KOMISIJOS SPRENDIMAS
2004 m. kovo 30 d.
dėl Jungtinės Karalystės pagalbos schemos įgyvendinant Gibraltaro Vyriausybės įmonių pelno mokesčių reformą
(pranešta dokumentu Nr. C(2004) 929)
(autentiškas tik tekstas anglų kalba)
(tekstas svarbus EEE)
(2005/261/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į jos 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
pakvietusi suinteresuotas šalis pateikti savo pastabas pagal pirmiau minėtąsias nuostatas (1), ir atsižvelgdama į jų pastabas,
kadangi:
I PROCEDŪRA
(1)
2002 m. rugpjūčio 12 d. laišku, kurį Komisija registravo rugpjūčio 19 d. numeriu (SG(2002) A/8328), Jungtinė Karalystė pranešė Komisijai pagal EB Sutarties 88 straipsnio 3 dalį apie Gibraltaro Vyriausybės vykdomą įmonių pelno mokesčio reformą (toliau - reforma).
(2)
2002 m. spalio 16 d. dėl reformos Komisija nusprendė pradėti procedūrą, apibrėžtą EB Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje (K(2002) 3734). Apie šį sprendimą Jungtinei Karalystei buvo pranešta 2002 m. spalio 18 d. (SG(2002) D/232221). Pratęsus galutinį terminą, Jungtinė Karalystė atsakė 2002 m. gruodžio 16 d. laišku (A/39214).
(3)
Komisijos sprendimas pradėti formalią tyrimo procedūrą buvo paskelbtas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje, paraginus suinteresuotas šalis pateikti savo pastabas (2). Pastabas pateikė: 2002 m. gruodžio 30 d. Ispanijos verslo organizacijų konfederacija (Confederación Española de Organizaciones Empresariales) (A/39469), 2003 m. sausio 2 d. Alandų administracija, Suomija (Ålands Landskapsstyrelse) (A/30002), 2003 m. sausio 2 ir 3 dieną Ispanijos Vyriausybė (A/30003 ir A/30018) ir 2003 m. sausio 3 d. Gibraltaro Vyriausybė (A/30011). Šios pastabos buvo perduotos Jungtinei Karalystei, kuri atsakė 2003 m. vasario 13 d. (A/31313).
II IŠSAMUS PRIEMONĖS APIBŪDINIMAS
(4)
Toliau pateiktame priemonės apibūdinime yra atsižvelgiama į siūlomos reformos pakeitimus, kuriuos Gibraltaro Vyriausybė padarė po to, kai buvo pradėta formali tyrimo procedūra dėl valstybės pagalbos. Šie pakeitimai buvo nurodyti 2002 m. gruodžio 16 d. Jungtinės Karalystės laiške. Jie yra apibendrinti toliau esančiuose 27-30 punktuose.
(5)
Paskelbtas reformos tikslas - įvesti naują bendrą įmonių pelno mokesčio sistemą, kurioje nebūtų jokio valstybės pagalbos elemento, suteikti pakankamo teisinio tikrumo Gibraltare veikiančioms įmonėms ir užtikrinti pakankamas Gibraltaro Vyriausybės pajamas iš įmonių pelno mokesčio. Reforma taip pat siekiama užtikrinti atitikimą reikalavimams, kurie yra apibrėžti ES Verslo apmokestinimo etikos kodekse (3) (toliau - Etikos kodeksas) ir OECD ataskaitoje dėl žalingos mokesčių konkurencijos (4). Gibraltaro Vyriausybės nuomone, pagrindinis reformos siekis yra bendras įmonių pelno apmokestinimo panaikinimas, išskyrus papildomus mokesčius komunalines ir finansines paslaugas teikiančioms įmonėms. Siūlomos reformos esmė - visiškai panaikinti nevienodas sąlygas, taikomas rezidentams ir nerezidentams, ir vietoje ar užsienyje vykdomai ūkinei veiklai, t. y. panaikinti vadinamąsias „apsisaugojimo“ (angl. ring-fencing) nuostatas. Teisės aktai dėl atleistų nuo mokesčių tokią teisę turinčių bendrovių bus panaikinti. Bus panaikintas formalus skirtumas tarp taip vadinamosios vidaus ir užsienio ekonomikos.
(6)
Bendrą mokesčių sistemą, kurią numatoma sukurti įgyvendinant reformą, sudarys darbo užmokesčio fondo mokestis, įmonių nekilnojamojo turto mokestis ir registracijos mokestis, kurie bus taikomi visoms Gibraltaro bendrovėms. Gibraltaro Vyriausybė yra apskaičiavusi, kad įgyvendinus šią naująją iš trijų bendrųjų mokesčių sudarytą ir visoms Gibraltaro bendrovėms taikomą sistemą, ji ir toliau surinks ribotas, bet pakankamas einamąsias pajamas iš įmonių pelno mokesčių - 13,7 mln. GPB (maždaug 20 mln. EUR), kurie sudaro maždaug 9,25 % visų Vyriausybės pajamų. Palyginimui pajamos iš fizinių asmenų pajamų mokesčio surado 53,6 mln. GBP (apie 77 mln. EUR), t. y. maždaug 36,3 % valstybės pajamų. Pajamos iš papildomų mokesčių, kuriais apmokestinama komunalines ir finansines paslaugas teikiančių įmonių veikla, bus labai nedidelės, tačiau vis dėlto pagal bendrąją sistemą galės padengti bet kuriuos pajamų iš įmonių pelno mokesčio trūkumus.
(7)
Reforma bus įgyvendinama vadovaujantis šiais teisės aktais:
-
Potvarkiu dėl bendrovių (darbo užmokesčio fondo mokesčio),
-
Potvarkiu dėl bendrovių (metinio registracijos mokesčio),
-
Potvarkiu dėl mokesčio normų,
-
Potvarkiu dėl bendrovių (tam tikrų veiklos rūšių apmokestinimo).
(8)
Šiuos teisės aktus įgyvendins Gibraltaro Vyriausybė, po to, kai juos patvirtins Gibraltaro Parlamentas (Asamblėja). Taip pat įgyvendinant reformą iš karto bus panaikinti Potvarkis dėl bendrovių apmokestinimo ir koncesijų (netaikymo bendrovėms teisės aktai) ir Pajamų mokesčių reglamentas (reikalavimus atitinkančioms bendrovėms). Potvarkis dėl pajamų mokesčio bus iš dalies pakeistas panaikinant arba tinkamai iš dalies pakeičiant visas nuostatas, pagal kurias bendrovės yra apmokestinamos pajamų mokesčiu.
(9)
Taisyklių įgyvendinimą administruos Gibraltaro Pajamų mokesčio reikalų komisijos narys. Visos Gibraltaro bendrovės privalės teikti savo viešas ataskaitas Bendrovių registrui pagal 4-ąją ir 7-ąją EB bendrovių teisės direktyvas. Visos bendrovės Gibraltare, turinčios prievolę mokėti mokesčius, teiks mokesčių ataskaitas komisijos nariui, ir bus nustatytos griežtos priemonės užtikrinant, kad šių įsipareigojimų būtų laikomasi. Pirmą kartą Gibraltare bus įsteigtas specializuotas teismas, įgaliotas spręsti bendrovių apmokestinimo klausimus (Bendrovių tam tikros veiklos rūšių mokesčių teismas), kurio paskirtis bus taip pat svarstyti skundus ir kitus klausimus, kurie gali iškilti pradėjus taikyti naujus teisės aktus. Toks teismas taip pat bus įgaliotas reikalauti, kad bendrovė pateiktų jam patikrinimui visus buhalterinės apskaitos dokumentus, sąskaitas, informaciją apie darbo stažą ir visus kitus dokumentus, kuriuose, teismo nuomone, yra arba gali būti informacija, susijusi su vykdomų procesinių veiksmų objektu.
(10)
Pelno apmokestinimą pakeis bendrasis darbo užmokesčio fondo mokestis, pagal kurį viso Gibraltaro bendrovės privalės sumokėti 3 000 GBP už vieną darbuotoją per metus. Kiekvienas darbdavys privalės mokėti tokį mokestį už visus savo visą ar dalį darbo dienos dirbančius darbuotojus, kurie yra įdarbinti Gibraltare. Apibrėžiamos šios pagrindinės sąvokos:
-
Darbdavys - bet kokia bendrovė įsteigta arba registruota pagal bet kokį Gibraltare galiojantį įstatymą, mokanti atlyginimus savo sąskaita arba išmokanti atlyginimus bet kuriam asmeniui už asmens, kuris yra laikomas darbuotoju, teikiamas paslaugą arba paslaugas,
-
Darbuotojas - asmuo, kuriam yra mokamas arba mokėtinas atlyginimas, įskaitant direktorius, išskyrus tuos direktorius, kurių vienintelė funkcija yra vykdyti direktoriaus pareigas, ir išskyrus dalį darbo dienos dirbantys arba atsitiktiniai darbuotojai,
-
Įdarbintas Gibraltare - bet kuris darbuotojas įdarbintas Gibraltare, kuris dirba Gibraltare arba vyksta į darbą iš jo, arba kurio veiklos vieta yra Gibraltaras.
(11)
Gibraltaro Vyriausybė priims išsamias kovos su vengimu mokėti mokesčius taisykles, kuriomis bus siekiama užkirsti kelią bet kokiam piktnaudžiavimui. Taip pat Vyriausybė įtvirtins darbuotojo sąvoką ir taisykles, taikomas darbuotojams, kurie gali vykdyti veiklą už Gibraltaro ribų. Sąvokos darbuotojai, ir įdarbinti Gibraltare iš esmės apima visus darbuotojus, fiziškai esančius Gibraltare. Pagal Jungtinės Karalystės duomenis, iš 14 000 Gibraltaro darbuotojų 10 100 dirba privačiame sektoriuje.
(12)
Visos bendrovės, Gibraltare turinčios verslo paskirties nekilnojamojo turto mokės įmonių nekilnojamojo turto mokestį, kurio norma prilygsta jų mokestinės prievolės pagal bendrą Gibraltare taikomą nekilnojamojo turto mokestį (šiuo metu, manoma, 100 %) procentui.
(13)
Darbo užmokesčio fondo mokesčių ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio bendra suma negali būti didesnė nei 15 % nuo pelno. Taigi bendrovės mokės darbo užmokesčio fondo mokestį ir įmonių nekilnojamojo turto mokestį, tik jeigu jos dirba pelningai, tačiau tokių mokesčių suma kartu nebus didesnė nei 15 % nuo bendrovės pelno.
(14)
Didžioji dauguma Gibraltaro bendrovių mokės tik darbo užmokesčio fondo mokestį ir įmonių nekilnojamojo turto mokestį. Pasak Gibraltaro Vyriausybės, yra neįmanoma apskaičiuoti, kelių Gibraltaro bendrovių darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokestinės prievolės suma viršytų 15 % pelno, ir kurios dėl tokios nustatytos viršutinės ribos mokės mokesčius, kurių tarifas bus lygus 15 % pelno, nes padėtis keisis kiekvienais metais ir norma priklausys nuo konkrečios kiekvienos bendrovės padėties.
(15)
Gibraltaro Vyriausybė pakeis šiuo metu Gibraltaro bendrovių mokamą mokestį (maždaug 40 GBP per metus) registracijos mokesčiu, kurio dydis bus 150 GBP bendrovėms, kurios savo veikla nesiekia gauti pajamų, ir 300 GBP per metus bendrovėms, kurios planuoja dirbti pelningai.
(16)
Tam tikrų rūšių veikla, konkrečiai, už finansines paslaugas ir komunalines paslaugas gaunamas pelnas bus apmokestinamas papildomu arba baudos mokesčiu. Atitinkami papildomi mokesčiai bus taikomi tik tam tikros veiklos rūšims priskiriamam pelnui. Jungtinė Karalystė yra apskaičiavusi, kad iš maždaug 29 000 Gibraltaro bendrovių 179 bendrovės privalės mokėti papildomą mokestį už finansines paslaugas, ir 23 bendrovės mokės papildomą mokestį už pajamas, gautas teikiant komunalines paslaugas.
(17)
Pagal finansines paslaugas teikiančios bendrovės apibrėžimą tokiai bendrovei, inter alia, priskiriama:
-
kredito institucija,
-
lėšų skolintojas,
-
investicinė firma, dilerio, maklerio, konsultanto ir valdytojo veikla,
-
gyvybės draudimo ir kolektyvinio investavimo veiklos tarpininkas,
-
kolektyvinio investavimo veiklos operatorius ar patikėtinis,
-
draudimo brokeris, agentas arba valdytojas,
-
profesinis patikėtinis,
-
bendrovės vadovas,
-
valiutos keitimo biuras,
-
auditorius.
Pagal finansinių paslaugų bendrovių apibrėžimą tokioms bendrovėms taip pat priklauso bendrovės, kurios konsultuoja ir teikia paslaugas, susijusias su finansine veikla, teise, mokesčiais ir apskaita.
(18)
Pagal apibrėžimą komunalinės paslaugos yra toliau išvardytų paslaugų teikimas ir joms reikalingų patalpų ar įrangos tiekimas:
-
ryšiai (balso telefonija, faksimilinis ryšys, duomenų perdavimas ir keitimasis duomenimis, skambučio grąžinimo ir prisiskambinimo paslaugos),
-
elektros energija (gamyba, paskirstymas ir tiekimas),
-
vanduo (gamyba, importas (eksportas), geriamo ar jūros vandens tiekimas),
-
nuotekų tvarkymas (nuotekų vamzdynų tiekimas, eksploatacija, valdymas, tvarkymas, remontas, pakeitimas, keitimas, atnaujinimas, nuotekų pašalinimas (perdirbimas)),
-
benzinas (mazuto gavyba, gamyba, importas (eksportas), perdirbimas, siurbimas, sandėliavimas, paskirstymas ir tiekimas).
(19)
Be darbo užmokesčio fondo mokesčių ir nekilnojamojo turto mokesčio finansines paslaugas teikiančios bendrovės privalės mokėti papildomą mokestį nuo pelno, gauto teikiant finansines paslaugas, kurio norma bus 8 % nuo pelno (apskaičiuoto pagal tarptautiniu mastu priimtus apskaitos standartus). Finansines paslaugas teikiančios bendrovės kasmet mokės darbo užmokesčio fondo mokesčius, įmonių nekilnojamojo turto mokestį ir papildomą mokestį, kurie kartu negali sudaryti daugiau nei 15 % nuo pelno.
(20)
Komunalinių paslaugų įmonės be darbo užmokesčio fondo mokesčio ir nekilnojamojo turto mokesčio taip pat yra apmokestinamos papildomu mokesčiu nuo pelno, gauto teikiant komunalines paslaugas; tokio mokesčio norma yra 35 % nuo pelno (apskaičiuoto pagal tarptautiniu mastu pripažintus apskaitos standartus). Tokioms bendrovėms bus leidžiama išskaičiuoti darbo užmokesčio fondo mokestį ir įmonių nekilnojamojo turto mokestį iš joms privalomo mokėti papildomo mokesčio. Nors komunalinių paslaugų įmonės moka kasmetinius darbo užmokesčio fondo mokesčius ir įmonių nekilnojamojo turto mokestį, kurie kartu neviršija 15 % pelno, komunalinėms įmonėms taikomas papildomas mokestis užtikrina, kad bendras tokių įmonių mokamas mokestis yra lygus 35 % nuo pelno.
(21)
Papildomo mokesčio prievolės dydis nustatomas atsižvelgus į atitinkamas vykdomos veiklos rūšis. Finansines ir komunalines paslaugas teikiančioms įmonėms taikomos tos pačios taisyklės. Atitinkamai, mišrių bendrovių:
-
bendrovių, kurios teikia komunalines paslaugas ir vykdo bendro pobūdžio veiklą, pelnas iš komunalinių paslaugų apmokestinamas 35 % mokesčio norma,
-
bendrovių, kurios teikia finansines paslaugas ir vykdo bendro pobūdžio veiklą, pelnas iš finansinės veiklos apmokestinamas 8 % mokesčio norma,
-
bendrovių, kurios teikia finansines ir komunalines paslaugas, pelnas iš komunalinės veiklos apmokestinamas 35 % tarifu, o pelnas iš finansinės veiklos apmokestinamas 8 % norma.
(22)
Taip pat diferencijuojamas ir neuždirbtas pelnas, t. y. bet kurios mišrios bendrovės pelnas, gautas iš nuomos, honorarų, premijų, bet koks kitas pelnas iš nekilnojamojo turto Gibraltare, dividendai, palūkanos arba diskontai. Toks neuždirbtas pelnas yra apmokestinamas 8 % mokesčio norma arba 35 % papildomu mokesčiu, proporcingai atsižvelgiant į tos bendrovės pelno ir prieaugio iš finansinių paslaugų ar komunalinių paslaugų teikimo dalį visame pelne ir prieaugyje iš prekybos.
(23)
Pagal Potvarkį dėl mokesčio normų, kai kurios patalpos mokesčiu neapmokestinamos. Tokios specialios patalpos tai yra teismai, bažnyčios, kapinės, viešieji parkai, negyvenamosios paskirties kariniai gynybiniai statiniai, civilinės gynybos patalpos, švyturiai ir Gibraltaro muziejus. Taip pat tokioms patalpoms netaikoma papildomo mokesčio norma ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčiai. Gibraltaro valdžios institucijos taip pat gali leisti sumažinti bendro tarifo mokesčius arba visai atleisti nuo jų mokėjimo, jeigu tai atitinka „bendrus Gibraltaro plėtros interesus“.
(24)
Tiek Potvarkis dėl bendrovių (darbo užmokesčio fondo mokesčio), tiek Potvarkis dėl bendrovių (tam tikrų veiklos rūšių apmokestinimo) nustato pelno arba prieaugio apskaičiavimo taisykles. Šios taisyklės yra būtinos taikant mokesčio už darbo užmokestį apribojimą - ne daugiau 15 % nuo pelno, ir nustatant papildomo mokesčio už finansines paslaugas ir veiklą prievolės dydį. Pelnas apskaičiuojamas pagal Jungtinės Karalystės apskaitos standartus, kuriuos Gibraltaro Atestuotos ir sertifikuotos apskaitos institucijos pritaikė naudoti Gibraltare.
(25)
Apskaičiuojant pelną, į kapitalo vertės padidėjimą ir kapitalo nuostolius neatsižvelgiama.
(26)
Apskaičiuojant pelną, leidžiama, inter alia, atimti tokius kapitalo amortizacinius atskaitymus:
-
pramogų centrams, gamykloms, fabrikams ir kitokioms patalpoms - 4 % per metus,
-
įrangai ir įrengimams - iki 30 000 GBP per pirmus metus, per kuriuos buvo patirtos išlaidos (iki 50 000 GBP kompiuterinei įrangai) ir 33,3 % likusios sumos kitais metais.
(27)
Reaguodama į pradėtą formalaus tyrimo procedūrą dėl valstybės pagalbos, Gibraltaro Vyriausybė iš dalies pakeitė savo pasiūlymus dėl mokesčių reformos.
