Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 94/63/EB
1994 m. gruodžio 20 d.
dėl lakiųjų organinių junginių išsiskyrimo į aplinką laikant benziną ir tiekiant jį iš terminalų į degalines kontrolės
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdami į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
laikydamiesi Sutarties 189b straipsnyje nustatytos tvarkos [3],
kadangi paskesnėse Europos Bendrijų aplinkos apsaugos programose [4] pabrėžiama oro taršos prevencijos ir taršos sumažinimo svarba;
kadangi, jeigu nebūtų imamasi jokių valdymo priemonių, iš benzino ir tirpiklių išsiskiriantys lakieji organiniai junginiai (LOJ) Bendrijoje sudarytų apie 10 milijonų tonų per metus; kadangi išsiskiriant LOJ susiformuoja tokie fotocheminiai oksidantai kaip ozonas, kurio didelė koncentracija gali kenkti žmogaus sveikatai ir daryti žalą augmenijai bei aplinkai; kadangi kai kurie LOJ, išsiskiriantys iš benzino, yra toksiški, kancerogeniški arba teratogeniški;
kadangi 1992 m. balandžio 2 d. Bendrija pasirašė 1979 m. Konvencijos dėl tolimų atmosferos teršalų pernašų Protokolą dėl išmetamų lakiųjų organinių junginių ar jų tolimų pernašų kontrolės, kuriame numatoma ženkliai sumažinti LOJ išsiskyrimą;
kadangi svarbus strateginis bendro LOJ išsiskyrimo Bendrijoje mažinimo žingsnis buvo padarytas priėmus 1991 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvą 91/441/EEB, iš dalies keičiančią Direktyvą 70/220/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių priemones, kurių būtina imtis oro apsaugai nuo teršimo motorinių transporto priemonių išmetamosiomis dujomis, suderinimo [5], kuria siekiama per 10-15 metų apie 80-90 % sumažinti LOJ, išmetamų per automobilių dujų išmetamąjį vamzdį ir garuojančių iš automobilių, o tai sudarytų apie 40 % visų šiuo metu dėl žmogaus veiklos į atmosferą išsiskiriančių LOJ; kadangi, priimant šią direktyvą, Komisijos buvo paprašyta pateikti pasiūlymą priimti direktyvą dėl priemonių mažinti medžiagų nuostoliams dėl garavimo kiekviename vidaus degimo variklių degalų laikymo ir paskirstymo proceso etape;
kadangi LOJ, išsiskiriantys iš benzino laikymo ir paskirstymo sistemų, sudaro apie 500000 tonų per metus arba apie 5 % visų dėl žmogaus veiklos Bendrijos teritorijoje išsiskiriančių LOJ; kadangi šios išlakos daro didelę įtaką oro užterštumui ypač miestuose;
kadangi esamos technologijos leidžia ženkliai sumažinti nuostolius dėl garavimo benzino paskirstymo sistemoje, ir tai galima nemažu mastu padaryti regeneruojant surinktus garus;
