EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 66/2010
2009 m. lapkričio 25 d.
dėl ES ekologinio ženklo
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę (1),
atsižvelgdami į Regionų komiteto nuomonę (2),
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (3),
kadangi:
(1)
2000 m. liepos 17 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1980/2000 dėl pakeistos Bendrijos ekologinio ženklo suteikimo sistemos (4) buvo siekiama sukurti savanorišką ekologinio ženklo suteikimo sistemą, pagal kurią būtų skatinami tokie produktai, kurie per visą būvio ciklą aplinkai daro mažesnį poveikį, ir teikti vartotojams tikslią, neklaidinančią bei moksliškai pagrįstą informaciją apie produktų poveikį aplinkai.
(2)
Įgyvendinant Reglamentą (EB) Nr. 1980/2000 įgyta patirtis parodė, kad tą ekologinio ženklo sistemą reikia keisti, kad ji taptų veiksmingesnė ir veiktų racionaliau.
(3)
Pakeista sistema (toliau - ES ekologinio ženklo sistema) turėtų būti įgyvendinama laikantis Sutarčių nuostatų, įskaitant visų pirma EB sutarties 174 straipsnio 2 dalyje nustatytą atsargumo principą.
(4)
Būtina užtikrinti ES ekologinio ženklo sistemos ir reikalavimų, nustatytų atsižvelgiant į 2009 m. spalio 21 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2009/125/EB, nustatančią ekologinio projektavimo reikalavimų su energija susijusiems gaminiams nustatymo sistemą (5) , koordinavimą.
(5)
ES ekologinio ženklo sistema yra susijusi su Bendrijos tvaraus vartojimo ir gamybos politika, kuria siekiama mažinti neigiamą vartojimo ir gamybos poveikį aplinkai, sveikatai, klimatui ir gamtos ištekliams. Sistema skirta skatinti rinktis aukšto aplinkosauginio veiksmingumo lygio produktus, žymint juos ES ekologiniu ženklu. Šiuo tikslu tikslinga reikalauti, kad kriterijai, kuriuos produktai turi atitikti siekiant juos pažymėti ES ekologiniu ženklu, būtų grindžiami geriausiu Bendrijos rinkoje esančių produktų aplinkosauginiu veiksmingumu. Tie kriterijai turėtų būti lengvai suprantami bei lengvai naudojami ir grindžiami moksliniais įrodymais, atsižvelgiant į naujausius technologinius pasiekimus. Tie kriterijai turėtų būti orientuoti į rinką, ir taikytini tik svarbiausiam produktų poveikiui aplinkai per visą jų būvio ciklą.
(6)
Siekiant išvengti daugybės ekologinio ženklinimo sistemų ir paskatinti visus sektorius, kuriuose poveikis aplinkai lemia vartotojų pasirinkimą, siekti geresnių aplinkosauginio veiksmingumo rodiklių, turėtų būti sudarytos didesnės ES ekologinio ženklo naudojimo galimybės. Tačiau, siekiant užtikrinti kriterijų pagrįstumą ir pridėtinę vertę, turėtų būti atliktas maisto ir pašarų produktų grupių tyrimas. Siekiant, kad vartotojai nebūtų klaidinami, reikėtų apsvarstyti galimybę suteikti ES ekologinį ženklą tik sertifikuotiems natūraliems maisto ir pašarų produktams, taip pat neapdorotiems žemės ūkio produktams, kuriems taikomas 2007 m. birželio 28 d. Tarybos reglamentas (EB) Nr. 834/2007 dėl ekologinės gamybos ir ekologiškų produktų ženklinimo (6).
(7)
ES ekologinis ženklas turėtų būti skirtas pakeisti pavojingas medžiagas saugesnėmis medžiagomis, jeigu tai techniškai įmanoma.
(8)
Norint, kad ES ekologinio ženklo sistema būtų priimtina visuomenei, būtina, kad svarbų vaidmenį rengiant ir nustatant ES ekologinio ženklo kriterijus atliktų nevyriausybinės aplinkosaugos organizacijos ir vartotojų organizacijos, taip pat kad šios organizacijos aktyviai dalyvautų minėtoje veikloje.
(9)
Pageidautina, kad kiekviena suinteresuotoji šalis galėtų rengti ar peržiūrėti ES ekologinio ženklo kriterijus, su sąlyga, kad laikomasi bendrųjų procedūrinių taisyklių ir šį procesą koordinuoja Komisija. Be to, siekiant užtikrinti visų Bendrijos veiksmų darną, tikslinga reikalauti, kad rengiant ar peržiūrint ES ekologinio ženklo kriterijus būtų atsižvelgta į naujausius strateginius Bendrijos tikslus aplinkos srityje, pavyzdžiui, aplinkos veiksmų programose, darnaus vystymosi strategijose ir klimato kaitos programose išdėstytus tikslus.