(28)
Buvo panaikintos nuostatos, pagal kurias nustatoma aukščiausia 500 000 GBP riba bendrai darbo užmokesčio fondo mokesčių, įmonių nekilnojamojo turto ir, jeigu taikoma - papildomų 8 % tarifo mokesčių už finansinę veiklą mokestinei prievolei. Panaikinus tokį suminį apribojimą, taip pat bus sumažintas papildomas mokestis finansines paslaugas teikiančioms įmonėms nuo 8 % nuo pelno iki bendros normos, kurios dydis dar nėra galutinai nustatytas, bet kuris svyruos nuo 4 % iki 6 %.
(29)
Buvo panaikinta nuostata, atleidžianti nuo papildomų normų tam tikras patalpas Gibraltaro Upper Rock (o vėliau ir nuo įmonių nekilnojamojo turto mokesčio).
(30)
Buvo panaikintos nuostatos, pagal kurias apskaičiuojant pelną buvo numatyta neapmokestinti tokias pajamas:
-
bet kokias bendrovės gautas apmokestinamas palūkanas už paskolą, kurią tokia bendrovė skyrė asmeniui, investuojančiam į plėtros projektus, skatinančius Gibraltaro ekonominę ir socialinę plėtrą, kai tokios paskolos sąlygas šiam tikslui raštu patvirtina Gibraltaro valdžios institucijos,
-
visas palūkanas už paskolas, kurias padengia Konsoliduotas fondas (t. y. Gibraltaro Vyriausybės lėšos) nuo Gibraltaro valdžios institucijų patvirtinimu nurodytos datos ir jų apibrėžtomis sąlygomis.
III PROCEDŪROS INICIAVIMO PAGRINDIMAS
(31)
Įvertinusi Jungtinės Karalystės pranešime pateiktąją informaciją, Komisija nustatė, kad nemažai siūlomos reformos aspektų galėtų suteikti tam tikro pranašumo Gibraltaro bendrovėms, ypač dėl to, kad:
-
visa sistema suteiktų tam tikro pranašumo Gibraltaro bendrovėms palyginus su JK bendrovėmis (regioninė atranka),
-
reikalavimas mokėti darbo užmokesčio fondo mokestį ir įmonių nekilnojamojo turto mokestį, jeigu bendrovė turi pelno, suteikia tam tikro privalumo nepelningai veikiančioms bendrovėms,
-
viršutinė 15 % riba, taikoma bendrai darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio prievolės sumai, suteikia pranašumo toms bendrovėms, kurioms tokia viršutinė riba yra taikoma,
-
viršutinė 500 000 GBP riba, taikoma bendrai darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio prievolės sumai, suteikia pranašumo toms bendrovėms, kurioms tokia viršutinė riba yra taikoma,
-
tam tikri techniniai reformos įgyvendinimo aspektai galėtų iš esmės tapti valstybės pagalbos priemonėmis (atleidimas nuo muitų, įmonių nekilnojamojo turto mokesčio, tam tikros rūšies pajamų iš palūkanų atleidimas nuo mokesčių, apskaičiuojant pelną).
(32)
Komisija taip pat laikėsi nuomonės, kad tokie pranašumai bus užtikrinami naudojant valstybės išteklius, jie darys įtakos valstybių narių tarpusavio prekybai ir bus taikomi pasirinktinai. Komisija taip pat nustatė, kad negalima pritaikyti nei vienos nuostatos iš bendro EB Sutarties 87 straipsnio 2 dalyje ir 87 straipsnio 3 dalyje įtvirtinto valstybės pagalbos draudimo išimčių. Tuo remiantis, Komisijai iškilo abejonių dėl priemonės suderinamumo su bendrąja rinka, todėl ji nusprendė pradėti formalią tyrimo procedūrą.
IV JUNGTINĖS KARALYSTĖS PATEIKTOS PASTABOS
(33)
Pateikiamos šios apibendrintos Jungtinės Karalystės pastabos.
(34)
Komisijos prieštaravimus dėl siūlomos reformos, išdėstytus sprendime pradėti formalią procedūrą, galima sugrupuoti į šešias kategorijas, kurių kiekviena apibrėžiama pagal jos ypatumus:
-
tai, kad įmonių prievolė mokėti mokesčius atsiranda tik joms dirbant pelningai, suteikia pelno neturinčioms bendrovėms pranašumo palyginus su pelningai veikiančioms bendrovėmis,
-
viršutinės 15 % nuo pelno ribos nustatymas yra naudingas toms bendrovėms, kurioms toks apribojimas taikomas sumažinant jų darbo užmokesčio fondo mokesčių prievoles, įmonių nekilnojamojo turto mokestį bei papildomą mokestį už finansines paslaugas, jeigu toks yra taikomas,
-
bendros 500 000 GBP ribos nustatymas būtų naudingas toms įmonėms, kurioms šis apribojimas taikomas sumažinant jų darbo užmokesčio fondo mokesčio, nekilnojamojo turto ir, jeigu taikoma, papildomo mokesčio už finansines paslaugas mokestinę prievolę,
-
kai kurių patalpų Upper Rock atleidimas nuo nekilnojamojo turto mokesčio suteikia mokestinį pranašumą tokias patalpas užimančioms įmonėms,
-
dvi nuostatos, pagal kurias neapmokestinamos pajamos iš palūkanų už tam tikras paskolas, apskaičiuojant pelną pagal įmonių pelno mokesčio taisykles suteikia tokioms įmonėms tam tikrą pranašumą,
-
kai kurie siūlomos mokesčių sistemos aspektai leidžia sumažinti Gibraltaro bendrovių apmokestinimo dydį, palyginus su bendrovėmis, veikiančiomis Jungtinėje Karalystėje, todėl suteikia pirmosioms bendrovėms tam tikro pranašumo („regioninis ypatumas“).
(35)
Nei Jungtinė Karalystė, nei Gibraltaras nesutinka su Komisijos išreikštomis abejonėmis, kad kai kurie reformos aspektai gali turėti valstybės pagalbos elementų. Tačiau, iš anksto nevertindama, ar priminiame siūlomame reformos variante yra kokių nors valstybės pagalbos elementų, Gibraltaro Vyriausybė:
-
panaikina 500 000 GBP viršutinę ribą planuojamoje naujoje mokesčių sistemoje,
-
panaikina nuostatas, pagal kurias nuo muitų (o dėl to ir dėl įmonių nekilnojamojo turto mokesčio) yra atleidžiamas tam tikras nekilnojamasis turtas Gibraltaro Upper Rock regione,
-
panaikina nuostatas, pagal kurias apskaičiuojant pelną, kai kurios pajamos iš palūkanų yra atleidžiamos nuo mokesčių.
(36)
Trys likusios nuostatos, dėl kurių buvo pareikštas prieštaravimas, nėra valstybės pagalba.
(37)
Priemonė nėra taikoma pasirinktinai, jeigu pagal ją nėra mokestinės prievolės, kai įmonė neturi pelno. Iš tikrųjų, jeigu mokesčio mokėtojo bendrovė neturi pelno, ji neturi mokėti nei darbo užmokesčio fondo mokesčio, nei įmonių nekilnojamojo turto mokesčio. Prievolė yra priežastiniu ryšiu (sine qua non) susijusi su pelnu. Tačiau pelnas nėra mokesčių bazė. Pelnas yra išankstinė sąlyga atsirasti atitinkamai mokestinei prievolei. Tai natūralu, kadangi mokestis, taikomas bendrovei, kuri negauna pelno, iš tikrųjų reiškia jos kapitalo apmokestinimą. Priešingai nei teigia Komisija, taikant darbo užmokesčio fondo mokestį arba nekilnojamojo turto mokestį, pelnas nėra „vykdoma operacija“. „Vykdomos operacijos“ yra pelningas darbuotojo įdarbinimas ir pelningas turto panaudojimas. Taip pat negalima teigti, kad darbuotojai arba užimamos verslo patalpos yra antrinės reikšmės veiksniai. Siūlomos schemos logika yra dvejopa - darbuotojai ir užimamos patalpos sudaro mokesčio bazę, o veiklos pelningumas nustato žemutinę mokestinės prievolės kiekybinę ribą. Tiek mokesčio bazė, tiek kiekybinis apribojimas yra bendro pobūdžio veiksniai, vienodai taikomi visoms bendrovėms, nepriklausomai nuo jų dydžio arba sektoriaus, kuriame jos veikia.
(38)
Netgi jeigu kiekybiniai apribojimai yra taikomi pasirinktinai, siūlomos įmonių pelno mokesčio schemos logika ir pobūdis leidžia daryti išvadą, kad bendrovės yra apmokestinamos tik jeigu jos uždirba pinigus, nuo kurių jos privalo mokėti mokesčius. Komisijos Pranešime dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (5) (toliau - Pranešimas) 25 punkte Komisija pripažįsta, kad tokį pasirinktinį priemonės taikymą pateisina pačios mokesčių sistemos pobūdis. Tai būdinga mokesčių sistemai, kuri yra grindžiama pelningu darbo jėgos ir patalpų panaudojimu, kaip ir „grynai“ pelno pagrindu veikiančiai mokesčių sistemai, pagal kurią bendrovės nėra apmokestinamos, jeigu jos neturi pelno. Čia negalima nubrėžti paralelės su socialinio draudimo įmokomis, kadangi tokių įmokų paskirtis yra visiškai kitokia, ir jos mokamos nepriklausomai nuo to, ar bendrovė veikia pelningai, ar ne.
(39)
Siūlomas apribojimas nėra pasirinktinai taikoma priemonė. Kad būtų valstybės pagalba, priemonė turi būti taikoma pasirinktinai suteikiant pranašumo tam tikroms bendrovėms ir (arba) sektoriams kitų bendrovių ar sektorių atžvilgiu. Viršutinės 15 % ribos taikymas priklausys nuo tam tikrų metų pelno ir darbuotojų skaičiaus santykio. Tai galėtų būti naudinga visoms bendrovėms, didelėms ir mažoms visuose ūkio sektoriuose, kurios pagal turimą darbuotojų skaičių per tam tikrus metus pasiekia tokį pelno lygį. Būtų neįmanoma apibrėžti konkrečios grupės bendrovių, kurioms tokios mokestinės prievolės ribos būtų taikomos, ir bet kokiu atveju, tokia grupė keistųsi kiekvienais metais. Taisyklės yra taikomos visoms Gibraltaro bendrovėms, ir visos bendrovės gali su jomis susipažinti. Komisija savo Pranešimo 14 punkte aiškina, kad tai, kad kai kurioms įmonėms arba kai kuriems sektoriams šios mokesčių priemonės yra naudingesnės, dar nereiškia, kad jiems būtinai bus pritaikytos valstybės pagalbą reglamentuojančios taisyklės.
(40)
Gibraltaro Vyriausybė yra sukūrusi bendrą mokesčių sistemą, kuri yra grindžiama tokiais paprastais veiksniais, kaip verslo patalpos ir darbuotojų skaičius, bei veiklos pelningumas. Tuo pat metu ji nusprendė, kad ji pageidauja taikyti mokesčius atgaline tvarka. Todėl yra numatomi du mokesčio diapazonai, nustatomi pagal bendrą pelną. Kai mokesčio suma yra mažesnė nei 15 % bendro pelno, mokama visa mokesčio suma. Kai mokesčio suma yra didesnė nei 15 % nuo bendro pelno, perviršiui yra taikomas nulinis mokesčio tarifas. Toks sprendimas visiškai atitinka nuostatą dėl Gibraltaro Vyriausybės laisvės sukurti mokesčių sistemą neatsižvelgiant į valstybės pagalbai taikomas taisykles.
(41)
Pagal naująją mokesčių sistemą Gibraltaro Vyriausybė siekia apriboti didžiausią bendrovėms apskaičiuojamo mokesčio sumą. Jeigu skirtingi mokesčio „diapazonai“ numato skirtingas mokesčio normas (jeigu mokesčio bazė skiriasi dydžiu), viena mokesčio norma yra visada mažesnė už kitą, ir todėl tam tikra prasme tokia norma suteikia tam tikro pranašumo mokesčio mokėtojams, kuriems tiesiog pasisekė, arba kurie sugebėjo sutvarkyti savo reikalus taip, kad jiems reikia mokėti mokesčius pagal mažesnę normą. Tačiau tai nėra valstybės pagalba.
(42)
Netgi jeigu nustatytoji 15 % viršutinė riba ir suteikia tam tikro pranašumo bendrovėms, kurioms ji yra taikoma, tokį apribojimą vis tiek galima pateisinti bendros sistemos, kurios dalį ji sudaro, pobūdžiu. Visi tiesioginiai mokesčiai Gibraltare turi būti taikomi siekiant surasti optimalią pusiausvyrą tarp poreikio gauti didžiausias pajamas iš mokesčių ir apriboti didžiausią atskirų mokesčių mokėtojų mokestinę prievolę taip, kad ji neviršytų tokio mokesčio mokėtojo galimybių sumokėti mokesčius. Todėl gali prireikti nustatyti, kad tame tikrame lygyje mokesčiai taptų regresyviais. Tam tikras tokio pobūdžio apribojimas yra būtinas, atsižvelgus į specifines Gibraltaro ekonomikos sąlygas: nedidelė geografinė teritorija ir riboti darbo jėgos ištekliai. Gibraltaro ekonomika yra nedidelė, ir ją labiau nei kitas ekonomikas gali pažeisti įvairūs sukrėtimai, kuriuos sukuria natūrali ir sąžininga mokesčių konkurencija tarp įvairių jurisdikcijų. Bendrovėms gali būti daug sunkiau palikti didelę valstybę narę, nei pasitraukti iš tokios nedidelės ekonominės erdvės, kokia yra Gibraltaras. Jeigu mokesčio bazės atžvilgiu nebus nustatomas tam tikras apribojimas, dėl rinkos svyravimų gali būti sunku pasiekti bet kurios mokesčio sistemos pagrindinio tikslo, t. y. užtikrinti reikalingas pajamas viešosioms išlaidoms padengti.
(43)
Darbo jėga Gibraltare yra negausus apmokestinamas turtas. Tačiau darbo jėgai taikomas mokestis negali būti įgyvendinamas pagal tą patį progresyvinį principą, kuris yra taikomas pelno mokesčiams. Apmokestinant darbo jėgą būtina atsižvelgti į bendrovės galimybes sukurti apmokestinamąsias pajamas ir į būtinybę užtikrinti būtiną darbo jėgos stabilumą. Atsižvelgiant į tai, kad ekonomika ir įmonių gebėjimas dirbti pelningai yra cikliški procesai, darbo jėgos mokestis, kuriame nėra numatomas regresinis mechanizmas, gali sąlygoti masinius atleidimus iš darbo ir tam tikrą nestabilumą cikliško rinkos svyravimo bei depresijos laikotarpiais. Proporcingai, mažoje ekonomikoje, tokia yra Gibraltaras, įvairių nukrypimų, kuriuos gali sąlygoti bendri ekonomikos svyravimai, poveikis gali būti daug didesnis, nei didelėje ekonomikoje. Todėl siūlomo darbo užmokesčio fondo mokesčio vidinė logika pateisina tokio mokesčio apribojimą pagal gaunamą pelną.
(44)
Ir priešingai, komunalines paslaugas teikiančių įmonių mokesčio prievolė sudaro 35 % nuo pelno. Tai pateisina pačios sistemos logika ir pobūdis, kadangi komunalines paslaugas teikiančios įmonės yra labai glaudžiai susijusios su jų aptarnaujama teritorija, o dėl labai nedidelės Gibraltaro rinkos, tampa natūraliomis monopolijomis, arba pusiau monopolijomis, o tai užtikrina didelį jų veiklos pelningumą. Todėl šiuo atveju komunalines paslaugas teikiančioms įmonėms taikomo mokesčio daryti regresyviniu nėra būtina.
(45)
Nėra jokio teisinio pagrindo teigti, kad jeigu vienoje valstybėje narėje yra dvi mokesčių atžvilgiu visiškai atskiros ir autonominės jurisdikcijos, ir galima palyginti šiose jurisdikcijose taikomas mokesčio normas, žemesnioji mokesčio norma galėtų būti laikoma valstybės pagalba dėl vienintelės priežasties, kad ji yra mažesnė, nei kitoje jurisdikcijoje taikoma mokesčio norma. Tai reikštų, kad valstybės pagalba būtų teikiama kiekvieną kartą, kai regioninė mokesčių inspekcija, kuri yra atsakinga už valstybės išlaidas tame regione, vadovaudamasi visuomenės nustatytais prioritetais, nusprendžia sumažinti išlaidas ir dėl to sumažina mokesčius. Šį klausimą yra aptaręs generalinis advokatas (6), tačiau jis niekada nebuvo nagrinėjamas Teisme, kadangi atitinkamos bylos buvo nutrauktos. Vienoje iš kelių neseniai nagrinėtų bylų, kuri buvo susijusi su Baskų provincija, Pirmosios instancijos teismas konstatavo, kad skundžiamasis sprendimas neturėjo įtakos Álava kompetencijai patvirtinti bendro pobūdžio priemonę, taikomą visam regionui (7).
(46)
Tokie regioninio pobūdžio įvairių jurisdikcijų taikomų sistemų skirtumai nėra valstybės pagalba, kaip ji yra apibrėžiama EB Sutarties 87 straipsnyje. Priemonė yra valstybės pagalbos priemonė tik jeigu ji įgyvendinama naudojant valstybės išteklius, ir jeigu dėl jos valstybė negauna tam tikrų pajamų iš mokesčių. Toks vertinimas sukuria prielaidą, kad tam tikroms veiklos rūšims yra taikomas tam tikras mokesčio tarifas, kuris galioja visoje valstybėje narėje, skirtingai, nei tais atvejais, kai apmokestinimo lygis nustatomas pagal teritorinę autonomiją, ir priešingai tvarkai, pagal kurią nustatomas vieningas mokestis, kurio dydis svyruoja priklausomai nuo vietovės. Panašiai, pasirinktinai suteikiamo pranašumo analizė remiasi prielaida, kad yra tam tikras nustatytas mokesčio lygis, kuris priešingu atveju būtų taikomas konkrečiai veiklos rūšiai atitinkamoje teritorijoje.
(47)
Valstybės pagalbos nustatymo kriterijai grindžiami prielaida, kad tariama valstybės pagalba turėtų būti palygintina su normalia arba standartine mokesčio norma. Įtarti valstybės pagalbos priemonę galima tik tais atvejais, kai tokia priemonė yra tam tikra prasme standartinės normos išimtis, arba reiškia atleidimą nuo tokios standartinės normos, kuri priešingu atveju būtų taikoma pagalbos gavėjui. Mokesčio norma, kuri nebūtų taikoma tariamos valstybės pagalbos gavėjui, netgi jeigu šiuo metu taikoma mokesčio norma, kuri tariamai yra valstybės pagalbos priemonė, buvo panaikinta, negali būti laikoma tinkama palyginimui nustatant, ar ji yra valstybės pagalba, ar nėra. Vienintelis įmanomas palyginimo standartas, kuris gali būti taikomas vertinant taikomų priemonių atranką, yra su mokesčiais susijusi padėtis, kuri susidarytų toje pačioje mokesčio jurisdikcijoje priešingu atveju. Kai toks režimas yra sukuriamas logiškai, o būtent taip yra Gibraltare, toks palyginimas neturi prasmės.
