Tarybos Direktyva 96/29/EURATOMAS
1996 m. gegužės 13 d.
nustatanti pagrindinius darbuotojų ir gyventojų sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės saugos standartus
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos atominės energijos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 31 ir 32 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą, parengtą gavus grupės asmenų, kuriuos iš valstybių narių mokslo ekspertų paskyrė Mokslo ir technikos komitetas, nuomonę,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
kadangi Sutarties 2b straipsnyje numatytas darbuotojų ir plačiosios visuomenės sveikatos apsaugos vienodų pagrindinių saugos standartų sukūrimas;
kadangi Sutarties 30 straipsnyje Bendrijoje nustatomi "pagrindiniai darbuotojų ir visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamos grėsmės standartai", kurie apima:
a) didžiausias leistinas dozes, nepažeidžiančias nustatytų saugos reikalavimų;
b) didžiausius leistinus apšvitos ir taršos lygius;
c) pagrindinius darbuotojų sveikatos priežiūros principus;
kadangi Sutarties 33 straipsnyje reikalaujama, kad kiekviena valstybė narė atitinkamas nuostatas įtvirtintų įstatymais ir kitais teisės aktais, siekiant užtikrinti, jog būtų laikomasi nustatytų pagrindinių standartų, taip pat imasi reikiamų priemonių mokymo, švietimo ir profesinio rengimo srityse;
kadangi, norėdama atlikti savo uždavinius, Bendrija 1959 m. pirmą kartą nustatė pagrindinius standartus pagal Sutarties 218 straipsnį 1959 m. vasario 2 d. direktyvose, kuriose nustatomi pagrindiniai darbuotojų ir visuomenės sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės keliamos grėsmės standartai [3]; kadangi direktyvos buvo pataisytos 1962 m. 1962 m. kovo 5 d. direktyva [4], 1966 m. - Direktyva 66/45/Eurato mas [5], 1976 m. - Direktyva 76/579/Euratomas [6], 1979 m - Direktyva 79/343/Euratomas [7], 1980 m. - Direktyva 80/836/Euratomas [8] ir 1984 m. - Direktyva 84/467/Euratomas [9];
kadangi pagrindinių standartų direktyvos buvo papildytos 1984 m. rugsėjo 3 d. Tarybos direktyva 84/466/Euratomas, nustatančia asmenų, kurie yra mediciniškai apžiūrimi arba gydomi, radiacinės saugos priemones [10]; 1987 m. gruodžio 14 d. Tarybos sprendimu 87/600/Euratomas dėl Bendrijoje nustatomos skubaus pasikeitimo informacija radiacinės avarijos atveju tvarkos [11]; 1987 m. gruodžio 22 d. Tarybos reglamentu Nr. 3954/87/Euratomas, nustatančiu didžiausius leistinus maisto produktų ir pašarų radiacinės taršos lygius po branduolinės avarijos ar kokio nors kito radiacinės avarijos atvejo [12]; 1989 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyva 89/618/Euratomas dėl visuomenės informavimo apie sveikatos apsaugai taikytinas priemones ir atliktinus veiksmus radiacinės avarijos atveju [13]; 1990 m. gruodžio 4 d. Tarybos direktyva 90/641/Euratomas dėl komandiruotų darbuotojų, dirbančių kontroliuojamose zonose, kuriose jie gali būti veikiami jonizuojančiosios spinduliuotės apšvitos, apsaugos darbo metu [14]; 1992 m. vasario 3 d. Tarybos direktyva 92/3/Euratomas dėl radioaktyviųjų atliekų vežimo tarp valstybių narių bei įvežimo į Bendriją ir iš jos priežiūros ir kontrolės [15]; ir 1993 m. birželio 8 d. Tarybos reglamentu (Euratomas) Nr. 1493/93 dėl radioaktyviųjų medžiagų pervežimo tarp valstybių narių [16];
kadangi mokslo žinių apie radiacinę saugą raida, kuri ypač aiškiai pabrėžiama Tarptautinės radiacinės saugos komisijos Rekomendacijoje Nr. 60, suteikia galimybę peržiūrėti pagrindinius standartus ir juos pateikti naujame teisiniame dokumente;
kadangi, esant jonizuojančiosios spinduliuotės pavojui, pagrindiniai standartai turi ypatingą reikšmę kitoms direktyvoms, nagrinėjančioms kitas rizikos rūšis, ir yra svarbu siekti pažangos jas vienodai taikant Bendrijoje;
kadangi pageidautina, kad visi pagrindiniai standartai atsižvelgtų į praktinės arba darbo veiklos rūšis, dėl kurių gali gerokai padidėti apšvitos poveikis darbuotojams ir gyventojams ir kurių negalima ignoruoti radiacinės saugos požiūriu dėl dirbtinių spinduliuotės šaltinių jonizuojančiosios spinduliuotės arba gamtinių spinduliuotės šaltinių, taip pat ir į tinkamą apsaugą apsaugomosios veiklos atvejais;
kadangi yra reikalaujama, kad valstybės narės, norėdamos užtikrinti pagrindinių standartų laikymąsi, praneštų apie tam tikras praktinės veiklos, susijusios su jonizuojančiosios spinduliuotės pavojumi, rūšis pranešimo ir išankstinių leidimų sistemai arba uždraustų tam tikrų rūšių praktinę veiklą;
kadangi praktinei veiklai taikoma radiacinės saugos sistema ir toliau turi būti grindžiama apšvitos pagrindimo, optimizavimo ir dozių apribojimo principais; kadangi dozių ribojimai privalo būti nustatomi atsižvelgiant į konkrečią situaciją, į kurią pakliūna įvairios asmenų grupės, pavyzdžiui, darbuotojai, mokiniai, studentai ir visuomenės nariai;
kadangi darbuotojų, mokinių ir studentų operatyvinė sauga reikalauja įgyvendinti tam tikras priemones darbo vietoje; kadangi šios priemonės turi apimti išankstinį keliamo pavojaus įvertinimą, darbo vietų ir darbuotojų klasifikavimą, vietų ir darbo sąlygų monitoringą bei medicinos priežiūra;
kadangi turėtų būti reikalaujama, kad valstybės narės nustatytų darbo veiklos rūšis, kuriomis užsiimant yra gerokai padidėjęs darbuotojų arba visuomenės narių apšvitos lygis esant natūralios spinduliuotės šaltiniams, kurio negalima ignoruoti radiacinės saugos požiūriu; kadangi valstybės narės turėtų imtis tinkamų apsaugos priemonių vykdant darbo veiklą, kuri buvo nurodyta kaip susirūpinimą kelianti veikla;
kadangi operatyvinei gyventojų saugai užtikrinti normaliomis sąlygomis valstybės narės turi sukurti kontrolės sistemą, pagal kurią gyventojų radiacinė sauga būtų nuolat tikrinama bei būtų tikrinama, ar laikomasi pagrindinių standartų;
kadangi valstybės narės turėtų būti pasirengusios galimoms radiacinėms avarijoms jų teritorijoje ir turėtų bendradarbiauti su kitomis valstybėmis narėmis bei su trečiosiomis šalimis, norėdamos palengvinti pasirengimą tokioms situacijoms ir jų valdymui;
kadangi pagrindinių standartų direktyvos, kurios buvo paskutinį kartą pataisytos Direktyva 84/467/Euratomas, turėtų būti panaikintos nuo šios direktyvos taikymo dienos,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I DALIS
SĄVOKŲ APIBRĖŽIMAI
1 straipsnis
Šioje direktyvoje yra naudojamos šios sąvokos.
Sugertoji dozė (D): energija, sugerta masės vieneto.
+++++ TIFF +++++
kur
+++++ TIFF +++++
- medžiagos tūrio elementui suteikta vidutinė jonizuojančiosios spinduliuotės energija,
- dm - to tūrio elemento medžiagos masė.
Šioje direktyvoje sugertoji dozė - tai vidutinė viso audinio arba organo dozė. Sugertosios dozės matavimo vienetas yra grėjus.
Greitintuvas: aparatas arba įrenginys, greitinantis daleles ir spinduliuojantis jonizuojančiąją spinduliuotę, kurios energija viršija 1 megaelektronvoltą (MeV).
Atsitiktinė apšvita: žmonių apšvita dėl nelaimingo atsitikimo. Jai nepriskiriama avarinė apšvita.
Aktyvacija: procesas, kurio metu stabilus nuklidas paverčiamas radionuklidu, medžiagą, kurioje jis yra, švitinant aukštos energijos dalelėmis arba aukštos energijos gama spinduliuote.
Aktyvumas (A): radionuklidų, tam tikru metu esančių tam tikroje energinėje būsenoje, kiekis, išreikštas formule:
A =
dNdt
dN - tikėtinas savaiminių branduolinių virsmų (šuolių iš minėtos energinės būsenos) skaičius per laiko tarpą dt.
Aktyvumo matavimo vienetas yra bekerelis.
Mokinys: asmuo, besimokantis ar atliekantis profesinio pasirengimo dirbti su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais praktiką.