kadangi pakraunant laivus turi būti taikomi tarptautiniai standartai ir saugos normos, Tarptautinės jūrų organizacijos lygmeniu turi būti nustatyti garų valdymo ir regeneravimo sistemų standartai, kurie turi būti taikomi ir pripildymo įrenginiams, ir laivams; kadangi dėl to Bendrija turi stengtis užtikrinti, kad 1996 m., baigus peržiūrėti Marpolo konvenciją, į ją būtų įtrauktos reikiamos nuostatos; kadangi tuo atveju, jeigu Marpolo konvencija nebūtų peržiūrėta, Bendrija, pasitarusi su savo didžiaisiais prekybos partneriais, turėtų pasiūlyti atitinkamas priemones, kurios turėtų būti taikomos laivams ir uostų įrenginiams, aptarnaujantiems laivus;
kadangi reikės imtis ir tolesnių veiksmų garams, išsiskiriantiems degalinėse papildant degalus, kurie šiuo metu sudaro apie 200000 tonų per metus, mažinti taip valdant visą garų išsiskyrimą skirstant benziną;
kadangi, siekiant išvengti konkurencijos iškraipymo ir užtikrinti vidaus rinkos veikimą, būtina aukštu aplinkos apsaugos lygiu suderinti tam tikras su benzino paskirstymu susijusias priemones;
kadangi vis dėlto turėtų būti atsižvelgiama į tuos pranašumus ir sunkumus, kuriuos gali sukelti tam tikrų veiksmų vykdymas ar nevykdymas; kadangi dėl to tikslinga numatyti laikinų išlygų, o kartais ir netaikymo galimybę tam tikrais atvejais; kadangi tam tikroms valstybėms narėms taip pat turėtų būti suteikta galimybė pasirinkti ilgesnį derinimo laikotarpį, kad būtų galima atsižvelgti į visas pagrindines skirtingas aplinkos apsaugos priemones, kurias jos šioje srityje galbūt jau yra priėmusios, arba į tuos sunkumus, kuriuos dėl jų tinklų struktūros joms kelia šioje direktyvoje numatytos priemonės;
kadangi Bendrijos veiksmai turi būti vykdomi atsižvelgiant į aplinkos apsaugos sąlygas įvairiuose Bendrijos regionuose; kadangi ryšium su tuo valstybėms narėms turi būti leidžiama palikti galioti arba įvesti griežtesnes priemones medžiagų nuostoliams, susidarantiems dėl garavimo iš stacionarių įrenginių, valdyti visoje savo teritorijoje arba tose geografinėse vietovėse, jeigu nustatoma, kad dėl ypatingų sąlygų tokios priemonės yra būtinos žmogaus sveikatos ir aplinkos apsaugai;
kadangi šios direktyvos 3, 4 ir 6 straipsnių 1 dalies nuostatos taikomos nepažeidžiant 1983 m. kovo 28 d. Tarybos direktyvos 83/189/EEB, nustatančios informacijos apie techninius standartus ir reglamentus teikimo tvarką [6];
kadangi, siekiant garantuoti laisvą prekybą benzinu ir įrenginiais Bendrijoje bei aukštą saugos lygį, būtina įvesti suderintas technines taisykles įrenginiams, naudojamiems pripildyti autocisternas iš apačios; kadangi turėtų būti parengtos tokių techninių taisyklių standartizavimo ir jų derinimo su technikos pažanga nuostatos;
kadangi turėtų būti sudarytas komitetas, kuris padėtų Komisijai šios direktyvos priedus derinti su technikos pažanga,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ
1 straipsnis
Taikymo sritis
Ši direktyva taikoma operacijoms, įrenginiams, kelių ir vandens transporto priemonėms, kurios yra naudojamos benzinui laikyti, pilti ir gabenti iš vieno terminalo į kitą arba iš terminalo į degalines.