(48)
Atrodo, kad Komisijos nuomone, reikia užtikrinti, kad jokia mokesčių jurisdikcija, kuri neapima visos valstybės narės, galėtų patvirtinti tik tokias mokesčio normas, kurios yra taikomos tos pačios valstybės narės kitoje mokesčių jurisdikcijoje. Ji negalėtų patvirtinti žemesnės mokesčio normos, kadangi tai iš karto reikštų valstybės pagalbą, vien tik tokias mokesčio normas palyginus. Tačiau tokia mokesčių jurisdikcija negalėtų patvirtinti ir aukštesnės mokesčio normos, kadangi likusioje valstybės dalyje taikoma mokesčio norma tokiu atveju automatiškai taptų valstybės pagalbos priemone. Tokiomis aplinkybėmis beveik bet kuris atvejis, kai yra pasinaudojama fiskaline autonomija, taptų priemone, turinčia valstybės pagalbos elementų, arba pačioje jurisdikcijoje, arba, o tai būtų dar absurdiškiau, likusioje valstybės dalyje. Valstybėse narėse dažnai taikomos skirtingos tiesioginio verslo apmokestinimo tvarkos, daugiausia dėl skirtingo teritorinio pasiskirstymo lygmenų netgi pačiu žemiausiu, savivaldybės, lygiu. Šiuo atžvilgiu galima būtų įžvelgti paralelę su PPO Susitarimu dėl subsidijų ir kompensuojančių priemonių, kur aiškiai teigiama, kad visų lygių turinčių teisę tai daryti vyriausybinių institucijų nustatomos ar keičiamos bendrai taikomos mokesčio normos nėra laikomos specifine „subsidija“, taikant tokių subsidijų draudimą reglamentuojančias taisykles (2.2. straipsnis).
(49)
Jeigu Jungtinė Karalystė ir Ispanija sudarytų bendrą susitarimą, pagal kurį jos nustatytų bendrą suverenitetą Gibraltaro atžvilgiu, Komisijos pozicija dėl regioninio priemonės ypatumo reikštų beprasmišką reikalavimą, kad Gibraltare vyraujanti mokesčių norma turi būti vienu metu lygi ir Jungtinėje Karalystėje, ir Ispanijoje vyraujančiai mokesčio normai. Priešingu atveju būtų laikoma, kad jurisdikcijoje, kurioje taikoma žemiausia mokesčio norma, yra teikiama valstybės pagalba.
(50)
Komisija teigia, kad kai vienos valstybės atskirose mokesčių jurisdikcijose taikomi mokesčiai, netgi jeigu formaliai procentinė mokesčio norma yra vienoda, dėl įvairių atleidimų nuo mokesčių arba įvairių atskaitymų galima teigti, kad bendrovės, kurių atžvilgiu tokie atskaitymai ar atleidimai yra taikomi, gauna valstybės pagalbą, kadangi visoms kitoms aplinkybėms esant tokiomis pačiomis, kitoje jurisdikcijoje jos mokėtų mokesčius pagal aukštesnes normas. Tačiau, atsižvelgiant į faktus Gibraltaro atveju, galima teigti, kad Komisijos teorija čia netaikytina. Bendrovės pelno mokesčio bazę arba mokesčio struktūrą kartais galima palyginti su bendrovės pelno mokesčiu kitoje jurisdikcijoje. Tačiau yra neįmanoma prasmingai ar naudingai palyginti visiškai skirtingų mokesčių sistemų, kadangi jų mokesčių bazė yra ne ta pati.
(51)
Jeigu ji būtų palaikoma, šiuo atveju Komisijos pozicija pažeistų pagrindinį ES teisės subsidiarumo principą, ir jai susidarytų galimybės piktnaudžiauti suteiktais įgaliojimais. Jeigu valstybė narė gali turėti dvi ar daugiau nei dvi autonomines mokesčių jurisdikcijas, kurios tarpusavyje konkuruoja dėl pajamų iš įmonių pelno mokesčio, neiškraipydamos konkurencijos, pagal EB Sutartyje apibrėžtą subsidiarumo principą Bendrija neturi teisės kištis į atskiros valstybės narės konstitucinės sandaros veikimą. Komisija, naudodama valstybės pagalbą reglamentuojančias taisykles, siekia užtikrinti atskirų valstybių narių mokesčių vienodumą.
(52)
Komisija gali teigti, kad valstybė narė negali remtis savo nacionaliniais įstatymais, netgi konstitucine teise, norėdama išvengti savo įsipareigojimų pagal Bendrijos teisę. Tačiau sprendžiant pasirinktinio taikymo klausimą šis aspektas nėra svarbus. Pasirinktinio taikymo klausimą būtina spręsti, kai yra pagrindas teigti, kad konkreti mokestinė nuostata yra labiau palanki, nei bendrosios mokesčių taisyklės, kurios būtų taikomos priešingu atveju. Tai negali turėti poveikio pagrindinėms valstybių narių teisėms tvarkyti savo mokesčių sistemą taip, kad būtų sudarytos sąlygos atsirasti nepriklausomiems ir nediskriminaciniu pagrindu veikiantiems mokesčių regionams, kurie būtų geriausiai pritaikyti surinkti reikalingas lėšas viešiesiems poreikiams tenkinti. Regioninio ypatumo pagrindu negali atsirasti valstybės pagalbos elementų, jeigu, kaip ir yra Gibraltare, veikia visiškai autonomiška mokesčių jurisdikcija, kuri, savarankiškai nustato savo mokesčių sistemą, pagal kurią nereikia mokėti mokesčių, nustatytų tos pačios valstybės kitose mokesčių jurisdikcijose.
(53)
Komisijos pozicija tokiu atveju neleistų valstybėms narėms pasinaudoti jų galimybėmis decentralizuoti jų įgaliojimus, ir tokiu būdu jų regioniniu mastu sukurti būtinas fiskalines autonomijas, kuriose jos galėtų padengti išlaidas, susijusias su tokių decentralizuotų įgaliojimų panaudojimu. Tokiu būdu bet kuris regionas arba mokesčių jurisdikcija negalėtų sumažinti arba padidinti savo mokesčių, nesudarydama sąlygų atsirasti valstybės pagalbai arba savo regione (jeigu mokestis būtų sumažintas), arba kitur (jeigu mokestis būtų padidintas). Būtų absurdiška teigti, kad valstybės pagalbą reglamentuojančios taisyklės turėtų būtų interpretuojamos taip, kad valstybė narė negalėtų decentralizuoti savo įgaliojimų nustatyti apmokestinimo lygį, jeigu ji iš dalies keičia savo konstituciją.
(54)
Komisijos teigimu, kadangi Gibraltare nėra atskiro specifinio bendrovių apmokestinimo režimo, jame veikiančios bendrovės turi būti apmokestinamos pagal standartinę Jungtinėje Karalystėje veikiančią apmokestinimo tvarką. Tačiau tai tik parodo, kaip neteisingai yra suprantama Gibraltaro konstitucinė padėtis. Standartinė Jungtinėje Karalystėje taikoma apmokestinimo tvarka yra taikoma Jungtinėje Karalystėje. Ji nėra taikoma kitose mokesčių jurisdikcijose. Tai nėra normali arba atsarginė tvarka, kuri yra taikoma tais atvejais, kai nėra atskirų specialių nuostatų. Tai, kad Jungtinė Karalystė yra atsakinga už Gibraltaro užsienio santykius, nereiškia, kad Jungtinės Karalystės teisės nuostatos yra automatiškai taikomos Gibraltare.
(55)
Gibraltaras yra Jungtinės Karalystės užjūrio teritorija. Gibraltaras yra Jos Didenybės Karalienės dominijos dalis, tačiau jokiais būdais jis nėra Jungtinės Karalystės dalis. Taip pat Gibraltaras jokiais būdais nėra Jungtinės Karalystės regionas. Jis turi savo konstitucinę tvarką, pagal kurią savarankiškos institucijos veikia nepriklausomai nuo Jungtinės Karalystės institucijų. Gibraltaras taip pat priima savo atskirus įstatymus. Spręsdamas tam tikrus vidaus kompetencijos reikalus, Gibraltaras veikia autonomiškai ir savivaldos pagrindu. Gibraltaras yra nepriklausoma ekonominė mokestinė jurisdikcija. Jis negauna jokios finansinės paramos iš Jungtinės Karalystės, ir Jungtinės Karalystės mokesčių įstatymai nėra taikomi Gibraltare. Gibraltaro Vyriausybė privalo pati surinkti pakankamai mokesčių, kad galėtų savarankiškai padengti savo išlaidas, ji turi įgaliojimus teikti pasiūlymus dėl Gibraltaro įstatymų ir Gibraltaro teritorijoje įgyvendinti įmonių apmokestinimo įstatymus. Gibraltaro ir Jungtinės Karalystės ekonomikos yra dvi visiškai atskiros ir savarankiškai veikiančios ekonomikos. Todėl Gibraltaras visiškai ir visais atžvilgiais yra nuo Jungtinės Karalystės nepriklausomas regionas: pagal savo konstitucinę, įstatymų leidybos, ekonominę, fiskalinę, mokesčių surinkimo tvarką, taip pat ir geografijos požiūriu.
(56)
Kadangi Gibraltaras nėra Jungtinės Karalystės dalis, atitinkamai dėl tos pačios priežasties jis nėra ir Jungtinės Karalystės dalis taikant Bendrijos teisę. Bendrijos teisė taikoma Gibraltarui pagal EB Sutarties 229 straipsnio 4 dalį, o ne pagal 299 straipsnio 1 dalį. Toliau pateikiamos nuostatos įrodo Gibraltaro savarankišką, nepriklausomą statusą ir tai, kad taikant valstybės pagalbos teisės normas, Gibraltaras negali būti laikomas Jungtinės Karalystės regionu:
-
Gibraltaro narystė Bendrijoje skiriasi nuo Jungtinės Karalystės narystės. Ypač pasakytina, kad Gibraltaras nesudaro jokios mokesčių teritorijos, kokios yra apibrėžtos Bendrijos lygiu (t. y. Bendrijos PVM teritorijos),
-
Europos bendrijos teisė Gibraltare yra įgyvendinama pagal Europos Bendrijų 1972 m. potvarkį - pagal Gibraltaro parlamento priimtą pirminės teisės aktą, o ne 1972 m. Europos Bendrijų aktu, pagal kurį Bendrijos teisė yra taikoma Jungtinėje Karalystėje,
-
Gibraltaro įstatymai įgyvendina EB direktyvas pačiame Gibraltare, nepriklausomai nuo jų įgyvendinimo Jungtinėje Karalystėje,
-
kai pagal Bendrijos teisę yra reikalaujama steigti kompetentingą instituciją, Gibraltaras įsteigia savo kompetentingas institucijas, kurios veikia atskirai nuo tokiu pačiu tikslu įsteigtų kompetentingų institucijų Jungtinėje Karalystėje, ir
-
iki Europos žmogaus teisių teismo sprendimo Matthews byloje Gibraltarui nebuvo leista dalyvauti rinkimuose į Europos Parlamentą, netgi jeigu toks išskyrimas buvo įtvirtintas 1976 m. akto dėl tiesioginių rinkimų II priedu, kuriame teigiama, jog „Jungtinė Karalystė taiko šio akto nuostatas tik Jungtinėje Karalystėje.“
(57)
Susidaro įspūdis, kad Komisija nuogąstauja, jog Gibraltaro siūloma naujoji įmonių apmokestinimo sistema gali sąlygoti žalingą mokesčių konkurenciją. Tiek Jungtinės Karalystės, tiek Gibraltaro Vyriausybės yra įsitikinusios, kad siūloma mokesčių reforma yra suderinama su Verslo apmokestinimo elgesio kodeksu ir OECD ataskaitos apie žalingą mokesčių konkurenciją nuostatomis. Įgyvendinant žalingas mokesčių priemones, dažniausiai nėra užtikrinamas pakankamas skaidrumas, nėra apsikeitimo informacija, rezidentėms bendrovėms užtikrinamos palankesnės sąlygos nei nerezidentėms. Įgyvendinęs siūlomą reformą Gibraltaras pašalins visus tokius žalingus šiuo metu nuo mokesčių atleistų arba turinčių tokią teisę bendrovių apmokestinimo aspektus. Netgi jeigu Gibraltaras būtų laikomas mokesčių atžvilgiu palankia teritorija, šios problemos negalima spręsti taikant valstybės pagalbos taisykles, jeigu Gibraltaro įgyvendinamoje tvarkoje nėra valstybės pagalbos elemento.
V SUINTERESUOTŲ ŠALIŲ PASTABOS
(58)
Pastabas pateikė Gibraltaro Vyriausybė, Ispanija, Ispanijos Verslo organizacijų konfederacija ir Alandų Administracija.
(59)
Gibraltaro Vyriausybė yra gerai susipažinusi su Jungtinės Karalystės pateiktais argumentais (8) ir visiškai jiems pritaria. Papildomos Gibraltaro pateiktos pastabos galėtų būti apibendrintos taip:
(60)
Gibraltaro Vyriausybė neturi įgaliojimų apmokestinti Jungtinės Karalystės bendrovių. Panašiai ir Jungtinės Karalystės Vyriausybė neturi teisės apmokestinti Gibraltaro bendrovių. Gibraltaro mokesčių įstatymus įgyvendina tik Gibraltaro valdžios institucijos.
(61)
Reformos tikslas yra įgyvendinti įmonių pelno apmokestinimo tvarką, kuri atitiktų ir valstybės pagalbos taisykles, ir Elgesio kodeksą. Reforma taip pat yra sudedamoji platesnio tikslo dalis, siekiant užtikrinti atitiktį finansinės veiklos reguliavimo ir priežiūros tarptautiniams standartams bei užimti deramą padėtį tarptautinėje finansinėje bendrijoje. Anksčiau Tarptautinis valiutos fondas (TVF), Finansinės veiklos darbo grupė (Financial Actions Task Force (FATF) ir OECD Gibraltarą yra pavadinę „mokesčių rojumi“. TVF ir FATF ataskaita apie Gibraltarą (9) patvirtina, kad Gibraltaras atitinka pagrindinių finansinė veiklos reguliavimo ir priežiūros standartų reikalavimus. Gibraltaro Vyriausybės įsipareigojimai OECD (10) užtikrina, kad Gibraltaras laikysis keitimosi informacija ir skaidrumo reikalavimų. Gibraltaro mokesčių reforma, po tam tikrų atliktų dalinių pakeitimų, užtikrina de facto atitikimą ES elgesio kodeksui. Reforma taip pat atitinka valstybės pagalbos taisyklių reikalavimus. Išsiaiškinus, kad numatoma reforma neprieštarauja valstybės pagalbos taisyklėms, būtų pašalinta paskutinė kliūtis užtikrinant, kad Gibraltaras siekia pašalinti visas „mokesčių rojaus“ blogybes, kaip ir yra reikalaujama tarptautinės bendrijos, įskaitant Europos Sąjungą.
(62)
Dvi Gibraltaro numatytos priemonės - nuo mokesčių atleistų ir tokią teisę turinčių bendrovių apmokestinimo tvarka, buvo numatytos tarp tų vienuolikos priemonių, dėl kurių 2001 m. liepos 11 d. Komisija pradėjo formalią tyrimo procedūrą. Visos vienuolika priemonių gali būti priskiriamos tai didelei fiskalinių priemonių, kurios Elgesio kodekso grupės (11) buvo pripažintos žalingomis, grupei. Jos buvo išskirtos, remiantis Komisijos įgaliojimais įgyvendinti valstybės pagalbos taisykles, kartais taikant naujas interpretacijas dėl atrankos kriterijų, kuris yra labai svarbus valstybės pagalbos sąvokai. Tačiau jeigu apmokestinimo tvarka yra įvardijama žalinga pagal Elgesio kodeksą, tai visiškai nereiškia, kad ji būtinai turi būti įvertinta kaip valstybės pagalba (Pranešimo 30 punktas). Laikydamasi tokios pozicijos Komisija pradėjo įgyvendinti strategiją, kuri gali sukelti nepageidaujamų pasekmių konkurencijos politikai, kai mokestinės priemonės, kuriomis yra smarkiai iškraipoma konkurencija taip sudarant kliūtis veiksmingam bendrosios rinkos funkcionavimui, yra paliekamos nepakeistomis dėl politinių priežasčių, - Komisija vengia taikyti atitinkamas mokesčių derinimo priemones, tuo tarpu, kai daug mažiau žalos padarančias mokesčių sistemas Komisija nuolat kritikuoja taip, kad galima daryti išvadą, jog nesilaikoma vienodo vertinimo principo. Norėdama pasiekti vienodo verslo apmokestinimo lygio visoje Europos Sąjungoje, jeigu tokio tikslo yra siekiama, Komisija turėtų imtis įgyvendinti mokesčių derinimo priemones. Priešingu atveju gali būti piktnaudžiaujama suteiktais įgaliojimais. Pranešimo 15 punktas patvirtina, kad pačius mokesčių sistemos skirtumus lemia ne valstybės pagalbos taisyklės, o greičiau EB Sutarties 95-97 straipsniai.
(63)
Naująja sistema siekiama išspręsti klausimus, kurie kelia susirūpinimą dėl žalingos mokesčių konkurencijos. Pirmiausia, reforma panaikina bet kokią rezidenčių ir nerezidenčių bendrovių (vadinamąjį „apribojimą“) diferenciaciją, kuri buvo itin pabrėžiama elgesio kodekse, OECD ataskaitoje apie žalingą mokesčių konkurenciją ir yra pagrindinis teisės aktų, apibrėžiančių atleidimą nuo mokesčių ir tokios teisės suteikimą, aspektas. Reforma vienodai taikoma visoms Gibraltare registruotoms bendrovėms. Antra, reforma užtikrins reikalingą skaidrumą, kadangi visos bendrovės privalės teikti savo mokesčių ataskaitas. Galiausiai, Gibraltaro finansines paslaugas teikiančios bendrovės nebus atleidžiamos nuo apmokestinimo, joms bus taikomas atskiras papildomas mokestis, kuriuo bus apmokestinamas iš tokios veiklos gaunamas pelnas.
(64)
Viršutinė 15 % pelno apmokestinimo riba ir bendrovių, neuždirbusių pelno, neapmokestinimas iš esmės nėra reikšminga pasirinktinai taikoma priemonė. Vien tik faktas, kad viena bendrovė tam tikroje jurisdikcijoje gali, pasinaudodama bendra taisykle, per konkrečius vienerius metus gauti daugiau naudos nei kita toje pačioje jurisdikcijoje veikianti bendrovė, nėra pakankamas pagrindas teigti, kad pagal EB Sutarties valstybės pagalbą reglamentuojančias taisykles yra teikiama valstybės pagalba. Visiškai akivaizdu, kad tai nebuvo įvertinta Pranešimo 13-14 punktuose.