(10)
Siekiant supaprastinti ES ekologinio ženklo sistemą ir sumažinti su ES ekologinio ženklo naudojimu susijusią administracinę naštą, reikėtų racionalizuoti vertinimo ir patikros procedūras.
(11)
Tikslinga numatyti ES ekologinio ženklo naudojimo sąlygas ir, siekiant užtikrinti tų sąlygų laikymąsi, reikalauti, kad kompetentingos įstaigos atliktų patikrą ir uždraustų naudoti ES ekologinį ženklą, jei šių sąlygų nebuvo laikytasi. Taip pat tikslinga reikalauti, kad valstybės narės nustatytų už šio reglamento pažeidimus taikytinų sankcijų taisykles ir užtikrintų jų įgyvendinimą.
(12)
Siekiant paskatinti plačiau naudoti ES ekologinį ženklą ir paskatinti tuos ūkio subjektus, kurių produktai atitinka ES ekologinio ženklo kriterijus, turėtų būti sumažintos ES ekologinio ženklo naudojimo išlaidos.
(13)
Būtina informuoti visuomenę ir didinti visuomenės informuotumą apie ES ekologinį ženklą rengiant skatinimo naudoti, informavimo ir švietimo kampanijas vietos, nacionaliniu ir Bendrijos lygiais, kad vartotojai sužinotų, ką reiškia ES ekologinis ženklas, ir turėtų pakankamai informacijos rinkdamiesi produktus. Tai būtina ir siekiant, kad sistema būtų patrauklesnė gamintojams ir mažmeniniams prekiautojams.
(14)
Rengdamos nacionalinius ekologinių viešųjų pirkimų veiksmų planus, valstybės narės turėtų atsižvelgti į gaires ir galėtų apibrėžti viešųjų aplinkos apsaugos reikalavimus atitinkančių produktų pirkimo tikslus.
(15)
Siekiant nacionaliniu ir Bendrijos lygiais palengvinti prekybą ekologiniais ženklais pažymėtais produktais, riboti papildomą įmonių, ypač MVĮ, darbą ir neklaidinti vartotojų, ES ekologinio ženklo sistemą taip pat būtina geriau susieti ir skatinti suderinti su nacionalinėmis ekologinio ženklinimo sistemomis Bendrijoje.
(16)
Siekiant visoje Bendrijoje užtikrinti darnų ženklo suteikimo sistemos taikymą, rinkos priežiūrą ir ES ekologinio ženklo naudojimo kontrolę, kompetentingos įstaigos turėtų keistis informacija ir patirtimi.
(17)
Šiam reglamentui įgyvendinti būtinos priemonės turėtų būti tvirtinamos pagal 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimą 1999/468/EB, nustatantį Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (7).
(18)
Visų pirma Komisija turėtų būti įgaliota patvirtinti kriterijus, kuriuos produktai turi atitikti siekiant juos pažymėti ES ekologiniu ženklu, ir iš dalies pakeisti šio reglamento priedus. Kadangi tos priemonės yra bendro pobūdžio ir skirtos iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas, inter alia, jį papildant naujomis neesminėmis nuostatomis, jos turi būti tvirtinamos pagal Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnyje numatytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
(19)
Todėl, siekiant aiškumo ir teisinio tikrumo, Reglamentas (EB) Nr. 1980/2000 turėtų būti pakeistas šiuo reglamentu.
(20)
Turėtų būti numatytos atitinkamos pereinamojo laikotarpio nuostatos, kurios padėtų užtikrinti sklandų perėjimą nuo Reglamento (EB) Nr. 1980/2000 prie šio reglamento,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Dalykas
Šiuo reglamentu nustatomos savanoriškos ES ekologinio ženklo sistemos nustatymo ir taikymo taisyklės.
2 straipsnis
Taikymo sritis
1. Šis reglamentas taikomas visoms prekėms ir paslaugoms, skirtoms platinti, vartoti ar naudoti Bendrijos rinkoje už atlygį arba nemokamai (toliau - produktai).
2. Šis reglamentas netaikomas žmonėms vartoti skirtiems medicininiams produktams, kaip apibrėžta 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/83/EB dėl Bendrijos kodekso, taikomo žmonėms vartoti skirtiems medicininiams produktams (8), veterinarijos tikslais naudoti skirtiems medicininiams produktams, kaip apibrėžta 2001 m. lapkričio 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2001/82/EB dėl Bendrijos kodekso, taikomo veterinariniams medicininiams produktams (9) ir bet kokios rūšies medicininiam prietaisui.
