Tarybos direktyva 92/42/EEB
1992 m. gegužės 21 d.
dėl naudingumo koeficiento reikalavimų naujiems karšto vandens katilams, deginantiems skystąjį arba dujinį kurą
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100a straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Sprendime 91/565/EEB [4] numatytas energijos efektyvumo skatinimas Bendrijoje pagal SAVE programą;
kadangi laikotarpiu iki 1992 m. gruodžio 31 d. svarbu imtis priemonių, kad palaipsniui būtų sukurta vidaus rinka; kadangi vidaus rinka yra teritorija be vidaus sienų, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;
kadangi 1985 m. sausio 15 d. Tarybos rezoliucija dėl valstybių narių energijos taupymo programų gerinimo [5] ragina valstybes nares toliau dėti pastangas ir, jei reikia, jas intensyvinti, kad būtų skatinamas racionalesnis energijos vartojimas, plėtojant integruotą energijos taupymo politiką;
kadangi 1986 m. rugsėjo 16 d. Tarybos rezoliucija numato naujus Bendrijos energetikos politikos tikslus 1995 metams ir valstybių narių politikos konvergenciją [6], ir ypač nubrėžia tikslą padidinti galutinio energijos poreikio efektyvumą ne mažiau kaip 20 %;
kadangi Sutarties 130r straipsnyje nustatyta, kad Bendrijos veiklos aplinkos apsaugos tikslas yra užtikrinti taupų ir racionalų gamtos išteklių naudojimą;
kadangi aukštą saugos lygį reikia laikyti pagrindu pasiūlymuose dėl įstatymų, kitų teisės aktų arba administracinių veiksmų derinimo valstybėse narėse ir pasiūlymuose, susijusiuose su sveikata, sauga ir aplinkos apsauga bei vartotojų apsauga;
kadangi 1989 m. birželio 21 d Tarybos rezoliucijoje skelbiama, "kad Bendrija turėtų skirti pakankamai dėmesio galimiems klimato pokyčiams, susijusiems su šiltnamio efektu" [7], ir kad 1990 m. spalio 29 d. Tarybos išvadose sakoma, jog CO2 emisija 2000 metais visoje Bendrijoje turėtų būti stabilizuota pagal 1990 metų lygį;
kadangi privataus namų ūkio ir paslaugų sektorius, kuris sudaro didžiąją galutinio energijos suvartojimo dalį Bendrijoje, yra gana svarbus;
kadangi šis sektorius taps dar svarbesnis dėl vis didėjančios centrinio šildymo ir visuotinės šilumos komforto plėtros;
kadangi vartotojai suinteresuoti kuo didesniu katilų naudingumo koeficientu; kadangi dėl energijos taupymo sumažės angliavandenilių importas; kadangi Bendrijos priklausomybės nuo energijos sumažinimas turės teigiamą poveikį jos prekybos balansui;
kadangi dėl 1978 m. vasario 13 d. Tarybos direktyvos 78/170/EEB dėl šilumos generatorių patalpoms šildyti ir karštam vandeniui ruošti naujuose ir esamuose ne pramoninės paskirties pastatuose naudingumo koeficientų ir dėl šilumos bei karšto vandens tiekimo sistemų izoliavimo naujuose ne pramoninės paskirties pastatuose [8], įvairiose valstybėse narėse buvo sukurti labai skirtingi naudingumo koeficiento lygiai;