(65)
Regioninė atranka gali būti pareikšta, kai visoje valstybėje yra taikomas tam tikras mokestis, tačiau regioniniai parlamentai arba valdžios institucijos turi įgaliojimus sumažinti tokio mokesčio normą (arba atleisti nuo tokio mokesčio taikymo) savo regionuose. Čia gali iškilti pasirinktinio taikymo pavojus, jeigu regiono, kuriame tariamai yra skiriama valstybės pagalba, įgaliojimai reglamentuoti apmokestinimą yra tik antriniai arba papildo jų galias keisti standartinę arba išlikusią apmokestinimo tvarką. Tikriausiai tokią padėtį galima būtų stebėti kai kuriose valstybėse narėse, tačiau Gibraltare to nėra. Padėtis būtų visiškai kitokia, jeigu mokesčių jurisdikcija, tariamai teikianti pagalbą, yra visiškai autonominė mokesčių jurisdikcija, kuri visiškai savarankiškai sukuria savo mokesčių sistemą, atsižvelgdama į savo atsakomybę užtikrinti reikalingą biudžetą, ir kai tokioje mokesčių jurisdikcijoje neprivaloma mokėti kitoje tos pačios valstybės mokesčių jurisdikcijoje nustatytų mokesčių.
(66)
Neatsižvelgiant į tai, ar visuotinai taikomos nuo nacionalinių normų leidžiančios nukrypti nuostatos, kurias įgyvendina visiškai autonomiškas regionas (priešingai, nei regionas, veikiantis pagal ad hoc įgaliojimų perdavimą) jokiais būdais jų nesiejant su centriniu biudžetu, būtų ar nebūtų valstybės pagalba, šiuo atžvilgiu Gibraltaro reforma yra iš esmės kitokia. Šiuo atveju ne tik yra tikroji sui generis autonomija, bet ši autonomija yra naudojama savarankiškai sukurti visiškai kitokią ir nepriklausomą sistemą, kuri jokiais būdais nėra grindžiama Jungtinės Karalystės sistemomis arba normomis. Todėl nebūtų nei tinkama, nei protinga lyginti Gibraltaro apmokestinimo taisykles su taisyklėmis, kurios būtų taikomos, jeigu tas pats mokesčių subjektas būtų įsikūręs Jungtinėje Karalystėje.
(67)
Pirmosios instancijos teismas (PIT) neseniai peržiūrėjo Komisijos sprendimus pradėti formalias procedūras dėl mokestinių priemonių, kurias priėmė Baskų provincijos, pagal Ispanijos Konstituciją gavusios tam tikrą autonomiją. Tačiau Baskų provincijos išnaudojo savo įgaliojimus apmokestinimo srityje, kad įtvirtintų nukrypimus nuo nacionalinės apmokestinimo sistemos, atleisdamos nuo mokesčių, kurie priešingu atveju pagal bendrąsias taisykles būtų taikomi. Savo išankstinėse išvadose, kad nagrinėjamosios mokestinės priemonės yra taikomos pasirinktinai, ir kad dėl to gali būti laikomos neteisėtai suteikta valstybės pagalba, Komisija neatsižvelgė į tą aplinkybę, kad tokios priemonės buvo taikomos tik dalyje Ispanijos teritorijos. Vienoje byloje (12) PIT ypač pažymėjo, kad Komisijos sprendimai pradėti procedūras „neturi jokios įtakos Territorio Histórico de Álava kompetencijai patvirtinti bendras mokestines priemones, kurios būtų taikomos visame atitinkamame regione“.
(68)
Valstybės pagalbą reglamentuojančių taisyklių atžvilgiu reforma savo mastu nėra regioninė priemonė, kadangi nagrinėjamoji fiskalinė priemonė, kuri iš esmės apima visą ir tik įmonių pelno apmokestinimo sistemą, būtų vienodai taikoma visoje atitinkamoje mokesčių jurisdikcijoje.
(69)
Tolesniuose punktuose pateikiamos šios apibendrintos Alandų administracijos pateiktos pastabos.
(70)
Spręsdama, ar reforma gali būti valstybės pagalba, Komisija yra pareiškusi, kad darydama išvadas ji atsižvelgia į pasirinktinio taikymo galimybę. Komisija cituoja savo ankstesnius sprendimus, įskaitant sprendimus pradėti formalias procedūras dėl galimos Alandų salose veikiančių draudimo bendrovių teikiamos valstybės pagalbos. Kvietime pateikti pastabas taip pat daroma nuoroda į galimą regioninį ypatumą. Tačiau galutiniame Komisijos sprendime ši nuoroda jau buvo panaikinta. Todėl Alandų atvejis negali būti laikomas regioninio ypatumo ar pasirinktinio taikymo pavyzdžiu. Atsižvelgiant į ankstesnę Komisijos praktiką, remiamasi galutiniuose sprendimuose pareikštomis nuostatomis.
(71)
Jeigu savivaldos pagrindu veikiantis regionas turi išimtinę teisę priimti tiesioginio verslo apmokestinimo teisės aktus, ši priemonė turi būti vertinama ir tvirtinama vadovaujantis tokiais pačiais principais, lyg priemonę priimtų valstybė narė. Savivaldos pagrindu veikiantis regionas turi būti laikomas atskira jurisdikcija tose srityse, kur įstatymų leidimo įgaliojimus turi tik jo įstatymų leidybos organas. Tai reiškia, kad mokestinės priemonės atitikimą valstybės pagalbos taisyklėms reikia vertinti taip pat, nesvarbu, ar tokias priemones taiko valstybė narė, ar savivaldos pagrindu veikiantis regionas. Bet kokia kitokia išvada panaikintų savivaldos pagrindu veikiančio regiono galimybę naudotis savo įstatymų leidybos įgaliojimais, kitaip, nei tai daroma likusioje valstybės narės dalyje. Atitinkamai, mokestinė priemonė, kuri yra bendro pobūdžio priemonė savivaldos pagrindu veikiančiame regione, neturėtų būti laikoma pasirinktinai taikoma priemone, ar valstybės pagalba pagal EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, jeigu tik regionas turi išimtines teises spręsti apmokestinimo klausimus, nesvarbu, ar toje teritorijoje apskaičiuojamas mokestis skiriasi nuo valstybėje narėje, kuriai tas regionas priklauso, taikomo mokesčio. Bet kokia kitokia interpretacija pažeistų regiono įgaliojimus spręsti apmokestinimo klausimus.
(72)
Iš esmės Ispanija pritarė Komisijos išankstinei reformos analizei, kurią pastaroji pateikė kvietime pateikti pastabas (13). Ispanijos papildomai pateiktos pastabos apibendrintos toliau pateikiamuose punktuose.
(73)
Gibraltaro mokesčių sistema yra nepaprastai svarbus klausimas Ispanijai, pirmiausia, dėl jų teritorijų artumo ir dėl Gibraltaro mokesčių sistemos daromos žalos Ispanijos viešiesiems finansams. Nesąžiningą konkurenciją, kurią sudaro Gibraltaras, galima laikyti žalinga konkurencija, kadangi ir pagal šiuo metu galiojančią tvarką, ir pagal tvarką, kuri bus įgyvendinta pagal siūlomą reformą, verslo įmonių ir investicijų apmokestinimo lygis yra daug žemesnis, nei Ispanijoje. Reforma ir toliau bus žalinga Ispanijos mokesčių sistemai, kadangi ji nepanaikins tvarkos, pagal kurią mokesčiai Gibraltare yra mažesni, nei Ispanijoje, kur standartinė įmonių pelno apmokestinimo norma yra 35 %, ir toliau labai skirsis nuo Jungtinėje Karalystėje taikomos apmokestinimo tvarkos, dėl to verslo įmonės gali nuspręsti persikelti į Gibraltarą, siekdamos pasinaudoti labiau palankiu mokesčių režimu. Tikėtina, kad dauguma bendrovių Gibraltare moka mažesnius nei 15 % - pagal didžiausią normą - mokesčius, mažiausiai 15-20 procentinių punktų mažesnius nei Ispanijoje ar Jungtinėje Karalystėje.
(74)
28 800 bendrovių, kurios neturi prievolės mokėti papildomo mokesčio, taikomo su komunalinėms ar finansinėmis paslaugomis susijusiai veiklai, apmokestinimas pagal siūlomą mokesčių sistemą iš esmės nėra bendras verslo pelno mokestis; jis nustatomas derinant įvairius mokesčius, kuriems taikomi įvairūs apribojimai, ir dėl to galutinė mokestinė prievolė yra arba labai žema, arba iš viso išnyksta (Gibraltare reforma vadinama „nulinės mokesčio normos“). Dauguma šių bendrovių gali būti laikomos tik kontaktinėmis bendrovėmis, arba turto valdymo bendrovėmis, ir jeigu tik jos uždirba pelno, jos turi mokėti 3 000 GBP už kiekvieną darbuotoją per metus. Kadangi daugumoje jų dirba tik vienas darbuotojas (apskaitininkas arba auditorius), ir tai dažniausiai tik dalį darbo dienos, tokios bendrovės mokės tik maksimalią 3 000 GBP sumą per metus, jeigu jos neužima jokių verslo patalpų, o tai ir yra dažniausiai pasitaikantis atvejis.
(75)
Registracijos mokesčio įvedimas reikštų tam tikrą diskriminaciją pelno neuždirbančių bendrovių (150 GBP), pavyzdžiui, kontaktinių bendrovių arba turto valdymo bendrovių, atžvilgiu, palyginus su aktyviai veikiančiomis bendrovėmis (300 GBP). Tai būtų akivaizdus pavyzdys, kaip stengiamasi išlaikyti šiuo metu galiojančią pastarosioms bendrovėms palankią padėtį.
(76)
Finansinių paslaugų sektorius sukuria 30 % bendrojo vidaus produkto. Pelno mokestis, taikomas finansines paslaugas teikiančioms įmonėms, iš tikrųjų nėra tikrasis įmonių pelno mokestis, kadangi bendra jų mokestinė prievolė, kurią sudaro darbo užmokesčio fondo mokestis, įmonių nekilnojamojo turto mokestis ir papildomas mokestis, mokesčio negali būti didesnė nei 15 % jų pelno arba 500 000 GBP.
(77)
Du naujieji mokesčiai nebus taikomi lengvatinės prekybos bendrovėms: tokiu būdu maždaug 8 000 bendrovių, kurios fiziškai Gibraltare nevykdo veiklos, bus atleistos nuo mokesčių. Reforma niekaip nekeičia verslo įmonių, kurios Gibraltare neturi nei darbuotojų, nei patalpų, apmokestinimo tvarkos.
(78)
Gibraltaras yra regionas, kuris visiškai nebūdamas priklausomu nuo pagalbos ar kitokių priemonių, kuriomis siekiama skatinti ekonomikos vystymąsi, yra pavydėtinai stiprus finansiškai.
(79)
Vertinant bet kokią pagalbą jos atrankos požiūriu, papildomas pelnui taikomas mokestis būtų taikomas tik bendrovėms, kurios teikia tam tikras finansines ar komunalines paslaugas. Tokia nuostata dėl mokesčio taikymo konkrečiam subjektui, negali išplaukti arba būti pateisinama sistemos pobūdžiu arba jos bendrąja struktūra (14). Bendrovės, veikiančios sektoriuose, kuriuose kapitalas yra labai mobilus, ir įdarbinančios vos kelis darbuotojus, iš esmės turės mokėti tik darbo užmokesčio fondo mokestį, ir dėl to jų mokestinė prievolė bus apribojama. Tokioms bendrovėms tai suteiktų išskirtinio pranašumo jų konkurentų atžvilgiu, kadangi jų sąnaudos sumažėtų, o pelnas padidėtų.
(80)
Europos Teisingumo Teismo generalinis advokatas teigė (15), kad visos priemonės, kurios sukuria konkurencinį pranašumą, įskaitant finansinį pranašumą, „taikomos tik bendrovėms, kurios investuoja tam tikroje valstybės narės teritorijoje, turėtų būti laikomos valstybė pagalba, ir dėl to, vien pagal jų pobūdį, negali būti laikomos valstybės fiskalinėje sistemoje įgyvendinama bendro pobūdžio priemone“. Jis taip pat laikėsi nuomonės, jog „tai, kad priemones priėmė regioninės valdžios institucijos, pagal nacionalinę teisę turinčios išimtinę kompetenciją“ yra „tik formos klausimas“, ir „nėra pakankamas pagrindas pateisinti palankesnių sąlygų suteikimo bendrovėms, kurioms taikomos regioninės teisės nuostatos“.
(81)
Nors skelbiamas reformos tikslas yra sukurti naują įmonių pelno apmokestinimo sistemą, kurioje nebūtų jokių valstybės pagalbos elementų, ji negali būti įgyvendinama nepaisant Sutarties 87 straipsnio nuostatų tik dėl to, kad tai yra mokestinė priemonė arba ja siekiama bendrovių teise nustatytų tikslų. Pagrindiniai šios reformos rezultatai būtų konkurencijos regione iškraipymas ir verslo įmonių skatinimas persikelti į kitas vietoves. Sistema sukurtų gerokai palankesnes sąlygas Gibraltare veikiančioms bendrovėms, kadangi toje teritorijoje būtų taikomos daug mažesnės mokesčio normos (arba mokesčių iš viso nebūtų), palyginti su Jungtinėje Karalystėje taikomomis normomis. Akivaizdžiai sumažindama mokestines prievoles tam tikroms bendrovėms, tokia pasirinktinai, regioniniu pagrindu taikoma priemonė iškraipytų konkurencijos sąlygas ir darytų poveikį prekybai tarp valstybių narių.
(82)
Be to, kad šiuo metu galiojanti Gibraltaro apmokestinimo tvarka numato mokestines prievoles, kurios yra daug žemesnės, nei šiuo metu galioja Jungtinėje Karalystėje, techninis darbo užmokesčio fondo mokesčio taikymo mechanizmas taip pat gali būti laikomas žalingu pagal Elgesio kodekso B punktą. Reforma neskatintų verslo įmonių steigtis ir veikti Gibraltare, ir dėl to laikoma žalinga, pagal Elgesio kodekso B.3. punkte apibrėžtą kriterijų. Jungtinė Karalystė kol kas dar neįgyvendino savo pažadų, kuriuos ji davė remiama OECD, siekiant Gibraltarą išbraukti ir nebendradarbiaujančių „mokesčių rojų“ sąrašo.
(83)
Gibraltaro ekonominė strategija yra žalinga ir pačiam Gibraltarui, kadangi ji sukūrė ekonomiką, kuri neturi tvirto pagrindo ir vidutinės trukmės arba ilguoju laikotarpiu taps netvaria. Ji taip pat sukliudė kaimyniniam regionui Campo de Gibraltar išnaudoti ekonominės plėtros galimybes. Campo de Gibraltar šiuo metu yra vienas silpniausiai išsivysčiusių Ispanijos regionų. Santykinį Gibraltaro klestėjimą daugiausia galima paaiškinti jį supančių regionų atsilikimu.
(84)
Ši mokesčių sistema yra ne tik diskriminuojanti ir neteisinga, ji skatina vengimą mokėti mokesčius ir pinigų plovimą. Vengimas mokėti mokesčius, kurį skatina galimybė užsiimti pinigų plovimu, daro rimtą žalą Ispanijos valstybės finansų sistemai, kadangi toks pinigų plovimas skatina organizuoto nusikalstamumo gaujų veiklą. Pirmiau minėtoje TVF ataskaitoje pabrėžiama, kad Gibraltare nėra privalomų kovos su pinigų plovimu taisyklių.
(85)
Ispanijos verslo organizacijų konfederacija pritaria Komisijos preliminarioms reformos analizės išvadoms, išdėstytoms Komisijos kvietime pateikti pastabas, ir teigia, kad reforma galėtų padaryti didelės žalos Ispanijos verslo įmonėms. Papildomai pateiktos pastabos apibendrinamos tolesniuose punktuose.
(86)
Mokestiniai įsipareigojimai bus daug mažesni, nei taikomi bendrovėms Jungtinės Karalystės miesto vietovėse ir Ispanijoje: bendra mokestinė našta Gibraltare būtų ribojama, kad neviršytų 15 %, tuo tarpu mokestinė norma Jungtinėje Karalystėje ir Ispanijoje yra ne mažesnė nei 30 %, ar net didesnė. Pagal naująją sistemą nemažai Gibraltaro firmų iš viso neturės mokėti jokių mokesčių. Tokia schema besinaudojančių firmų sąnaudos bus mažesnės nei jų konkurentų. Daug mažesnė Gibraltare taikoma mokesčių norma yra diskriminacinė ir daro žalą tiek Ispanijos verslo įmonių tame regione, tiek JK verslo įmonių konkurencingumui.
(87)
Didžioji dauguma Gibraltare įsisteigusių bendrovių yra labai mažos (paprastai jas valdo vienas asmuo, jos užima labai nedideles patalpas), jos užsiima turto valdymu, taigi vienintelės jų gaunamos pajamos yra kapitalo vertės padidėjimas iš jų valdomo turto. Atsižvelgiant į tai, kad reformos pagrindas yra apmokestinimas pagal bendrovės darbuotojų skaičių ir užimamų verslo patalpų plotą, taip pat kapitalo vertės padidėjimo atleidimas nuo mokesčių, dauguma Gibraltare veikiančių bendrovių iš viso neturės mokėti jokio įmonių pelno mokesčio.
(88)
Jungtinė Karalystė pritaria Alandų administracijos pastebėjimams. Komentuodama Ispanijos Vyriausybės ir Ispanijos verslo organizacijų konfederacijos pastebėjimus, Jungtinė Karalystė pakartojo ir nurodė kai kuriuos savo argumentus, kuriuos ji buvo pateikusi savo atsakyme dėl procedūros pradėjimo. Papildomos Jungtinės Karalystės pateiktos pastabos apibendrinamos toliau pateikiamuose punktuose.
(89)
Reforma nepadarys „didelės žalos“ Ispanijos valstybės iždui. Campo regionas yra ekonomiškai silpnas ne dėl Gibraltaro mokesčių sistemos. Yra visiškai priešingai, kadangi tas regionas gauna nemažai pajamų iš Gibraltaro. 2003 m. sausio mėn. užimtumo duomenys rodo, kad Ispanijos darbuotojai, teisėtai dirbantys Gibraltare, sudaro maždaug 18 % visos Gibraltaro darbo jėgos. Taigi Gibraltaras yra darbo vietų šaltinis ir pajamų šaltinis Ispanijos darbininkams, kurie atvyksta iš aplinkinių teritorijų, taip pat Campo regionas gauna nemažas pajamas iš čia besilankančių Gibraltaro gyventojų. Ispanija yra antra pagal eksporto į Gibraltarą apimtis. Gibraltaras nėra toks turtingas, kaip teigiama, ir Europos regioninės plėtros fondo yra įvardytas kaip 2 tikslo regionas.