2 straipsnis
Apibrėžimai
Šioje direktyvoje:
a) "benzinas" - tai bet koks naftos produktas, išskyrus suskystintas naftos dujas (SND), su priedais arba be jų, kurio garų slėgis pagal Reidą yra 27,6 arba daugiau kilopaskalių, naudojamas kaip transporto priemonių, turinčių vidaus degimo variklį, kuras;
b) "garai" - tai bet koks dujinis junginys, išsiskiriantis iš benzino;
c) "stacionarioji talpykla" - tai bet koks terminale esantis stacionarus rezervuaras, kuriame laikomas benzinas;
d) "terminalas" - tai bet koks įrenginys benzinui laikyti, autocisternoms ir geležinkelio cisternoms pripildyti arba laivams pakrauti, įskaitant visas stacionariąsias talpyklas, esančias tokio įrenginio eksploatavimo vietoje;
e) "mobilioji talpykla" - tai bet koks rezervuaras benzinui sausumos keliais, geležinkeliu ar vandenų keliais iš vieno terminalo į kitą arba iš terminalo į degalinę gabenti;
f) "degalinė" -tai bet kokia techniškai įrengta vieta, kurioje automobilių degalų bakai pripildomi benzino iš stacionarių rezervuarų;
g) "esamos" benzino stacionariosios talpyklos ir pripildymo įrenginiai, degalinės ir mobiliosios talpyklos - tai tokie įrenginiai, degalinės ir mobiliosios talpyklos, kurie buvo naudojami iki 10 straipsnyje nurodytos datos arba kurių statybai ar naudojimui tais atvejais, kai nacionaliniuose įstatymuose buvo reikalaujama licencijos, licencija buvo išduota iki 10 straipsnyje nurodytos datos;
h) "nauji" benzino laikymo ir pripildymo įrenginiai, degalinės ir mobiliosios talpyklos - tai įrenginiai, degalines ir mobiliosios talpyklos, neišvardytos g punkte;
i) "apyvarta" -tai didžiausias bendras metinis benzino kiekis, kuris per paskutiniuosius trejus metus iš terminale esančios stacionariosios talpyklos arba iš degalinės buvo supiltas į mobiliąsias talpyklas;
j) "garų regeneravimo įrenginys" - tai bet koks benzino regeneravimo iš garų įrenginys, įskaitant bet kokias terminale įrengtas pagalbines rezervuarų sistemas;
k) "laivas" - tai vidaus vandens kelių laivas, kaip apibrėžta 1982 m. spalio 4 d. Tarybos direktyvos 82/714/EEB, nustatančios techninius reikalavimus vidaus vandenų kelių laivams [7], I skyriuje;
l) "planinė pamatinė vertė" - tai rekomenduojama vertė, pagal kurią bendrai vertinamas prieduose nurodytų techninių priemonių atitikimas, bet tai nėra ribinė vertė pagal kurią turi būti vertinamas atskirų įrenginių, terminalų ir degalinių darbas;
m) "tarpinis garų laikymas" - tai tarpinis jų laikymas terminale esančiame rezervuare su nejudamu stogu, iš kurio jie vėliau bus perkeliami į kitą terminalą ir ten regeneruojami. Garų perkėlimas iš vienos stacionariosios talpyklos į kitą tame pačiame terminale šioje direktyvoje nėra laikomas tarpiniu jų laikymu;
n) "pripildymo įrenginys" - tai bet koks įrenginys, esantis terminale, naudojamas benzinui pilti į mobiliąsias talpyklas. Autocisternų pripildymo įrenginius sudaro viena arba kelios platformos;
o) "platforma" - tai bet kokia terminale esanti konstrukcija, kurioje benzinas vienu metu gali būti pilamas tik į vieną autocisterną.
3 straipsnis
Stacionariosios talpyklos terminaluose
1. Stacionariosios talpyklos konstruojamos ir naudojami pagal I priedo technines nuostatas.
Šiomis nuostatomis siekiama tiek sumažinti bendrus metinius benzino nuostolius, kad jie, užpildant kiekvieną terminalo stacionariąją talpyklą ir laikant joje benziną, nesiektų planinės pamatinės vertės - 0,01 % (pagal masę) nuo apyvartos.
Valstybės narės gali palikti galioti arba reikalauti įvesti griežtesnes priemones savo teritorijose arba geografinėse vietovėse, jeigu nustatoma, kad dėl ypatingų sąlygų tos priemonės yra būtinos žmogaus sveikatos arba aplinkos apsaugai.
Valstybės narės benzino nuostoliui sumažinti gali taikyti kitokias technines priemones, negu nustatyta I priede, jeigu įrodoma, kad tokios alternatyvios priemonės yra ne mažiau veiksmingos.
Valstybės narės praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie visas taikomas priemones arba apie šioje dalyje nurodytas specialias priemones, kurias jos numato taikyti, ir pagrindžia, kodėl taikomos šios priemonės.
