Tarybos Reglamentas (EB) Nr. 2991/94
1994 m. gruodžio 5 d.
nustatantis tepiųjų riebalų standartus
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį ir ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 804/68 dėl bendro pieno ir pieno produktų rinkos organizavimo [4] 6 straipsnyje pateiktas vienodas sviesto, kuriam taikoma intervencinė sistema, apibrėžimas;
kadangi, be to, 1966 m. rugsėjo 22 d. Tarybos reglamento Nr. 136/66/EEB dėl bendro aliejų ir riebalų rinkos organizavimo [5] 35a straipsnyje ir 36 straipsnyje numatytas visų to sektoriaus produktų pardavimo standartų sukūrimas; kadangi šie standartai, ypač kalbant apie margariną, visų pirma gali būti susiję su kokybės klasifikacija, atsižvelgiant į prekybos reikalavimus ir ypatingą šių produktų vietą;
kadangi, tobulinant gamybos būdus ir tenkinant vartotojų lūkesčius maistinių tepiųjų riebalų rinka tapo daug įvairesnė;
kadangi produktai, kuriems taikomas šis reglamentas, turi būti laikomi konkurencingais produktais, kurie gali būti lyginami pagal tam tikras charakteristikas, visų pirma, pagal išvaizdą ir vartojimą;
kadangi tam tikrų pieno ir ne pieno produktų pardavimo standartų sudarymas kartu su aiškia ir tikslia jų klasifikacija bei žymėjimo taisyklėmis atitinkamai užtikrins konkrečių rinkų stabilumą ir padės garantuoti tinkamą žemės ūkiu besiverčiančių gyventojų gyvenimo lygį;
kadangi pagrindinis produktų bruožas yra riebalų kiekis juose; kadangi maistui skirti produktai, kuriuose riebalų yra bent 10 %, bet ne daugiau kaip 90 % jų svorio, sudaro didžiąją produktų dalį rinkoje, ypač tarp galutiniam vartotojui skirtų produktų;
kadangi sprendimas, kuriuo nustatoma vieninga visų aptariamų produktų klasifikacija, padės vartotojui išsirinkti produktus, kurie, viena vertus, apskritai yra panašūs savo riebalų kiekiu, bet, kita vertus, skiriasi augalinių ir (arba) gyvūninių riebalų panaudojimu juose;
kadangi reglamento taikymo sritį reikia išplėsti visiems konkuruojantiems produktams, kurių riebalų kiekis yra bent 10 %, bet mažesnis kaip 90 % bendro jų svorio, skirtiems galutiniam vartotojui be tolimesnio perdirbimo;
kadangi, siekiant išlaikyti galimybę gaminti produktus su nevienodu riebalų kiekiu ir išvengti vartotojų klaidinimo, taip pat atsižvelgiant į pieno sektoriuje įgytą patirtį, terminai "sviestas" ir "margarinas" turėtų būti vartojami vien tik tam tikroms produktų, kurių riebalų kiekis konkrečiai nustatytas, kategorijoms pavadinti;
kadangi, be to, tokia Bendrijos taisyklių struktūra padės plėtoti prekybą sąžiningos konkurencijos sąlygomis;
kadangi, siekiant norimo aiškumo, reikėtų nustatyti visų aptariamų produktų žymėjimus; kadangi riebalų santykio sumažinimas turi atsispindėti žymėjime;
kadangi todėl reikėtų priimti nuostatą, kad tiktai šio reglamento reikalavimus atitinkantys produktai galėtų būti tiekiami galutiniam vartojimui; kadangi produktai, nepatenkantys į šio reglamento taikymo sritį, gali būti tiekiami arba perduodami galutiniam vartotojui, tačiau rezervinių pardavimų rūšys negali būti naudojamos;
kadangi šis reglamentas turi būti taikomas nepažeidžiant 1987 m. liepos 2 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1898/87 dėl pavadinimų naudojamų prekiaujant pienu ir pieno produktais apsaugos [6], taip pat Bendrijos įstatymų veterinarijos ir maisto produktų sektoriuose, taikomų siekiant užtikrinti, kad būtų laikomasi maisto produktų higienos ir žymėjimo standartų;
kadangi reikia priimti tam tikras nuostatas, kurios papildytų 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos 79/112/EEB dėl valstybių narių teisės aktų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklama, suderinimo [7] nuostatas; kadangi visų pirma čia kalbama apie bendro riebalų kiekio ir tam tikrų riebalų sudėtinių dalių, kurias sudaro įvairūs augaliniai ir gyvūniniai riebalai, nurodymą;
kadangi siekiant užtikrinti šių pasirengimų darną, iš trečiųjų šalių importuojamiems produktams turėtų būti taikomi tokie patys reikalavimai;
kadangi reikėtų nustatyti, kad valstybės narės numatytų tinkamus patikrinimus ir skirtų nuobaudas, jeigu šis reglamentas būtų pažeistas;
kadangi šiame reglamente išdėstyti standartai nė kiek nepažeidžia aptariamų produktų tarifų klasifikacijos;
kadangi turėtų būti numatytas pakankamas laiko limitas, kad, viena vertus, visiems rinkoje esantiems produktams būtų pritaikytos numatytos nuostatos ir kad, kita vertus, visos pakuočių, ženklintų etiketėmis pagal anksčiau galiojusius nacionalinius įstatymus, atsargos būtų sunaikintos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Šiuo reglamentu standartai nustatomi:
a) pieno riebalams, kurie klasifikuojami pagal KN kodus 0405 ir ex 2106;
b) riebalams, kurie klasifikuojami pagal KN kodą ex 1517; ir
c) riebalams, į kurių sudėtį įeina augaliniai ir (arba) gyvūninės kilmės produktai, klasifikuojamiems pagal KN kodus ex 1517 ir ex 2106;
kurių riebalų kiekis yra bent 10 %, bet ne didesnis kaip 90 % jų svorio, skirtiems maistui.