Pripažinta dozimetrinė tarnyba: institucija, atsakinga už individualaus monitoringo prietaisų kalibravimą, jų rodmenų registravimą ir interpretavimą, už aktyvumo matavimus žmogaus kūne ir biologiniuose bandiniuose arba dozių įvertinimą, o šios institucijos kompetenciją minėtoje srityje pripažino kompetentingos institucijos.
Pripažintas praktikuojantis gydytojas: praktikuojantis gydytojas, atsakingas už A kategorijos darbuotojų sveikatos priežiūrą, kaip nurodyta 21 straipsnyje, ir kurio kompetenciją pripažįsta kompetentingos institucijos.
Pripažintos darbo medicinos tarnybos: tarnyba arba tarnybos, kurioms gali būti deleguota atsakomybė už darbuotojų radiacinę saugą ir (arba) A kategorijos darbuotojų sveikatos priežiūrą, o jų kompetenciją pripažįsta kompetentingos institucijos.
Dirbtiniai šaltiniai: žmogaus sukurti jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniai.
Leidimas: dokumentas, kompetentingos institucijos išduodamas gavus paraišką, arba išduodamas pagal nacionalinius teisės aktus užsiimti praktine veikla ar atlikti bet kurį kitą veiksmą, priklausantį šios direktyvos taikymo sričiai.
Bekerelis (Bq): specialus aktyvumo vieneto pavadinimas. Vienas bekerelis yra lygus vienam skilimui per sekundę:
1 Bq = 1 s
.
Nebekontroliuojamieji lygiai: nacionalinių kompetentingų institucijų nustatyti šaltinio aktyvumo, savitojo, tūrinio ir paviršinio aktyvumų lygiai, kurių neviršijant, medžiagos, susidariusios reguliuojamosios veiklos metu ir užterštos radionuklidais ar turinčios jų savo sudėtyje, radiacinės saugos požiūriu nebekontroliuojamos.
Kaupiamoji efektinė dozė: (E(τ)): organų arba audinių dėl radionuklidų patekimo į organizmo vidų gautų lygiaverčių dozių ir atitinkamų audinių svorinių daugiklių sandaugų suma:
E
= ∑
w
H
Tτ
Apibrėžiant E(τ), τ yra skaičius metų, per kuriuos yra integruojama. Kaupiamosios efektinės dozės matavimo vienetas yra sivertas.
Kaupiamoji lygiavertė dozė: lygiavertė dozės, gautos dėl radionuklidų patekimo į organizmo vidų, galios audinyje arba organe T integralas per laiką τ, kur t0 - laikas, kada radionuklidas pateko į organizmą:
+++++ TIFF +++++
+++++ TIFF +++++
- - atitinkamos lygiavertės dozės organe arba audinyje T galia laiko momentu t,
- τ - integravimo trukmė.
Apibrėžiant HT(τ), τ yra metų skaičius. Kai τ nėra duotas, laikoma, kad suaugusių jis yra 50 metų, o vaikų - iki 70 metų. Kaupiamosios lygiavertės dozės matavimo vienetas yra sivertas.
Kompetentingos institucijos: bet kuri valstybės narės paskirta institucija.
Kontroliuojamoji zona: zona, kurioje galioja apsisaugojimo nuo jonizuojančiosios spinduliuotės ir (arba) radioaktyviosios taršos specialiosios taisyklės ir patekimas į kurią yra kontroliuojamas.
Laidojimas: radioaktyviųjų atliekų kaupimas kapinyne, neketinant jų išimti. Laidojimui taip pat priskiriamas tiesioginis atliekų paskleidimas aplinkoje (išmetimas į aplinką).
Apribotoji dozė: individualiosios dozės, kurią gali lemti konkretus šaltinis, apribojimas, taikomas optimizuojant radiacinę saugą.
Ribinės dozės: didžiausios dozių, kurias gali gauti darbuotojai, mokiniai, studentai ir gyventojai, reikšmės, pateiktos IV skyriuje ir taikomos atitinkamoms išorinės apšvitos dozių sumoms per nurodytą laiko tarpą ir per 50 metų kaupiamosioms dozėms (vaikams - per 70 metų) dėl radionuklidų patekimo į organizmą per tą patį laiko tarpą.
Efektinė dozė (E): iš svorinių audinio jautrio daugiklių, nurodytų II priede, padaugintų visų audinių ir organų lygiaverčių dozių, nulemtų išorinės ir vidinės apšvitos, suma. Apibrėžiama lygtimi:
E = ∑
w
H
= ∑
w
∑
w
D
T,R
- čia DT, R - dėl spinduliuotės R audinio arba organo T vidutinė sugertoji dozė,
- wR - svorinis jonizuojančiosios spinduliuotės daugiklis ir
- wT - svorinis audinio arba organo T jautrio daugiklis.
Atitinkamos wT ir wR reikšmės yra nurodytos II priede. Efektinės dozės matavimo vienetas yra sivertas.
Avarinė apšvita: apšvita asmenų, kurie suteikia neatidėliotiną pagalbą pavojuje esantiems žmonėms, apsaugo didelį žmonių skaičių nuo apšvitos arba gelbsti vertingą įrangą arba prekes. Esant avarinei apšvitai, dozių lygiai gali viršyti ribines dozių vertes, nustatytas darbuotojams. Avarinę apšvitą gali patirti tik savanoriai.
Lygiavertė dozė (HT): audinio arba organo T sugertoji dozė, atsižvelgiant į spinduliuotės R tipą ir kokybę:
H
= w
D
T,R
- čia DT, R - vidutinė sugertoji dozė audinyje arba organe T, apšvitintame R,
- wR - svorinis jonizuojančiosios spinduliuotės daugiklis.
Kai spinduliuotė susideda iš skirtingų tipų ir energijų dalių, turinčių skirtingus wR, visa lygiavertė dozė HT nustatoma taip:
H
= ∑
w
D
T,R
Atitinkamos wR reikšmės yra pateiktos II priede. Lygiavertės dozės matavimo vienetas yra sivertas.
Darbuotojai: asmenys, dirbantys tiek savarankiškai, tiek pagal darbo sutartį su darbdaviu, ir veikiami apšvitos darbe, susijusiame su šios direktyvos reglamentuojama praktine veikla, ir kurių gautos dozės gali viršyti gyventojams nustatytas ribas.
Apšvita: jonizuojančiosios spinduliuotės veikimas.
Grėjus (Gy): sugertosios dozės vienetas. Vienas grėjus lygus vienam džauliui, veikiančiam į vieną kilogramą.
1 Gy = 1 J kg
-1
Žala sveikatai: gyvenimo trukmės ir kokybės sumažėjimas dėl jonizuojančiosios spinduliuotės poveikio. Ši sąvoka apima somatinius efektus, onkologines ligas ir sunkius genetinius sutrikimus.
Patekimas: radionuklidų patekimas į organizmą iš išorės.
Apsaugomoji veikla: žmogaus veikla, apsauganti žmones nuo apšvitos arba sumažinanti žmonių apšvitą, nulemtą jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinių, kurie nėra reguliuojamosios praktinės veiklos dalis arba kurie yra nekontroliuojami, arba veikla tokios apšvitos poveikiui sumažinti, veikiant į tuos šaltinius, apšvitos trasą bei pačius asmenis.
Apsaugomosios veiklos taikymo lygis: išvengtosios lygiavertės dozės, išvengtosios efektinės dozės arba išvestosios reikšmės vertė, į kurias atsižvelgiama imantis apsaugomųjų veiksmų. Išvengtoji dozė arba išvestoji reikšmė yra susijusi tik su apšvitos trasa, kuriai turi būti taikomi apsaugomieji veiksmai.
Jonizuojančioji spinduliuotė: energijos kvantų arba elektromagnetinių bangų, kurių ilgis yra ne didesnis kaip 100 nanometrų arba dažnis ne mažesnis kaip 3 x 1015 Hz ir kurios tiesiogiai gali jonizuoti aplinką, srautas.
Gyventojai: asmenys, išskyrus darbuotojus, mokinius ir studentus, mokymosi metu naudojančius jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinius, ir asmenys, gaunantys 6 straipsnio 4 dalies a, b ir c punktuose nurodytą apšvitą.
Gamtiniai jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniai: gamtoje esantys jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniai (žemėje, kosminė spinduliuotė).
Galimoji apšvita: apšvita, kurios galimybė iš anksto gali būti numatyta su tam tikra tikimybe.
Praktinė veikla: žmogaus veikla, kuri gali padidinti asmenų apšvitą dėl dirbtinio šaltinio arba dėl gamtinio šaltinio, kuriame gamtiniai radionuklidai yra naudojami dėl jų radioaktyviųjų, skilimo ar naudingų savybių. Į šią sąvoką neįeina avarinės apšvitos atvejai.
Kvalifikuoti ekspertai: asmenys, turintys teorinių žinių ir praktinės patirties, būtinų atliekant fizinius, techninius bei cheminius bandymus, įvertinant apšvitos dozes, galintys nurodyti, kaip užtikrinti asmenų apsaugą ir tinkamą apsauginių priemonių veikimą bei kurių kompetenciją pripažįsta kompetentingos institucijos. Kvalifikuoti ekspertai gali būti techniškai atsakingi už darbuotojų ir gyventojų saugą.