2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos:
a) naujiems įrenginiams - nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
b) esamiems įrenginiams, jeigu apyvarta yra didesnė kaip 50000 tonų per metus - praėjus trejiems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
c) esamiems įrenginiams, jeigu apyvarta yra didesnė kaip 25000 tonų per metus - praėjus šešeriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
d) visoms kitoms terminalų stacionariosioms talpykloms - praėjus devyneriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos.
4 straipsnis
Mobiliųjų talpyklų pripildymas ir ištuštinimas terminaluose
1. Pripildymo ir ištuštinimo įrenginiai konstruojami ir eksploatuojami pagal II priedo technines nuostatas.
Šiomis nuostatomis siekiama tiek sumažinti bendrus metinius benzino nuostolius, kad jie, terminaluose pripildant ir ištuštinant mobiliąsias talpyklas, nesiektų planinės pamatinės vertės - 0,005 % (pagal masę) nuo apyvartos.
Valstybės narės gali palikti galioti arba reikalauti įvesti griežtesnes priemones savo teritorijose arba geografinėse vietovėse, jeigu nustatoma, kad dėl ypatingų sąlygų tokios priemonės yra būtinos žmogaus sveikatos arba aplinkos apsaugai.
Valstybės narės benzino nuostoliui sumažinti gali taikyti kitokias, negu nustatytos II priede, technines priemones, jeigu įrodoma, kad tos alternatyvios priemonės yra ne mažiau veiksmingos.
Valstybės narės praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie visas taikomas priemones arba apie šioje dalyje nurodytas specialias priemones, kurias jos numato taikyti, ir pagrindžia, kodėl taikomos šios priemonės. Komisija patikrina, ar tos priemonės atitinka Sutarties ir šios dalies nuostatas.
Visuose terminaluose, kuriuose yra autocisternų pripildymo įrenginiai, turi būti bent viena platforma, atitinkanti IV priede nustatytus iš apačios pripildomų talpyklų techninius reikalavimus. Šie techniniai reikalavimai reguliariai peržiūrimi ir, jeigu reikia, keičiami 8 straipsnyje nustatyta tvarka.
2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos:
a) naujiems terminalams, kuriuose pripildomos autocisternos, geležinkelio cisternos ir (arba) laivai - nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
b) esamiems terminalams, kuriuose pripildomos autocisternos, geležinkelio cisternos ir (arba) laivai, jeigu terminalo apyvarta didesnė kaip 150000 tonų per metus - praėjus trejiems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
c) esamiems terminalams, kuriuose pripildomos autocisternos ir geležinkelio cisternos, jeigu terminalo apyvarta didesnė kaip 25000 tonų per metus - praėjus šešeriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
d) visiems kitiems esamiems pripildymo įrenginiams, esantiems terminaluose, kuriuose pripildomos autocisternos ir geležinkelio cisternos - praėjus devyneriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos.
3. Jeigu šio straipsnio 4 dalyje nenumatyta išimtis, IV priede pripildymo iš apačios įrenginiams nustatyti reikalavimai, praėjus devyneriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos, taikomi visoms terminaluose esančioms platformoms, kuriose pripildomos autocisternos.
4. Išimties tvarka 1 ir 3 dalys netaikomos:
a) esamiems terminalams, kurių apyvarta mažesnė kaip 10000 tonų per metus, ir
b) mažose atokiose salose esantiems naujiems terminalams, kurių apyvarta mažesnė kaip 5000 tonų per metus.
Valstybės narės praneša Komisijai apie terminalus, kuriems taikomos šios išimtys, pateikdamos 9 straipsnyje numatytas ataskaitas.