3 straipsnis
Sąvokų apibrėžtys
Šiame reglamente taikomos šios sąvokų apibrėžtys:
1)
produktų grupė - produktų, kurie skirti panašioms reikmėms tenkinti ir yra panašūs pagal paskirtį arba pasižymi panašiomis funkcinėmis savybėmis, ir kuriuos vartotojai suvokia kaip panašius, grupė;
2)
ūkio subjektas - gamintojas, gamyklininkas, importuotojas, paslaugų teikėjas, didmeninis ar mažmeninis prekiautojas;
3)
poveikis aplinkai - aplinkos pokytis, kurį produktas visiškai arba iš dalies lemia per visą savo būvio ciklą;
4)
aplinkosauginis veiksmingumas - gamyklininko pasiektas produkto savybių, turinčių poveikį aplinkai, valdymo rezultatas;
5)
patikra - procedūra, skirta patvirtinti, kad produktas atitinka nustatytus ES ekologinio ženklo kriterijus.
4 straipsnis
Kompetentingos įstaigos
1. Kiekviena valstybė narė paskiria įstaigą ar įstaigas prie ministerijų ar joms nepriklausančias įstaigas, atsakingas už šiame reglamente numatytų užduočių vykdymą (toliau - kompetentinga įstaiga arba kompetentingos įstaigos), ir užtikrina jų veiksmingumą. Paskyrusi daugiau nei vieną kompetentingą įstaigą, valstybė narė nustato atitinkamus tų įstaigų įgaliojimus ir joms taikomus veiksmų koordinavimo reikalavimus.
2. Kompetentingų įstaigų sudėtis turi būti tokia, kad būtų garantuotas jų nepriklausomumas bei nešališkumas, o jų darbo tvarkos taisyklės turi užtikrinti jų vykdomos veiklos skaidrumą ir visų suinteresuotųjų šalių dalyvavimą.
3. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentingos įstaigos vykdytų V priede išdėstytus reikalavimus.
4. Kompetentingos įstaigos užtikrina, kad nuo tikrinamo ūkio subjekto nepriklausanti šalis patikros procedūrą atliktų nuosekliai, nešališkai ir patikimai, vadovaudamasi tarptautiniais, Europos ar nacionaliniais standartais ir procedūromis, taikomais produkto sertifikavimo sistemas valdančioms įstaigoms.
5 straipsnis
Europos Sąjungos ekologinio ženklinimo valdyba
1. Komisija įsteigia Europos Sąjungos ekologinio ženklinimo valdybą (toliau - ESEŽV), kurią sudaro visų valstybių narių kompetentingų įstaigų, nurodytų 4 straipsnyje, bei kitų suinteresuotųjų šalių atstovai. ESEŽV, laikydamasi savo darbo tvarkos taisyklių, išrenka savo pirmininką. Ji padeda rengti ir peržiūrėti ES ekologinio ženklo kriterijus bei atlikti bet kokią ES ekologinio ženklo sistemos įgyvendinimo peržiūrą. Ji taip pat pataria ir padeda Komisijai šiose srityse ir visų pirma teikia rekomendacijas dėl būtinųjų aplinkosauginio veiksmingumo reikalavimų.
2. Komisija užtikrina, kad vykdydama savo veiklą ESEŽV užtikrintų proporcingą visų su kiekviena produktų grupe susijusių suinteresuotųjų šalių, pvz., kompetentingų įstaigų, gamintojų, gamyklininkų, importuotojų, paslaugų teikėjų, didmeninių ar mažmeninių prekiautojų, ypač MVĮ, ir aplinkos apsaugos grupių bei vartotojų organizacijų, dalyvavimą.
6 straipsnis
Bendrieji ES ekologinio ženklo kriterijų reikalavimai
1. ES ekologinio ženklo kriterijai grindžiami produktų aplinkosauginiu veiksmingumu, atsižvelgiant į naujausius strateginius Bendrijos tikslus aplinkos srityje.
2. ES ekologinio ženklo kriterijais nustatomi aplinkosauginiai reikalavimai, kuriuos produktas turi atitikti, kad būtų pažymėtas ES ekologiniu ženklu.