Radioaktyvusis užterštumas: bet kurios medžiagos, paviršiaus arba aplinkos užteršimas arba žmogaus užteršimas radioaktyviosiomis medžiagomis. Žmogaus radioaktyvusis užterštumas - tai ir išorinis odos užterštumas, ir vidinis užterštumas, nepriklausomai nuo patekimo būdo.
Radioaktyvioji medžiaga: kiekviena medžiaga, kurioje yra vienas ar daugiau radionuklidų, į kurių aktyvumą reikia atsižvelgti radiacinės saugos požiūriu.
Radiacinė avarija: situacija, kuriai esant reikia imtis neatidėliotinų veiksmų, kad būtų visiškai ar dalinai apsaugoti darbuotojai ir gyventojai.
Kontrolinė gyventojų grupė: asmenų grupė, kurių apšvita nuo šaltinio yra pakankamai vienoda ir atspindi visų gyventojų, labiausiai veikiamų to šaltinio, apšvitą.
Pranešimas: pranešimas apie ketinimą verstis praktine veikla, susijusia su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinių naudojimu, arba bet kokia kita šios direktyvos taikymo sričiai priklausančia veikla, kurią būtina pateikti kompetentingai institucijai.
Uždaras jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinis: šaltinis, kurio konstrukcija apsaugo nuo radioaktyviųjų medžiagų patekimo į aplinką jį tinkamai naudojant.
Sivertas: lygiavertės arba efektinės dozės vienetas. Vienas sivertas yra lygus 1 džauliui į kilogramą:
1 Sv = 1 J kg
-1
Jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinis: aparatas, radioaktyvioji medžiaga arba įrenginys, galintys spinduliuoti jonizuojančiąją spinduliuotę.
Stebimoji zona: zona, kuri yra stebima tam, kad būtų apsisaugota nuo jonizuojančiosios spinduliuotės.
Įmonė: bet kuris fizinis arba juridinis asmuo, kuris vykdo praktinę arba darbinę veiklą, nurodytą šios direktyvos 2 straipsnyje, ir kuris pagal nacionalinę teisę yra teisiškai atsakinga už tokią praktinę arba darbinę veiklą.
II DALIS
TAIKYMO SRITIS
2 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma visoms praktinės veiklos rūšims, susijusioms su rizika, kurią lemia jonizuojančiosios spinduliuotės, atsirandančios iš dirbtinio šaltinio arba gamtinio šaltinio tais atvejais, kai gamtiniai radionuklidai yra arba buvo apdorojami dėl jų radioaktyviųjų, skilimo ar naudingųjų savybių, būtent:
a) radioaktyviųjų medžiagų gamyba, apdirbimas, tvarkymas, naudojimas, laikymas, saugojimas, vežimas, įvežimas į Bendriją ir išvežimas iš jos bei radioaktyviųjų medžiagų laidojimas;
b) bet kurio elektros įrenginio, skleidžiančio jonizuojančiąją spinduliuotę, ir kuriame yra elementas arba elementai, veikiantys esant aukštesniam kaip 5 kV potencialų skirtumui, naudojimas;
c) bet kuri kita praktinė veikla, kurią nustato valstybė narė.
2. Pagal VII dalies reikalavimus ji taip pat yra taikoma darbinei veiklai, kuri nėra įtraukta į šio straipsnio 1 dalį, bet kurią vykdant naudojami gamtiniai jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniai, ir tai lemia žymų darbuotojų ir gyventojų apšvitos padidėjimą, dėl to ta veikla negali būti atmesta radiacinės saugos požiūriu.
3. Pagal IX dalies reikalavimus ji taip pat yra taikoma bet kuriai apsaugojamai veiklai įvykus radiacinei avarijai arba siekiant sumažinti praeityje įvykusių avarijų arba vykdytos praktinės ar darbinės veiklos nulemtą apšvitą.
4. Ši direktyva netaikoma apšvitai, kurią lemia radonas patalpose arba gamtiniai radionuklidai, esantys žmogaus kūne, nepaliestoje žemės plutoje, bei kosminė spinduliuotė žemės paviršiuje.
III DALIS
PRANEŠIMAS APIE PRAKTINĘ VEIKLĄ IR LEIDIMAS JA UŽSIIMTI
3 straipsnis
Pranešimas
1. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad, vykdant 2 straipsnio 1 dalyje nurodytas praktinės veiklos rūšis, būtų pranešta apie jas, išskyrus šiame straipsnyje nurodytus atvejus.
2. Pranešti nereikalaujama apie tas praktinės veiklos rūšis, kuriose naudojama:
a) radioaktyviosios medžiagos, jeigu šių medžiagų aktyvumas neviršija nereguliuojamojo veikmens lygių, nurodytų I priedo A lentelės 2 skiltyje, arba išimtiniais atvejais atskiroje valstybėje narėje kompetentingos institucijos nustatytų kitų dydžių, kurie vis dėlto atitinka I priede nurodytus pagrindinius bendruosius kriterijus; arba
b) radioaktyviosios medžiagos, kurių savitasis aktyvumas neviršija nereguliuojamojo veikmens lygių, nurodytų I priedo A lentelės 3 skiltyje, arba išimtiniais atvejais atskiroje valstybėje narėje kompetentingos institucijos nustatytų kitų dydžių, kurie vis dėlto atitinka I priede nurodytus pagrindinius bendruosius kriterijus; arba
c) įrenginys, kuriame radioaktyviųjų medžiagų aktyvumai ir savitieji aktyvumai viršija a ar b punktuose nurodytas reikšmes, bet veiklai gali būti pritaikytas vienas iš šių kriterijų:
i) tokio įrenginio tipas yra patvirtintas valstybės narės kompetentingų institucijų ir
ii) įrenginys atitinka uždarojo šaltinio reikalavimus;
iii) normaliomis darbo sąlygomis lygiavertės dozės galia 0,1 m nuotoliu nuo bet kokio įrenginio paviršiaus neviršija 1 μSvh-1;
iv) kompetentingos institucijos nustatė jo laidojimo sąlygas; arba
d) bet kuris jonizuojančiosios spinduliuotės generatorius, išskyrus nurodytąjį e punkte, kai:
i) jo tipas yra patvirtintas valstybės narės kompetentingų institucijų ir
ii) normaliomis darbo sąlygomis lygiavertės dozės galia 0,1 m atstumu nuo bet kokio jo paviršiaus neviršija 1 μSv-1; arba
e) bet kuris katodinis vamzdelis, skirtas vaizdui atkurti, arba bet kuris kitas jonizuojančiosios spinduliuotės generatorius, veikiantis esant potencialų skirtumui, ne didesniam kaip 30 kV, kai normaliomis darbo sąlygomis lygiavertės dozės galia 0,1 m atstumu nuo bet kokio jo paviršiaus neviršija 1 μSv-1; arba
f) medžiagos, užterštos radioaktyviosiomis medžiagomis, susidariusiomis leistino išmetimo metu, kurias kompetentingos institucijos yra paskelbusios nebekontroliuojamomis.
4 straipsnis
Leidimai
1. Išskyrus šiame straipsnyje nurodytus atvejus, kiekviena valstybė narė turi reikalauti išankstinio leidimo tokioms praktinės veiklos rūšims:
a) branduolinės energetikos objektų eksploatacijai ir jų eksploatacijos nutraukimui, urano kasyklų eksploatacijai ir jų uždarymui;
b) planingam radioaktyviųjų medžiagų dėjimui į gaminamus medicininius produktus, tokių gaminių importui ir eksportui;
c) planingam radioaktyviųjų medžiagų dėjimui į plataus vartojimo prekes bei tokių prekių importui ir eksportui;
d) planingam radioaktyviųjų medžiagų paskyrimui asmenims ir, kiek tai susiję su žmonių radiacine sauga, - gyvūnams, siekiant nustatyti medicinos arba veterinarinę diagnozę, gydant arba atliekant mokslo tyrimus;
e) jonizuojančiosios spinduliuotės generatorių arba šaltinių naudojimui pramoninėje radiografijoje, produkcijos apdorojimui, asmenų, nukreiptų gydymui, dozių tyrimui ir naudojimui greitintuvų, išskyrus elektroninius mikroskopus;
2. Išankstinio leidimo galima reikalauti ir kitoms praktinės veiklos rūšims, neišvardytoms šio straipsnio 1 dalyje.
3. Valstybės narės gali nurodyti, kad nereikia leidimo praktinei veiklai:
a) nurodytai šio straipsnio 1 dalies a, c ir e punktuose, kai praktinei veiklai taikomi nereguliuojamosios veiklos kriterijai; arba
b) kai dėl riboto žmogaus apšvitos pavojaus nebūtina nagrinėti atskirus atvejus, tokiu atveju praktinė veikla vykdoma pagal nacionalinius teisės aktus.
5 straipsnis
Leidimas ir nekontroliavimas laidojimui, perdirbimui ir pakartotiniam naudojimui
1. Laidojimui, perdirbimui ir pakartotinam naudojimui radioaktyviųjų medžiagų arba medžiagų, kuriose yra radioaktyviųjų medžiagų, atsiradusių dėl bet kurios praktinės veiklos, kuriai taikomas reikalavimas pranešti arba gauti leidimą, turi būti gautas išankstinis leidimas.