Riebalų kiekis, neįskaitant druskos, turi būti lygus mažiausiai dviems trečdaliams sausųjų medžiagų.
2. Šis reglamentas taikomas produktams, kurie išlieka kieti 20 °C temperatūroje ir kurie yra tinkami tepimui.
3. Šis reglamentas nepažeidžia Reglamento (EEB) Nr. 1898/87 arba veterinarijos ir maisto produktų sektoriuose priimtų nuostatų, kuriomis siekiama, kad produktai atitiktų higienos ir sveikatos standartus bei saugotų gyvūnų ir žmonių sveikatą.
2 straipsnis
1. 1 straipsnyje minėti produktai negali būti neperdirbti tiekiami arba pristatomi galutiniam vartotojui tiesiogiai arba per restoranus, ligonines, valgyklas ar panašias įstaigas, jeigu jie neatitinka priede nurodytų reikalavimų.
2. Naudotinos šių produktų prekiniai aprašymai yra apibrėžti priede, nepažeidžiant 3 straipsnio 2 dalies ir 5 straipsnio.
Priede nurodyti prekiniai aprašymai, naudojami jame apibrėžtiems produktams apibūdinti.
Tačiau ši dalis netaikoma:
- produktų, kurių tikslus pobūdis aiškus dėl tradicinio vartojimo, pavadinimams ir (arba) kai pavadinimai yra aiškiai naudojami, apibūdinant produkto charakteringas savybes,
- koncentruotiems produktams (sviestui, margarinui, mišiniams), kuriuose riebalų kiekis yra 90 % ar daugiau.
3 straipsnis
1. Ženklinant etiketėmis ir pateikiant 2 straipsnio 1 dalyje minėtus produktus reikia ne tik laikytis Direktyvoje 79/112/EEB išdėstytų taisyklių, bet ir nurodyti tokią informaciją:
a) prekinis aprašymas, kaip nurodyta priede;
b) bendras riebalų pagal svorį procentas priede minimuose produktuose gamybos metu;
c) daržovių, pieno ar kitų gyvūninių riebalų kiekis mažėjančia tvarka pagal svorį, išreikštą procentais nuo bendro svorio gamybos metu priedo C dalyje minimuose riebalų junginuose;
d) druskos procentas turi būti suprantamai nurodytas priede pateiktų produktų sudedamųjų dalių sąraše.
2. Nepaisant 1 dalies a punkto, prekiniai aprašymai "minarinas" ar "halvarinas" gali būti naudojamos priedo B dalies 3 punkte minimiems produktams apibūdinti.
3. 1 dalies a punkte minėtas prekinis aprašymas gali būti vartojamas kartu su vienu ar keliais terminais, apibūdinančiais augalų ir (arba) gyvūnų rūšis, iš kurių yra kilę produktai, arba produktų paskirtį, taip pat su kitais gamybos būdus nurodančiais terminais, jeigu tie terminai neprieštarauja kitoms Bendrijos nuostatoms, visų pirma, 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamentui (EEB) Nr. 2082/92 dėl žemės ūkio ir maisto produktų specifinių savybių sertifikatų [8]. Geografinės kilmės nuorodos taip pat gali būti naudojamos, laikantis 1992 m. liepos 14 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2081/92 dėl žemės ūkio produktų ir maisto produktų geografinių nuorodų ir kilmės vietos nuorodų apsaugos [9] nuostatų.
4. Terminas "daržovių" gali būti vartojamas kartu su prekiniai aprašymais, nurodytais priedo B dalyje, su sąlyga, kad produktą sudaro tik augalinės kilmės riebalai su leistinu 2 % nuokrypiu gyvūninės kilmės riebalų kiekiui. Toks nuokrypis taip pat taikomas, kai nurodoma daržovių rūšis.
5. 1, 2 ir 3 dalyse minėta informacija turi būti lengvai suprantama ir pažymėta gerai pastebimoje vietoje taip, kad būtų gerai matoma, įskaitoma ir nenutrinama.
6. Laikantis 9 straipsnyje numatytos tvarkos, gali būti imtasi specialiųjų priemonių dėl 1 dalies a ir b punktuose minėtos informacijos taikant tam tikras reklamos formas.