3. ES ekologinio ženklo kriterijai nustatomi remiantis moksliniais duomenimis, atsižvelgiant į visą produktų būvio ciklą. Nustatant tokius kriterijus, atsižvelgiama į:
a)
svarbiausią poveikį aplinkai, visų pirma poveikį klimato kaitai, gamtai ir biologinei įvairovei, energijos ir išteklių vartojimą, atliekų susidarymą, teršalų išmetimą į visas aplinkos terpes, taršą dėl fizinio poveikio ir pavojingų medžiagų naudojimą bei išmetimą;
b)
galimybę pakeisti pavojingas medžiagas saugesnėmis medžiagomis arba atlikti tokį pakeitimą naudojant alternatyvias medžiagas ar konstrukcijas, jeigu tai techniškai įmanoma;
c)
įmanomą poveikio aplinkai mažinimą, kurį gali lemti produktų patvarumas ir jų pakartotinis naudojimas;
d)
teigiamo ir neigiamo poveikio aplinkai grynąją aplinkosauginę pusiausvyrą (taip pat į sveikatos ir saugumo aspektus) įvairiais produktų būvio etapais;
e)
jei tinkama, socialinius ir etinius aspektus, pvz., pateikiant nuorodą į susijusias tarptautines konvencijas ir susitarimus, pvz., susijusius Tarptautinės darbo organizacijos (toliau - TDO) standartus ir elgesio kodeksus;
f)
nustatytus kitų ekologinių ženklų kriterijus, visų pirma į nacionaliniu arba regionų lygiais oficialiai pripažintus EN ISO 14024 I tipo ekologinius ženklus, jei jie nustatyti tai produktų grupei, taip siekiant skatinti sinergiją;
g)
kiek galima labiau, bandymų su gyvūnais atlikimo ribojimo principą.
4. Į ES ekologinio ženklo kriterijus įtraukiami reikalavimai, kuriais siekiama užtikrinti, kad ES ekologiniu ženklu pažymėti produktai atitiktų jų numatytą paskirtį.
5. Komisija, prieš parengdama maisto ir pašarų produktams taikytinus ES ekologinio ženklo kriterijus, kaip apibrėžta 2002 m. sausio 28 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 178/2002, nustatančiame maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiančiame Europos maisto saugos tarnybą ir nustatančiame su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (10), ne vėliau kaip 2011 m. gruodžio 31 d. atlieka tyrimą, kuriame nagrinėjamas patikimų kriterijų, apimančių tokių produktų, įskaitant žvejybos ir akvakultūros produktus, aplinkosauginį veiksmingumą per visą jų būvio ciklą, nustatymo pagrįstumas. Atliekant tyrimą ypač daug dėmesio turėtų būti skirta poveikiui, kuris dėl bet kokių ES ekologinio ženklo kriterijų daromas maisto ir pašarų produktams, bei neperdirbtiems žemės ūkio produktams, kuriems taikomas Reglamentas (EB) Nr. 834/2007. Siekiant, kad nebūtų klaidinami vartotojai, atliekant tyrimą turėtų būti atsižvelgta į tai, kad ES ekologinis ženklas turėtų būti suteiktas tik sertifikuotiems natūraliems produktams.
Komisija, atsižvelgdama į tyrimo išvadas ir į ESEŽV nuomonę bei vadovaudamasi 16 straipsnio 2 dalyje nurodyta reguliavimo procedūra su tikrinimu, sprendžia, kuriai maisto ir pašarų grupei, prireikus, galima nustatyti ES ekologinio ženklo kriterijus.
6. ES ekologinis ženklas negali būti suteiktas nei prekėms, kurių sudėtyje yra 2008 m. gruodžio 16 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamente (EB) Nr. 1272/2008 dėl cheminių medžiagų ir mišinių klasifikavimo, ženklinimo ir pakavimo (11) nurodytų medžiagų ar preparatų ir (arba) mišinių, atitinkančių kriterijus, pagal kuriuos jie priskiriami toksiškiems, kenksmingiems aplinkai, kancerogeniniams, mutageniniams ar toksiškiems reprodukcijai (CMR), nei prekėms, kurių sudėtyje yra 2006 m. gruodžio 18 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 1907/2006 dėl cheminių medžiagų registracijos, įvertinimo, autorizacijos ir apribojimų (REACH), įsteigiančio Europos cheminių medžiagų agentūrą (12) 57 straipsnyje nurodytų medžiagų.