5. Ispanijos Karalystė gali taikyti vienerių metų išimtį nuo šio straipsnio 2 dalies b punkte nustatyto termino.
5 straipsnis
Mobiliosios talpyklos
1. Mobiliosios talpyklos konstruojamos ir naudojamos pagal šiuos reikalavimus:
a) mobiliosios talpyklos konstruojamos ir naudojamos taip, kad, išpylus benziną, liekamieji garai liktų talpykloje;
b) mobiliosios talpyklos, kuriose benzinas tiekiamas į degalines ir terminalus, konstruojamos ir naudojamos taip, kad būtų galima surinkti ir laikyti garus iš degalinių arba terminaluose esančių stacionariųjų talpyklų. Geležinkelio cisternoms šis reikalavimas taikomas tik tuo atveju, jeigu jose benzinas gabenamas į degalines arba terminalus, kuriuose atliekamas tarpinis garų laikymas;
c) išskyrus tuos atvejus, kai garai išleidžiami pro slėgio mažinimo vožtuvus (alsuoklius), a ir b punktuose minimi garai turi išlikti mobiliojoje talpykloje tol, kol ji bus vėl pripildoma terminale.
Jeigu, išpylus benziną, mobilioji talpykla vėliau naudojama kitokiems produktams nei benzinas, o garų regeneruoti neįmanoma arba neįmanomas jų tarpinis laikymas, tai geografinėje vietovėje, kurioje mažiausiai tikėtina, kad išlakos galėtų sukelti didelių aplinkos apsaugos ir sveikatos apsaugos problemų, gali būti leidžiama naudoti ventiliaciją.
d) kompetentingosios valstybių narių institucijos privalo garantuoti, kad būtų reguliariai tikrinamas autocisternų sandarumas ir kad reguliariai būtų tikrinama, ar gerai veikia mobiliųjų talpyklų vakuumo/slėgio vožtuvai.
2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos:
a) naujoms autocisternoms, geležinkelio cisternoms ir laivams - nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
b) esamoms geležinkelio cisternoms ir laivams, jeigu jie pripildomi terminale, kuriam taikoma 4 straipsnio 1 dalis - praėjus trejiems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
c) esamoms autocisternoms, pritaikytoms pripildyti iš apačios, pagal IV priede nustatytus techninius reikalavimus.
3. Išimties tvarka 1 dalies a, b ir c punktų nuostatos netaikomos nuostoliams, kurie yra patiriami dėl garavimo, matavimo operacijų metu panardinus lygio matuoklius į:
a) esamas mobiliąsias talpyklas ir
b) naujas mobiliąsias talpyklas, kurios pradėtos eksploatuoti ketverių metų laikotarpiu nuo 10 straipsnyje nurodytos datos.
6 straipsnis
Stacionariųjų talpyklų pripildymas degalinėse
1. Pripildymo ir laikymo įranga konstruojama ir naudojama laikantis III priedo techninių nuostatų.
Šiomis nuostatomis siekiama tiek sumažinti bendrus metinius benzino nuostolius, kad jie, užpildant degalinių stacionariąsias talpyklas, nesiektų planinės pamatinės vertės - 0,01 % (pagal masę) nuo apyvartos.
Valstybės narės gali palikti galioti arba reikalauti įvesti griežtesnes priemones savo teritorijose arba geografinėse vietovėse, jeigu nustatoma, kad dėl ypatingų sąlygų tos priemonės yra būtinos žmogaus sveikatos arba aplinkos apsaugai.
Valstybės narės benzino nuostoliui sumažinti gali taikyti kitokias technines priemones, negu nustatyta III priede, jeigu įrodoma, kad tokios alternatyvios priemonės yra ne mažiau veiksmingos.
Valstybės narės praneša kitoms valstybėms narėms ir Komisijai apie visas taikomas priemones arba apie šioje dalyje nurodytas specialias priemones, kurias jos numato taikyti, bei pagrindžia, kodėl taikomos šios priemonės. Komisija turi patikrinti, ar tos priemonės atitinka Sutarties ir šios dalies nuostatas.
