Komisijos reglamentas (EB) Nr. 2011/2003
2003 m. lapkričio 14 d.
iš dalies pakeičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90, pateikiančio didžiausios leistinos veterinarijos vaistų likučių koncentracijos gyvūninės kilmės maisto produktuose nustatymo tvarką Bendrijoje, I ir III priedus
(Tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos Bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1990 m. birželio 26 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2377/90, pateikiantį didžiausios leistinos veterinarijos vaistų likučių koncentracijos gyvūninės kilmės maisto produktuose nustatymo tvarką Bendrijoje [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 1873/2003 [2], ypač į jo 6, 7 ir 8 straipsnius,
kadangi:
(1) Pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2377/90 didžiausios leistinos likučių koncentracijos vertės palaipsniui turi būti nustatytos visoms vaistinėms veikliosioms medžiagoms, Bendrijoje naudojamoms veterinarijos vaistuose, skiriamuose gyvūnams, iš kurių gaminami maisto produktai.
(2) Didžiausios likučių koncentracijos vertės turėtų būti nustatomos tik po to, kai Veterinarijos vaistų komitetas patikrina visą atitinkamą informaciją apie konkrečios medžiagos likučių saugą gyvūninės kilmės maisto produktų vartotojui ir likučių poveikį pramoniniam maisto produktų perdirbimui.
(3) Nustatant veterinarijos vaistų likučių didžiausią leistiną koncentraciją gyvūninės kilmės maisto produktuose būtina apibrėžti gyvūnų, kuriuose gali būti likučių, rūšis, likučio koncentraciją kiekviename svarbiame gydyto gyvūno kūno audinyje (tiksliniame audinyje), ir likučio, tinkamo kontroliuoti likučių kiekį, (nustatomojo likučio) tipą.
(4) Siekiant kontroliuoti likučių kiekį, kaip numatyta atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose, didžiausia leistina likučių koncentracija paprastai turėtų būti nustatyta kepenų arba inkstų tiriamuosiuose audiniuose. Tačiau kepenys ir inkstai dažnai pašalinami iš skerdenos, skirtos tarptautinei prekybai, todėl didžiausia leistina likučių koncentracija visuomet turėtų būti nustatyta raumenų arba riebalų audiniuose.
(5) Tais atvejais, kai veterinarijos vaistai skirti kiaušinius dedantiems paukščiams, gyvuliams laktacijos laikotarpiu arba bitėms, didžiausia leistina likučių koncentracija taip pat turi būti nustatoma kiaušiniams, pienui arba medui.
(6) α-cipermetrinas ir metamizolas turėtų būti įtraukti į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I priedą.
(7) Siekiant leisti baigti mokslinius tyrimus, foksimas turėtų būti įtrauktas į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 III priedą.
(8) Reglamentui įsigalioti turėtų būti numatytas pakankamos trukmės laikotarpis, kad valstybės narės, norėdamos atsižvelgti į šio reglamento nuostatas, galėtų, jei būtina, pataisyti leidimus pateikti nagrinėjamus veterinarijos vaistus į rinką, išduotus pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/82/EB [3].
(9) Šiame reglamente numatytos priemonės atitinka Veterinarijos vaistų nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠI REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I ir III priedai iš dalies keičiami kaip nurodyta šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną nuo jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
Šis reglamentas taikomas nuo šešiasdešimtos jo paskelbimo dienos.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2003 m. lapkričio 14 d.