2. Tačiau tokių medžiagų laidojimui, perdirbimui ir pakartotinam naudojimui gali būti netaikomi šios direktyvos reikalavimai, jeigu jų aktyvumai neviršija nereguliuojamojo veikmens lygių, nustatytų nacionalinių kompetentingų institucijų. Šie nereguliuojamojo veikmens lygiai turi atitikti I priede taikomus pagrindinius bendruosius kriterijus ir turi būti atsižvelgta į visas Bendrijos pateiktas technines rekomendacijas.
IV DALIS
PRAKTINĖS VEIKLOS PAGRINDIMAS, OPTIMIZAVIMAS IR DOZIŲ APRIBOJIMAS
I SKYRIUS
BENDRIEJI PRINCIPAI
6 straipsnis
1. Valstybės narės turi užtikrinti, kad visi nauji praktinės veiklos, lemiančios apšvitą, tipai ir rūšys būtų iš anksto pagrįstos, pirmiausia juos priimant dėl jų ekonominės, socialinės arba kitokios naudos, atsižvelgiant į žalą sveikatai, kurią jos gali sąlygoti.
2. Jau esamos praktinės veiklos tipai arba rūšys gali būti peržiūrimi, siekiant pagrįsti juos, kai tik atsiranda naujų ir svarbių duomenų apie jų veiksmingumą arba pasekmes.
3. Be to, kiekviena valstybė narė turi užtikrinti, kad:
a) optimizavimo prasme visos apšvitos būtų tokios mažos, kokias įmanoma pasiekti protingomis priemonėmis, atsižvelgiant į ekonominius ir socialinius veiksnius;
b) nepažeidžiant 12 straipsnio, visų atitinkamos praktinės veiklos metu gaunamų dozių suma neviršytų ribinių dozių, šioje dalyje nustatytų darbuotojams, mokiniams, studentams ir gyventojams.
4. Šio straipsnio 3 dalies a punkte nustatytas principas turi būti taikomas visoms apšvitoms, atsirandančioms dėl 2 straipsnio 1 dalyje nurodytų praktinių veiklos rūšių. 3 straipsnio b punkte nustatytas principas netaikomas:
a) asmenims, gaunantiems apšvitą medicinos diagnostinių ir gydymo procedūrų metu;
b) asmenims, kurie sąmoningai ir savanoriškai (kai tai nesusiję su jų darbu) padeda pacientams;
c) savanoriams, dalyvaujantiems medicinos ir biomedicinos mokslo tyrimuose.
5. Valstybės narės neturi leisti specialiai dėti radioaktyviąsias medžiagas į maisto produktus, žaislus, papuošalus ir kosmetiką ir tokius gaminius importuoti arba eksportuoti.
7 straipsnis
Apribotoji dozė
1. Radiacinei saugai optimizuoti, kai tai būtina, turėtų būti taikoma apribotoji dozė.
2. Kiekvienos valstybės parengtose rekomendacijose dėl atitinkamos tvarkos, taikytinos švitinamiems pagal 6 straipsnio 4 dalies b ir c punktus asmenims, gali būti nustatyta ir apribotoji dozė.
II SKYRIUS
RIBINĖS DOZĖS
8 straipsnis
Amžiaus riba darbuotojams
Pagal 11 straipsnio 2 dalies nuostatas asmenys, jaunesni negu 18 metų amžiaus, negali būti paskirti dirbti darbo, kurio metu jie gautų tokią apšvitą, kaip darbuotojai.
9 straipsnis
Darbuotojų ribinės dozės
1. Efektinės dozės riba darbuotojams yra 100 milisivertų (mSv) per penkerius iš eilės metus, esant bet kurių vienerių metų didžiausiai dozei 50 mSv. Valstybės narės gali nustatyti didžiausius metinius lygius.
2. Nepažeidžiant šio straipsnio 1 dalies nuostatų:
a) lygiavertė dozė akies lęšiukui yra 150 mSv per metus;
b) lygiavertė dozė odai yra 500 mSv per metus. Ši riba yra taikoma dozei, tenkančiai vidutiniškai 1 cm2 odos ploto, nelygu, kuris plotas yra švitinamas;
c) lygiavertė dozė rankoms, dilbiui, kojoms ir kulkšnims yra 500 mSv per metus.
10 straipsnis
Speciali apsauga nėštumo metu ir maitinant krūtimi
1. Nėščiajai informavus įmonę (pagal nacionalinius teisės aktus ir (arba) nacionalinę praktiką) apie nėštumą, vaisiaus apsauga turi būti tokia pati kaip ir gyventojų. Nėščios moters darbo sąlygos turi būti tokios, kad lygiavertė dozė, kurią gaus vaisius, būtų tokia maža, kokią įmanoma pasiekti, ir nebūtų didesnė kaip 1 mSv per likusį nėštumo laiką.
2. Kai tik moteris praneša įmonei, kad ji maitina krūtimi, ji neturi dirbti darbų, kuriuose yra didelis organizmo radioaktyviojo užteršimo pavojus.
11 straipsnis
Ribinės dozės mokiniams ir studentams
1. Ribinės dozės 18 metų ir vyresniems mokiniams bei 18 metų ir vyresniems studentams, kurie mokymosi metu dirba su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais, turi būti tokios, kaip ir 9 straipsnyje nustatytos ribinės dozės darbuotojams.
2. Ribinė dozė 16-18 metų mokiniams ir 16-18 metų studentams, kurie mokydamiesi dirba su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais, yra 6 mSv per metus.
Nepažeidžiant šių ribinių dozių:
a) lygiavertė dozė akies lęšiukui yra 50 mSv per metus;
b) lygiavertė dozė odai yra 150 mSv per metus. Ši riba yra taikoma dozei, tenkančiai vidutiniškai 1 cm2 odos ploto, nelygu, kuris plotas yra švitinamas;
c) lygiavertė dozė rankoms, dilbiui, kojoms ir kulkšnims yra 150 mSv per metus.
3. Ribinės dozės mokiniams ir studentams, kuriems nėra taikomos šio straipsnio 1 ir 2 dalių nuostatos, yra tokios pat, kaip ir 13 straipsnyje nurodytos ribinės dozės gyventojams.
12 straipsnis
Specialiai leista apšvita
1. Išimtiniais atvejais, išskyrus radiacines avarijas, ir atskirai įvertinus konkrečius atvejus, kompetentingos institucijos gali leisti, kur to reikalauja specifiniai veiksmai, kad kai kurių darbuotojų apšvita 9 straipsnyje nustatytas ribines dozes viršytų šiai apšvitai esant ribotos trukmės, tam tikroje darbo zonoje ir neviršijant didžiausių apšvitos ribų, kompetentingų institucijų nustatytų šiems ypatingiems atvejams. Turi būti atsižvelgta į šias sąlygas:
a) tik A kategorijos darbuotojai, kaip nurodyta 21 straipsnyje, gali būti veikiami specialiai leistų apšvitų;
b) mokiniai, studentai, nėščios ir krūtimi maitinančios moterys, kurių organizmas gali būti užterštas radioaktyviosiomis medžiagomis, negali būti veikiami šių apšvitų;
c) įmonė turi rūpestingai iš anksto pagrįsti šias apšvitas, detaliai aptarti su savanoriais darbuotojais arba jų atstovais, pripažintu praktikuojančiu gydytoju, pripažinta darbo medicinos tarnyba arba kvalifikuotu ekspertu;
d) informacija apie galimą pavojų ir atsargumo priemones, kurių bus imamasi veiksmų metu, tokiems darbuotojams turi būti pateikiama iš anksto;
e) visos dozės, susijusios su tokia apšvita, yra atskirai registruojamos 34 straipsnyje minėtoje ligos istorijoje ir 28 straipsnyje minėtame asmeniniame dokumente.
2. Ribinių dozių viršijimas specialiai leistos apšvitos metu negali būti darbuotojo perkėlimo be jo sutikimo iš įprastos darbo vietos arba perkėlimo į kitą darbo vietą be darbuotojo sutikimo priežastis.
13 straipsnis
Gyventojų ribinės dozės
1. Nepažeidžiant 14 straipsnio, ribinės dozės gyventojams turi būti tokios, kokios nurodytos šio straipsnio 2 ir 3 dalyse.
2. Efektinės dozės riba yra 1 mSv per metus. Tačiau, esant ypatingoms aplinkybėms, gali būti leidžiama didesnė efektinė dozė per vienerius metus, jeigu vidutinė penkerių iš eilės metų dozė neviršija 1 mSv per metus.
3. Nepažeidžiant šio straipsnio 2 dalies:
a) lygiavertė dozė akies lęšiukui yra 15 mSv per metus;
b) lygiavertė dozė odai yra 50 mSv per metus bet kuriam vidutiniškai 1 cm2 odos ploto, nelygu, kuri ploto dalis yra švitinama.