2. Šio straipsnio 1 dalies nuostatos taikomos:
a) naujoms degalinėms - nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
b) praėjus trejiems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos:
- esamoms degalinėms, kurių apyvarta didesnė kaip 1000 m3 per metus,
- esamoms degalinėms, nepriklausomai nuo jų apyvartos, esančioms gyvenamuosiuose kvartaluose arba pramonės rajonuose;
c) esamoms degalinėms, kurių apyvarta didesnė kaip 500 m3 per metus - praėjus šešeriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos;
d) visoms kitoms esamoms degalinėms - praėjus devyneriems metams nuo 10 straipsnyje nurodytos datos.
3. Išimties tvarka 1 ir 2 dalys netaikomos degalinėms, kurių apyvarta mažesnė kaip 100 m3 per metus.
4. Valstybės narės gali daryti išimtį ir netaikyti 1 dalyje nustatytų reikalavimų degalinėms, kurių apyvarta mažesnė kaip 500 m3 per metus, jeigu degalinė yra tokioje geografinėje teritorijoje arba vietovėje, kurioje mažiausiai tikėtina, kad garų išlakos galėtų sukelti didelių aplinkos apsaugos arba sveikatos apsaugos problemų.
Valstybės narės tas vietoves, kurioms jos numato taikyti šią išimtį, išsamiai apibūdina pateikdamos Komisijai 9 straipsnyje numatytas ataskaitas ir informaciją apie visus tose vietovėse vykstančius pasikeitimus.
5. Nyderlandų Karalystė gali daryti išimtį ir nesilaikyti šio straipsnio 2 dalyje nustatyto tvarkaraščio, susidarius šioms sąlygoms:
- priemonės, kurių reikalaujama šiame straipsnyje, yra įgyvendinamos kaip dalis platesnės, degalinėms parengtos nacionalinės programos, kuri lygiagrečiai sprendžia įvairias aplinkos apsaugos problemas, tokias kaip vandens, oro ir dirvožemio užterštumas bei aplinkos teršimas atliekomis, ir kuriam įgyvendinti nustatytas griežtas grafikas,
- nustatytas grafikas gali pasislinkti ne daugiau kaip dviem metais, o visos programos baigiamos iki šio straipsnio 2 dalies d punkte numatyto termino,
- Komisijai iš anksto pranešama apie sprendimą nesilaikyti 2 dalyje nustatyto grafiko, pridedant išsamią informaciją apie išimties taikymo apimtį ir jos galiojimo laiką.
6. Ispanijos Karalystė ir Portugalijos Respublika šio straipsnio 2 dalies b punkte nustatytam terminui gali taikyti vienerių metų išimtį.
7 straipsnis
Priedų pakeitimai
Pakeitimai, būtini direktyvos priedams derinti su technikos pažanga, priimami 8 straipsnyje nustatyta tvarka, išskyrus II priedo 2 punkte nurodytas ribines vertes.
8 straipsnis
Komitetas
1. Komisijai padeda komitetas, kurį sudaro valstybių narių atstovai, o pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį gali nustatyti pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.
Jeigu numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
4. Jeigu per tris mėnesius nuo pasiūlymo pateikimo dienos Taryba nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
9 straipsnis
Monitoringas ir ataskaitų pateikimas
Šios direktyvos įgyvendinimo ataskaitos rengiamos 1991 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyvos 91/692/EEB, standartizuojančios ir racionalizuojančios ataskaitas apie tam tikrų su aplinka susijusių direktyvų įgyvendinimą [8] 5 straipsnyje nustatyta tvarka. Komisijai rekomenduojama, prireikus, kartu su savo pirmąja ataskaita pateikti pasiūlymus dėl šios direktyvos pakeitimų, įskaitant pirmiausia jos taikymo išplėtimą, siekiant apimti garų kontrolę bei regeneravimo sistemas pripildymo įrenginiuose ir laivuose.
10 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinės teisės aktus
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1995 m. gruodžio 31 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai nacionalinės teisės nuostatų, kurias jos priima šios direktyvos taikymo srityje, tekstus.
11 straipsnis
Baigiamosios nuostatos
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 20 d.