(90)
Skirtingai valstybių narių ir autonominių mokesčių regionų nustatomos mokesčių normos ir mokesčių bazės yra suvereniai sprendžiamas klausimas, kuriam nėra taikomas EB Sutarties 87 straipsnis. Valstybės pagalbos taisyklių tikslas yra kovoti su pranašumu, kurį suteikia valstybė arba kurį, naudodamos valstybės išteklius, įgyja atskiros įmonės. Atskiroje autonominėje mokesčių teritorijoje taikomos žemesnės mokesčių normos neatitinka šio esminio konkretumo reikalavimo, ir dėl to nėra valstybės pagalba. Atskirų mokesčių regionų mokesčių sistemų konkurencija gali atsirasti ne tik dėl skirtingų taikomų mokesčių normų, bet ir dėl skirtingų apmokestinamųjų pajamų apskaičiavimo metodų. Tokie skaičiavimo metodų skirtumai nėra valstybės pagalba, jeigu mokesčių sistema yra taikoma tikrai be diskriminacijos visoje autonominėje mokesčių teritorijoje. Neaišku, kaip iš tikrųjų reforma gali pakenkti Ispanijos ekonomikai, skatindama verslo įmones persikelti į Gibraltarą. Jungtinei Karalystei nėra žinoma nei viena Ispanijos bendrovė, kuri būtų persikėlusi į Gibraltarą, siekdama pasinaudoti tariamai „labiau palankia mokesčių sistema“, kurią yra sukūrusi šiuo metu galiojanti apmokestinimo tvarka. Iš tikrųjų ES valstybės, tarp kurių Graikija ar Airija, ir į ES įstojusios valstybės, pavyzdžiui, Estija, Vengrija ar Kipras, taip pat taiko santykinai žemas įmonių pelno mokesčio normas.
(91)
Kritika, kad sistema yra įvairių mokesčių derinys, atsiranda dėl nepakankamo sistemos supratimo. Reformuotos sistemos logika yra tokia: mokesčio bazę sudaro darbo vietos ir užimamos verslo patalpos, o pelningumas sąlygoja žemesnę mokestinės prievolės ribą. Bendrovių atžvilgiu sistema paprasčiausiai atmeta pelno apmokestinimą sistemos atžvilgiu. Darbo vietų ir užimamų patalpų kriterijus yra taikomas horizontaliai visoms bendrovėms visuose sektoriuose. Tokie kriterijai nėra palankesni stambioms bendrovėms, nei smulkioms, arba atvirkščiai. Panaikinus 500 000 GBP pelno mokesčio ribą, išnyksta bet kokia galimybė, kad reforma gali būti palankesnė stambioms įmonėms, nei smulkioms. Tai, kad pelno neturinčioms bendrovėms yra nustatytas 150 GBP registracijos mokestis, o 300 GBP nustatytas aktyviai veikiančioms bendrovėms, nereiškia, kad teikiama valstybės pagalba, kadangi registracijos mokesčio skirtumas 150 GBP gali būti laikomas de minimis pagalba.
(92)
Nors reformą visiškai teisėtai galima apibūdinti „nulinio pelno mokesčio“ reforma (pasirinkus mokesčio baze darbuotojų skaičių ir užimamas patalpas, o ne pelną), ją vadinti „nulinės mokesčio normos“ reforma būtų klaidinga. Teisingas apibūdinimas būtų toks, kad pagrindinis reformos elementas yra bendras įmones pelno apmokestinimo panaikinimas (išskyrus papildomus mokesčius finansines ir komunalines paslaugas teikiančioms įmonėms) ir jo pakeitimas darbo užmokesčio fondo mokesčiu, kurį mokėtų visos bendrovės.
(93)
Papildomi mokesčiai (finansines ir komunalines paslaugas teikiančioms įmonėms) taip pat nėra valstybės pagalba. Nors galima būtų ginčytis dėl pasirinktinio priemonės taikymo, tokių mokesčių negalima būtų laikyti „pranašumu“, palyginus su bendra norma, naudojama apibrėžiant valstybės pagalbą; jų tikslai yra visiškai priešingi. Dėl šios priežasties teiginys, kad nefinansinių paslaugų sektoriui netaikomi papildomi mokesčiai, yra nepagrįstas.
(94)
Teiginys, kad reforma Gibraltaro bendrovėms sukuria palankesnes sąlygas, nei Jungtinės Karalystės bendrovėms, yra neteisingas, ir parodo neteisingą regioninės specifikos sąvokos, Gibraltaro konstitucinio statuso ir jo statuso pagal EB Sutartį supratimą. Manoma, kad Ispanijos Vyriausybė neketina šio teiginio patvirtinti, kadangi tai sudarytų kliūtis valstybėms narėms decentralizuoti savo įgaliojimus apmokestinimo srityje, ir, inter alia, padarytų žalos Baskų provincijos autonomijai. Ispanijos Vyriausybės cituojamos bylos (16) vertinant regioninę specifiką, nėra su šiuo atveju susiję, kadangi nė viena jų nėra susijusi su situacija, kai atitinkami regionai būtų turėję autonomiją tose srityse, kuriose yra teikiamos bendros mokesčių sistemos nuostatų išimtys. Mokesčių autonomija, minima kai kuriose su Baskų provincija susijusiose bylose (17) yra naudojama suteikti mokesčių nuolaidas, atsižvelgus į bendrą Ispanijos mokesčių sistemą, tuo tarpu Gibraltaro atveju jo autonomija yra naudojama sukurti mokesčių sistemą, kuri iš esmės skirtųsi nuo Jungtinėje Karalystėj taikomos mokesčių sistemos.
(95)
Teiginiai, susiję su, inter alia, vengimu mokėti mokesčius ir pinigų plovimu taip pat yra nepagrįsti, ir vykdomam tyrimui dėl valstybės pagalbos elemento neturi reikšmės. Todėl čia nereikėtų skirti daugiau dėmesio išsamiam tokių neiginių paneigimui. Tarp kitko, Gibraltare yra taikomi pakankamai aukšti priežiūros ir finansinės veiklos reguliavimo standartai, tiek valstybiniame, tiek privačiame sektoriuje. Gibraltaro Finansinių paslaugų komisija yra nepriklausoma ir gerbtina organizacija. Tokį požiūrį vieningai išreiškė kelios tarptautinės organizacijos, kurios taip pat pateikė savo pastabas dėl Gibraltare vykdomos kovos su pinigų plovimu. Gibraltaras buvo viena pirmųjų jurisdikcijų ES, įgyvendinusių Pinigų plovimo direktyvą, pritaikant ją visiems nusikaltimams. 2002 m. lapkričio mėn. paskelbtoje Finansinės veikos darbo grupės (FATF) ataskaitoje teigiama, kad „Gibraltare yra visi reikalingi įstatymai, teisės aktai ir praktika kovoti su pinigų plovimu“, ir „Gibraltaras yra beveik užtikrinęs FATF 40 rekomendacijų laikymąsi“ (18). 2001 m. spalio mėn. TVF ataskaitoje nurodoma, kad Gibraltaras yra įgyvendinęs 66 ir 67 tarptautinius finansinio reguliavimo standartus, ir daroma išvada, kad „priežiūra iš esmės yra veiksminga ir nuosekli, … Gibraltaras gali būti laikomas labai veiksmingai įgyvendinančiu priežiūros funkcijas“ (19). Pagal OECD taisykles, Gibraltaras buvo įvardytas bendradarbiaujančia mokesčių jurisdikcija.
VI VERTINIMAS
(96)
Kad priemonė būtų laikoma valstybės pagalba pagal EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalį, ji turi atitikti keturis toliau nurodytus kriterijus. Pirma, priemonė turi sukurti pagalbos gavėjui pranašumą, dėl kurio jis gali sumažinti savo sąnaudas, kurias jis priešingu atveju patirtų vykdydamas savo veiklą. Antra, tokį pranašumą turi suteikti valstybė, arba jis turi būti teikiamas iš valstybės išteklių. Trečia, priemonė turi daryti įtaką konkurencijai ir prekybai tarp valstybių narių. Galiausiai, priemonė turi būti konkreti arba taikoma pasirinktinai, ta prasme, kad ji turi suteikti pranašumo kai kurioms įmonėms, arba kai kurių prekių gamybai.
(97)
Pagal Pranešimo 16 punktą, pagrindinis EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalies taikymo priemonei kriterijus yra tai, kad „priemonė suteiktų išimtį iš mokesčių sistemos tam tikroms valstybės narės įmonėms. Todėl pirma reikėtų nustatyti, kokia bendroji sistema turėtų būti taikoma“. Tačiau, atsižvelgiant į tai, kad reforma iškelia ir esminės atrankos, ir regioninės atrankos klausimus, Komisija pirmiausia išnagrinės regioninės atrankos aspektą. Atskirų Gibraltaro vykdomos reformos sudedamųjų dalių esminė atranka yra nagrinėjamas atskirai toliau 128-150 punktuose.
(98)
Savo sprendime pradėti formalią tyrimo procedūrą (20) Komisija apibrėžia, kokiais būdais reforma visa savo visuma suteikia pranašumo Gibraltaro bendrovėms palyginus su Jungtinės Karalystės bendrovėmis. Nei Jungtinė Karalystė, nei Gibraltaras neužginčijo faktinio tokio palyginimo pagrindo, todėl jis čia yra pakartojamas ir išsamiau analizuojamas.
(99)
Pagal Jungtinėje Karalystėje galiojančią apmokestinimo tvarką, didžiausia įmonių pelno apmokestinimo norma yra 30 % nuo bendrovės pelno. Palyginimui, pagal numatomą reformą, didžiausia pelno apmokestinimo norma visoms Gibraltaro bendrovėms, išskyrus komunalines paslaugas teikiančias bendroves, yra 15 %.
(100)
Skirtumas tarp Jungtinėje Karalystėje galiojančios apmokestinimo tvarkos ir Gibraltaro reforma numatomos apmokestinimo tvarkos sukuria situaciją, kurioje Jungtinėje Karalystėje veikiančių bendrovių didžiausia pelno apmokestinimo norma yra 30 %, o Gibraltaro bendrovių (išskyrus komunalines paslaugas teikiančias) didžiausia pelno apmokestinimo norma yra 15 %. Be to, kaip bus parodyta toliau 128-152 punktuose, tam tikrų rūšių bendrovės išvengs mokesčio iš viso, arba bus apmokestinamos 5 % nuo pelno mokesčiu. Tokia skirtinga apmokestinimo tvarka yra palankesnė bendrovėms, išskyrus komunalines paslaugas teikiančias bendroves, veikiančioms Gibraltare, nei Jungtinėje Karalystėje įsisteigusioms bendrovėms.
(101)
Kiti taikomų apmokestinimo tvarkos skirtumai užtikrina dar kitus pranašumus Gibraltaro bendrovėms palyginus su Jungtinėje Karalystėje veikiančiomis bendrovėmis. Komisija pastebi, kad pagal numatomos reformos nuostatas, apskaičiuojant bendrovės pelną, į kapitalo vertės padidėjimą neatsižvelgiama. Ir priešingai, Jungtinėje Karalystėje kapitalo vertės padidėjimas yra dažniausiai apmokestinamas įmonės pelno mokesčiu. Panašiai kitus pranašumus sukuria ir amortizaciniai kapitalo atskaitymai. Priešingai, nei numatomi 33 1/3 % atskaitymai kapitalo išlaidoms įrangai ir įrengimams, Jungtinė Karalystė numato 25 % atskaitymus nuo mažėjančio skirtumo, ir nėra bendros taisyklės, kad tokie atskaitymai būtų galimi pirmais metais.
(102)
Kaip yra akivaizdu iš pirmiau pateiktų punktų, Komisijos nuomonės dėl siūlomos Gibraltaro reformos regioninės atrankos esmė yra ta, kad tokie pasiūlymai iš esmės numato mažesnes apmokestinimo normas, nei taikomos Jungtinėje Karalystėje, ir dėl tokio skirtumo Gibraltaro bendrovių atžvilgiu yra sukuriamas pasirinktinis pranašumas. Ši prielaida nuosekliai siejasi su Pranešimo 16 punktu, kuriame teigiama, kad „mokesčių priemonei norint taikyti 87 straipsnio 1 dalį, pagrindinis kriterijus yra tai, kad priemonė suteiktų mokesčių sistemos išimtį tam tikroms valstybės narės įmonėms“. Kaip nurodoma Pranešimo 17 punkte „Komisijos sprendimų priėmimų praktika rodo, kad 87 straipsnio 1 dalyje nustatytas specifikos kriterijus netaikomas tik visą valstybės teritoriją apimančioms priemonėms“, ir „net ir Sutartyje nustatoma, kad regiono ūkio plėtrai skatinti skirtos priemonės yra laikomos valstybės pagalba“ (21). Netgi jeigu tokios mokesčių nuolaidos būtų taikomos automatiškai ir vienodai visiems ūkio subjektams turintiems mokestinius įsipareigojimus Gibraltare, visiškai vienodai traktuojant visus sektorius ir, priešingai nei šiuo atveju, nesukuriant jokio pranašumo konkrečiam sektoriui, jos „yra skirtos išimtinai bendrovėms veikiančioms tam tikrame valstybės narės regione, ir suteikia joms pranašumo, kurio negali naudotis kitos kituose tos pačios valstybės narės regionuose ir panašia veikla užsiimančios bendrovės“ (22). Šiuo atveju pirmiau minimos mokesčių nuolaidos yra palankesnės Gibraltare apmokestinamoms firmoms, palyginus su visomis Jungtinėje Karalystėje veikiančiomis firmomis.
(103)
Jungtinė Karalystė, Gibraltaro Vyriausybė ir Alandų administracija nesutinka su nuomone, kad priemonė yra taikoma pasirinktinai, t. y., kad ji „yra palanki tam tikroms firmoms ar tam tikriems produktams“. Jos argumentuoja, kad būtina atskirti atvejus, kai valstybė suteikia ribotas mokesčių nuolaidas tam tikroje valstybės teritorijos dalyje, ir atvejus, kai tokią palankesnė tvarką numato valstybės viduje veikianti regioninė valdžios institucija jos jurisdikcijoje priklausančioje teritorijos dalyje: pirmosios priemonės yra taikomos pasirinktinai, kadangi jų taikymo sritis apsiriboja tam tikromis firmomis, kurioms taikoma valstybės jurisdikcija, o pastarosios priemonės yra bendro pobūdžio, kadangi jos yra taikomos visoms regioninės valdžios institucijos jurisdikcijoje veikiančioms firmoms.
(104)
Pirmiausia, Komisijos nuomone, valstybės pagalbos sąvokoje esantis atrankos elementas yra vertinamas palyginant tam tikroms firmoms sukuriamas palankesnes sąlygas su sąlygomis, kurios yra sudaromos toje pačioje sistemoje veikiančioms kitoms firmoms. Šios sistemos apibrėžimas tampa dar svarbesne užduotimi, kadangi nustatyti, ar suteikiamas pranašumas, galima tik palyginus esamą padėtį su apmokestinimo tvarka, kuri yra laikoma normalia. Teoriškai, tiek dėl pačios Sutarties bendrosios sistemos, kuri nagrinėja valstybės arba valstybės ištekliais teikiamą pagalbą, ir dėl valstybių narių centrinių valdžios institucijų galių priimant priemones, teikiant paslaugas ar vykdant finansinius pervedimus suformuoti politinę ir ekonominę aplinką, kurioje veikia firmos, toks palyginimas turėtų būti daromas valstybės narės ekonomikos mastu. Šiuo atžvilgiu pats Sutarties tekstas, kuris priemones, „skirtas skatinti ekonominę plėtrą“ konkrečiame regione (87 straipsnio 3 dalies a ir c punktai), įvardija valstybės pagalbos priemonėmis, kurios gali būti laikomos suderinamomis su bendrąja rinka, nurodo, kad pranašumas, kuriam taikomos valstybės pagalbos taisyklės, ir kuris yra suteikiamas tik dalyje teritorijos, gali būti laikomas pasirinktinai suteiktu pranašumu. Visiškai aišku, kad jeigu kontekstas, kuriame vertinama priemonė dėl jos pasirinktinio taikymo, yra teritorija, kurioje tokia priemonė yra taikoma, priemonė, kuri atneša naudos visoms toje teritorijoje veikiančioms firmoms, savo esme yra bendro pobūdžio priemonė. Pagal Teisingumo Teismo patvirtintą nusistovėjusią Komisijos praktiką, priešingai, valstybės pagalbos priemonėmis laikomos tokios mokesčių sistemos, kurios yra taikomos atskiruose regionuose ar teritorijose, ir yra palankesnės, nei konkrečioje valstybėje narėje taikomos bendros sistemos (23).
(105)
Antra, Jungtinės Karalystės argumentas, kad ribotoje teritorijoje taikomos nuolaidos tampa bendro pobūdžio priemone atitinkame regione tik dėl to, kad tokias priemones priima regioninės, o ne centrinės valdžios institucijos, ir kad jos taikomos regiono jurisdikcijai priklausančioje teritorijoje, taip pat negali būti suderinamas su valstybės pagalbos sąvoka. Sąvoka yra objektyvi, ji apima bet kokią pagalbą, kuri sumažina mokesčius, vienos ar daugiau firmų mokamus iš jų biudžetų, nepriklausomai nuo tokios pagalbos paskirties, pagrindimo ar siekiamo tikslo, valdžios institucijos, kuri tokią pagalbą patvirtino ir kurios biudžetas dengia tokią pagalbą, statuso. Diferenciacija vien tik pagal institucijos, kuri priima sprendimą dėl pagalbos, pobūdį, panaikintų Sutarties 87 straipsnio esminį aspektą, kuris apima visas priemones išskirtinai pagal jų poveikį konkurencijai ir prekybai Bendrijoje (24). Todėl remiantis vien tik formaliu valstybės viduje veikiančios valdžios institucijos autonomijos lygio kriterijumi tokia pagalba negali būti vertinama kitaip, nei bet kokios kitos priemonės, kuriomis siekiama tų pačių tikslų, jas įgyvendinant naudojami tie patys ištekliai ir jos daro tokį patį poveikį prekybai ir konkurencijai. Remiantis pirmiau nurodytomis Generalinio advokato Saggio išvadomis bylose C-400/97, C-401/97 ir C-402/97, „tai, kad nagrinėjamąsias priemones priėmė regioninės valdžios institucijos, pagal nacionalinę teisę turinčios išimtinę kompetenciją (...) yra tik formos klausimas, ir nėra pakankamas pagrindas pateisinti palankesnes sąlygas, sukuriamas pagal to regiono teisės aktus reglamentuojamoms bendrovėms. Jeigu taip nebūtų, valstybės galėtų labai paprasti išvengti Bendrijos valstybės pagalbos teisės aktų taikymo dalyje savo teritorijos, vien tik pakeitusios savo vidinę kompetencijos tam tikrose srityse paskirstymo tvarką, taip atitinkamą priemonę paversdamos jos teritorijoje taikoma bendrąja priemone“.
