Tarybos direktyva
1967 m. birželio 27 d.
dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą etiketėmis, suderinimo
(67/548/EEB)
EUROPOS EKONOMINĖS BENDRIJOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 100 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi taisyklėmis, reglamentuojančiomis pavojingų medžiagų ir preparatų pateikimą į rinką, turi būti siekiama apsaugoti žmones, ypač su tokiomis medžiagomis ir preparatais dirbančius darbuotojus;
kadangi šešių valstybių narių nacionalinių nuostatų, reglamentuojančių pavojingų medžiagų ir preparatų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą, skirtumai trukdo šių medžiagų ir preparatų prekybą Bendrijoje ir dėl to daro tiesioginį poveikį bendros rinkos sukūrimui ir funkcionavimui;
kadangi dėl to reikia pašalinti tokias kliūtis; kadangi, šito siekiant, reikia suderinti klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančius įstatymus ir kitus teisės aktus;
kadangi, atsižvelgiant į paruošiamąjį darbą, kurį dar reikės atlikti, su pavojingais preparatais susijusias nuostatas teks suderinti vėlesnėse direktyvose; kadangi dėl to ši direktyva turi apsiriboti tik pavojingas medžiagas reglamentuojančių nuostatų suderinimu;
kadangi, turint omeny šios srities apimtį ir daugybę konkrečių priemonių, kurių reikės imtis visoms su pavojingomis medžiagomis susijusioms nuostatoms suderinti, visų pirma būtų pravartu imtis pavojingų medžiagų klasifikavimą, pakavimą ir ženklinimą reglamentuojančių įstatymų ir kitų teisės aktų suderinimo, o vėlesnėse direktyvose aptarti su tų pavojingų medžiagų ir preparatų naudojimu susijusių nuostatų derinimą, jei bus nustatyta, kad tokių nuostatų skirtumai daro tiesioginį poveikį bendros rinkos sukūrimui ir funkcionavimui;
kadangi šioje direktyvoje nustatomas nacionalinių nuostatų suderinimas neprieštarauja Sutarties 31 ir 32 straipsnių nuostatų taikymui,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
1. Šios direktyvos tikslas - suderinti valstybių narių įstatymus ir kitus teisės aktus, reglamentuojančius Bendrijos valstybėse narėse į rinką pateikiamų pavojingų medžiagų:
- klasifikavimą,
- pakavimą ir
- ženklinimą.
2. Ši direktyva netaikoma nuostatoms, susijusioms su:
a) vaistais, narkotikais ir radioaktyviosiomis medžiagomis;
b) pavojingų medžiagų vežimu geležinkeliu, keliais, vidaus vandenų keliais, jūra ar oru;
c) kariniais ginklais ir objektais, turinčiais sprogstamosios medžiagos degtuvo forma ar variklių degalų.
3. Ši direktyva netaikoma į trečiąsias šalis eksportuotoms pavojingoms medžiagoms.
4. Šios direktyvos 5-7 straipsniai netaikomi suslėgtų, suskystintų ar aukštame slėgyje ištirpintų dujų konteineriams.
2 straipsnis
1. Šioje direktyvoje:
a) "medžiagos"
yra natūraliu pavidalu pasitaikantys ar pramoniniu būdu pagaminti cheminiai elementai ir jų junginiai;
b) "preparatai"
yra iš dviejų ar daugiau medžiagų susidedantys mišiniai ar tirpalai.