7. Komisija gali tvirtinti su specifinėmis prekių, kurių sudėtyje yra 6 dalyje nurodytų medžiagų, kategorijomis susijusias priemones, skirtas suteikti galimybę nukrypti nuo 6 dalies, tačiau tik tada, kai techniškai neįmanoma tų medžiagų pakeisti arba toks pakeitimas neįmanomas naudojant alternatyvias medžiagas ar konstrukcijas, arba tada, kai bendras produktų aplinkosauginis veiksmingumas gerokai didesnis, palyginti su kitomis tos pačios kategorijos prekėmis. Galimybė nukrypti nesuteikiama medžiagų, kurios atitinka Reglamento (EB) Nr. 1907/2006 57 straipsnio kriterijus, kurios nustatytos pagal to reglamento 59 straipsnio 1 dalyje aprašytą procedūrą ir kurių esama mišiniuose, produkte ar bet kurioje homogeninėje sudėtinio produkto dalyje, kai jų koncentracija viršija 0,1 % (masės), atžvilgiu. Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas, tvirtinamos pagal 16 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
7 straipsnis
ES ekologinio ženklo kriterijų rengimas ir peržiūra
1. Po konsultacijų su ESEŽV Komisija, valstybės narės, kompetentingos įstaigos ir kiti suinteresuotieji subjektai gali pradėti ES ekologinio ženklo kriterijų rengimą ar peržiūrą ir jiems vadovauti. Kai tokie kiti suinteresuotieji subjektai paskiriami atsakingais už vadovavimą kriterijų rengimo procedūrai, jie turi įrodyti, kad yra įgiję su konkrečiu produktu susijusių žinių ir pajėgtų nešališkai vadovauti procesui laikydamiesi šio reglamento tikslų. Šiuo atžvilgiu pirmenybė teikiama konsorciumams, kuriuos sudaro kelios interesų grupės.
Laikydamasi I priedo A dalyje nustatytos tvarkos, ES ekologinio ženklo kriterijų rengimą ar peržiūrą pradėjusi ir jam vadovaujanti šalis parengia šiuos dokumentus:
a)
preliminarią ataskaitą;
b)
pasiūlymą dėl kriterijų projekto;
c)
pasiūlymą dėl kriterijų projekto pagrindžiančią techninę ataskaitą;
d)
galutinę ataskaitą;
e)
galimiems ES ekologinio ženklo naudotojams ir kompetentingoms įstaigoms skirtas instrukcijas;
f)
viešojo pirkimo sutartis sudarančioms valdžios institucijoms skirtas instrukcijas.
Tie dokumentai pateikiami Komisijai ir ESEŽV.
2. Jei produktų grupei, kuriai nenustatyta ES ekologinio ženklo kriterijų, kriterijai jau yra parengti pagal kitą ekologinio ženklo sistemą laikantis EN ISO 14024 I tipo ekologinių ženklų reikalavimų, bet kuri valstybė narė, kurioje pripažįstama kita ekologinio ženklo sistema, pasikonsultavusi su Komisija ir ESEŽV, gali siūlyti, kad tie kriterijai būtų parengti pagal ES ekologinio ženklo sistemą.
Tokiais atvejais gali būti taikoma I priedo B dalyje nustatyta supaprastinta kriterijų rengimo procedūra, jei siūlomi kriterijai parengti laikantis I priedo A dalies. Tai procedūrai vadovauja Komisija arba valstybė narė, pasiūliusi supaprastintą kriterijų rengimo procedūrą pagal pirmos pastraipos nuostatas.
3. Jeigu būtina neesminė kriterijų peržiūra, gali būti taikoma I priedo C dalyje nustatyta supaprastinta peržiūros tvarka.
4. ESEŽV ir Komisija ne vėliau kaip 2011 m. vasario 19 d. susitaria dėl darbo plano, įskaitant strategiją ir negalutinį produktų grupių sąrašą. Pagal šį planą bus nagrinėjami kiti Bendrijos veiksmai (pvz., ekologinių viešųjų pirkimų srityje) ir jis gali būti atnaujintas atsižvelgiant į naujausius Bendrijos strateginius tikslus aplinkosaugos srityje. Šis planas nuolat atnaujinamas.
8 straipsnis
ES ekologinio ženklo kriterijų nustatymas
1. ES ekologinio ženklo kriterijų projektas rengiamas pagal I priede nustatytą procedūrą ir atsižvelgiant į darbo planą.
2. Ne vėliau negu praėjus devyniems mėnesiams po konsultacijų su ESEŽV, Komisija patvirtina priemones, kuriomis kiekvienai produktų grupei nustatomi konkretūs ES ekologinio ženklo kriterijai. Šios priemonės skelbiamos Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Galutiniame pasiūlyme Komisija atsižvelgia į ESEŽV pastabas ir aiškiai pabrėžia, išdėsto bei pagrindžia galutinio pasiūlymo pakeitimų po konsultacijų su ESEŽV argumentus, palyginti su pasiūlymu dėl kriterijų projekto, bei pateikia susijusius dokumentus.
Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas jį papildant, tvirtinamos pagal 16 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
3. 2 dalyje nurodytose priemonėse Komisija:
a)
nustato konkrečių produktų atitikties ES ekologinio ženklo kriterijams vertinimo reikalavimus (vertinimo reikalavimai);
b)
kiekvienai produktų grupei nustato tris pagrindines ekologines savybes, kurios gali būti nurodomos alternatyviame ženkle, kuriame yra teksto langelis, kaip aprašyta II priede;
c)
nustato atitinkamą kiekvienos produktų grupės kriterijų ir vertinimo reikalavimų galiojimo laikotarpį;
d)
nurodo, kiek produktas gali kisti per c punkte nurodytą galiojimo laikotarpį.