(106)
Komisija pažymi, kad kai norint atskirti „pagalbą“ nuo „bendro pobūdžio priemonės“ taikomas grynai institucijų kriterijus, neišvengiamai būtų skirtingai vertinamas valstybės pagalbos taisyklių taikymas valstybėse narėse, priklausomai nuo to, ar jos taiko centralizuotą ar decentralizuotą kompetencijos mokesčių klausimais paskirstymo modelį (arba kompetencijos kitose srityse, pavyzdžiui, socialiniame draudime). Jeigu Jungtinės Karalystės argumentas būtų priimtas, valstybės narės, kurių vidinė administracijos organizacija numato galimybę kai kurioms žemesnio nei valstybės lygio regioninėms valdžios institucijoms leisti keisti mokesčių sistemą, numatant mokesčių nuolaidas firmoms, veikiančioms tuose konkrečiuose regionuose, galėtų tuose regionuose arba tokių priemonių atžvilgiu netaikyti regioninės valstybės pagalbos taisyklių.
(107)
Komisija teigia, kad jeigu priemonės, kurios yra visiškai vienodos pagal savo tikslus, techniką bei poveikį, nebūtų reglamentuojamos pagal tokias pačias taisykles, tai prieštarautų vienodo vertinimo principams, ir sąlygotų didelius bendrosios rinkos veikimo iškraipymus. Valstybės pagalbos taisyklės regioninėms mokesčių nuolaidoms turėtų būti taikomos pagal objektyvius kriterijus; jos negali priklausyti nuo grynai institucijų veiksnių, pavyzdžiui, tam tikru laiku valstybės viduje veikiančiai valdžios institucijai suteikiamos didesnio ar mažesnio masto autonomijos mokesčių klausimais. Jeigu tokia technika būtų apibendrinama, ji pažeistų lygybės principą taikant valstybės pagalbos taisykles, ir paverstų tokias taisykles neveiksmingomis.
(108)
Komisijos nuomone, regioninės valdžios institucijos autonomija mokesčių klausimais, pagal kurią yra suteikiamos mokesčių nuolaidos, niekada nebuvo veiksniu, dėl kurio priemonės negalima būtų laikyti valstybės pagalba. Pripažinimas Sprendime 93/337/EEB (25), kad „kiekvienoje iš trijų Baskų provincijų kompetentingos institucijos tam tikromis sąlygomis gali sukurti ir reguliuoti mokesčių sistemas jų teritorijose“ netapo kliūtimi Komisijai nustatyti, kad tokios mokesčių nuolaidos patenka į 87 straipsnio 1 dalies taikymo sritį, ir paskelbti jas nesuderinamomis su bendrąja rinka, kadangi jos neatitiko taisyklių dėl regioninės ir tam tikriems sektoriams teikiamos pagalbos (26). Kitos bylos dėl Baskų provincijų institucijų įgyvendinamų priemonių buvo sprendžiamos, remiantis esmine atranka (27). Vertindami šių sprendimų teisėtumą (28) Bendrijos teismai nenagrinėjo regioninės atrankos klausimo, kadangi savo sprendimuose Komisija šiuo kriterijumi nesirėmė: todėl Jungtinės Karalystės ir Gibraltaro Vyriausybės pastabos dėl teritorinės kompetencijos šiuo atveju nėra svarbios. Savo vėlesniuose sprendimuose dėl mokesčių nuolaidų schemų, kurias įgyvendina autonomiškai mokesčių klausimus sprendžiančios institucijos, Komisija, nors ir laikydamasi nuomonės, kad nagrinėjamosios priemonės yra valstybės pagalba dėl jų esminės atrankos, akivaizdžiai paliko atvirą galimybę įvertinti jų pasirinktinį taikymą tam tikrai teritorijai (29). Savo neseniai priimtame sprendime dėl mokesčių nuolaidų, kurias suteikė Azorų regiono institucijos, Komisija padarė išvadą, kad priemonės yra taikomos pasirinktinai, nors jos ir buvo skirtos visoms tame regione veikiančioms įmonėms (30).
(109)
Galiausiai, Komisija nori pabrėžti, kad įvardijus šias priemones valstybės pagalbos priemonėmis, visiškai nekeliamas klausimas dėl Gibraltaro mokestinės autonomijos, kuri susiformavo dėl tam tikrų konstitucinių susitarimų ir susiklosčiusios praktikos. Komisija tik siekia užtikrinti, kad jeigu Gibraltaras, pasinaudodamas savo autonomijos teisėmis sumažina visos valstybės mastu taikomo mokesčio dydį, tokios mokesčių nuolaidos būtų taikomos pagal Bendrijos taisykles dėl regioninės pagalbos, ir kitas atitinkamas gaires bei laikantis lygybės principo visoje Bendrijos teritorijoje. Tai nepanaikina galimybės, kad toks sukurtas pranašumas gali būti suderinamas su bendrąja rinka.
(110)
Komisija taip pat negali pritarti pastebėjimams, kad pirmiau minėtąsias mokesčių nuolaidas pateisina mokesčių sistemos pobūdis arba jos bendroji sistema, arba kad dėl jų ekonominio pagrindimo tokios mokesčių nuolaidos yra būtinos tokios sistemos veiksmingumui arba funkcionalumui užtikrinti. Ypač, jeigu tokie mokesčių sumažinimai yra numatomi netaikant tokių principų, kaip proporcionalumas arba progresinis apmokestinimas, kadangi, priešingai, tokiu atveju palankesnės sąlygos yra sukuriamos firmoms, veikiančioms tam tikruose regionuose, nepriklausomai nuo jų finansinės padėties, ir dėl to negali būti laikomi neatskiriama mokesčių sistemos dalimi.
(111)
Jungtinė Karalystė ir Gibraltaras pateikia nemažai argumentų, kuriais pagrindžia savo nuomonę, jog tai, kad siūloma reforma iš esmės numato mažesnį apmokestinimo lygį Gibraltare veikiančioms bendrovėms nei Jungtinėje Karalystėje veikiančioms bendrovėms, savaime nėra valstybės pagalba pagal EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalį. Šie argumentai yra išsamiau analizuojami toliau esančiuose punktuose.
(112)
Teiginys, kad valstybės pagalba yra teikiama tik jeigu yra naudojami valstybės ištekliai, negaunant dalies pajamų iš mokesčių, ir kad Gibraltaro atveju, valstybė nepraranda jokių pajamų, ir kad Jungtinėje Karalystėje nėra numatoma mokesčio norma tokiai veiklai, kuris taip pat būtų taikomas Gibraltare, yra tik priemonės įgyvendinimo formos klausimas. Lygiai toks pats formalus, pasak generalinio advokato Saggio, yra argumentas, kad netgi jeigu tariamai pagalbos priemonės būtų panaikintos, standartinės Jungtinės Karalystės normos irgi nebūtų taikomos, ir dėl to bet koks palyginimas, kur mokesčių sistema buvo sukurta vietos prasme, yra beprasmis vertinant priemonę valstybės pagalbos požiūriu. Atsižvelgiant į tai, kad tą patį rezultatą galima pasiekti įvairiomis teisinėmis technikomis: leidžiant nukrypti nuo sistemos, kuri priešingu atveju būtų taikoma, arba formaliai sukuriant atskiras sistemas, kurios būtų taikomos panašiomis situacijomis, - priemonės atrankos negalima nustatyti vien tik atlikus „išskyrus“ testą, lyginant situaciją, kuri susidaro priemonę pritaikius, su situacija, kuri susidarytų, jeigu tokia priemonė nebūtų įgyvendinta. Atvirkščiai, būtina lyginti nagrinėjamąją priemonę su kitomis priemonėmis, kurios yra taikomos panašiose situacijose - šiuo atveju tai būtų bendrovių apmokestinimas Jungtinėje Karalystėje. Nors priemonės vertinimas pagal valstybės pagalbos taisykles nepriklauso nuo anksčiau galiojusios priemonės pobūdžio, galima būtų pažymėti, kad šiuo metu Gibraltare galiojanti mokesčių sistema didele dalimi yra sudaryta pagal Jungtinėje Karalystėje galiojantį modelį, išskyrus tas palankesnes sąlygas, kurios yra sudaromos užsienyje veikiančioms įmonėms.
(113)
Lygiai taip pat Gibraltaro Vyriausybės argumentai, kuriais siekiama priešpriešinti regioninius (arba antrinius) įgaliojimus sumažinti nacionalinio mokesčio normą, nepriklausomi įgaliojimai visos mokesčių sistemos atžvilgiu yra susiję su Jungtinės Karalystės vidaus kompetencija ir jos teritorijomis. Bet kokiu atveju, autonomija spręsti mokesčių klausimus, kuri yra suteikiama atskirai teritorijai, negali būti lemiamu veiksniu, kadangi šio klausimo sprendimas priklauso valstybės narės kompetencijai, šiuo atžvilgiu būtų neįmanoma nubrėžti aiškios skiriamosios linijos, ir dėl to šie veiksniai gali būti nevienodai vertinami panašiose situacijose. Toks rezultatas taip pat prieštarautų principui, kad norint įvertinti priemonę valstybės pagalbos požiūriu, būtina atsižvelgti į priemonės padarinius.
(114)
Jungtinė Karalystė teigia, kad nėra jokios pagrindinės sistemos, kuri būtų taikoma Gibraltaro bendrovėms, jeigu priemonė būtų panaikinta. Tai nelogiškas samprotavimas, kadangi bendros sistemos nėra būtent dėl to, kad buvo suteikta fiskalinė autonomija, o atskira autonomija mokesčių klausimais konkrečiame regione atsirado atitinkamos valstybės narės sprendimu. Kai tik centrinė valdžios institucija nusprendžia atsisakyti savo įgaliojimų sukurti vieningą įmonių apmokestinimo sistemą ir leidžia regioninėms institucijoms sumažinti mokesčių normas arba sukurti naują mokesčių sistemą, kuri yra palankesnė įmonėms, dėl tokio valdžios decentralizavimo yra nukrypstama nuo bendros pamatinės sistemos. De facto, numačius tiesiogiai sumažinti mokesčio normas, ar suteikus atskirai teritorijai galimybę sumažinti bendrą mokesčio normą, ar leidus atskirai teritorijai nesilaikyti bendros sistemos nuostatų, ar suteikus jai galimybę pačiai nustatyti labiau palankią apmokestinimo sistemą, gaunamas tas pats rezultatas; tai sudaro galimybes bendrovėms tam tikrame regione mokėti mažesnius mokesčius, o dėl to yra prarandamos pajamos iš mokesčių.
(115)
Komisija negali pritarti Jungtinės Karalystės pasiūlymui, kad mokesčių jurisdikcijai, kuri neapima visos valstybės narės, neturėtų būti leista patvirtinti jokios kitos mokesčių normos, išskyrus tokias, kurios yra taikomos kitose tos pačios valstybės mokesčių jurisdikcijose. Kaip jau buvo pirmiau minėta, pagrindinė užduotis atliekant bet kokios mokesčių priemonės analizę valstybės pagalbos požiūriu, yra nustatyti bendrą taikomą sistemą, kuri šiuo atveju yra Jungtinės Karalystės mokesčių sistema. Šiame kontekste būtina pabrėžti, kad šiame sprendime nėra nagrinėjamas mechanizmas, kuris leistų vietinėms tam tikro lygmens (regionų, teritorijų ar kito lygmens) valdžios institucijoms įvesti ar pradėti taikyti vietinius mokesčius. Priešingai, šiuo konkrečiu atveju kalbama tik apie mokesčių sumažinimą Gibraltare. Bet kokiu atveju, tai, kad palankesnė apmokestinimo tvarka yra valstybės pagalba, nereiškia, kad ji negali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka.
(116)
Argumentas, kad aukštesnių mokesčių normų taikymas viename regione kitame tos pačios valstybės regione taikomas žemesnes mokesčių normas automatiškai paverčia valstybės pagalba, neturi nieko bendro su šia konkrečia byla, neišplaukia iš Komisijos pastebėjimų ir nėra tikslus. Tokiu atveju, būtų bendra sistema, kuri būtų taikoma visiems regionams, išskyrus vieną. Vien pagal savo esmę tokia sistema jokiais būdais nebūtų valstybės pagalba. Akivaizdžiai, nukrypimas nuo aukštesnės viename regione taikomos mokesčių normos nebūtų palankesnių sąlygų suteikimas, ir taip pat negalėtų būti laikomas valstybės pagalba. Tai vėlgi įrodo, kad valstybės narės gali suteikti fiskalinę autonomiją tam tikriems savo regionams, nebūtinai suteikdamos valstybės pagalbą tuose regionuose veikiančioms bendrovėms.
(117)
Paralelės, kurias Jungtinė Karalystė daro su PPO susitarimu dėl subsidijų taip pat nėra pagrįstos, kadangi Europos Sąjungoje galiojanti teisinė sistema yra visai kitokia, nei PPO susitarimų numatytos tarptautinės teisės normos, bendrojoje rinkoje veikianti valstybės pagalbos kontrolė akivaizdžiai turi būti daug griežtesnė, nei PPO susitarimuose apibrėžtos subsidijas reglamentuojančios taisyklės ir tai, kad pagal Susitarimą dėl subsidijų priemonė negali būti laikoma „specifine subsidija“, negali susiaurinti EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje pateikto pagalbos apibrėžimo (31).
(118)
Dėl tam tikro Jungtinės Karalystės ir Ispanijos sprendimo ateityje pasidalinti Gibraltaro suverenitetą pasekmių valstybės pagalbos požiūriu pateikti argumentai yra grynai hipotetinio pobūdžio ir yra susiję su situacija, kuri bet kokiu atveju turėtų būti nagrinėjama pagal atskiras nuostatas dėl EB teisės taikymo. Esami šios bylos faktai nesiderina su Jungtinės Karalystės pateikta hipoteze, todėl jie nėra svarbūs vertinant, yra ar nėra teikiama valstybės pagalba.
(119)
Jungtinė Karalystė pareiškė prieštaravimą dėl Komisijos pateikto įvairių Gibraltare taikomų atleidimų ir atskaitymų palyginimo su tokiomis pačiomis priemonėmis Jungtinėje Karalystėje. Pagrįsdama, Jungtinė Karalystė nurodė, kad esant skirtingoms mokesčių sistemoms ar mokesčių bazėms, prasmingi palyginimai yra neįmanomi. Tačiau, priešingai nei tvirtina Jungtinė Karalystė, tokie prasmingi palyginimai yra visiškai įmanomi, kaip yra išdėstyta pirmiau esančiame 100 punkte. Nustatyti skirtumai yra toliau analizuotini veiksniai, kurie parodo, kad palyginti su Jungtinės Karalystės mokesčių sistema („bendra taikoma sistema“), Gibraltaro mokesčių sistema numato daug mažesnę mokesčių naštą jame veikiančioms įmonėms.
(120)
Jungtinė Karalystė, darydama nuorodą į subsidiarumo principą, teigia, kad jeigu valstybėje narėje gali būti dvi ar daugiau mokestinės jurisdikcijos, tarpusavyje konkuruojančios dėl pajamų iš mokesčių, nesukeldamos žymių konkurencijos iškraipymų, pagal EB Sutarties subsidiarumo principą Bendrija neturėtų kištis į tos valstybės narės konstitucinę tvarką. Šis argumentas pirmiausia grindžiamas neteisinga prielaida, kad nėra didelių konkurencijos iškraipymų (arba kad toks poveikis pasireiškia tik Jungtinėje Karalystėje ar Gibraltare ir neturi poveikio kitose valstybėse narėse) ir neteisingu subsidiarumo principo aiškinimu. EB Sutarties 5 straipsnyje yra aiškiai pasakyta, kad subsidiarumo principas yra taikomas tik tose srityse, kurios nepriklauso išimtinei Bendrijos kompetencijai. Vertindama siūlomas reformas, įskaitant regioninės atrankos klausimus, kaip ir bet kuriuose kituose mokesčių priemonių tyrimuose valstybės pagalbos požiūriu, Komisija nesiekia įtvirtinti mokesčių vienodumo, ji tik vykdo Sutartyje jai nustatytą įpareigojimą kontroliuoti valstybės pagalbą.
(121)
Priešingai, nei tvirtina Jungtinė Karalystė, nagrinėjant pasirinktinio taikymo klausimą, principas, kad valstybė narė negali remtis savo nacionaline teise, norėdama išvengti savo įpareigojimų pagal Bendrijos teisę vykdymo, yra labai svarbus. Kaip jai buvo nustatyta, valstybės narės organizacija sprendžiant mokesčių klausimus yra tik formos klausimas: ji negali pasiteisinti tuo, kad joje veikia autonominiai mokesčių regionai, norėdama išvengti valstybės pagalbos taisyklių taikymo. Ir vis dėlto, tai nekliudo valstybei narei naudotis jos teise decentralizuoti savo įgaliojimus. Klausimas yra, kaip tie decentralizuoti įgaliojimai yra panaudojami. Valstybės narės ir institucijoms, kuriems tokie įgaliojimai buvo suteikti, privalo užtikrinti, kad būtų taikoma Bendrijos teisė, įskaitant nuostatas dėl valstybės pagalbos. Konkrečiau, kai teisė spręsti mokesčių klausimus yra perduodama, tačiau išlaikoma centrinė pagrindinė sistema, valstybės narės privalo užtikrinti, kad bet koks mokesčių sumažinimas, jeigu tai reiškia valstybės pagalbą, neprieštarautų bendrajai rinkai.
(122)
Jungtinė Karalystė teigia, kad, inter alia, Gibraltaras: nėra Jungtinės Karalystės dalis; jis turi savo atskiras institucijas ir savo konstitucinę tvarką; jis yra autonomiškas, veikia savivaldos pagrindu ir yra ekonomiškai nepriklausomas.
(123)
Komisija sutinka, kad Gibraltaras nėra Jungtinės Karalystės dalis taikant vidaus įstatymus, jis turi savo atskiras institucijas, nors Jungtinė Karalystė gali išlaikyti tam tikras prerogatyvas ir kompetencijas, įskaitant įgaliojimus užtikrinti, kad Gibraltaro vidaus kompetencijos klausimais priimtos priemonės neprieštarautų Jungtinės Karalystės įsipareigojimams pagal EB Sutartį. Tačiau kituose autonominiuose regionuose šis faktas neturi įtakos Gibraltaro valdžios institucijų priimtų priemonių vertinimui. Gibraltaras yra Bendrijos dalis dėl jo ryšių su Jungtine Karalyste. Gibraltarui taikomos visos Bendrijos taisyklės, išskyrus tas, kurios yra numatytos Stojimo akto 28 straipsnyje, nuo tada ir dėl to, kad Jungtinė Karalystė tapo ES valstybė narė. Todėl, piliečiai, gyvenantys Britanijai priklausančiose teritorijose, kurie savo pilietybę yra gavę dėl ryšio su Gibraltaru, yra Sąjungos piliečiai. Šie Gibraltare registruoti piliečiai ir bendrovės naudojasi Sutarties įtvirtintomis laisvėmis, įskaitant teisę teikti paslaugas, įsisteigimo teise, laisvo kapitalo judėjimo teise, kurios yra labai svarbios ekonominei pagalbos gavėjų veiklai. Jungtinė Karalystė yra atsakinga už tai, kad Gibraltare būtų įgyvendinama Bendrijos teisė, kadangi šia prasme Gibraltaras yra laikomas Jungtinės Karalystės teritorijos dalimi (32). Todėl taikant valstybės pagalbos taisykles, įskaitant 87 ir 88 straipsnių nuostatas fiskalinėms priemonėms, Gibraltaras turėtų būti laikomas sudėtine Jungtinės Karalystės dalimi.