14 straipsnis
Gyventojų apšvita
Kiekviena valstybė narė protingomis priemonėmis turi užtikrinti, kad kiekvienos praktinės veiklos įnašas į gyventojų apšvitą būtų toks mažas, kokį įmanoma pasiekti protingomis priemonėmis, atsižvelgiant į ekonominius ir socialinius veiksnius.
Tokių įnašų suma turi būti reguliariai vertinama.
V DALIS
EFEKTINĖS DOZĖS ĮVERTINIMAS
15 straipsnis
Įvertinant efektines ir lygiavertes dozes, yra naudojami dydžiai ir lygybės, pateiktos šioje dalyje. Kompetentingos institucijos gali leisti naudoti lygiaverčius metodus.
16 straipsnis
Nepažeidžiant 15 straipsnio nuostatų:
a) išorinės apšvitos atveju atitinkamų efektinės ir lygiavertės dozių įvertinimui turi būti naudojami II priede pateikti dydžiai ir lygybės;
b) vidinės apšvitos dėl radionuklidų arba radionuklidų mišinio atveju efektinės dozės įvertinimui gali būti naudojami II ir III prieduose pateikti dydžiai ir lygybės.
VI DALIS
PAGRINDINIAI DARBUOTOJŲ, MOKINIŲ IR STUDENTŲ OPERATYVINĖS SAUGOS PRINCIPAI
17 straipsnis
Darbuotojų operatyvinė sauga ypač turi remtis šiais principais:
a) išankstinis radiacinio pavojaus darbuotojams pobūdžio ir dydžio įvertinimas ir radiacinės saugos optimizavimo įdiegimas visoms darbo sąlygoms;
b) darbo zonų skirstymas į skirtingas zonas, kur tinka, atsižvelgiant į galimų apšvitų tikėtinas metines dozes ir tikimybę bei dydį;
c) darbuotojų suskirstymas į skirtingas kategorijas;
d) skirtingų zonų ir darbo sąlygų kontrolės priemonių ir monitoringo įdiegimas ir, jeigu būtina, individualus monitoringas;
e) medicinos priežiūra.
I SKYRIUS
PRIEMONĖS APŠVITAI APRIBOTI
1 skirsnis
Zonų skirstymas ir žymėjimas
18 straipsnis
Priemonės darbo vietose
1. Radiacinei saugai užtikrinti turi būti imamasi priemonių visose darbo vietose, kuriose jonizuojančioji spinduliuotė gali viršyti 1 mSv per metus, arba lygiavertė dozė gali viršyti dešimtadalį ribos, nustatytos akies lęšiukui, odai ir galūnėms, kuri nurodyta 9 straipsnio 2 dalyje. Šios priemonės turi atitikti įrangos ir šaltinio pobūdį bei rizikos dydį ir prigimtį. Atsargumo priemonių ir monitoringo apimtis, taip pat jų tipas ir kokybė, privalo atitikti su darbu apšvitos sąlygomis susijusią riziką.
2. Kontroliuojamosios zonos turi būti atskirtos nuo stebimųjų zonų.
3. Kompetentingos institucijos turi nustatyti kriterijus dėl zonų skirstymo į kontroliuojamąją ir stebimąją, kuris yra svarbus konkrečiomis sąlygomis.
4. Įmonė turi nuolat peržiūrėti darbo sąlygas kontroliuojamoje ir stebimojoje zonose.
19 straipsnis
Reikalavimai, taikomi kontroliuojamosioms zonoms
1. Minimalūs reikalavimai, taikomi kontroliuojamajai zonai, yra šie:
a) kontroliuojamoji zona turi būti pažymėta ir į ją gali patekti asmenys, kurie buvo atitinkamai instruktuoti, įėjimas kontroliuojamas pagal rašytines įmonės instrukcijas. Jeigu yra žymus radioaktyviojo užterštumo pavojus, turi būti imtasi specialių priemonių, įskaitant įėjimą ir išėjimą, daiktų pernešimą;
b) atsižvelgiant į radiacinės rizikos prigimtį ir apimtį kontroliuojamoje zonoje, darbo aplinkos radiacinė priežiūra turi būti organizuojama pagal 24 straipsnio reikalavimus;
c) turi būti matomi ženklai, rodantys zonos tipą, šaltinių tipą ir su jais susijusią riziką;
d) turi būti darbinės instrukcijos, nelygu radiologinė rizika, susijusi su šaltiniu ir darbu.
2. Už šių pareigų atlikimą atsako įmonė, pasitarusi su pripažintomis darbo medicinos tarnybomis arba kvalifikuotais ekspertais.
20 straipsnis
Reikalavimai, taikomi stebimosioms zonoms
1. Stebimosioms zonoms yra taikomi šie reikalavimai:
a) atsižvelgiant į radiacinės rizikos prigimtį ir apimtį stebimojoje zonoje, darbo aplinkos radiacinė priežiūra turi būti atliekama mažiausiai pagal 24 straipsnio reikalavimus;
b) jeigu reikia, turi būti ženklai, rodantys zonos tipą, šaltinių tipą ir su jais susijusią riziką;
c) jeigu reikia, turi būti darbo instrukcijos, nelygu radiacinė rizika, susijusi su šaltiniais ir darbu.
2. Už šių pareigų atlikimą atsako įmonė, pasitarusi su kvalifikuotais ekspertais arba pripažintomis darbo medicinos tarnybomis.
2 skirsnis
Darbuotojų, mokinių ir studentų skirstymas į kategorijas
21 straipsnis
Darbuotojų skirstymas į kategorijas
Tam, kad būtų galima atlikti monitoringą ir priežiūrą, turi būti skiriamos dvi darbuotojų kategorijos:
a) A kategorija: tai darbuotojai, kurie gali gauti metinę efektinę dozę, didesnę kaip 6 mSv per metus, arba lygiavertę dozę, didesnę negu 3/10 ribinės dozės akies lęšiukui, odai ir galūnėms, kaip nurodyta 9 straipsnio 2 dalyje;
b) B kategorija: tai darbuotojai, kurie nepatenka į A kategoriją.
22 straipsnis
Informavimas ir mokymas
1. Valstybės narės turi reikalauti, kad įmonė informuotų darbuotojus, mokinius ir studentus, kurie mokydamiesi dirba su šaltiniais apie:
a) pavojų sveikatai, kuris susijęs su jų darbu:
- bendras radiacinės saugos procedūras ir priemones, kurių reikia imtis, pabrėžiant tas priemones, kurios susijusios su darbo sąlygomis tiek visos praktinės veiklos, tiek atskirų darbo vietų arba darbo, kurį jiems gali tekti atlikti,
- svarbą laikytis techninių, medicinos ir administracinių reikalavimų;
b) būtinybę moterims iš anksto pranešti apie nėštumą dėl vaisiaus apšvitos pavojaus ir pavojaus, kad maitinančios moters organizmas gali būti užterštas radioaktyviosiomis medžiagomis.
2. Valstybės narės turi reikalauti, kad įmonė užtikrintų tinkamą darbuotojų, mokinių ir studentų mokymą radiacinės saugos srityje.
3 skirsnis
Priemonių darbuotojų radiacinei saugai užtikrinti įvertinimas ir įgyvendinimas
23 straipsnis
1. Įmonė atsako už priemonių darbuotojų radiacinei saugai užtikrinti įvertinimą ir įgyvendinimą.
2. Valstybės narės turi reikalauti, kad įmonė konsultuotųsi su kvalifikuotais ekspertais arba pripažintomis darbo medicinos tarnybomis apie apsaugos priemonių ir matavimo prietaisų įvertinimą ir bandymą. Tai sudaro:
a) išankstinis kritiškas montavimo planų nagrinėjimas radiacinės saugos požiūriu;
b) naujų arba patobulintų radiacinės saugos požiūriu šaltinių priėmimas naudojimui;
c) reguliaraus apsaugos priemonių ir metodų veiksmingumas tikrinimas;
d) reguliarus matavimo prietaisų kalibravimo ir reguliarus jų tinkamumo bei teisingo naudojimo tikrinimas.
II SKYRIUS
APŠVITOS ĮVERTINIMAS
1 skirsnis
Darbo vietos monitoringas
24 straipsnis
1. Radiacinę darbo vietų priežiūrą, kaip nurodyta 19 straipsnio 1 dalies b punkte ir 20 straipsnio 1 dalies a punkte, kai kuriais atvejais, turi sudaryti:
a) išorinių dozių matavimas, nustatant spinduliuotės prigimtį ir kokybę;
b) savitojo aktyvumo ir paviršiaus užterštumo matavimas, nustatant radioaktyviųjų medžiagų prigimtį, jų fizinę ir cheminę būsenas.
2. Šių matavimų rezultatai turi būti registruojami ir, jeigu reikia, naudojami individualioms dozėms įvertinti, kaip numatyta 25 straipsnyje.
2 skirsnis
Individualusis monitoringas
25 straipsnis
Monitoringas - Bendrosios nuostatos
1. Individualusis monitoringas turi būti sistemingai atliekamas A kategorijos darbuotojams. Šio monitoringo pagrindu turi būti atliekami individualūs matavimai, kuriuos atlieka pripažinta dozimetrinė tarnyba. Tais atvejais, kai A kategorijos darbuotojams gresia vidinė apšvita, turėtų būti sukurta tinkama monitoringo sistema; kompetentingos institucijos gali pateikti bendras taisykles tokiems darbuotojams nustatyti.