kadangi dėl didelių reikalavimų karšto vandens katilų naudingumo koeficientui sumažės į rinką tiekiamų įrenginių techninių duomenų skirtumai, tokiu būdu palengvindami jų serijinę ir masinę gamybą; kadangi neturint priemonių, nustatančių gana aukšto lygio reikalavimus suformuotoje vidaus rinkoje, gali akivaizdžiai sumažėti šildymo įrenginių efektyvumas, nes į rinką pateks mažo naudingumo koeficiento šildymo katilai;
kadangi vietos klimato sąlygos bei pastatų energetinės ir eksploatacinės charakteristikos Bendrijoje labai skiriasi; kadangi valstybės narės, nustatydamos katilų atidavimo naudoti sąlygas pagal šią direktyvą, privalo atsižvelgti į šiuos skirtumus; kadangi šios aplinkybės pateisina tai, kad valstybės narės, kuriose šios direktyvos priėmimo metu katilai-utilizatoriai ir gyvenamosiose patalpose įrengiami katilai yra plačiai paplitę, nustačiusios tikslias ribas, toliau turėtų leisti tiekti rinkai ir pradėti eksploatuoti šiuos katilus; kadangi tokias priemones Komisija turėtų ypač prižiūrėti;
kadangi ši direktyva, kurios tikslas yra pašalinti technines kliūtis katilų naudingumo koeficiento atžvilgiu, turi vadovautis nauju požiūriu, kuris numatytas 1985 m. gegužės 7 d. Tarybos rezoliucijoje [9], aiškiai nustatančioje, kad teisės aktų derinimas turi apsiriboti esminių reikalavimų, kuriuos turi atitikti tiekiami rinkai gaminiai, priėmimu direktyvomis pagal EEB Sutarties 100 straipsnį, ir kad "šie esminiai reikalavimai formuluojami pakankamai tiksliai, kad būtų sukuriamos teisinės priemonės, kurias būtų galima įgyvendinti, ir kad jie įgalintų sertifikavimo įstaigas, jei nėra atitinkamų standartų, patvirtinti atitinkamų gaminių atitiktį";
atsižvelgdama į Tarybos direktyvą 83/189/EEB [10], nustatančią informacijos apie techninius standartus ir reglamentus pateikimo tvarką;
atsižvelgdama į Tarybos sprendimą 90/683/EEB [11] dėl įvairių atitikties vertinimo fazių modulių, kurie skirti naudotis techninio suderinimo direktyvose;
kadangi katilai, kurių naudingumo koeficientas atitinka reikalavimus, turėtų būti žymimi ženklu "CE" ir, atitinkamais atvejais, žymenimis, kad katilai galėtų Bendrijoje laisvai judėti ir jie būtų atiduodami naudoti pagal paskirtį;
atsižvelgdama į Direktyvą 89/106/EEB [12] dėl valstybių narių įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su statybos produktais, derinimo;
kadangi šioje direktyvoje nurodytiems dujiniams katilams reikėtų nustatyti reikalavimus, skatinančius racionalų energijos vartojimą, kaip nurodyta 1990 m. birželio 29 d. Tarybos direktyvoje 90/396/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su dujas deginančiais prietaisais, suderinimo [13];
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Ši direktyva, kuri įeina į energijos taupymą Bendrijoje skatinančią SAVE programą, nustato naudingumo koeficiento reikalavimus, naujiems karšto vandens katilams, deginantiems skystąjį arba dujinį kurą, kurių vardinė atiduodamoji galia ne mažesnė kaip 4 kWh ir ne didesnė kaip 400 kWh, (toliau - katilai).