(124)
Nors gal ir teisinga, kad EB teisė Gibraltarui taikoma pagal EB Sutarties 229 straipsnio 4 dalį, o ne pagal 229 straipsnio 1 dalį, tai nesuteikia Gibraltarui ypatingo statuso taikant valstybės pagalbos taisykles apskritai, o ypač taisykles dėl regioninės valstybės pagalbos. 299 straipsnio 1, 2 ir 4 dalys numato, kad Sutarties nuostatos yra taikomos, neskiriant pagal kiekvienoje dalyje išvardytų teritorijų teisines santvarkas, tačiau taikant konkrečias ir aiškiai nurodytas nukrypti leidžiančias nuostatas. Kaip jau pirmiau buvo paaiškinta, Stojimo akto nuostatos neatleidžia Gibraltaro nuo prievolės taikyti valstybės pagalbos taisykles. Tai, kaip EB teisė yra įgyvendinama Gibraltare, įskaitant direktyvų nuostatų perkėlimą, kompetentingų institucijų įsteigimą, yra visiškai nesvarbu, nustatant, ar reforma yra valstybės pagalbos priemonė. Būdas, kurį valstybė narė pasirenka EB teisei įgyvendinti, yra tik kompetencijos valstybės viduje paskirstymo klausimas. Tai, kad priemonė buvo priimta žemesniu, nei nacionaliniu lygiu, nedaro įtakos EB Sutarties 87 straipsnio taikymui (33).
(125)
Galiausiai, tai, kad tam tikros teritorijos biudžetas yra ekonomiškai savarankiškas, automatiškai nėra reikšmingas, vertinant, ar tos teritorijos priimta priemonė yra valstybės pagalba. Toks vertinimas turi būti grindžiamas priemonės poveikio, o ne priemonės suteikiančios institucijos padėties vertinimu. Ypač, nedidelė teritorija, tokia kaip Gibraltaras, labai nesunkiai gali tapti ekonomiškai nepriklausoma būtent dėl jos galimybių mažinti mokesčius ir pritraukti kitas verslo įmones, ypač užsienio subjektus. Bet kokiu atveju, yra žinoma, kad Gibraltaras yra priklausomas nuo Jungtinės Karalystės, inter alia, užsienio politikos, įskaitant jo narystę Europos Sąjungoje, krašto apsaugos ir pinigų politikos srityse. Todėl Gibraltaras naudojasi daugeliu Jungtinės Karalystės teikiamų paslaugų. Be to, įvertinus institucinę tvarką, tampa aišku, kad galiausiai už Gibraltaro finansų tvarkymą irgi yra atsakinga Jungtinė Karalystė.
(126)
Alandų administracijos pastabos, kad bendro pobūdžio mokestinė priemonė savivaldos pagrindu veikiančiame regione nėra pasirinktinai taikoma priemonė, yra grindžiamos tais pačiais argumentais, kuriuos pateikė Jungtinė Karalystė ir Gibraltaro Vyriausybė. Komisija daro nuorodą į savo 104-109 punktuose išdėstytus pastebėjimus. Komisija taip pat pastebi, kad vertindama Alandų salų draudimo bendrovių veiklą, ji buvo nustačiusi esminį pasirinktinį priemonės taikymą. Dėl tos priežasties galutiniam neigiamam sprendimui priimti jai nereikėjo pagrįsti priemonės regioninio pasirinktinio taikymo.
(127)
Komisija dėl to daro išvadą, kad sukurdama įmonių pelno apmokestinimo sistemą, pagal kurią Gibraltaro įmonės bus apmokestinamos pagal žemesnę normą, nei Jungtinėje Karalystėje veikiančios įmones, reforma dėl jos pasirinktinio taikymo Gibraltaro įmonėms suteikia pranašumo.
(128)
Viena bendros prievolės mokėti darbo užmokesčio fondo mokestį ir nekilnojamojo turto mokestį apribojimo iki 15 % nuo pelno pasekmių yra ta, kad, nepriklausomai nuo darbuotojų skaičiaus ir užimamų verslo patalpų, bendrovės, kurios negauna pelno, yra neapmokestinamos. Iš esmės tai yra nepelningų įmonių atleidimas nuo mokesčių, kuris joms suteikia pranašumo, kadangi jos neturi mokėti darbo užmokesčio fondo mokesčio ir nekilnojamojo turto mokesčio, kuriuos jos priešingu atveju turėtų mokėti iš savo biudžetų.
(129)
Šis atleidimas nuo darbo užmokesčio fondo mokesčio ir nekilnojamojo turto mokesčio yra pasirinktinai taikoma priemonė, kadangi ji taikoma tik toms bendrovėms, kurios negauna pelno. Be įmonių esančių sunkioje ekonominėje padėtyje bei tų, kurių pagrindinis pajamų šaltinis yra kapitalo vertės padidėjimas, atskirais metais tokiomis gali būti bendrovės, veikiančios cikliškoje verslo aplinkoje, bendrovės tik pradėjusios savo veiklą, ir bendrovės, kurios neturi pelno, kadangi jis yra paskirstomas akcininkams-darbuotojams ar kitiems darbuotojams. Komisija negali pritarti Jungtinės Karalystės argumentams, kad sistemoje numatytas kiekybinis apribojimas, pagal kurį nuo mokesčių yra atleidžiamos nepelningai veikiančios bendrovės, yra vienodai taikomos visoms bendrovės, nepriklausomai nuo jų dydžio ar sektoriaus, kuriame jos veikia, ir dėl to nėra taikomas pasirinktinai. Nors gana bendros, tam tikros kategorijos bendrovių, kurios akivaizdžiai gauna naudos dėl atleidimo nuo mokesčių, vis dėlto gali būti apibrėžtos, kaip bus toliau parodyta.
(130)
Komisija taip pat negali pritarti Jungtinės Karalystės argumentui, kad netgi jeigu nepelningai veikiančių bendrovių atleidimas nuo mokesčių yra pasirinktinai taikoma priemonė, ją pateisina įmonių pelno apmokestinimo sistemos pobūdis arba sistema.
(131)
Nors nepelningai veikiančių įmonių atleidimas nuo mokesčių yra būdingas sistemai, grindžiamai pelno apmokestinimu, taip nėra, kai mokestis yra taikomas pagal darbuotojų skaičių arba naudojamas verslo patalpas. Tokios sistemos buvo sukurtos taip, kad apmokestinamų bendrovių kategorija yra apibrėžiama visai kitu pagrindu. Pavyzdžiui, darbo užmokesčio fondo mokesčio sistemos vidinė logika numato, kad dėl visų ir kiekvieno darbuotojo atsiranda juos įdarbinančios įmonės prievolė mokėti darbo užmokesčio fondo mokestį. Šia prasme, Komisijos nurodyta paralelė su socialinio draudimo įmokomis yra logiška, nepaisant, kaip nurodo Jungtinė Karalystė, visiškai kitokios tų įmokų paskirties. Netgi jeigu darbo užmokesčio fondo mokestis būtų taikomas kaip pakaitalas pelno mokesčiui (nors tokio argumento Jungtinė Karalystė nepateikia), vis dėl to pagal darbo užmokesčio fondo mokesčio sistemos logiką nepelningai veikiančios įmonės vis tiek turėtų būti apmokestinamos. Pelningumo rodiklį pakeitus darbuotojų skaičiaus rodikliu, atkrenta būtinybė vertinti pelną arba išvengiama sunkumų tai darant. Tačiau Gibraltare taip nėra, kadangi pagal reformą, įmonės pelno įvertinimas yra svarbus tiek apskaičiuojant darbo užmokesčio fondo mokestį, tiek papildomą mokestį.
(132)
Jungtinė Karalystė teigia, kad sistema yra grindžiama pelningu darbo jėgos panaudojimu, ir tuo atžvilgiu yra nuosekli. Tai leidžia daryti išvadą, kad egzistuoja mišri sistema, pagal kurią gali būti naudojamos dvi skirtingos mokesčių bazės, priklausomai nuo bendrovės ekonominės padėties. Tokiomis aplinkybėmis tampa neįmanoma nustatyti sistemos pobūdžio ir jos bendrąją sistemą, ir pritaikyti tokį pateisinimą. Ypač, negalima teigti, kad bet kuri tokios sistemos konkreti savybė yra bendros sistemos dalis, kadangi tai automatiškai reikštų, kad tokia sistemos savybė pateisina sistemos buvimą.
(133)
Todėl Komisija daro išvadą, kad nepelningai veikiančių bendrovių atleidimas nuo darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio, pritaikant 15 % viršutinę ribą, yra pasirinktinai taikoma priemonė, ir, jeigu yra tenkinamos visos kitos sąlygos, gali būti valstybės pagalba dėl tokios priemonės naudos gaunančioms bendrovėms. Tokia priemonė negali būti pateisinama siūlomos mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendra sistema. Tai neturi įtakos tokios priemonės vertinimui dėl jos suderinamumo su bendrąja rinka.
(134)
Antra bendros prievolės mokėti darbo užmokesčio fondo mokestį ir nekilnojamojo turto mokestį apribojimo iki 15 % nuo pelno pasekmė yra ta, kad pelningai veikiančios įmonės, kurių mokestinė prievolė kitu atveju viršytų šį nustatytą apribojimą, yra atleidžiamos nuo mokesčio dalies, kurią jos turėtų sumokėti. Toks mokesčio sumažinimas sudaro palankesnes sąlygas bendrovėms, kurios juo pasinaudoja, kadangi jos yra atleidžiamos nuo mokesčio, kurį kitu atveju turėtų mokėti iš savo biudžeto.
(135)
Viršutinė 15 % riba taip pat yra pasirinktinai taikoma priemonė, kadangi tokia galimybe sumažinti savo mokestines prievoles galės pasinaudoti tik dalis bendrovių. Nors Jungtinė Karalystė ir Gibraltaras jau nebetvirtina, kad dėl tokio viršutinės ribos nustatymo naudos gaus vos 10 bendrovių, vis dėlto tokia tvarka labai apriboja darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio taikymo sritį. Naudos gavėjos yra daug darbo jėgos naudojančios bendrovės, tai yra tos, kurios atitinkamais mokestiniais metais, pagal jų darbuotojų skaičių ir užimamas verslo patalpas gavo labai nedidelį pelną. Jeigu tokioms įmonėms būtų taikoma darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio sistema be jokių apribojimų, jų mokėtinų mokesčių sumos būtų labai didelės.
(136)
Komisija atkreipia dėmesį į Jungtinės Karalystės ir Gibraltaro argumentus, kad yra neįmanoma apibrėžti konkrečios bendrovių grupės, ir kad taisyklės yra bendrai taikomos visoms bendrovėms Gibraltare. Tačiau tai nepanaikina galimybės, kad 15 % viršutinė riba būtų de facto pasirinktinai taikoma priemonė, kaip buvo aprašyta pirmiau esančiame punkte. Šia prasme, Jungtinės Karalystės ir Gibraltaro nuorodos į Pranešimo 14 punktą nėra prasmingos, kadangi to punkto nuostatos nepanaikina galimybės, kad akivaizdžiai bendro pobūdžio priemonės gali būti valstybės pagalba. Būtent Pranešimo 14 punkte yra kalbama apie mokesčių nuolaidas tam tikroms investicijoms ir priemonėms, skirtoms sumažinti darbo jėgos apmokestinimą „visoms firmoms“, tačiau tai netaikytina 15 % viršutinei ribai, kuri yra skirta tik toms bendrovėms, kurių pelnas pagal jų darbuotojų skaičių, nėra didelis. Be to, ši 15 % riba nėra grynai techninė priemonė, kaip apibrėžta Pranešimo 13 punkto pirmojoje įtraukoje. Nors tradicinės mokesčių sistemos apriboja pelno dalį, kuri yra sumokama kaip mokesčiai, nustatydamos mokesčio normas (pagal diapazoną sistemos nustato viršutinę arba didžiausią mokesčio normą), lygiavertė techninė priemonė mokesčių sistemoje, kur mokamas darbo užmokesčio fondo mokestis yra mokesčio dydis vienam darbuotojui ir, Gibraltaro atveju, yra vienodas - 3 000 GBP. Viršutinė riba darbo užmokesčio fondo mokesčio ir nekilnojamojo turto mokesčio sistemoje, kuri yra siejama su įvairiais kriterijais, pavyzdžiui, pelno lygis, negali būti lyginama su kintamomis mokesčio normomis, taikomomis progresinio pelno apmokestinimo sistemose, kurios yra pateisinamos sistemos pobūdžiu ir jos bendra schema (Pranešimo 24 punktas). Taip pat negalima teigti, kad 15 % riba yra priemonė, kuria būtų siekiama bendrų ekonominių tikslų, kaip apibūdinta Pranešimo 13 punkto antrojoje įtraukoje, ar kad ji sumažintų mokestinę prievolę, susijusią su tam tikromis gamybos išlaidomis visoje Gibraltaro ekonomikoje; tai yra priemonė, kuri yra naudinga tik ribotam įmonių skaičiui. Be to, viršutinė riba nėra tiesiogiai susijusi su darbo užmokesčio arba verslo patalpų sąnaudomis, greičiau ji susijusi su bendrovių pelningumu. Šis rodiklis yra išorinis darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio atžvilgiu.
(137)
Komisija nepritaria Jungtinės Karalystės argumentui, kad jeigu 15 % viršutinė riba yra taikoma pasirinktinai, ją pateisina sistemos pobūdis arba jos bendra schema, kadangi nuostata dėl ribos yra sudedamoji sistemos dalis. Jokia pelningai panaudojamos darbo jėgos ar nekilnojamojo turto apmokestinimo sistemos nuostata nereikalauja apriboti dėl tokių apmokestinamųjų veiksnių naudojimo gauto pelno dalies, kuri turėtų būti sumokama mokesčiams. Tokios sistemos vidinė logika sako, kad kuo daugiau darbuotojų įmonė turi, kuo didesnes verslo patalpas ji užima, tuo didesnė turi būti jos mokestinė prievolė. Jungtinės Karalystės pateikti argumentai iš esmės yra ekonominio pobūdžio. Jie nėra susiję su vidine siūlomos sistemos logika.
(138)
Jungtinė Karalystė teigia, kad Gibraltaro ekonomiką labiau nei daugumą kitų ekonomių gali pažeisti įvairūs sukrėtimai, kuriuos sukuria mokesčių konkurencija, ir kad bendrovės negali taip lengvai išvykti iš Gibraltaro, kaip jos galėtų išvykti iš didelės valstybės narės. Tačiau, Komisija pažymi, kad šiai hipotezei pagrįsti buvo pateikti tik labai nereikšmingi įrodymai, kuriais remiantis, galima padaryti išvadą, kad 15 % viršutinė riba yra dalis strategijos, kuria siekiama išlaikyti, o gal ir pritraukti mobilųjį kapitalą į Gibraltarą, kuris, atsižvelgus į nedidelę šalies teritoriją, tikriausia koncentruotųsi finansinių ir kitokių paslaugų sektoriuose. Panašiai, argumentas, kad komunalines paslaugas teikiančių bendrovių, kurios Gibraltare yra monopolijos arba pusiau monopolijos, regresyvinis apmokestinimas yra nereikalingas, parodo, kad nustačius 15 % ribą, siekiama pritraukti mobilųjį kapitalą.
(139)
Į teiginį, kad atsisakius regresyvinio elemento, darbo jėgos apmokestinimas gali sąlygoti masinius atleidimus iš darbo ir nestabilumą rinkos svyravimo laikotarpiais, Komisija paprasčiausiai atsako, kad šie reiškiniai yra būdingi tokiai sistemai. Bet kokiu atveju, 3 000 GBP mokestis už vieną darbuotoją yra tik nedidelė bendrų įmonės darbo jėgos sąnaudų dalis (34). Todėl motyvas atleisti darbuotojus, kai reikia kontroliuoti darbo jėgos sąnaudas, būtų pasitelkiamas net ir be darbo užmokesčio fondo mokesčio.
(140)
Komisija taip pat atkreipia dėmesį į 15 % ribos poveikį Gibraltaro ekonomikos vidaus ir užsienio sektoriams. Užsienio sektoriuje veikia nuo mokesčio atleistos ir turinčios tokią teisę bendrovės, o įgyvendinus reformą bus panaikintas jų teisinis reguliavimas. Nuo mokesčio atleistos bendrovės dažniausiai fiziškai Gibraltare nevykdo veiklos (neturi nei darbuotojų, nei patalpų), jos moka fiksuotą 200-300 GBP mokestį per metus. Priešingai, turinčios tokią teisę bendrovės fiziškai vykdo veiklą Gibraltare (jos yra stambūs darbdaviai) ir derisi su Gibraltaro valdžios institucijomis dėl mokesčio normų. Didžioji dauguma tokių bendrovių moka pelno mokestį, kurio norma yra 2-10 % nuo pelno. Todėl 15 % nustatytoji riba apriboja bet kokį tokio mokesčio padidėjimą, kuris būtų taikomas tokioms bendrovėms, jeigu reforma bus įgyvendinta. Ir priešingai, vidaus ekonomikos įmonėms (išskyrus komunalines paslaugas teikiančias) mokesčio normos sumažėtų nuo šiuo metu standartiškai taikomo 35 % įmonių pelno mokesčio. Gibraltaro Vyriausybė, regis, pripažįsta, kad visa reforma (įskaitant 15 % ribą) buvo sumanyta, siekiant patenkinti specifinius mokestinius užsienio finansinių paslaugų industrijos sektoriaus (35)„poreikius ir preferencijas“. Komisija taip pat pastebi, kad panaikindama pirminį planą apriboti mokestinę prievolę iki 500 000 GBP, Jungtinė Karalystė nurodė, kad dėl to Gibraltaras papildomą mokestį finansinėms paslaugoms sumažintų nuo 8 % iki 4-6 %. Tai reiškia, kad mokestinės prievolės dydžio apribojimu yra siekiama sudaryti palankesnes sąlygas finansines paslaugas teikiančioms bendrovėms, dauguma kurių yra tokią teisę turinčios bendrovės, pagrindinis Gibraltaro „Finansų centro“ įdarbinimo šaltinis.
(141)
Todėl Komisija daro išvadą, kad šio konkretaus atvejo aplinkybėmis, 15 % riba yra pasirinktinai taikoma priemonė, ir, jeigu kitos sąlygos yra tenkinamos, gali būti valstybės pagalba toms bendrovėms, kurios ja pasinaudodamos gauna naudos. Ji negali būti pateisinama mokesčių sistemos pobūdžiu arba bendrąja jos schema. Tai neprieštarauja tokios priemonės vertinimui dėl jos suderinamumo su bendrąja rinka.