2. Šioje direktyvoje "pavojingomis" laikomos šios medžiagos ir preparatai:
a) sprogstamosios:
medžiagos ir preparatai, kurie nuo liepsnos gali sprogti arba kurie yra jautresni smūgiams ar trinčiai negu dinitrobenzenas;
b) oksiduojančios:
medžiagos ir preparatai, kurie sąlytyje su kitomis medžiagomis, ypač degiosiomis medžiagomis, sukelia smarkią egzoterminę reakciją;
c) labai degios:
- medžiagos ir preparatai, kurie, nepanaudojant energijos, nuo sąlyčio su kambario temperatūros oru gali įkaisti ir galiausiai užsidegti, arba
- kietosios medžiagos ir preparatai, kurie po trumpo sąlyčio su degimo šaltiniu gali lengvai užsidegti ir toliau degti arba sudegti tą degimo šaltinį pašalinus, arba,
- skystos medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra žemesnė nei 21 °C, arba,
- dujinės medžiagos ir preparatai, kurie ore yra degūs esant normaliam slėgiui, arba,
- medžiagos ir preparatai, kurie nuo sąlyčio su vandeniu ar drėgnu oru išskiria pavojingus kiekius labai degių dujų;
d) degiosios:
skystos medžiagos ir preparatai, kurių pliūpsnio temperatūra 21°-55 °C;
e) toksiškos:
medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti rimtą, ūmų ar lėtinį pavojų sveikatai ir netgi mirtį;
f) kenksmingos:
medžiagos ir preparatai, kurie įkvėpti, nuryti ar patekę per odą gali sukelti tam tikro laipsnio pavojų sveikatai;
g) ėsdinančios:
medžiagos ir preparatai, kurie per sąlytį su gyvais audiniais gali juos suardyti;
h) dirginančios:
neėsdinančios medžiagos ir preparatai, kurie per tiesioginį, užsitęsusį ar pakartotiną sąlytį su oda arba gleivine gali sukelti uždegimą.
3 straipsnis
Pavojingų medžiagų klasifikavimas pagal pavojingumo laipsnį ir specifinį galimo pavojaus pobūdį remiasi 2 straipsnyje nustatytomis kategorijomis.
4 straipsnis
Šios direktyvos I priede pateikiamas pagal 3 straipsnio nuostatas suklasifikuotų pavojingų medžiagų sąrašas.
5 straipsnis
Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pavojingos medžiagos nebūtų tiekiamos į rinką, jeigu jų pakuotės tvirtumas ir nepralaidumas neatitinka šių reikalavimų, bet kokią šiuos reikalavimus atitinkančią pakuotę laikant tinkama:
1. Pakuotė turi būti sutvarkyta ir sutvirtinta taip, kad iš jos negalėtų išbyrėti ar ištekėti medžiagos; šis reikalavimas netaikomas tada, kai yra nustatytos specialios saugos priemonės;
2. Medžiagos, iš kurių padaryta pakuotė ir jos sutvirtinimai turi būti atsparios turinio poveikiui ir nesudaryti kenksmingų ar pavojingų junginių su turiniu;
3. Pakuotės ir sutvirtinimai privalo visą laiką išlikti tvirti ir patikimi, kad būtų galima užtikrinti, jog jie nesuirs ir saugiai atlaikys visas krovos metu pasitaikančias įtempimo ir deformacijos jėgas.
6 straipsnis
1. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių užtikrinti, kad pavojingos medžiagos nebūtų pateikiamos į rinką, jeigu jų pakuočių ženklinimas neatitinka toliau nurodytų reikalavimų.
2. Ant visų pakuočių privalo būti nurodoma:
- medžiagos pavadinimas,
- medžiagos kilmė,
- su medžiagos naudojimu susijusio pavojaus simbolis ir žyma,
- nuoroda, žyminti konkrečią dėl tokio pavojaus kylančią riziką;
a) medžiagos pavadinimas turi būti vienas iš I priede išvardytų terminų;
b) nurodant medžiagos kilmę, nurodomas gamintojo, platintojo ar importuotojo pavadinimas (vardas ir pavardė) ir adresas;
c) vartojami šie pavojaus simboliai ir nuorodos:
- sprogstamosios: | sprogstanti bomba (E) |
- oksiduojančiosios: | liepsna virš apskritimo (O) |
- labai degios: | liepsna (F) |
- toksiškos: | kaukolė su sukryžiuotais kaulais (T) |
- kenksmingos: | Šv. Andriaus kryžius (Xn) |
- ėsdinančios: | kokios nors rūgšties kenksmingą poveikį rodantis simbolis (C) |
- dirginančios: | Šv. Andriaus kryžius (Xi) |
Simboliai privalo atitikti šios direktyvos II priede pateiktus simbolius; jie spausdinami juodi gelsvai oranžiniame fone.