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
- katilas: iš katilo ir degiklio susidedantis įrenginys, skirtas degimo metu išsiskiriančią šilumą perduoti vandeniui,
- prietaisas:
- katilas, kuriame turi būti įrengtas degiklis,
- degiklis, įrengiamas katile,
- vardinė atiduodamoji galia, kWh: didžiausia šiluminė galia, kurią nustato gamintojas ir garantuoja, kad ją galima išlaikyti nepertraukiamo naudojimo metu, esant gamintojo nurodytam naudingumo koeficientui,
- šiluminio naudingumo koeficientas, %: santykis šilumos kiekio, atiduoto katilo vandeniui, ir žemutinio šilumingumo (esant pastoviam kuro slėgiui) bei per laiko vienetą suvartoto kuro kiekio sandaugos,
- dalinė apkrova, %: pertraukiamuoju režimu arba mažesne už vardinę galią veikiančio katilo atiduodamosios galios ir šios vardinės galios santykis,
- vidutinė katilo vandens temperatūra: įtekančio į katilą ir iš jo ištekančio vandens temperatūros vidutinė vertė,
- standartinis katilas: katilas, kurio konstrukcija leidžia riboti vidutinę vandens temperatūrą,
- katilas-utilizatorius: centrinės šildymo sistemos katilas, kuris įrengiamas židinio nišoje kaip įrenginio, susidedančio iš utilizatoriaus ir dujomis kūrenamos įrangos, dalis,
- žemos temperatūros katilas: katilas, kuris gali nepertraukiamai veikti, kai tiekiamo vandens temperatūra 35-40 °C ir kuriame tam tikromis sąlygomis gali susidaryti kondensatas; šiems katilams priklauso ir garus kondensuojantys katilai, deginantys skystąjį kurą,
- garus kondensuojantis katilas: katilas, skirtas kondensuoti didesniąją dalį vandens garų, esančių degimo dujose,
- gyvenamojoje patalpoje įrengiamas katilas: katilas, kurio vardinė atiduodamoji galia mažesnė kaip 37 kWh, skirtas patalpai, kurioje jis yra įrengtas, šildyti katilo sienelių skleidžiama šiluma, turi atvirą plėtimosi indą ir užtikrina karšto vandens tiekimą natūraliosios cirkuliacijos būdu; ant šio katilo išorinės sienelės aiškiai nurodoma, kad jis turi būti įrengtas gyvenamojoje patalpoje.
3 straipsnis
1. Ši direktyva netaikoma:
- karšto vandens katilams, kurie gali deginti įvairų kurą, taip pat ir kietą,
- labai greito vandens šildymo įrenginiams,
- katilams, skirtiems deginti kurą, kurio savybės labai skiriasi nuo įprastinio parduodamo skystojo arba dujinio kuro (pramoninės atliekinės dujos, biologinės dujos ir pan.),
- viryklėms ir prietaisams, skirtiems daugiausia patalpoms, kuriose jie yra įrengti, šildyti, bei papildomai tiekti joms karštą vandenį centriniam šildymui ir sanitariniams tikslams,
- natūralios cirkuliacijos prietaisams, kurių vardinė atiduodamoji galia mažesnė kaip 6 kWh, skirtiems sukauptam vandeniui ruošti sanitariniams tikslams,
- vienetinės gamybos katilams.
2. Tais atvejais, kai katilas turi dvejopą paskirtį, t. y. šildyti patalpas ir tiekti vartojimui skirtą karštą vandenį, reikalavimai naudingumo koeficientui pagal 5 straipsnio 1 dalį taikomi tik šildymo funkcijai.
4 straipsnis
1. Valstybės narės savo teritorijoje negali uždrausti, apriboti arba trukdyti tiekti rinkai arba pradėti eksploatuoti prietaisus ir katilus, kurie atitinka šios direktyvos reikalavimus, išskyrus tuos atvejus, kai Sutartyje arba kitose direktyvose, ar Bendrijos nuostatose nustatyta kitaip.
2. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių, kad naudoti būtų atiduodami tik tie katilai, kurių naudingumo koeficientas atitinka 5 straipsnio 1 dalies reikalavimus ir atidavimo naudoti sąlygas, kurias valstybės narės nustato pagal vietos klimato sąlygas ir energijos sąnaudas pastatams ir jų eksploatacines charakteristikas.
3. Tačiau valstybės narės, kuriose šios direktyvos priėmimo metu katilai-utilizatoriai ir (arba) gyvenamojoje patalpoje įrengiami šildymo katilai yra labai paplitę, toliau leidžia juos pradėti eksploatuoti, jeigu jų naudingumo koeficientas, esant tiek vardinei galiai, tiek 30 % dalinei apkrovai, yra ne daugiau kaip 4 % žemesnis už 5 straipsnio 1 dalyje nurodytą standartinių katilų naudingumo koeficientą.
