėtų ligų vystymosi ir geografinio išplitimo kontrolė.
2. Išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės ir, inter alia, taisyklės, taikytinos rengiant šio straipsnio 1 dalyje nurodytą programą, ypač susijusios su monitoringo dažnumu ir laiko grafiku, bandinių ėmimo tvarka (statiškai reprezentatyvi apimtis) ir diagnozavimo metodais, priimamos 10 straipsnyje numatyta tvarka.
5 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad apie 4 straipsnyje minimų ligų atsiradimą ir bet kokį pastebėtą neįprastą dvigeldžių moliuskų mirtingumo lygį ūkiuose, augimvietėse ar natūraliose vagose, kur moliuskai yra auginami, arba valymo centruose ar saugyklų talpose, iš kurių vanduo pašalinamas į jūrą, kiaukutinių augintojai arba bet kurie kiti tai pastebėję asmenys kuo greičiau praneštų valstybinei tarnybai.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytu atveju valstybių narių valstybinės tarnybos užtikrina, kad:
a) būtų paimti bandiniai ir ištirti patvirtintose laboratorijose;
b) kol negauti a punkte minėto tyrimo rezultatai, iš įtariamo ūkio, augimvietės ar natūralių vagų, arba valymo centrų ar saugojimo talpų, iš kurių nešvarus vanduo pašalinamas į jūrą, negalima išvežti moliuskų į kitą ūkį arba vandenis ir ten vėl padėti arba pamerkti, kol valstybinė tarnyba neduos tam leidimo.
3. Jei šio straipsnio 2 dalies a punkte paminėtas tyrimas neparodo, kad yra patogenų, straipsnio 2 dalies b punkte nurodyti apribojimai panaikinami.
4. Jei šio straipsnio 2 dalyje minėto tyrimo metu surandamas patogenas, kuris galėjo sukelti pastebėtą neįprastą mirtingumą, arba vienos iš 4 straipsnyje minimų ligų patogenas, valstybinė tarnyba turi atlikti epizootinį tyrimą, kad nustatytų galimus užkrėtimo būdus ir ištirtų, ar prieš tai, kai buvo pastebėtas neįprastas mirtingumas, moliuskai buvo išvežti iš ūkio, augimvietės arba natūralių vagų, kuriose jie auginami, kur nors kitur ir ten vėl padėti arba pamerkti.
Jei epizootinis tyrimas parodo, kad viename arba keliuose ūkiuose, augimvietėse arba natūraliose vagose atsirado liga, inter alia, dėl moliuskų judėjimo, taikomos šio straipsnio 2 dalies nuostatos.
Tačiau, nukrypdama nuo Direktyvos 91/67/EEB 3 straipsnio 1 dalies c punkto, valstybinė tarnyba gali leisti, kad gyvi dvigeldžiai moliuskai jos teritorijoje būtų išvežami iš vienų ūkių, augimviečių arba natūralių auginimo vagų į kitus, kur moliuskai yra užkrėsti ta pačia liga.
10 straipsnyje nurodyta tvarka prireikus vėliau gali būti priimtos kitos atitinkamos priemonės.
5. Valstybinė tarnyba užtikrina, kad, laikantis dabartinės Bendrijoje nustatytos tvarkos, Komisijai ir kitoms valstybėms narėms būtų nedelsiant pranešama apie visus pastebėtus neįprasto mirtingumo lygio atvejus, įskaitant patogeno aptikimą, apie priemones, kurių buvo imtasi siekiant ištirti ir kontroliuoti susidariusią padėtį, ir apie mirtingumo priežastį.
6 straipsnis
1. Imant bandinius ir atliekant laboratorinius tyrimus, kurie padėtų nustatyti neįprasto dvigeldžių moliuskų mirtingumo priežastį, taikomi metodai, nustatomi 10 straipsnyje nurodyta tvarka.
2. Valstybės narės užtikrina, kad kiekvienoje iš jų būtų paskirtos nacionalinės etaloninės laboratorijos, kurios turėtų įrenginius bei ekspertus, galinčius atlikti šio straipsnio 1 dalyje minimus tyrimus.
3. Nukrypdamos nuo šio straipsnio 2 dalies, valstybės narės, kurios neturi nacionalinių laboratorijų, kompetentingų vykdyti minėtą užduotį, gali pasinaudoti kitos valstybės narės kompetentingos nacionalinės laboratorijos paslaugomis.
4. Nacionalinių etaloninių laboratorijų, tiriančių dvigeldžių moliuskų ligas, sąrašas pateikiamas C priede.
5. Nacionalinės etaloninės laboratorijos bendradarbiauja su Bendrijos etalonine laboratorija, nurodyta 7 straipsnyje.
7 straipsnis
1. Bendrijos etaloninė laboratorija, tirianti dvigeldžių moliuskų ligas yra nurodyta A priede.
2. Nepažeidžiant 1990 m. birželio 26 d. Sprendimo 90/424/EEB [5] dėl išlaidų veterinarijos srityje, ypač jo 28 straipsnio, nuostatų, šio straipsnio 1 dalyje minimos laboratorijos funkcijos ir pareigos yra tos, kurios pateiktos B priede.
8 straipsnis
1. Tiek, kiek yra būtina, siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, Komisijos ekspertai gali atlikti patikrinimus vietoje. Šie patikrinimai gali būti atsitiktiniai, nediskriminacinio pobūdžio, o jų tikslas - užtikrinti, kad kompetentingoji institucija kontroliuotų, kaip laikomasi šios direktyvos reikalavimų.
Apie šių patikrinimų rezultatus Komisija informuoja valstybes nares.
2. Šio straipsnio 1 dalyje paminėti patikrinimai atliekami bendradarbiaujant su kompetentinga institucija.
3. Valstybė narė, kurios teritorijoje yra atliekami patikrinimai, suteikia ekspertams visokeriopą pagalbą, reikalingą tam, kad jie galėtų vykdyti savo užduotį.
4. Išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės priimamos 10 straipsnyje nustatyta tvarka.
9 straipsnis
Taryba, kvalifikuota balsų dauguma priėmusi Komisijos pasiūlymą, daro A priedo pakeitimus.
B, C ir D priedai gali būti keičiami 10 straipsnyje nurodyta tvarka.
10 straipsnis
1. Tais atvejais, kai reikia laikytis šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau - Komitetui), įsteigtam Sprendimu 68/361/EEB [6], svarstyti klausimą savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu perduoda jo pirmininkas.
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę;
b) kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, nebent Taryba paprastąja balsų dauguma būtų jas atmetusi.
11 straipsnis
Ne vėliau kaip iki 1999 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą, parengtą, jei reikia, pasikonsultavus su Moksliniu ir Veterinarijos komitetu ir atsižvelgus į patirtį, įgytą taikant šią direktyvą, bei į mokslo ir technikos pažangą, o prireikus - ir pasiūlymus dėl pakeitimų.
Komisija tokius sprendimus priima kvalifikuota balsų dauguma.
12 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1997 m. birželio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Tačiau nuo šio straipsnio 1 dalyje nustatytos datos valstybės narės, laikydamosi Sutarties bendrųjų nuostatų, gali išlaikyti arba taikyti savo produkcijai griežtesnes nuostatas negu nustatytos šia direktyva. Apie kiekvieną tokią priemonę jos praneša Komisijai.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinės teisės aktų nuostatų tekstus.
13 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
14 straipsnis
Ši direktyva yra skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1995 m. gruodžio 22 d.