Komisijos sprendimas
1995 m. kovo 8 d.
dėl bendrų ribinių lakiosios azoto bazės (LAB-N) verčių kai kuriuose žuvininkystės produktuose nustatymo ir naudotinų analizės metodų apibrėžimo
(95/149/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1991 m. liepos 22 d. Tarybos direktyvą 91/493/EEB, nustatančią sveikatos reikalavimus, reglamentuojančius žuvininkystės produktų gamybą ir jų tiekimą į rinką [1], ypač jo priedo V skyriaus II skyriaus 3 dalį,
kadangi Direktyvoje 91/493/EEB numatyti patikrinimai, skirti užkirsti kelią žmonėms vartoti netinkamų žuvininkystės produktų pateikimui į rinką, gali apimti tam tikrus cheminius patikrinimus, tarp jų ir lakiosios azoto bazės (LAB-N), nustatymą;
kadangi būtina nustatyti LAB-N koncentracijas, kurių negalima viršyti tam tikrose žuvų rūšyse, ir apibrėžti taikytinus analizės metodus;
kadangi įprasti mokslo pripažinti analizės metodai LAB-N kontroliuoti turi būti ir toliau taikomi, tačiau patartina nustatyti standartinį metodą, kuris būtų galima taikyti iškilus abejonių ar susiginčijus dėl tyrimo rezultatų;
kadangi šiame sprendime numatytos priemonės atitinka Veterinarijos nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Neperdirbti žuvininkystės produktai, priklausantys I priede išvardytoms rūšims, laikomi žmonėms netinkamais vartoti, kai organoleptinis įvertinimas verčia abejoti jų šviežumu, o cheminiais bandymais nustatyta, kad yra viršytos šios LAB-N ribinės vertės:
1) 25 miligramai azoto/100 gramų mėsos rūšių, nurodytų I priedo A punkte;
2) 30 miligramų azoto/100 gramų mėsos rūšių, nurodytų I priedo B punkte;
3) 35 miligramai azoto/100 gramų mėsos rūšių, nurodytų I priedo C punkte.
2 straipsnis
1. Standartiniu metodu, kuriuo būtų nustatomos LAB-N ribinės vertės, laikomas perchlorato rūgštimi deproteinizuoto ekstrakto distiliaciją, aprašytą II priede, apimantis metodas.
2. Distiliacija, nurodyta 1 straipsnio dalyje, turi būti atliekama naudojant aparatą, atitinkantį III priede pavaizduotą diagramą.
3. LAB-N ribinės vertės paprastai nustatomos šiais metodais:
- mikrodifuzinis metodas, aprašytas Conway’aus ir Byrne’o (1933),
- tiesioginės distiliacijos metodas, aprašytas Antonacopulouso (1968),
- trichloracto rūgštimi deproteinizuoto ekstrakto distiliacija (Codex Alimentarius žuvies ir žuvininkystės produktų komitetas (1968)).
4. Mėginį sudaro maždaug šimtas gramų mėsos, paimtos bent jau iš trijų skirtingų vietų, sumaltos ir sumaišytos.
3 straipsnis
Valstybės narės rekomenduoja oficialioms laboratorijoms įprasta tvarka taikyti standartinį metodą, aprašytą 2 straipsnio 1 dalyje. Iškilus abejonių ar susiginčijus dėl tyrimo rezultatų, gautų taikant vieną iš įprastinių tyrimo metodų, pakartotinai jie gali būti patikrinti tik standartiniu metodu.
4 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1995 m. kovo 8 d.