4. Komisija nuolat kontroliuoja, kaip laikomasi šio straipsnio 2 ir 3 dalies nuostatų, ir analizuoja ataskaitoje, pateikiamoje pagal 10 straipsnio nuostatas. Šiuo tikslu valstybės narės pateikia Komisijai visą reikalaujamą informaciją, kad ji galėtų pateikti Tarybai siūlomas pataisas pagal 10 straipsnį, kurios visais atvejais užtikrintų aukštą katilų naudingumo koeficientą ir laisvą jų judėjimą Bendrijoje.
5 straipsnis
1. Katilai turi atitikti šiuos naudingumo koeficientus:
- esant vardinei galiai, t. y. kai katilas naudojamas, esant vardinei galiai Pn, išreikštai kWh, ir esant vidutinei katilo vandens temperatūrai 70 °C,
ir
- esant dalinei apkrovai, t.y. kai katilas naudojamas, esant 30 % dalinei apkrovai ir vidutinei katilo vandens temperatūrai, kuri yra skirtinga įvairiems katilų tipams.
Reikalaujami naudingumo koeficientai, kurių būtina laikytis, nurodyti lentelėje:
Katilo tipas | Galios ribos | Naudingumo koeficientas, esant vardinei atiduodamajai galiai | Naudingumo koeficientas, esant dalinei apkrovai |
| kWh | Vidutinė šildymo katilo vandens temperatūra, °C | Reikalaujamas naudingumo koeficientas, % | Vidutinė katilo vandens temperatūra, °C | Reikalaujamas naudingumo koeficientas, % |
Standartiniai katilai | 4-400 | 70 | ≥84 + 2 logPn | ≥ 50 | ≥80 + 3 logPn |
Žemos temperatūros katilai | 4-400 | 70 | ≥87,5 + 1,5 logPn | 40 | ≥87,5 + 1,5 logPn |
Garus kondensuojantys katilai | 4-400 | 70 | ≥91 + 1 logPn | 30 | ≥97 + 1 logPn |
2. Darnieji standartai, susiję su šios direktyvos reikalavimais, sudaryti Komisijos pavedimu pagal Direktyvą 83/189/EEB ir Direktyvą 88/182/EEB [16], be kita ko nustato gamybos ir matavimų tikrinimo metodus. Turi būti nurodytos reikalaujamų naudingumo koeficientų tolerancijos.
6 straipsnis
1. Pagal 7 straipsnyje nurodytą tvarką, valstybės narės gali nuspręsti taikyti specialią ženklų sistemą, leidžiančią tiksliai nustatyti katilų energinį naudingumą. Ši sistema taikoma katilams, kurių naudingumo koeficientas viršija 5 straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus, taikomus standartiniams šildymo katilams.
Jeigu naudingumo koeficientas, esant vardinei atiduodamajai galiai, ir naudingumo koeficientas, esant dalinei apkrovai, yra lygūs atitinkamoms standartinių katilų vertėms arba didesni už jas, katilui suteikiama žvaigždutė
+++++ TIFF +++++
, kaip nurodyta 1 priedo 2 skirsnyje.
Jeigu naudingumo koeficientas, esant vardinei atiduodamajai galiai, ir naudingumo koeficientas, esant dalinei apkrovai, yra trimis arba daugiau skaitmenų didesnis negu atitinkamos standartinių katilų vertės, šildymo katilui suteikiamos dvi žvaigždutės
+++++ TIFF +++++
.
Kaskart, kai naudingumo koeficientas, esant vardinei atiduodamajai galiai ir dalinei apkrovai, viršijamas trimis skaitmenimis, katilą leidžiama pažymėti dar viena papildoma žvaigždute
+++++ TIFF +++++
, kaip nurodyta II priede.
2. Valstybės narės privalo neleisti naudoti kitų ženklų, kuriuos galima būtų supainioti su šio straipsnio 1 dalyje nurodytais ženklais.
