Tarybos direktyva 96/93/EB
1996 m. gruodžio 17 d.
dėl gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų sertifikavimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
kadangi 1989 m. gruodžio 11 d. Tarybos direktyva 89/662/EEB dėl veterinarinių patikrinimų, taikomų Bendrijos vidaus prekyboje, siekiant sukurti vidaus rinką [3], ir 1990 m. birželio 26 d. Tarybos direktyva 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvais gyvūnais ir gyvūninės kilmės produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [4], įpareigoja gaminančią ar išsiunčiančią valstybę narę užtikrinti, kad veterinarinis patikrinimas ir prireikus sertifikavimas būtų atliekamas tinkamai;
kadangi, siekiant užtikrinti, kad nekliudomai veiktų gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų vidaus rinka, valstybės narės turi visiškai pasitikėti sertifikavimo, atliekamo gamybos ir išsiuntimo vietose, sąžiningumu;
kadangi šio tikslo neįmanoma pasiekti, valstybėms narėms veikiant pavieniui; kadangi todėl turėtų būti priimtos tam tikros taisyklės dėl kompetentingų institucijų ir sertifikuojančių pareigūnų įgaliojimų bei dėl gyvūnų ir gyvūninės kilmės produktų sertifikavimo pagal Bendrijos teisės aktus;
kadangi tikslinga užtikrinti, kad taisyklės ir principai, kuriuos taiko trečiųjų šalių sertifikuojantys pareigūnai, suteikia bent jau tokias pat garantijas, kokios nustatytos šioje direktyvoje;
kadangi, siekiant užkirsti kelią apgaulingam ar nesąžiningam sertifikavimui, privalu imtis veiksmingų priemonių,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Ši direktyva nustato taisykles, kurių reikia laikytis, išduodant sertifikatus, kurių reikalauja veterinarijos teisės aktai.
2 straipsnis
1. Šioje direktyvoje:
"veterinarijos teisės aktai" - tai teisės aktai, išvardyti Direktyvos 89/662/EEB A priede ir Direktyvos 90/425/EEB A ir B prieduose;
"sertifikuojantis pareigūnas" - tai oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas arba - veterinarijos teisės aktuose nustatytais atvejais - asmuo, kompetentingos institucijos įgaliotas pasirašyti sertifikatus, kurių reikalauja minėti teisės aktai.
2. Be 1 dalyje išvardytų apibrėžimų, mutatis mutandis taikomi Direktyvų 89/662/EEB ir 90/425/EEB 2 straipsniuose esantys apibrėžimai.
3 straipsnis
1. Institucija užtikrina, kad sertifikuojantys pareigūnai pakankamai išmanytų veterinarijos teisės aktus dėl sertifikuojamųjų gyvūnų ir produktų bei apskritai būtų supažindinti su taisyklėmis, kurių reikia laikytis sudarant ir išduodant sertifikatus ir, jeigu reikia, būtų supažindinti su tyrimų, testų ar apžiūrų, kuriuos reikia atlikti iki sertifikavimo, pobūdžiu ir apimtimi.
2. Sertifikuojantys pareigūnai negali patvirtinti duomenų, apie kuriuos jie asmeniškai neišmano arba kurių negali išaiškinti.
3. Sertifikuojantys pareigūnai negali pasirašyti tuščių blankų ar neužpildytų sertifikatų, ar sertifikatų dėl gyvūnų ar produktų, kurių patys pareigūnai neapžiūrėjo ar kurie buvo praleisti jų netikrinus. Jei sertifikatas yra pasirašomas remiantis kitu sertifikatu ar atestatu, prieš pasirašydamas, sertifikuojantis pareigūnas turi turėti tą dokumentą prieš pasirašydamas.
4. Nė viena šio straipsnio nuostata neužkerta kelio oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui patvirtinti duomenis, kurie:
a) nustatyti kito kompetentingos institucijos įgalioto ir savo veikloje oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo kontroliuojamo asmens pagal šio straipsnio 1-3 dalių nuostatas, jei tik jis gali patikrinti duomenų tikslumą, arba
b) gauti vykdant monitoringo programas per oficialiai pripažintas kokybės užtikrinimo sistemas ar epidemiologinės priežiūros sistemos priemonėmis,
tais atvejais, kada tai daryti leidžia veterinarijos teisės aktai.