d) su medžiagų naudojimu susijusio specialaus galimo pavojaus pobūdis nurodomas viena ar keliomis standartinėmis frazėmis, kurios, laikantis I priedo sąraše pateiktų nuorodų, yra nustatytos šios direktyvos III priede.
3. Jei prie pakuotės pridedami patarimai dėl saugos priemonių naudojant tas medžiagas, jų formuluotės, atitinkančios I priedo sąraše pateiktas nuorodas, pasirenkamos iš šios direktyvos IV priedo.
7 straipsnis
1. Kai 6 straipsnyje reikalaujama informacija yra nurodyta etiketėje, toji etiketė tvirtai pritvirtinama prie vieno ar kelių pakuotės paviršių, kad, pakuotę padėjus įprastu būdu, informaciją būtų galima perskaityti horizontaliai. Etiketės matmenys privalo būti nemažesni už A8 standarto lapą (52 × 74 mm), bet neprivaloma, kad ji būtų didesnė už A5 standarto lapą (148 × 210 mm). Kiekvienas simbolis privalo užimti bent vieną dešimtąją etiketės paviršiaus dalį. Visas etiketės paviršius privalo būti prilipintas prie tiesioginės medžiagos pakuotės.
2. Etiketės nereikia, jei informacija yra aiškiai išspausdinta ant įprastos pakuotės, kaip nurodyta 1 dalyje.
3. Ant pakuotės ar etiketėje nurodomi duomenys privalo būti išspausdinti aiškiai išskaitomais ir neištrinamais rašmenimis, siekiant užtikrinti, kad pavojaus simboliai, nuorodos ir specialių galimų pavojų nuorodos būtų gerai matomi.
4. Valstybės narės gali reikalauti, kad, pavojingas medžiagas pateikiant į rinką jų teritorijoje, šių medžiagų etiketėse būtų vartojama valstybinė kalba ar kalbos.
5. Su ženklinimu susiję 1-4 dalių įpareigojimai laikomi įvykdytais, kai siunčiamas konteineris turi etiketę, atitinkančią siuntimo reikalavimus ir kai šioje etiketėje yra 6 straipsnio 2 dalies c punkte nusrodytas atitinkamas simbolis. Ši leidžianti nukrypti nuostata netaikoma konteineriams, esantiems kitų konteinerių viduje.
8 straipsnis
Valstybės narės gali:
a) leisti, kad ant pernelyg mažų pakuočių, kurių paženklinti pagal 7 straipsnio 1 arba 2 dalį yra neįmanoma, etiketės pagal 6 straipsnio reikalavimus būtų pritvirtinamos kokiu nors kitu tinkamu būdu;
b) nukrypstant nuo 6 ir 7 straipsnių, leisti neženklinti pavojingų medžiagų, kurios nėra nei sprogstamosios, nei toksiškos, pakuočių etiketėmis arba jas ženklinti kokiu nors kitu būdu, jei jose tų medžiagų yra tokie maži kiekiai, jog darbininkams ar kitiems asmenims nekyla joks pavojus.
9 straipsnis
Valstybės narės informuoja Komisiją apie visus šios direktyvos taikymo srityje priimtus įstatymus ir kitus teisės aktus.
10 straipsnis
Valstybės narės patvirtina priemones, kurios įgyvendina šią direktyvą, ir jas pradeda taikyti ne vėliau kaip nuo 1970 m. sausio 1 d.
Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1967 m. birželio 27 d.