7 straipsnis
1. Valstybės narės laiko, kad katilai, atitinkantys darniuosius standartus, kurių nuorodų numeriai paskelbti Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje ir kuriems valstybės narės paskelbė nacionalinių standartų, į kuriuos perkeliami šie darnieji standartai, nuorodų numerius turėtų atitikti esminius naudingumo koeficientų reikalavimus, nustatytus 5 straipsnio 1 dalyje. Ant šių katilų turi būti ženklas "CE", nurodytas I priedo 1 skirsnyje, ir pridėta EB atitikties deklaracija.
2. Serijinės gamybos katilų atitiktis patvirtinama:
- katilo tipo tyrimu pagal III priede nurodytą B modulį,
- atitikties patvirtintam tipui deklaracija pagal C, D arba E modulį, kaip nustatyta IV priede.
Dujas deginantiems katilams naudingumo koeficiento atitikties vertinimo procedūra turi atitikti procedūras, naudojamas įvertinant saugos reikalavimų atitiktį pagal Direktyvą 90/396/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių dujas deginančius prietaisus, derinimo.
3. Jei prietaisai, kuriais prekiaujama atskirai, yra tiekiami rinkai, ant jų turi būti ženklas "CE" ir EB atitikties deklaracija su nurodytais parametrais, kurie po to, kai prietaisai bus surinkti, leidžia pasiekti 5 straipsnio 1 dalyje nurodytus naudingumo koeficientus.
4. Ženklas "CE", kuris nurodo, kad prietaisas atitinka šios direktyvos reikalavimus bei kitas nuostatas dėl ženklo "CE" suteikimo, taip pat užrašai, išsamiai nurodyti I priede, tvirtinami ant katilų taip, kad būtų gerai matomi, lengvai įskaitomi ir nenutrinami. Ant šių prietaisų draudžiama tvirtinti kitus žymenis, ženklus arba užrašus, kuriuos prasmės arba grafinio atvaizdo atžvilgiu būtų galima supainioti su ženklu "CE".
8 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė praneša Komisijai ir kitoms valstybėms narėms, kurias įstaigas (toliau - notifikuotosios įstaigos) ji paskyrė atlikti užduotis, susijusias su procedūromis, nurodytomis 7 straipsnyje
Komisija suteikia šioms įstaigoms identifikavimo numerius ir apie tai informuoja valstybes nares.
Taryba paskelbia notifikuotųjų įstaigų sąrašus Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje ir nuolat juos atnaujina.
2. Paskirdamos tokias įstaigas, valstybės narės laikosi minimalių kriterijų, nurodytų V priede. Įstaigos, kurios atitinka kriterijus, išdėstytus atitinkamuose darniuosiuose standartuose, laikomos atitinkančiomis kriterijus, nurodytus minėtame priede.
3. Valstybė narė, kuri paskelbė tam tikrą įstaigą, privalo paskelbimą atšaukti, jei nustato, kad ši įstaiga nebeatitinka šio straipsnio 2 skirsnyje nurodytų kriterijų. Ji nedelsdama apie tai praneša kitoms valstybėms narėms bei Komisijai ir atšaukia paskelbimą.
9 straipsnis
1. Iki 1993 m. sausio 1 d. valstybės narės priima ir paskelbia nuostatas, būtinas šios direktyvos įgyvendinimui. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Jos taiko šias nuostatas nuo 1994 m. sausio 1 d.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Iki 1997 m. gruodžio 31 d. valstybės narės leidžia patiekti rinkai ir pradėti eksploatuoti prietaisus, kurie šios direktyvos priėmimo dieną atitinka jų teritorijoje galiojančias nacionalines taisykles ir tvarką.
10 straipsnis
Praėjus trejiems metams po šios direktyvos įsigaliojimo, Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai ataskaitą apie pasiektus rezultatus. Prie šios ataskaitos pridedami pasiūlymai dėl šios direktyvos pakeitimų, atsižvelgiant į šiuos rezultatus ir technologijos pažangą.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1992 m. gegužės 21 d.