5. Išsamios taisyklės dėl šio straipsnio įgyvendinimo gali būti priimtos vadovaujantis 7 straipsnyje nustatyta tvarka.
4 straipsnis
1. Siekdamos užtikrinti vientisą sertifikavimą, kompetentingos institucijos imasi būtinų priemonių. Visų pirma, jos užtikrina, kad jų paskirti sertifikuojantys pareigūnai:
a) turi statusą, užtikrinantį jų nešališkumą, bei nėra tiesiogiai komerciškai susiję su sertifikuojamaisiais gyvūnais ar produktais arba su jų savininkais ar ūkiais, iš kurių tie gyvūnai ar produktai kilę;
b) visiškai supranta kiekvieno jų pasirašomo sertifikato turinio prasmę.
2. Sertifikatai sudaromi bent jau ta kalba, kurią supranta sertifikuojantis pareigūnas, ir bent viena paskirties šalies oficialia kalba, kaip tai nustatyta Bendrijos teisės aktuose.
3. Kiekviena kompetentinga institucija laikosi tokios pozicijos, kad sertifikatai būtų susiejami su atitinkamu sertifikuojančiu pareigūnu, ir užtikrina, kad visų išduotų sertifikatų kopijos galiotų tos institucijos nustatytą laiką.
5 straipsnis
1. Valstybės narės įdiegia tokius patikrinimus ir imasi kontrolės priemonių, būtinų siekiant užkirsti kelią klaidingų ar apgaulingų sertifikatų išdavimui ir nesąžiningai sertifikatų, ketinamų naudoti pagal veterinarijos teisės aktus, gamybai arba jų nesąžiningam naudojimui.
2. Nepažeisdamos teisminių procedūrų ar nuobaudų, kompetentingos institucijos atlieka tyrimus ar patikrinimus ir imasi atitinkamų priemonių nubausti institucijas dėl pastebėto apgaulingo ar klaidingo sertifikavimo. Tokiomis priemonėmis gali būti laikinas, tol, kol bus baigtas tyrimas, sertifikuojančių pareigūnų įgaliojimų sustabdymas.
Pirmiausia, jei patikrinimais nustatoma, kad:
a) sertifikuojantis pareigūnas sąmoningai išdavė apgaulingą sertifikatą, kompetentinga institucija imasi būtinų priemonių (kiek tai įmanoma) užtikrinti, kad minimas asmuo nebegalėtų padaryti kito tokio nusižengimo;
b) asmuo ar įmonė apgaulingai pasinaudojo ar suklastojo oficialų sertifikatą, kompetentinga institucija imasi būtinų priemonių (kiek tai įmanoma) užtikrinti, kad asmuo ar įmonė nebegalėtų padaryti kito tokio nusižengimo. Tokiomis priemonėmis gali būti atsisakymas vėliau išduoti oficialų sertifikatą tokiam asmeniui ar įmonei.
6 straipsnis
Inspektavimais, kuriuos nustato Bendrijos veterinarijos teisės aktai, ir auditais, atliekamais vadovaujantis Bendrijos ir trečiųjų šalių lygiateisiškumo sutartimis, Komisija užtikrina, kad trečiųjų šalių sertifikuojančių pareigūnų taikomos taisyklės ir principai suteikia bent jau tokias pat garantijas, kokios numatytos šioje direktyvoje.
Jei inspektavimais ir (arba) auditais arba Direktyvose 90/675/EEB ir 91/496/EEB numatytais patikrinimais nustatoma, kad trečiosios šalies sertifikuojantys pareigūnai neatitinka šių principų, vadovaujantis šios direktyvos 7 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta dėl papildomų garantijų ar specialių reikalavimų.
7 straipsnis
Tais atvejais, kai duodama nuoroda į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, Tarybos sprendimu 68/361/EEB [5] įsteigtas Veterinarijos nuolatinis komitetas laikosi Direktyvos 89/662/EEB 18 straipsnyje nustatytos tvarkos.
8 straipsnis
Iki 1998 m. gruodžio 31 d Komisija pateikia Tarybai ataskaitą su pasiūlymais dėl saugių elektroninio perdavimo ir sertifikavimo būdų.
Dėl pasiūlymų Komisija imasi veiksmų, vadovaudamasi kvalifikuota balsų dauguma.
9 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1998 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų vidaus teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
10 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1996 m. gruodžio 17 d.