4. Nustatant ES ekologinio ženklo kriterijus užtikrinama, kad nebūtų pradėtos taikyti priemonės, kurias įgyvendinant MVĮ galėtų tekti neproporcingai didelė administracinė ir ekonominė našta.
9 straipsnis
ES ekologinio ženklo suteikimas ir jo naudojimo sąlygos
1. Bet kuris ūkio subjektas, norėdamas naudoti ES ekologinį ženklą teikia paraišką 4 straipsnyje nurodytoms kompetentingoms įstaigoms laikydamasis šių taisyklių:
a)
jei produkto kilmės šalis yra viena valstybė narė, paraiška teikiama tos valstybės narės kompetentingai įstaigai;
b)
jei to paties produkto kilmės šalys yra kelios valstybės narės, paraiška gali būti teikiama vienos iš tų valstybių narių kompetentingai įstaigai;
c)
jei produkto kilmės šalis yra ne Bendrijoje, paraiška teikiama bet kurios valstybės narės, kurioje produktas bus ar yra pateiktas rinkai, kompetentingai įstaigai.
2. ES ekologinis ženklas pavaizduotas II priede.
ES ekologiniu ženklu galima žymėti tik produktus, atitinkančius tiems produktams taikomus ES ekologinio ženklo kriterijus ir kuriems suteiktas ES ekologinis ženklas.
3. Paraiškose nurodomi išsamūs ūkio subjekto kontaktiniai duomenys ir atitinkama produktų grupė, taip pat pateikiamas išsamus produkto aprašas ir visa kita kompetentingos įstaigos reikalaujama informacija.
Kartu su paraiškomis pateikiami visi susiję dokumentai, nurodyti susijusioje Komisijos priemonėje, kuria nustatomi atitinkamai produktų grupei taikomi ES ekologinio ženklo kriterijai.
4. Kompetentinga įstaiga, kuriai pateikta paraiška, taiko mokesčius vadovaudamasi III priedu. ES ekologinis ženklas gali būti naudojamas tik laiku sumokėjus mokesčius.
5. Atitinkama kompetentinga įstaiga per du mėnesius nuo paraiškos gavimo dienos patikrina, ar pateikti visi dokumentai ir informuoja ūkio subjektą. Jei ūkio subjektas per šešis mėnesius nuo tokio informavimo dienos nepateikia visų dokumentų, kompetentinga įstaiga gali atmesti paraišką.
Jei pateikti visi dokumentai ir kompetentinga įstaiga patikrino, ar produktas atitinka ES ekologinio ženklo kriterijus ir vertinimo reikalavimus, paskelbtus vadovaujantis 8 straipsniu, kompetentinga įstaiga produktui priskiria registracijos numerį.
Ūkio subjektai padengia testavimo ir atitikties ES ekologinio ženklo kriterijams vertinimo išlaidas. Ūkio subjektams gali tekti padengti kelionės ir apgyvendinimo išlaidas, jei būtina atlikti patikrą vietoje už valstybėse narės, kurioje įsteigta kompetentinga įstaiga, ribų.
6. Jeigu pagal ES ekologinio ženklo kriterijus gamybos įrenginiai turi atitikti konkrečius reikalavimus, jie taikomi visiems įrenginiams, kurie naudojami ES ekologiniu ženklu žymimam produktui gaminti. Jei būtina, kompetentinga įstaiga atlieka patikras vietoje arba tuo tikslu skiria įgaliotąjį atstovą.
7. Kompetentingos įstaigos pirmiausia pripažįsta testus, kurie akredituoti pagal ISO 17025, ir patikras, kurias atliko pagal standartą EN 45011 ar lygiavertį tarptautinį standartą akredituotos įstaigos. Kompetentingos įstaigos bendradarbiauja, kad užtikrintų veiksmingą ir nuoseklų vertinimo ir patikros procedūrų įgyvendinimą, ypač pasitelkdamos 13 straipsnyje nurodytas darbo grupes.
8. Kompetentinga įstaiga su kiekvienu ūkio subjektu sudaro sutartį, kurioje nustatytos ES ekologinio ženklo naudojimo sąlygos (įskaitant nuostatas dėl leidimo naudoti ES ekologinį ženklą ir jo panaikinimo, ypač peržiūrėjus kriterijus). Tuo tikslu naudojama standartinė IV priede pateikto modelio sutartis.
9. Ūkio subjektas gali produktą pažymėti ES ekologiniu ženklu tik sudaręs sutartį. Ūkio subjektas ant ES ekologiniu ženklu pažymėto produkto taip pat nurodo ir registracijos numerį.