2. B kategorijos darbuotojų monitoringas turi būti bent jau pakankamas, kad pademonstruotų, jog šie darbuotojai B kategorijai priskirti teisingai. Valstybės narės gali reikalauti, kad B kategorijos darbuotojams būtų atliekamas individualusis monitoringas ir, jeigu būtina, individualūs matavimai, kuriuos turi atlikti pripažinta dozimetrinė tarnyba.
3. Tais atvejais, kai individualūs matavimai yra neįmanomi arba nepakankami, individualusis monitoringas turi remtis vertinimais, gautais iš kitų darbuotojų individualiųjų matavimų arba iš darbo vietų monitoringo, kaip to reikalauja 24 straipsnis.
3 skirsnis
Monitoringas atsitiktinės arba avarinės apšvitos atveju
26 straipsnis
Atsitiktinės apšvitos atveju turi būti įvertintos atitinkamos dozės ir jų pasiskirstymas kūne.
27 straipsnis
Avarinės apšvitos atveju individualusis monitoringas arba individualiųjų dozių įvertinimas turi būti atliktas atsižvelgiant į aplinkybes.
4 skirsnis
Duomenų registravimas ir ataskaitų apie juos pateikimas
28 straipsnis
1. Dokumentas, kuriame yra individualiojo monitoringo duomenys, turi būti parengtas kiekvienam A kategorijos darbuotojui.
2. Kad būtų vykdomas šio straipsnio 1 dalies reikalavimas, toliau išvardyti duomenys turi būti saugomi visą darbuotojo darbo su jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniais laiką ir po to, kol asmuo sulauks 75 metų, tačiau bet kuriuo atveju ne mažiau kaip 30 metų po to, kai baigtas su apšvita susijęs darbas:
a) duomenys apie išmatuotas arba įvertintas individualiąsias apšvitos dozes pagal 12, 25, 26 ir 27 straipsnius;
b) apšvitų, kurios išvardytos 26 ir 27 straipsniuose atveju, - informacija apie aplinkybes ir veiksmus, kurių imtasi;
c) darbo vietų monitoringo rezultatai, kuriais prireikus buvo pasinaudota individualioms dozėms įvertinti.
3. Apšvita, nurodyta 12, 26 ir 27 straipsniuose, atskirai registruojama šio straipsnio 1 dalyje nurodytame dozių dokumente.
29 straipsnis
1. Individualiojo monitoringo rezultatai, kurių reikalaujama 25, 26 ir 27 straipsniuose, turi būti:
a) prieinami kompetentingoms institucijoms ir įmonei;
b) prieinami atitinkamam darbuotojui pagal 38 straipsnio 2 dalį;
c) pateikiami pripažintam praktikuojančiam gydytojui arba pripažintoms darbo medicinos tarnyboms, kad jie paaiškintų savo prielaidas apie įtaką žmogaus sveikatai, kaip numatyta 31 straipsnyje.
2. Valstybės narės turi nustatyti būdus, kaip perduoti individualiojo monitoringo rezultatus.
3. Atsitiktinės arba avarinės apšvitos atveju, individualiojo monitoringo rezultatai turi būti pateikiami nedelsiant.
III SKYRIUS
DARBUOTOJŲ MEDICINOS PRIEŽIŪRA
30 straipsnis
Darbuotojų medicinos priežiūra turi remtis bendraisiais darbo medicinos principais.
1 skirsnis
A kategorijos darbuotojų medicinos priežiūra
31 straipsnis
Medicinos priežiūra
1. Nepaisant įmonės visos atsakomybės, už A kategorijos darbuotojų medicinos priežiūrą atsako pripažinti praktikuojantys gydytojai arba pripažintos darbo medicinos tarnybos.
Šios medicininės priežiūros metu turi būti įvertinta prižiūrimų darbuotojų sveikatos būklė, kiek tai susiję su jų tinkamumu vykdyti jiems skirtas užduotis. Dėl to pripažintas praktikuojantis gydytojas arba pripažintos darbo medicinos tarnybos turi turėti galimybę gauti bet kurią reikalingą informaciją, įskaitant aplinkos sąlygas darbo vietose.
2. Medicinos priežiūrą sudaro:
a) medicinos apžiūra darbuotoją įdarbinant arba pervedant į A kategoriją.
Šio kruopštaus patikrinimo tikslas - nustatyti, ar darbuotojas tinka jam numatomoms A kategorijos pareigoms;
b) periodinis sveikatos patikrinimas.
Kiekvieno A kategorijos darbuotojo sveikatos būklė turi būti tikrinama ne rečiau kaip kartą per metus, kad būtų nustatyta, ar darbuotojas ir toliau gali atlikti savo pareigas. Šių apžiūrų, kurios gali būti atliekamos tiek kartų, kiek to reikalauja pripažintas praktikuojantis gydytojas, pobūdis priklauso nuo darbo pobūdžio ir kiekvieno darbuotojo sveikatos būklės.
3. Pripažintas praktikuojantis gydytojas arba pripažintos darbo medicinos tarnybos gali nurodyti, kad medicinos priežiūra gali būti atliekama ir darbuotojui baigus darbą tiek laiko, kiek jie mano esant būtina, kad būtų apsaugota asmens sveikata.
32 straipsnis
Medicinos klasifikacija
A kategorijos darbuotojų tinkamumas darbui turi būti nustatomas remiantis tokia klasifikacija:
a) tinka;
b) tinka tam tikromis sąlygomis;
c) netinka.
33 straipsnis
Nė vienas darbuotojas negali būti priimtas į darbą arba pervestas į A kategoriją, jeigu manoma, kad pagal medicinos duomenis jis nėra tinkamas šiam darbui.
34 straipsnis
Ligos istorijos
1. Ligos istorijos turi būti parengtos kiekvienam A kategorijos darbuotojui ir saugomos tiek laiko, kiek jis dirba šioje kategorijoje. Po to ji saugoma tol, kol asmeniui sukanka 75 metai, tačiau bet kuriuo atveju ne trumpiau kaip 30 metų po to, kai jis baigė dirbti su jonizuojančiąja spinduliuote.
2. Ligos istorijoje pateikiama informacija apie darbo pobūdį, medicinos apžiūrų rezultatai darbuotoją įdarbinant arba pervedant į A kategoriją, periodinių medicinos apžiūrų rezultatai ir dozių registravimo dokumentas, kaip to reikalaujama pagal 28 straipsnį.
2 skirsnis
Specialioji darbuotojų priežiūra
35 straipsnis
1. Specialioji darbuotojų priežiūra turi būti atliekama kiekvienu atveju, kai viršijama viena iš 9 straipsnyje nustatytų ribinių dozių.
2. Paskesnės apšvitos sąlygos turi būti nustatytos susitarus su pripažintu praktikuojančiu gydytoju arba pripažintomis darbo medicinos tarnybomis.
36 straipsnis
Be 30 ir 31 straipsniuose numatytos medicininės darbuotojų priežiūros, reikėtų numatyti visus kitus veiksmus, susijusius su apšvitinto asmens sveikatos apsauga, kurių būtinybę nustato pripažintas praktikuojantis gydytojas arba pripažintos darbo medicinos tarnybos arba skubus gydymas.
3 skirsnis
Apeliaciniai skundai
37 straipsnis
Kiekviena valstybė narė nustato apeliacinių skundų dėl išvadų ir sprendimų, priimtų pagal 32, 33 ir 35 straipsnius, padavimo tvarką.
IV SKYRIUS
VALSTYBIŲ NARIŲ UŽDAVINIAI, SUSISĘ SU DARBUOTOJŲ RADIACINE SAUGA
38 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė sukuria tikrinimo sistemą arba sistemas, kad būtų užtikrintas nuostatų, parengtų pagal šios direktyvos reikalavimus, įgyvendinimas ir inicijuotos priežiūros ir apsaugomosios veiklos priemonės.
2. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad, darbuotojams paprašius, jie gautų individualiojo monitoringo rezultatus, taip pat ir matavimų rezultatus, gautus atliekant jų įvertinimo matavimus arba įvertinant jų dozes pagal darbo vietų matavimus.
3. Kiekviena valstybė narė imasi priemonių, būtinų, kad būtų įvertinti:
- pripažinti praktikuojantys gydytojai,
- pripažintos darbo medicinos tarnybos,
- pripažintos dozimetrinės tarnybos,
- kvalifikuoti ekspertai.
Dėl to kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų organizuojamas tokių specialistų mokymas.
4. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad atsakingi padaliniai turėtų priemones, būtinas tinkamai radiacinei saugai užtikrinti. Specializuotas radiacinės saugos padalinys, priklausantis vidaus padaliniui, bet atskiras nuo gamybos ir darbo padalinių, kuriam leista vykdyti radiacinės saugos uždavinius ir teikti konkrečias konsultacijas, turi turėti tokius įrenginius, kurių būtinumą nustato kompetentinga institucija. Šis padalinys gali aptarnauti kelis įrenginius.
