Tarybos Direktyva
1987 m. birželio 22 d.
iš dalies, kiek tai susiję su kredito draudimu ir laidavimo draudimu, keičianti Direktyvą 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo
(87/343/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi 1973 m. liepos 24 d. Pirmoji Tarybos direktyva 73/239/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su tiesioginio draudimo, išskyrus gyvybės draudimą, veiklos pradėjimu ir vykdymu, derinimo [4] su pakeitimais, padarytais Direktyva 76/580/EEB [5], panaikino daug valstybių narių įstatymuose buvusių skirtumų, kad būtų lengviau tokią veiklą pradėti ir plėtoti;
kadangi, tačiau, minimos direktyvos 2 straipsnio 2 dalies d punkte yra sakoma, jog ji netaikoma "iki tolesnio suderinimo, kuris turi būti atliktas per ketverius metus nuo pranešimo apie šią direktyvą""eksporto kredito draudimo operacijoms, atliekamoms valstybės sąskaita arba valstybei remiant"; kadangi draudiminę apsaugą apdraustiesiems, paprastai garantuojamą šia direktyva, suteikia pati valstybė, kai eksporto kredito draudimo operacijos yra vykdomos valstybės lėšomis arba jai garantuojant, tokioms operacijoms iki tolesnio suderinimo ir toliau neturėtų būti taikoma minima direktyva;
kadangi minimos direktyvos 7 straipsnio 2 dalies c punkte yra nurodyta, kad "iki tolesnio suderinimo, kuris turi būti atliktas per ketverius metus nuo pranešimo apie šią direktyvą, Vokietijos Federacinė Respublika gali ir toliau laikytis nuostatos, draudžiančios jos teritorijoje vienu metu užsiimti sveikatos, kredito ir laidavimo draudimu bei draudimu, susijusiu su atgręžtiniu reikalavimu trečiosioms šalims arba teisine gynyba, derinant juos tarpusavyje ar su kitomis draudimo grupėmis"; kadangi tai reiškia, jog yra sukuriamos kliūtys atstovybėms ir filialams steigti; kadangi šios direktyvos tikslas yra ištaisyti šią padėtį;
kadangi minima direktyva suteikia pakankamą apsaugą su laidavimo draudimu susijusiems apdraustųjų interesams; kadangi turi būti panaikintas Vokietijos Federacinės Respublikos draudimas tuo pačiu metu vykdyti laidavimo ir kitų grupių draudimą;
kadangi draudimo įmonėms, kurių nemažą viso verslo dalį sudaro kredito draudimo veikla, reikalingas nuostolių svyravimų išlyginimo techninis atidėjimas, kuris nėra mokumo atsargos dalis; kadangi šis atidėjimas turi būti apskaičiuojamas pagal šioje direktyvoje nustatytus lygiaverčiais laikomus metodus;
kadangi, atsižvelgiant į ciklišką žalos pobūdį kredito draudime, jis turėtų būti, apskaičiuojant vidutinį žalos dydį pagal Direktyvos 73/239/EEB 16 straipsnio 2 dalį, laikomas lygiaverčiu draudimui nuo audros, krušos arba šalčio;
kadangi priklausomai nuo rizikų pobūdžio kredito draudime šią veiklą vykdančios draudimo įmonės turėtų sudaryti didesnį garantinį fondą, negu yra šiuo metu nustatyta pagal minimą direktyvą;
kadangi įmonėms, privalančioms įvykdyti šį reikalavimą, turėtų būti suteikta pakankamai laiko;
kadangi įmonėms, kurios vykdo šią draudimo grupę neviršydamos tam tikros apimties, nebūtina taikyti šį reikalavimą;
kadangi atsižvelgiant į su kredito draudimu susijusias šios direktyvos nuostatas, negali būti ilgiau pateisinamas Vokietijos Federacinės Respublikos draudimas vykdyti laidavimo ir tuo pačiu metu kitų grupių draudimu, todėl šis draudimas turėtų būti panaikintas,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Tarybos direktyva 73/239/EEB iš dalies keičiama taip:
1. 2 straipsnio 2 dalies d punktas pakeičiamas taip:
"d) iki tolesnio suderinimo, eksporto kredito draudimo operacijoms, vykdomoms valstybės sąskaita arba valstybei garantuojant, arba kai draudikas yra pati valstybė."