10. Kompetentinga įstaiga, suteikusi ES ekologinį ženklą produktui, apie tai praneša Komisijai. Komisija sukuria bendrą registrą ir nuolat jį atnaujina. Tas registras yra viešai prieinamas ES ekologiniam ženklui skirtoje tinklavietėje.
11. ES ekologiniu ženklu galima žymėti produktus, kuriems suteiktas ES ekologinis ženklas, ir naudoti jį su tais produktais susijusioje reklaminėje medžiagoje.
12. ES ekologinis ženklas suteikiamas nedarant poveikio Bendrijos ar nacionalinės teisės aplinkosauginiams ar kitiems norminiams reikalavimams, taikomiems įvairiais produkto būvio etapais.
13. Teisė naudoti ES ekologinį ženklą nesuteikia teisės ES ekologinį ženklą naudoti kaip prekės ženklo dalį.
10 straipsnis
Rinkos priežiūra ir ES ekologinio ženklo naudojimo kontrolė
1. Draudžiama skleisti klaidingą ar klaidinančią reklamą arba naudoti ženklą ar logotipą, kurį būtų galima supainioti su ES ekologiniu ženklu.
2. Kompetentinga įstaiga nuolat tikrina, ar produktas, kuriam ji suteikė ES ekologinį ženklą, atitinka ES ekologinio ženklo kriterijus ir vertinimo reikalavimus, paskelbtus pagal 8 straipsnį. Jei būtina, kompetentinga įstaiga, gavusi skundą, taip pat atlieka tokias patikras. Šios patikros gali būti atsitiktinai vykdomos vietoje.
Produktui ES ekologinį ženklą suteikusi kompetentinga įstaiga informuoja ES ekologinio ženklo naudotoją apie kiekvieną skundą dėl ES ekologiniu ženklu pažymėto produkto ir gali paprašyti naudotojo atsakyti į tuos skundus. Ženklo naudotojui kompetentinga įstaiga gali neatskleisti skundo pateikėjo tapatybės.
3. ES ekologinio ženklo naudotojas leidžia produktui ES ekologinį ženklą suteikusiai kompetentingai įstaigai atlikti visus reikiamus tyrimus, kad ji patikrintų, ar jis vis dar atitinka produktų grupei taikomus kriterijus ir 9 straipsnį.
4. Produktui ES ekologinį ženklą suteikusiai kompetentingai įstaigai paprašius, ES ekologinio ženklo naudotojas leidžia jai patekti į patalpas, kuriose gaminamas atitinkamas produktas.
Prašymas gali būti pateiktas per protingą laikotarpį be išankstinio įspėjimo.
5. Jei bet kuri kompetentinga įstaiga, suteikusi ES ekologinio ženklo naudotojui galimybę pateikti pastabas, nustato, kad ES ekologiniu ženklu pažymėtas produktas neatitinka atitinkamai produktų grupei taikomų kriterijų arba ES ekologinis ženklas naudojamas nesilaikant 9 straipsnio, ji arba uždraudžia tą produktą žymėti ES ekologiniu ženklu, arba, jei ES ekologinį ženklą yra suteikusi kita kompetentinga įstaiga, informuoja apie tai tą kompetentingą įstaigą. 9 straipsnio 4 dalyje nurodyti mokesčiai ES ekologinio ženklo naudotojui negrąžinami (nei visa jų suma, nei jų dalis).
Kompetentinga įstaiga nedelsdama informuoja apie tą draudimą visas kitas kompetentingas įstaigas ir Komisiją.
6. ES ekologinį ženklą produktui suteikusi kompetentinga įstaiga neatskleidžia informacijos, gautos vertinant, ar ES ekologinio ženklo naudotojas laikosi 9 straipsnyje nustatytų ES ekologinio ženklo naudojimo taisyklių, ir nenaudoja jos jokiems kitiems su ES ekologinio ženklo suteikimu naudojimui nesusijusiems tikslams.
Ji imasi visų pagrįstų priemonių, kad apsaugotų jai pateiktus dokumentus nuo klastojimo ir neteisėto pasisavinimo.
11 straipsnis
Valstybių narių ekologinio ženklinimo sistemos
1. Paskelbus konkrečiai produktų grupei taikomus ES ekologinio ženklo kriterijus, į kitas nacionaliniu ar regioniniu lygiais oficialiai pripažįstamas EN ISO 14024 I tipo ekologinio ženklinimo sistemas, kurios skelbiant kriterijus nebuvo taikomos tai produktų grupei, ta produktų grupė gali būti įtraukta tik tuo atveju, kai pagal tas sistemas parengti kriterijai yra ne mažiau griežti nei ES ekologinio ženklo kriterijai.
