Komisijos Sprendimas
1988 m. liepos 12 d.
dėl valstybių narių nustatytų Tarybos direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio taikymo taisyklių koordinavimo
(88/397/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1985 m. lapkričio 18 d. Tarybos direktyvą 85/511/EEB dėl Bendrijos snukio ir nagų ligos kontrolės priemonių įdiegimo [1], ypač į jos 6 straipsnį,
kadangi pagal Direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio 1 dalį, kai gyvūnų ūkiai susideda iš dviejų ar daugiau struktūrinių vienetų, valstybės narės kompetentingos institucijos gali nereikalauti vykdyti direktyvos reikalavimų paskersti ir sunaikinti visus ūkio gyvūnus, nes sveikuose struktūriniuose vienetuose tokių reikalavimų galima nevykdyti, jei oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas patvirtina, kad sveikų vienetų patalpos, juose laikomi gyvūnai ir jų šėrimas yra visiškai atskirti;
kadangi ta pati galimybė taikoma ir pieno ūkiams, jei, be to, kiekviename padalinyje melžimas vyksta visiškai atskirai;
kadangi leisdamos nevykdyti direktyvos reikalavimų, valstybės narės privalo užtikrinti, kad pavojus snukio ir nagų ligų virusui plisti tarp atskirų struktūrinių vienetų yra ne didesnis, nei pavojus jam sklisti tarp atskirų ūkių;
kadangi pagal Direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio 2 dalį valstybės narės, kurios ketina leisti tokio reikalavimo nevykdyti, Komisijai jau pranešė apie tokiu atveju taikomas išsamias taisykles;
kadangi pagal Direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio 3 dalį valstybių narių taisyklės turėtų būti iš dalies pakeistos, kad būtų užtikrintas šios srities koordinavimas visoje Bendrijoje; kadangi vykdant tokį koordinavimą, turėtų būti nustatytos minimalios taisyklės, kurių turi būti laikomasi visose valstybėse narėse;
kadangi šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Veterinarijos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Kai valstybės narės remiasi Direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio 1 dalimi, jos užtikrina, kad taisyklės, kurias jos taiko pagal to straipsnio 2 dalį, numatytų bent tai, kad:
- Direktyvos 85/511/EEB 6 straipsnio 1 dalyje numatyta nukrypti leidžianti nuostata būtų taikoma tik po to, kai atitinkamą ūkį individualiai įvertina oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas oficialaus tyrimo, atliekamo siekiant patvirtinti, kad gyvūnai ūkyje serga arba neserga snukio ir nagų liga, metu,
- atliekant tokį vertinimą, atsižvelgiama į visas sąlygas ir situacijas, dėl kurių galėtų plisti snukio ir nagų liga.
2 straipsnis
1. Leisdamos taikyti 1 straipsnyje minėtą nukrypti leidžiančią nuostatą, valstybės narės užtikrina, kad pavojus snukio ir nagų ligos virusui plisti tarp atskirų gyvūnų ūkio struktūrinių vienetų yra ne didesnis, nei pavojus jam sklisti tarp atskirų ūkių.
2. Struktūriniai ūkiai, kuriuose vykdoma intensyvi veikla ir kuriuose laikomi sveiki gyvūnai, turi atitikti šiuos reikalavimus:
- jie turi būti pastatyti atskirai nuo patalpų, kuriuose yra užsikrėtę gyvūnai, su pastaraisiais nesisiekti ir tarp jų neturi būti bendros oro erdvės,
- jie turi turėti atskiras įrangos, pašarų, nuotekų ir, atitinkamais atvejais, pieno saugyklas,
- prie įėjimų ir išėjimų jie turi turėti atskiras dizenfekavimo patalpas,
- jie turi turėti savo atskirus darbuotojus,
- be to, užkrėsti ir sveiki vienetai neturi keistis ūkio mašinomis ar kita įranga, taip pat gyvūnais, gyvūniniais produktais, gyvūnų pašarais, padargais, objektais ir kitomis medžiagomis, tokiomis kaip vilna, atliekos ar nereikalingos medžiagos, kurios galėtų perduoti snukio ir nagų ligą iš užkrėstų į sveikus vienetus.
3 straipsnis
Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi įsitikinti, kad 2 straipsnyje nustatytų sąlygų buvo laikomasi iki tos dienos, kai ūkyje atsirado vienas ar keli užsikrėtę gyvūnai, kaip apibrėžta Direktyvos 85/511/EEB 2 straipsnio c punkte, atsižvelgiant į tikėtiną ligos inkubacijos laikotarpį.
4 straipsnis
Šis sprendimas skiriamas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1988 m. liepos 12 d.