5. Kiekviena valstybė narė padeda Europos bendrijos kompetentingoms institucijoms, pripažintiems praktikuojantiems gydytojams, pripažintoms darbo medicinos tarnyboms, kvalifikuotiems ekspertams arba pripažintoms dozimetrinėms tarnyboms keistis visa svarbia informacija apie dozes, kurias gavo darbuotojas, kad būtų galima atlikti medicinos apžiūrą prieš jį įdarbinant arba pervedant į A kategoriją pagal 31 straipsnį bei toliau kontroliuoti darbuotojų apšvitą.
V SKYRIUS
OPERATYVINĖ MOKINIŲ IR STUDENTŲ RADIACINĖ SAUGA
39 straipsnis
1. 18 metų ar vyresnių mokinių ir studentų, minimų 11 straipsnio 1 dalyje, apšvitos sąlygos ir operatyvinė radiacinė sauga yra tokia pati, kaip A ir B kategorijos darbuotojų.
2. 16-18 metų mokinių ir studentų, minimų 11straipsnio 2 dalyje, apšvitos sąlygos ir operatyvinė radiacinė sauga yra tokia pati, kaip B kategorijos darbuotojų.
VII DALIS
ŽYMUS APŠVITOS NUO GAMTINIŲ SPINDULIUOTĖS ŠALTINIŲ PADIDĖJIMAS
40 straipsnis
Taikymas
1. Ši dalis taikoma darbinei veiklai, nereglamentuojamai 2 straipsnio 1 dalyje, kurios metu gamtiniai jonizuojančiosios spinduliuotės šaltiniai lemia žymų darbuotojų arba gyventojų apšvitos padidėjimą, į kurį reikia atsižvelgti radiacinės saugos požiūriu.
2. Kiekviena valstybė narė užtikrina darbinės veiklos, keliančios susirūpinimą, rūšių nustatymą tyrimais arba kitais atitinkamais būdais. Jos pirmiausia apima:
a) darbinės veiklos rūšis, kai darbuotojai, o kai kuriais atvejais - gyventojai yra švitinami torono arba radono skilimo produktais, arba gama spinduliuotės, arba bet kurios kitos rūšies spinduliuotės mineralinių vandenų kurortuose, olose, kasyklose, požeminėse darbo vietose arba antžeminėse darbo vietose tam tikrose nustatytose teritorijose;
b) darbinės veiklos rūšis, kurios apima darbą su medžiagomis, paprastai laikomomis neradioaktyviomis, bet turinčiomis gamtinių radionuklidų, lemiančių žymų darbuotojų, o tam tikrais atvejais - gyventojų apšvitos padidėjimą, ir šių medžiagų saugojimas;
c) darbinės veiklos rūšis, kurių metu susidaro atliekos, paprastai laikomos neradioaktyviomis, bet kuriose yra gamtinių radionuklidų, lemiančių žymų gyventojų, o tam tikrais atvejais - darbuotojų apšvitos padidėjimą;
d) orlaivio eksploataciją.
3. 41 ir 42 straipsniai yra taikomi atsižvelgiant į valstybėse narėse nustatytus lygius, nuo kurių reikia atsižvelgti į apšvitą nuo gamtinių jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinių, atsirandančią praktinės veiklos, nurodytos šio straipsnio 2 dalyje, metu ir šią apšvitą kontroliuoti.
41 straipsnis
Apsauga nuo apšvitos nuo gamtinių žemės jonizuojančiosios spinduliuotės šaltinių
Valstybės narės turi reikalauti, kad bet kuriai darbinei veiklai, kurią jos deklaruoja kaip keliančią susirūpinimą, tinkamais metodais būtų vykdomas apšvitos monitoringas ir, kur reikia:
a) būtų įgyvendinamos korekcinės priemonės apšvitai mažinti pagal visus IX dalies reikalavimus arba kai kuriuos iš jų;
b) radiacinės saugos priemonės būtų taikomos pagal visus III, IV, V, VI ir VIII dalių reikalavimus arba dalį jų.
42 straipsnis
Orlaivio įgulos sauga
Kiekviena valstybė narė imasi priemonių, kad orlaivius eksploatuojančios įmonės atsižvelgtų į apšvitą, kurią dėl kosminės spinduliuotės gauna orlaivio įgula ir kuri gali viršyti 1 mSv per metus. Įmonės imasi atitinkamų priemonių, visų pirma:
- įvertinti atitinkamos orlaivio įgulos gaunamą apšvitą,
- atsižvelgti į įvertintą apšvitą, kai yra sudaromi darbo grafikai, siekiant sumažinti didelę apšvitą gaunančių įgulos narių dozes,
- informuoti suinteresuotus darbuotojus apie žalą sveikatai, kurią kelia jų darbas,
- taikyti 10 straipsnį moterims - įgulų narėms.
VIII DALIS
GYVENTOJŲ RADIACINĖS SAUGOS UŽTIKRINIMAS NORMALIOMIS SĄLYGOMIS
43 straipsnis
Pagrindiniai principai
Kiekviena valstybė narė sukuria sąlygas, būtinas užtikrinti geriausią galimą gyventojų apsaugą, pagrįstą 6 straipsnyje nurodytais principais, ir taikyti pagrindinius gyventojų operatyvinės saugos principus.
44 straipsnis
Praktinės veiklos, susijusios su jonizuojančiosios spinduliuotės pavojumi gyventojams, leidimo sąlygos
Operatyvinė gyventojų sauga normaliomis sąlygomis nuo praktinės veiklos, kuriai būtinas išankstinis leidimas, reiškia visas priemones ir tyrimus nustatyti ir pašalinti veiksnius, kurie bet kurio darbo, kuriame naudojama jonizuojančioji spinduliuotė, metu gali sukelti gyventojų apšvitos pavojų, ir į kurį reikia atsižvelgti radiacinės saugos požiūriu. Tokia sauga apima šias užduotis:
a) įrenginių, keliančių apšvitos pavojų, planų ir siūlomos vietos tiems įrenginiams sumontuoti atitinkamoje teritorijoje nagrinėjimas ir tvirtinimas radiacinės saugos požiūriu;
b) tokių naujų įrenginių priėmimas naudoti atsižvelgiant į pakankamą apsaugą nuo bet kokio apšvitos arba radioaktyviojo užterštumo, kurie gali turėti įtakos toliau už šių įrenginių teritorijos, atsižvelgiant, jeigu tinka, į demografines, meteorologines, geologines, hidrologines ir ekologines sąlygas;
c) radioaktyviųjų nuotekų šalinimo planų tikrinimas ir tvirtinimas.
Šios užduotys turi būti vykdomos pagal kompetentingų įstaigų nustatytas taisykles, atsižvelgiant į tai, kokį pavojų kelia apšvita.
45 straipsnis
Gyventojų dozių įvertinimas
Kompetentingos institucijos:
a) užtikrina, kad dozių dėl 44 straipsnyje nurodytos praktinės veiklos įvertinimas visiems gyventojams ir kontrolinėms gyventojų grupėms visur, kur tokios grupės gali būti, būtų atliktas kiek įmanoma tikroviškiau;
b) nuspręsti, kaip dažnai reikia atlikti vertinimus ir imtis visų būtinų priemonių nustatyti kontrolines gyventojų grupes, atsižvelgiant į veiksmingus radioaktyviųjų medžiagų pernešimo kelius;
c) atsižvelgiant į radiacinį pavojų, užtikrinti, kad, vertinant gyventojų dozes, būtų:
- įvertintos dozės, gaunamos dėl išorinės spinduliuotės, nurodant, kai įmanoma, neaiškios spinduliuotės kokybines charakteristikas,
- įvertintas radionuklidų patekimas į organizmą, rodantis radionuklidų prigimtį, ir, jei reikia, jų fizines ir chemines būsenas, bei nustatytas šių radionuklidų aktyvumas ir savitieji aktyvumai,
- įvertintos dozės, kurias gali gauti kontrolinės gyventojų grupės, ir apibūdintos šių grupių savybės;
d) reikalauti, kad būtų registruojami išorinės apšvitos matavimų, radionuklidų patekimo į organizmą ir radioaktyviojo užterštumo įvertinimo, taip pat ir dozių, kurias gavo kontrolinės grupės ir gyventojai, įvertinimo rezultatai.
46 straipsnis
Tikrinimas
Gyventojų sveikatos apsaugai kiekviena valstybė narė sukuria tikrinimo sistemą, kuri užtikrintų pagal šią direktyvą parengtų nuostatų vykdymą ir sukurtų prielaidas radiacinės saugos priežiūrai.
47 straipsnis
Įmonių atsakomybės sritys
1. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad įmonė, atsakinga už 2 straipsnyje nurodytas praktinės veiklos rūšis, vykdytų jas pagal gyventojų sveikatos apsaugos radiacinės saugos srityje principus ir, dirbdama su savo įrenginiais, visų pirma vykdytų šias užduotis:
a) siektų ir palaikytų optimalų aplinkos ir gyventojų saugos lygį;
b) tikrintų aplinkos ir gyventojų saugos techninių priemonių veiksmingumą;
c) ten kur reikia, diegtų aplinkos ir gyventojų apšvitos ir radioaktyviosios taršos matavimo bei vertinimo įrangą ir metodikas, skirtas radiacinės saugos priežiūrai;
d) reguliariai kalibruotų matavimo prietaisus ir reguliariai juos tikrintų, ar jie tinkami ir teisingai naudojami.