2. Siekiant suderinti Europos ekologinio ženklinimo sistemų (EN ISO 14024 I tipo) kriterijus, nustatant ES ekologinio ženklo kriterijus taip pat atsižvelgiama į esamus oficialiai pripažintų valstybių narių ekologinio ženklinimo sistemų kriterijus.
12 straipsnis
Skatinimas naudoti ES ekologinį ženklą
1. Bendradarbiaudamos su ESEŽV, valstybės narės ir Komisija susitaria dėl specialaus veiksmų plano, skirto skatinti naudoti ES ekologinį ženklą, taikant šias priemones:
a)
vykdant vartotojams, gamintojams, gamyklininkams, didmeniniams prekiautojams, paslaugų teikėjams, viešiesiems pirkėjams, prekybos įmonėms, mažmeniniams prekiautojams ir visuomenei skirtas informuotumo didinimo bei informavimo, taip pat visuomenės švietimo kampanijas,
b)
raginant pradėti taikyti sistemą, ypač MVĮ,
ir taip padedant plėtoti sistemą.
2. Skatinimas naudoti ES ekologinį ženklą gali būti skelbiamas ES ekologinio ženklo tinklavietėje, kurioje visomis Bendrijos kalbomis pateikta svarbiausia informacija ir skatinamoji medžiaga ES ekologinio ženklo klausimais, taip pat informacija apie tai, kur galima įsigyti ES ekologiniu ženklu pažymėtų produktų.
3. Valstybės narės ragina naudoti viešojo pirkimo sutartis sudarančioms valdžios institucijoms skirtas instrukcijas, nurodytas I priedo A dalies 5 punkte. Šiuo tikslu valstybės narės svarsto galimybę, pvz., nustatyti tikslus, susijusius su tose instrukcijose išdėstytus kriterijus atitinkančių produktų įsigijimu.
13 straipsnis
Informacijos ir patirties mainai
1. Siekdamos skatinti nuoseklų šio reglamento įgyvendinimą, kompetentingos įstaigos nuolat keičiasi informacija ir patirtimi, visų pirma susijusia su 9 ir 10 straipsnių taikymu.
2. Šiuo tikslu Komisija sudaro kompetentingų įstaigų darbo grupę. Darbo grupė posėdžiauja mažiausiai du kartus per metus. Kelionės išlaidas dengia Komisija. Darbo grupė išrenka pirmininką ir priima darbo tvarkos taisykles.
14 straipsnis
Ataskaita
Ne vėliau kaip 2015 m. vasario 19 d. Komisija Europos Parlamentui ir Tarybai teikia ES ekologinio ženklo sistemos įgyvendinimo ataskaitą. Ataskaitoje taip pat nurodomi sistemos elementai, kurie gali būti peržiūrėti.
15 straipsnis
Priedų pakeitimai
Komisija gali iš dalies keisti priedus, įskaitant III priede numatytų didžiausių mokesčių keitimą, atsižvelgdama į būtinybę taikyti mokesčius, kurie reikalingi išlaidoms, susijusioms su sistemos taikymu, padengti.
Tos priemonės, skirtos iš dalies pakeisti neesmines šio reglamento nuostatas, tvirtinamos pagal 16 straipsnio 2 dalyje nurodytą reguliavimo procedūrą su tikrinimu.
16 straipsnis
Komiteto procedūra
1. Komisijai padeda komitetas.
2. Jei yra nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5a straipsnio 1-4 dalys ir 7 straipsnis, atsižvelgiant į jo 8 straipsnį.
17 straipsnis
Sankcijos
Valstybės narės nustato už šio reglamento nuostatų pažeidimus taikytinų sankcijų taisykles ir imasi visų reikiamų priemonių, kad užtikrintų jų įgyvendinimą. Numatomos sankcijos turi būti veiksmingos, proporcingos ir atgrasančios. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie tas nuostatas ir nedelsdamos ją informuoja apie visus vėlesnius jų pakeitimus.
18 straipsnis
Panaikinimas
Reglamentas (EB) Nr. 1980/2000 panaikinamas.
19 straipsnis
Pereinamojo laikotarpio nuostatos
Reglamentas (EB) Nr. 1980/2000 toliau taikomas pagal jo 9 straipsnį sudarytoms sutartims iki tose sutartyse nurodytos galiojimo pabaigos datos, išskyrus jo nuostatas, susijusias su mokesčiais.
Tokioms sutartims taikomi šio reglamento 9 straipsnio 4 dalis ir III priedas.
20 straipsnis
Įsigaliojimas
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Strasbūre, 2009 m. lapkričio 25 d.