2. 7 straipsnio 2 dalies c punkto antroje pastraipoje išbraukiami žodžiai "kredito ir laidavimo draudimu".
3. Įterpiamas šis straipsnis:
"15a straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad įmonės, įsisteigusios jos teritorijoje ir vykdančios priedo A dalies 14 punkte numatytų rizikų draudimą (toliau - kredito draudimas) formuotų nuostolių svyravimų išlyginimo techninį atidėjimą, kad būtų padengtas tos draudimo grupės viršytas vidutinis finansinių metų nuostolingumas.
2. Nuostolių svyravimų išlyginimo techninis atidėjimas turi būti apskaičiuojamas pagal kiekvienoje valstybėje narėje nustatytas taisykles, pagal vieną iš keturių lygiaverčiais laikomų Priedo D dalyje nurodytų metodų.
3. Jeigu nuostolių svyravimų išlyginimo techninis atidėjimas yra mažesnis už sumą, apskaičiuotą pagal Priedo D dalyje nurodytus metodus, į jį nėra atsižvelgiama skaičiuojant mokumo atsargą.
4. Valstybės narės gali nereikalauti, kad draudimo įmonės formuotų kredito draudimo nuostolių svyravimų išlyginimo techninį atidėjimą, jeigu iš kredito draudimo gaunamos įmokos arba įnašai sudaro mažiau kaip 4 % visų jų gaunamų įmokų arba įnašų ir mažiau kaip 2500000 ekiu."
4. 16 straipsnio 2 dalies antras sakinys pakeičiamas taip:
"Tačiau, jeigu draudimo įmonė iš esmės vykdo vienos arba kelių rizikų kredito draudimą, draudimą nuo audros, krušos arba šalčio, vidutinė draudimo išmokų suma apskaičiuojama remiantis paskutiniųjų septynerių metų duomenimis."
5. Pirma 17 straipsnio 2 dalies a punkto įtrauka yra pakeičiama šiomis įtraukomis:
"- 1400000 ekiu, jeigu draudžiamos visos arba kai kurios rizikos, įtrauktos į priedo A dalies 14 punkte nurodytas grupes. Ši nuostata yra taikoma kiekvienai draudimo įmonei, kurios metinė šioje draudimo grupėje gaunamų įmokų arba įnašų suma kiekvienais iš paskutinių trejų finansinių metų viršijo 2500000 ekiu arba sudarė 4 % visų tos įmonės gaunamų įmokų arba įnašų sumos,
- 400000 ekiu, jeigu draudžiamos visos arba kai kurios rizikos, įtrauktos į priedo A dalies 10, 11, 12, 13 ir 15 punktus bei, jeigu netaikytina pirma įtrauka, 14 punkte nurodytas grupes."
6. 17 straipsnio 2 dalis papildoma tokia pastraipa:
"d) Jeigu kredito draudimą vykdanti įmonė privalo padidinti a pastraipos pirmoje įtraukoje minimą fondą iki1400000 ekiu, atitinkama valstybė narė tokiai įmonei numato:
- trejų metų laikotarpį, per kurį įmonė turi padidinti fondą iki 1000000 ekiu,
- penkerių metų laikotarpį, per kurį fondas turi būti padidintas iki 1200000 ekiu,
- septynerių metų laikotarpį, per kurį fondas turi būti padidintas iki 1400000 ekiu.
Šie laikotarpiai pradedami skaičiuoti nuo tos dienos, kai yra įvykdomos a punkto pirmoje įtraukoje minimos sąlygos."
7. 19 straipsnis yra papildomas taip:
"1a Kredito draudimą vykdanti įmonė priežiūros institucijai turi pateikti finansinę ataskaitą tiek apie techninius rezultatus, tiek apie techninius atidėjimus, susijusius su šia veikla."
8. Priedas yra papildomas šios direktyvos priede pateikta D dalimi.
2 straipsnis
Valstybės narės patvirtina priemones, kurios, įsigaliojusios iki 1990 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Šias priemones jos pradeda taikyti ne vėliau kaip nuo 1990 m. liepos 1 d.
3 straipsnis
Gavusios pranešimą apie šią direktyvą [6], valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
4 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms
Priimta Liuksemburge, 1987 m. birželio 22 d.