Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2493/2001
2001 m. gruodžio 19 d.
dėl tam tikrų iš rinkos pašalintų žuvininkystės produktų realizavimo
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1999 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 104/2000 dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo [1], ypač į 17 straipsnio 5 dalį ir 21 straipsnio 8 dalį,
kadangi:
(1) Pagal Reglamentą (EB) Nr. 104/2000, produktai, kuriuos gamintojų organizacijos pašalina iš rinkos, turi būti realizuojami taip, kad netrukdytų įprastai kitų produktų prekybai. Finansinę kompensaciją galima skirti, jeigu yra laikomasi produktų realizavimui taikomo reikalavimo.
(2) Rinkos stabilizavimo priemonės gali būti visiškai veiksmingos tik tada, jeigu iš rinkos pašalinti produktai nebus pakartotinai teikiami jų platinimo tinklams. Dėl to turi būti užkertamas kelias bet kokiam naudojimui, kuris, jeigu būtų atliekamas pakeitimas, galėtų daryti įtaką produktų, kuriems netaikomos rinkos stabilizavimo priemonės, vartojimui.
(3) Dėl to iš rinkos pašalintiems produktams realizuoti būtina numatyti keletą galimybių, kurios atitiktų reikalavimus, ir nustatyti sąlygas, kuriomis būtų galima pasinaudoti tomis galimybėmis.
(4) 1983 m. birželio 9 d. Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 1501/83 dėl tam tikrų žuvininkystės produktų, kuriems taikomos rinkos stabilizavimo priemonės [2], dėl to turėtų būti panaikintas ir pakeistas.
(5) šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Žuvininkystės produktų vadybos komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Žuvininkystės produktai, kuriuos gamintojų organizacijos pašalina iš rinkos pagal Reglamento (EB) Nr. 104/2000 17 straipsnį ir už kuriuos neketinama prašyti šio reglamento 23 straipsnyje nurodyto pagalbos perkėlimo, realizuojami vienu šių būdų:
a) valstybių narių atsakomybe neapdoroti nemokamai paskirstomi Bendrijoje įsisteigusioms labdaros arba šalpos institucijų reikmėms arba asmenims, kurie pagal atitinkamos valstybės nacionalinius teisės aktus buvo pripažinti galinčiais gauti viešąją paramą;
b) švieži arba konservuoti, vartojami gyvuliams šerti;
c) perdirbti į miltus, vartojami gyvuliams šerti;
d) vartojami masalui;
e) vartojami ne maistui.
2. Valstybei narei pateikus prašymą ad hoc pagrindu, Komisija konkrečiu atveju gali leisti naudotis šio straipsnio 1 dalyje nenustatytomis realizavimo galimybėmis.
2 straipsnis
1. 1 straipsnio 1 dalies b, c, d arba e punktuose nurodytiems tikslams produktus galima realizuoti tada, jeigu laikomasi sąlygos, kad produktai:
a) pašalinus iš rinkos nedelsiant yra padaromi netinkamais žmonėms vartoti;
b) pagal įprastinę regiono arba vietinę praktiką pasiūlomi parduoti visiems suinteresuotiems ūkio subjektams. Jie turi nurodyti, kam bus naudojami šiuo būdu nupirkti produktai.
2. Po šio straipsnio 1 dalyje nurodyto pardavimo nedelsiant išrašoma sąskaita arba išduodamas čekis, kuriuose nurodomas pardavėjas ir pirkėjas, apibūdinamas numatomas produktų panaudojimas, pardavimo kaina ir atitinkami kiekiai. Tų sąskaitų ir čekių kopijas bent kas tris mėnesius gamintojų organizacija siunčia valstybės narės kompetentingoms institucijoms.
3. Jeigu gamintojų organizacijos atitinkamą valstybę narę įtikina, kad pagal šio straipsnio 1 dalį pasiūlius parduoti produktus neatsirado pirkėjo, gamintojų organizacijos, kurias kontroliuoja valstybė narė, tuos produktus padaro netinkamais vartoti. Gamintojų organizacijos šio straipsnio 2 dalies antrame sakinyje nurodytais intervalais apie atitinkamus kiekius praneša valstybės narės kompetentingoms institucijoms.
3 straipsnis
Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad būtų užkirstas kelias tyčia pažeisti šiame reglamente nustatytą sistemą ir už jos pažeidimus būtų traukiama baudžiamojon atsakomybėn. Jos užtikrina, kad nebūtų keičiama realizuojamų produktų paskirtis. Visos valstybės narės ne vėliau kaip po mėnesio nuo šio reglamento įsigaliojimo praneša Komisijai apie priemones, kurių buvo imtasi jam įgyvendinti.
4 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 1501/83 yra panaikinamas.
5 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 2002 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2001 m. gruodžio 19 d.