Reglamentas Nr. 1,
nustatantis kalbas, kurios turi būti vartojamos Europos ekonominėje bendrijoje
EUROPOS EKONOMINĖS BENDRIJOS TARYBA,
atsižvelgdama į Sutarties 217 straipsnį, numatantį, kad kalbų vartojimą Bendrijos institucijose vieningai nustato Taryba, nepažeisdama Teisingumo Teismo darbo tvarkos taisyklių nuostatų,
kadangi kiekviena iš keturių kalbų, kuriomis parengta Sutartis, yra vienos ar kelių Bendrijos valstybių narių valstybinė kalba,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Bendrijos institucijų oficialios ir darbo kalbos yra olandų, prancūzų, vokiečių ir italų.
2 straipsnis
Valstybė narė ar jos jurisdikcijoje esantis asmuo Bendrijos institucijoms siunčiamus dokumentus rengia bet kuria iš keturių oficialių kalbų, siuntėjo pasirinkimu. Atsakymas rengiamas ta pačia kalba.
3 straipsnis
Bendrijos institucijos valstybės narei ar jos jurisdikcijoje esančiam asmeniui siunčiamus dokumentus rengia tos valstybės kalba.
4 straipsnis
Reglamentai ir kiti bendro taikymo dokumentai rengiami keturiomis oficialiomis kalbomis.
5 straipsnis
Bendrijos oficialusis leidinys leidžiamas keturiomis oficialiomis kalbomis.
6 straipsnis
Bendrijos institucijos gali savo darbo tvarkos taisyklėse nustatyti, kokią kalbą vartoti konkrečiais atvejais.
7 straipsnis
Kalbos, vartojamos Teisingumo Teismo nagrinėjamose bylose, nurodomos Teismo darbo tvarkos taisyklėse.
8 straipsnis
Jei valstybė narė turi daugiau nei vieną valstybinę kalbą, tos valstybės prašymu kalba vartojama pagal jos teisės bendrąsias nuostatas.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1958 m. balandžio 15 d.