4 straipsnis
Terminas "tradicinis" gali būti vartojamas kartu su pavadinimu "sviestas", numatytu priedo A dalies 1 punkte, kai produktas yra gautas tiesiogiai iš pieno ar grietinėlės.
Šiame straipsnyje "grietinėlė" reiškia emulsijos pavidalo produktą, kuris yra gautas iš pieno riebalingojo skysčio, kurio pieno riebalų kiekis yra mažiausiai 10 procentų.
5 straipsnis
1. Priede minimų produktų terminai, kuriais nurodoma, norima pasakyti arba išreikšti riebalų kiekį, išskyrus terminus, numatytus tame priede, draudžiami.
2. Be to, nukrypstant nuo 1 dalies:
a) terminas "sumažintas riebalų kiekis" gali būti vartojamas priede minimiems produktams, kurių riebalų kiekis yra didesnis kaip 41 %, tačiau mažesnis kaip 62 %;
b) terminai "mažas riebalų kiekis" arba "lengvas" gali būti vartojamas priede minimiems produktams, kurių riebalų kiekis yra 41 % arba mažesnis.
Tačiau terminai "sumažintas riebalų kiekis" ir "mažas riebalų kiekis" arba "lengvas" gali atitinkamai pakeisti priede vartojamais terminais "trijų ketvirčių riebalų kiekis" arba "pusės riebalų kiekis".
Per penkerius metus nuo šio reglamento įsigaliojimo datos Taryba patikrina, kaip taikoma ši dalis, remdamasi Komisijos ataskaita.
3. Nukrypstant nuo 1 dalies, penkerių metų pereinamuoju laikotarpiu nuo šio reglamento paskelbimo 1 dalyje minėti terminai gali vis dar būti nurodomi ant produktų, kurie jais buvo pažymėti 1993 m. gruodžio 31 d. ir kurie teisėtai pardavinėjami valstybės narės rinkoje.
6 straipsnis
1. Pagal šio reglamento nuostatas valstybės narės gali priimti arba toliau taikyti nacionalines nuostatas, nustatančias skirtingus kokybės lygius. Tokie reglamentai turi leisti vertinti tuos kokybės lygius, remiantis kriterijais, visų pirma, susijusiais su panaudotomis žaliavomis, produktų juslinėmis savybėmis ir jų fiziniu bei mikrobiologiniu stabilumu.
Šia pasirinkimo teise besinaudojančios valstybės narės užtikrina, kad tose nuostatose išdėstytus reikalavimus atitinkantiems kitų valstybių narių produktams apibūdinti nediskriminuojančiomis sąlygomis galėtų būti vartojami terminai, kuriais pagal tas nuostatas teigiama, jog tų kriterijų laikomasi.
2. 3 straipsnio 1 dalies a punkte minėtus prekinius aprašymus galima papildyti nuoroda dėl konkretaus produkto kokybės lygio.
3. Valstybės narės imasi priemonių, reikalingų siekiant užtikrinti, kad būtų patikrinta, kaip laikomasi visų 1 dalies antrojoje pastraipoje minėtų kokybės lygių kriterijų. Sistemingi ir dažni patikrinimai atliekami viso gamybos proceso metu iki galutinio produkto ir juos turi atlikti viena arba keletas institucijų, veikiančių pagal viešąją teisę ir paskirtų valstybės narės, arba įgaliota institucija, kurią kontroliuoja valstybė narė. Valstybės narės pateikia Komisijai paskirtų institucijų sąrašą.
7 straipsnis
2 straipsnio 1 dalyje numatytais atvejais šį reglamentą turi atitikti importuojami į Bendriją produktai.
8 straipsnis
Išsamios šio reglamento taikymo taisyklės priimamos laikantis 9 straipsnyje numatytos tvarkos ir, visų pirma, turi numatyti:
- produktų, minėtų 2 straipsnio 2 dalies trečiosios pastraipos pirmojoje įtraukoje, sąrašą, sudarytą remiantis valstybių narių Komisijai atsiųstais sąrašais,
- 1 straipsnyje minėtų produktų sudėties ir gamybos charakteristikų analizės metodus,
- išsamias mėginių paėmimo taisykles,
- išsamias statistinės informacijos apie 1 straipsnyje minėtų produktų rinkas rinkimo taisykles.
9 straipsnis
Tais atvejais, kai remiamasi šiuo straipsniu, konkrečios priemonės priimamos laikantis Reglamento (EEB) Nr. 804/68 30 straipsnyje ir Reglamento Nr. 136/66/EEB 38 straipsnyje nustatytos procedūros.
10 straipsnis
Valstybės narės nustato veiksmingas nuobaudas, taikomas pažeidus šio reglamento nuostatas ir, kur tikslinga, nacionalines priemones, susijusias su jų taikymu. Valstybės narės informuoja Komisiją apie nuobaudas iki 1997 m. sausio 1 d.
11 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja 1996 m. sausio 1 d.
2. Nepaisant 2 straipsnio 1 dalies, produktai, esantys valstybės narės rinkoje 1995 m. gruodžio 31 d., kurie neatitinka priede numatytų reikalavimų, gali būti tiekiami arba perduodami iki 1997 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 5 d.