2. Kvalifikuoti ekspertai ir, kai reikia, specializuotos radiacinės saugos padalinys, nurodytas 38 straipsnio 4 dalyje, yra atsakingas už šių pareigų atlikimo priežiūrą.
IX DALIS
APSAUGOMOJI VEIKLA
48 straipsnis
Taikymas
1. Ši dalis taikoma vykdant apsaugomąją veiklą radiacinių avarijų atvejais arba nuolatinės apšvitos atvejais, kuri atsiranda dėl praeityje buvusių avarijų ar vykdytos praktinės ar darbo veiklos.
2. Bet kurios apsaugomosios veiklos apimtis ir vykdymas laikomi atitinkančiais toliau išvardytus principus, jeigu:
- apsaugomosios veiklos imamasi tik tais atvejais, jeigu dėl radiacijos patirta žala sumažėja tiek, kad būtų galima pateisinti dėl apsaugomosios veiklos taikymo atsiradusią žalą ir išlaidas, įskaitant socialines išlaidas,
- apsaugomosios veiklos taikymo forma, mastas ir trukmė yra optimizuoti tiek, kad ta nauda, kuri gaunama sumažinus sveikatai padarytą žalą taikant apsaugomąją veiklą, būtų didžiausia,
- 9 ir 13 straipsniuose nustatytos dozių ribos netaikomos apsaugomajai veiklai; tačiau apsaugomosios veiklos taikymo lygiai, kurie nustatomi taikant 50 straipsnio 2 dalį, yra nuorodos į situacijas, kurioms apsaugomoji veikla taikytina; be to, nuolatinės apšvitos atvejais, kuriems taikomas 53 straipsnis, 9 straipsnyje nurodytos dozių ribos turėtų paprastai būti taikomos darbuotojams, atliekantiems apsaugomuosius veiksmus.
1 skirsnis
Apsaugomoji veikla radiacinių avarijų atvejais
49 straipsnis
Galimosios apšvitos
Valstybės narės, kai kuriais atvejais, reikalauja, kad būtų:
- atsižvelgiama į radiacinių avarijų, kurios įvyksta dėl praktinės veiklos, apie kurią reikia pranešti arba kuriai būtina gauti leidimą pagal III dalies nuostatas, tikimybę,
- įvertinamas radioaktyviųjų medžiagų, galinčių pasklisti avarijos metu, pasiskirstymas erdvės ir laiko atžvilgiu,
- atitinkamai įvertinamos kitos galimosios apšvitos.
50 straipsnis
Pasirengimas apsaugomajai veiklai
1. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų atsižvelgiama į tai, kad radiacinės avarijos gali kilti dėl praktinės veiklos, vykdomos jos teritorijoje arba už jos ribų, bei turėti jai įtakos.
2. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad atitinkami apsaugomosios veiklos planai, atsižvelgiant į apsaugomajai veiklai taikomus bendruosius radiacinės saugos principus, nurodytus 48 straipsnio 2 dalyje, ir atitinkamus apsaugomosios veiklos lygius, kuriuos nustato kompetentingos institucijos, būtų sudaromi nacionaliniu arba vietos lygiu, įskaitant ir tuos, kurie skirti patiems įrenginiams, kad būtų galima nagrinėti įvairius radiacinės avarijos tipus ir kad tokie planai tinkamu mastu būtų reguliariai tikrinami.
3. Kiekviena valstybė narė kai kuriais atvejais užtikrina, kad būtų priimta nuostata dėl tinkamo specialių grupių, skirtų techninei, medicinos ir sveikatos apsaugomajai veiklai, mokymo.
4. Kiekviena valstybė narė stengiasi bendradarbiauti su kitomis valstybėmis narėmis arba valstybėmis, kurios nėra narės, dėl galimų radiacinių avarijų jų teritorijose esančiuose įrenginiuose, kurios gali turėti įtakos kitoms valstybėms narėms arba valstybėms, nesančioms narėmis, kad būtų lengviau organizuoti tų valstybių radiacinę saugą.
51 straipsnis
Apsaugomosios veiklos taikymas
1. Kiekviena valstybė narė priima nuostatą, kad įmonė, atsakinga už konkrečią praktinę veiklą, bet kurios radiacinės avarijos atveju jos teritorijoje nedelsdama praneštų kompetentingoms institucijoms, ir reikalauja imtis visų atitinkamų veiksmų padariniams sumažinti.
2. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad radiacinės avarijos atveju jos teritorijoje įmonė, atsakinga už konkrečią praktinę veiklą, atliktų pirminį parengtinį avarijos aplinkybių ir padarinių įvertinimą bei padėtų vykdyti apsaugomąją veiklą.
3. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad būtų priimta nuostata, jeigu to reikalauja susiklosčiusi situacija, dėl apsaugomosios veiklos taikymo, susijusi su:
- šaltiniu, kad būtų sumažinta arba sustabdyta tiesioginė spinduliuotė ir radionuklidų išmetimas,
- aplinka, kad būtų sumažinta radioaktyviųjų medžiagų pernaša žmonėms,
- žmonėmis, kad būtų sumažinta apšvita ir organizuotas nukentėjusių asmenų gydymas.
4. Kiekviena valstybė narė, įvykus radiacinei avarijai jos teritorijoje arba už jos ribų, reikalauja:
a) organizuoti tinkamą apsaugomąją veiklą, atsižvelgiant į realias avarijos charakteristikas;
b) įvertinti ir registruoti radiacinės avarijos padarinius bei apsaugomosios veiklos veiksmingumą.
5. Kiekviena valstybė narė radiacinės avarijos jų teritorijoje sumontuotuose įrenginiuose atveju arba esant tikimybei, kad jų teritorijose gali atsirasti radiacinės avarijos padarinių, užmezga bendradarbiavimo ryšius su kitomis valstybėmis narėmis arba valstybėmis ne narėmis, kurios gali būti susijusios su avarija.
52 straipsnis
Profesinė avarinė apšvita
1. Kiekviena valstybė narė priima nuostatą dėl situacijų, kai darbuotojai arba apsaugomąją veiklą taikantis personalas, dalyvaujantis skirtingų rūšių apsaugomojoje veikloje, gali patekti į avarinę apšvitą ir patirti dozes, kurios viršija darbuotojų dozių ribas. Todėl kiekviena valstybė narė nustato apšvitos lygius atsižvelgdama į techninius įsipareigojimus ir pavojų sveikatai. Šie lygiai yra darbiniai. Apšvita, viršijanti šiuos specialius lygius, gali būti priimtina tik išimtiniais atvejais, kai reikia gelbėti žmonių gyvybes ir tik savanoriams, kuriems buvo pranešta apie pavojų, su kuriuo jie susidurs dalyvaudami apsaugomojoje veikloje.
2. Kiekviena valstybė narė reikalauja, kad specialiosioms avarijų metu veikiančių apsaugomosios veiklos grupių nariams būtų atliekamas radiologinis monitoringas ir medicinos priežiūra.
II skirsnis
Apsaugomosios veiklos taikymas nuolatinės apšvitos atvejais
53 straipsnis
Tais atvejais, kai valstybės narės nustato, kad tam tikrais atvejais dėl praeityje įvykusių radiacinių avarijų ar vykdytos praktinės veiklos gali susidaryti ilgalaikė apšvita, tiek, kiek tai susiję su apšvitos pavojumi, užtikrina, kad būtų:
a) pažymėta apšvitą sukelianti teritorija;
b) pasiruošta apšvitos monitoringui;
c) tinkamai vykdoma bet kuri apsaugomoji veikla, atsižvelgiant į realias tos situacijos charakteristikas;
d) reguliuojamas patekimas į žemės plotą arba pastatus, esančius pažymėtoje teritorijoje, ir naudojimasis jais.
X DALIS
BAIGIAMOSIOS NUOSTATOS
54 straipsnis
1. Ši direktyva nustato pagrindinius saugos standartus dėl darbuotojų ir gyventojų sveikatos apsaugos nuo jonizuojančiosios spinduliuotės pavojaus, kad valstybės narės juos įgyvendintų vienodai. Jeigu valstybė narė turi nustatyti dozės ribas, kurios yra griežtesnės negu tos, kurias nustato ši direktyva, ji apie tai praneša Komisijai ir valstybėms narėms.
55 straipsnis
Įgyvendinimas
1. Valstybes narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2000 m. gegužės 13 d., įgyvendina šia direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias nuostatas, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
56 straipsnis
Panaikinimas
1959 m. vasario 2 d. direktyvos, 1962 m. kovo 5 d. direktyva, Direktyvos 66/45/Euratomas, 76/579/Euratomas, 79/343/Euratomas, 80/836/Euratomas ir 84/467/Euratomas panaikinamos nuo 2000 m. gegužės 13 d.
57 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1996 m. gegužės 13 d.