(142)
Pranešimo 13 punkte yra teigiama: „Visiems valstybėje narėje veikiantiems ūkio subjektams prieinamos mokesčių priemonės yra iš esmės bendrosios priemonės. Jos turi būti lygiomis teisėmis prieinamos visoms įmonėms, o jų apimtis de facto negali būti sumažinta, pavyzdžiui, dėl to, kad valstybė gali jas suteikti savo nuožiūra, arba dėl kitų jų praktinį poveikį sumažinti galinčių veiksnių. Tačiau ši sąlyga nesumenkina valstybių narių galių vykdyti tokią ekonominę politiką, kurią jos laiko esant tinkamiausia, ypač paskirstyti mokesčių naštą skirtingiems pramonės sektoriaus subjektams taip, kaip jos mano esant tinkama. Jei šios priemonės vienodai taikomos visoms įmonėms ir visų prekių gamybai, jos nėra laikomos valstybės pagalba:
-
išimtinai techninio pobūdžio mokesčių priemonės (pavyzdžiui, mokesčių normų, nusidėvėjimo taisyklių ir taisyklių dėl nuostolių perkėlimo; nuostatos, skirtos užkirsti kelią dvigubam apmokestinimui arba mokesčių vengimui),
-
priemonės siekiant bendrųjų ekonominės politikos tikslų, mažinant mokesčių naštą, susijusią su tam tikromis gamybos sąnaudomis (tyrimų ir taikomosios veiklos, aplinkos, mokymo, įdarbinimo).“
(143)
Nepaneigiant 147-152 punktuose išdėstytų pastebėjimų dėl siūlomos reformos, kaip visumos, poveikio, arba dėl reformos regioninės atrankos, apibūdintos 98-127 punktuose, darbo užmokesčio fondo mokestis, nustatomas kaip pastovi suma už darbuotoją per metus, ir kurį privalo mokėti visos įmonės, gali būti bent kai kuriomis aplinkybėmis laikomas taikomu pasirinktinai, jeigu jis taikomas tais atvejais, kai nėra kitos bendros įmonės pelno apmokestinimo sistemos, ir kai toks mokestis tokią sistemą pakeičia. Būtent taip yra tais atvejais, kai, įvertinus Gibraltaro ekonomikos specifiką, ypač jo gana didelį užsienyje veikiantį sektorių, kai pačiame Gibraltare fiziškai nevykdoma jokia veikla, toks sektorius pagal darbo užmokesčio fondo mokesčio ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčio sistemą išvengs bet kokio apmokestinimo. Netgi jeigu formaliai tokia sistema yra taikoma visoms bendrovėms be jokios diskriminacijos, de facto, ji yra palankesnė šiuo metu „atleistoms nuo mokesčių“ bendrovėms, kurios Gibraltare neturi jokių darbuotojų. Tokia sistema užtikrina specifinį pranašumą tokioms įmonėms, kurios faktiškai fiziškai Gibraltare nevykdo veiklos, ir dėl to jų atžvilgiu neatsiranda prievolė mokėti įmonių pelno mokesčio. Šiuo pranašumu iš esmės negali vienodomis sąlygomis pasinaudoti visos firmos, taip, kaip tai yra apibrėžta Pranešimo 13 punkte. Iš tikrųjų, praktiškai tokiu pranašumu gali pasinaudoti tik kai kurios įmonės. Be to, Gibraltaro siūlomas darbo užmokesčio fondo mokestis nėra grynai techninio pobūdžio mokestinė priemonė, kaip apibrėžta Pranešimo 13 punkto pirmojoje įtraukoje, kadangi ji nėra bendrosios sistemos techninis koregavimas, o yra susijęs su mokesčio baze. Šiuo atveju atleidimas nėra priemonė, kuria būtų siekiama įgyvendinti bendrosios ekonominės politikos tikslus, kaip apibrėžta Pranešimo 13 punkto antrojoje įtraukoje, jis taip pat nesumažina jokių gamybos sąnaudų, o greičiau padidina darbo jėgos sąnaudas. Tokia pati logika akivaizdžiai taikytina ir įmonių nekilnojamojo turto mokesčiui, kuris yra taikomas, kai nėra bendros įmonių pelno apmokestinimo sistemos, ir jis pakeičia sistemą, pagal kurią kiekvienos įmonės mokestinė prievolė yra nustatoma pagal normą, atitinkančią jos prievolės fiksuotą procentinį santykį su bendro nuosavybės dydžiu. Tokia priemonė taip pat sukuria palankesnes sąlygas „atleistosioms nuo mokesčių“ bendrovėms, kurios Gibraltare fiziškai neveikia. Atitinkamai, Komisija daro išvadą, kad atsižvelgus į šios atvejo aplinkybes, ir įvertinus gana didelį Gibraltaro ekonomikos užsienyje veikiantį sektorių, siūloma mokesčių sistema iš esmės yra pasirinktinai taikoma pagalbos priemonė.
(144)
Be to, sistema, pagal kurią vertinamas tik darbuotojų skaičius arba komercinis nekilnojamojo turto panaudojimas, kai labai daug bendrovių neturi nei darbuotojų, nei nekilnojamojo turto, nėra tokio pat bendro pobūdžio, kaip bendrovės pelno apmokestinimas, kuriuo siekiama apmokestinti bendrovės ekonominės veiklos rezultatus. Todėl ji gali būti laikoma pasirinktinai taikoma priemone, bent jau tokiomis aplinkybėmis, kaip apibūdinta šiuo konkrečiu atveju. Ši situacija turėtų būti suvokiama kaip skirtinga nuo sistemos, pagal kurią darbo užmokesčio fondo mokestis ir nekilnojamojo turto mokestis yra taikomi kaip papildomi prie bendro pelno mokesčio, ir užtikrina plataus masto visų ekonomikos sektorių apmokestinimą, ir todėl yra tik nereikšmingas įmonių apmokestinimo aspektas.
(145)
Nors gali būti ir teisinga, kaip teigia Ispanija, kad nuostatos dėl registracijos mokesčio yra diskriminacinės ir naudingos bendrovėms kurios negauna pajamų, ši diskriminacija nėra valstybės pagalbos šaltinis. Kaip nurodo Jungtinė Karalystė, 150 GBP (maždaug 225 EUR) skirtingų klasių bendrovių registracijos mokesčio dydžio skirtumas yra mažesnis nei de minimis pagalbos riba (36), t. y. 100 000 EUR per trijų metų laikotarpį. Jeigu visos kitos sąlygos yra tenkinamos, registracijos mokesčio dydžio skirtumas yra de minimis, ir dėl to nėra valstybės pagalba.
(146)
Ispanija teigia, kad papildomo mokesčio taikymas tik finansinių ir komunalinių paslaugų sektoriuose veikiančioms bendrovėms suteikia pranašumo kituose sektoriuose veikiančioms bendrovėms. Komisija šiam požiūriui nepritaria. Nors galimas atvejis, kad kai valstybė sudaro palankesnes sąlygas tam tikrai apibrėžtai bendrovių grupei, tai prima facie yra valstybės pagalba, to negalima pasakyti apie tuos atvejus, kai yra sukuriamos mažiau palankios sąlygos. Kai valstybės nustato išimtinę finansinę prievolę bendrovėms, pavyzdžiui, baudos mokestį, valstybės pagalba ji gali būti tik tokiu atveju, jeigu galima įrodyti, kad dėl jos tokiu mokesčiu apmokestinamų asmenų konkurentai gauna atitinkamos naudos. Priešingai, nei teigia Jungtinė Karalystė, papildomų mokesčių paskirtis neturi reikšmės, nustatant, ar tokie mokesčiai yra valstybės pagalba. Vis dėlto, Komisija pripažįsta, kad, vertinant atskirai bendrovė, apmokestinama tokiu papildomu mokesčiu, atsiduria mažiau palankioje padėtyje. Ši išvada neprieštarauja nuomonei, kad šis papildomas mokestis yra dalis sistemos, kuri de facto skirtingų rūšių įmonėms numato skirtingas apmokestinimo normas.
(147)
Toliau pateiktoje 1 lentelėje (37) yra nurodytos įvairios Gibraltaro bendrovių kategorijos, ir pagal reformą numatytos jų mokestinės prievolės dydis, nustatomas pagal pelno dydį. Būtina pažymėti, kad nors kai kuriais atvejais, konkrečios įmones mokestinė prievolė bus nustatoma pagal darbuotojų skaičių arba komerciniais tikslais naudojamą nekilnojamąjį turtą, dėl įvairių apribojimų ir papildomų mokesčių derinimo, galiausiai atskiriems sektoriams yra nustatomas apmokestinimo lygis, apskaičiuojamas pagal pelno dydį.
1 lentelė: duomenys apie Gibraltaro bendroves
Mokesčio norma
Skaičius
Dabar
Po reformos
Visos bendrovės (pagal sektorius)
29 000
Finansinės paslaugos
179
0-35 %
5-15 % (40)
Komunalinės paslaugos
23
35 %
35 %
Kitos
28 798
0-35 %
0-15 %
Visos bendrovės (pagal pajamas)
29 000
Turinčios pajamas
10 400
0-35 %
0-15 % (38)
Neturinčios pajamų
18 600
-
-
Pajamas turinčios bendrovės (pagal statusą)
10 400
Neatleidžiamos
1 400
0-35 %
0-15 % (38)
Atleidžiamos
9 000
0 %
0-5 % (39) (40)
Pajamas turinčios neatleidžiamos (pagal pelną)
1 400
Turi pelno
540
0-35 %
0-15 % (38)
Pelno neturi
500
-
-
Pajamas turinčios neatleidžiamos (pagal statusą)
1 400
Turinčios teisę
140
2-10 % (41)
0-15 %
Neturinčios teisės
1 260
35 % (42)
0-15 %
Komunalinės
23
35 %
35 %
Atleidžiamos turinčios pajamas (pagal sektorius)
9 000
Finansinės paslaugos
70
0 %
5 % (39) (40)
Ne finansinės paslaugos
8 930
0 %
0 % (39)
(148)
1 lentelės duomenys aiškiai parodo, kokį poveikį reformos įgyvendinimas padarytų tam tikriems Gibraltaro ekonomikos sektoriams apmokestinimo prasme. Nors Komisija pripažįsta, kad įgyvendinus reformą, formali vidaus ir užsienio sektoriaus diferenciacija būtų panaikinta, apmokestinimo lygio palyginimas aiškiai iliustruoja pasirinktinį siūlomos mokesčių reformos pobūdį. Skirtingų rūšių bendrovėms bus taikomos skirtingos mokesčių normos, o tai tik dar vienas įrodymas, kad siūloma sistema pasirinktinai suteikia pranašumo tiems sektoriams, kurie galės naudotis žemesnėmis mokesčio normomis.
(149)
Dėl Gibraltaro bendrovių, veikiančių užsienyje, šiuo metu lygiagrečiai vykdomi du tyrimai dėl valstybės pagalbos, kur tyrimo objektas yra nuo mokesčio atleistos ir teisę į tokį atleidimą turinčios bendrovės. Šiuo atžvilgiu Komisija yra išreiškusi nuomonę, kad atleisdamos nuo mokesčių Gibraltaro valdžios institucijos tokioms bendrovėms suteikė valstybės pagalbą (43). Panašiai, sprendime, kuris buvo priimtas tą pačią dieną, kaip ir šis sprendimas, Komisija konstatavo, kad nustatydamos žemesnes nei standartinės įmonių pelno mokesčio normas, Gibraltaro valdžios institucijos tokią teisę turinčioms bendrovėms suteikė valstybės pagalbą (44).
(150)
Pagal 1 lentelės duomenis akivaizdu, kad įgyvendinus reformą, nuo mokesčio atleistos bendrovės, veikiančios kituose nei finansinių paslaugų sektoriuose, bus ir toliau apmokestinamos pagal nulinę mokesčio normą. Taip yra dėl to, kad nuo mokesčio atleistos bendrovės dažniausiai fiziškai nevykdo veiklos Gibraltare. Atitinkamai, Gibraltare jos neturi nei darbuotojų, nei patalpų, todėl joms nereikės mokėti nei darbo užmokesčio fondo mokesčio, nei įmonių nekilnojamojo turto mokesčio. Reforma įtvirtina jų privilegiją mokėti pagal nulinę mokesčio normą, kuri iš esmės, reiškia valstybės pagalbą. Įgyvendinus reformą, nuo mokesčio atleistos bendrovės finansinių paslaugų sektoriuje turės mokėti 5 % mokestį. Tarp kitko, netgi jeigu jos bus apmokestinamos pirmą kartą, jų privilegijuota padėtis Gibraltaro ekonomikoje iš esmės bus išsaugota, kadangi jų mokestinė prievolė apsiribos 5 % nuo pelno. Ir priešingai, visos kitos Gibraltaro įmonės bus apmokestinamos pagal aukštesniąją iš 15 % arba 35 % nuopelno normą.
(151)
Komisija daro išvadą, kad reforma siekiama išsaugoti esamą padėtį, pagal kurią nuo mokesčio atleistos įmonės iš esmės yra valstybės pagalbos gavėjos. Apibendrinant, sistema numato skirtingą pelno apmokestinimo lygį skirtinguose ekonomikos sektoriuose todėl sudaro palankesnes sąlygas įmonėms, veikiančioms tuose sektoriuose, kur taikomos žemesnės mokesčio normos. Taip pat ir dėl šios priežasties schema, apie kurią pranešama, yra taikoma pasirinktinai pagal jos esmę.
(152)
Priemonė, apie kurią buvo teikiamas pranešimas, yra taikoma pasirinktinai tiek regioniniu, tiek esminiu požiūriu, ir tokia išvada yra daroma atsižvelgus ir į įvairiausius siūlomos sistemos aspektus, ir į sistemos, kaip visumos, analizės rezultatus.
(153)
Atleidus nuo mokesčių arba juos sumažinus, kaip išsamiai aprašyta pirmiau esančiuose 98-152 punktuose, negaunamos pajamos iš mokesčių, o tai pagal Pranešimo 10 punktą „reiškia sunaudotus valstybės išteklius fiskalinių išlaidų pavidalu“. Kaip patvirtino Teisingumo Teismas, šis principas taip pat yra taikomas pranašumui, kurį suteikia valstybės narės regioninės ar vietinės valdžios institucijos. (45) Argumentas, kad jokios pajamos iš mokesčių nėra prarandamos, kadangi Jungtinės Karalystės mokesčiai nėra taikomi Gibraltarui, jau buvo aptartas pirmiau. Todėl daroma išvada, kad pranašumą suteikia valstybė ir naudodama valstybės išteklius.
(154)
Gibraltaras yra atviros rinkos ekonomika. Daug Gibraltare įsisteigusių bendrovių (ir grupių, kurioms jos priklauso), veikia sektoriuose, kur vyksta prekyba tarp valstybių narių. Tai ypač būdinga paslaugų sektoriui, kuriame atitinkamos Bendrijos teisės nuostatos yra visos taikomos Gibraltarui. Teisingumo Teismas yra ne kartą nurodęs savo sprendimuose, kad kai valstybės teikiama pagalba sustiprina bendrovių padėtį vis-à-vis kitų bendrovių, konkuruojančių prekyboje tarp valstybių narių, atžvilgiu, turi būti laikoma, kad pagalba daro poveikį prekybai. Visai nebūtina, kad pagalbą gaunanti įmonė pati eksportuotų savo prekes. Kai valstybė narė teikia pagalbą įmonei, gali būti išlaikoma arba padidinama gamyba vidaus rinkoje, ir dėl to kitose valstybėse narėse veikiančių bendrovių galimybės eksportuoti savo produktus į tos valstybės narės rinką sumažėja. Panašiai, jeigu valstybė narė teikia pagalbą įmonei, kuri veikia paslaugų arba platinimo sektoriuose, visiškai nebūtinai pagalbą gaunančiai įmonei vykdyti veiklą už valstybės narės ribų, kad pagalba darytų poveikį prekybai tarp valstybių narių, ypač jeigu tokios įmonės yra įsikūrusios netoli sienos su kitomis valstybėmis narėmis. Tai, kad pagalba arba ją gaunanti įmonė yra santykinai nedidelė, nepanaikina galimybės, kad bus daromas poveikis prekybai tarp valstybių narių (46). Todėl, tiek kiek Gibraltaro bendrovės, veikiančios sektoriuose, kuriuose vykdoma prekyba Bendrijos viduje, gauna naudos dėl šio atleidimo nuo mokesčių, tokia tvarka daro poveikį prekybai tarp valstybių narių, iškraipydama konkurenciją, arba sudarydama pavojų, kad konkurencija bus iškraipoma.
(155)
Jungtinė Karalystė, Gibraltaro Vyriausybė ir Ispanija pateikė savo pastabas dėl reformos suderinamumo su kriterijais, išdėstytais Elgesio kodekse ir kitose tarptautinėse normose. Tačiau, kaip pastebi Gibraltaro Vyriausybė, priemonės įvertinimas kaip žalingos (arba priešingai, kaip yra reformos atveju (47)) pagal Kodeksą, neturi tiesioginės įtakos jos vertinimui valstybės pagalbos aspektu, pagal EB Sutarties 87 straipsnį. Lygiai taip pat, Ispanijos pateikti ir Jungtinės Karalystės paneigti argumentai dėl vengimo mokėti mokesčius ir dėl pinigų plovimo, kaip pažymi Jungtinė Karalystė, nėra reikšmingi šiam tyrimui dėl valstybės pagalbos elemento.
(156)
Komisija atmeta Gibraltaro Vyriausybės pastabas, kad nagrinėdama bylas dėl valstybės pagalbos, Komisija pažeidė vienodo vertinimo principą. Šis teiginys nebuvo pagrįstas jokiais įrodymais. Bet kokiu atveju, vykdydama tyrimą dėl galimos valstybės pagalbos pagal Sutarties 87 straipsnį, Komisija privalo išnagrinėti atskirai kiekvieną priemonę iš esmės. Nors Gibraltaro Vyriausybė teigia, kad EB Sutarties 95-97 straipsniuose numatytos priemonės nurodo veiksmų eigą, Komisija pažymi, kad Pranešimo 15 punktas turi būti skaitomas kartu jo 6 punktu, kuriame aiškiai nurodyti galimi veiksmai dėl bendrųjų mokesčių priemonių valstybėje narėje. Teiginyje galima įžvelgti Gibraltaro reikalavimą, kad jis būtų vertinamas taip, lyg jis būtų valstybė narė, panašiai kaip Alandų administracija teigia, kad apmokestinimo priemonės, priimtos regioninių valdžios institucijų turėtų būti vertinamos taip, lyg jas būtų priėmusi valstybė narė. Tačiau EB Sutartis nenumato jokio pagrindo tokiems teiginiams pagrįsti.
(157)
Nei Jungtinė Karalystė, nei Gibraltaras nebandė argumentuoti, kad jeigu reforma yra valstybės pagalba, ji gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka. Todėl Komisija patvirtina savo poziciją, kurią ji buvo išdėsčiusi sprendime pradėti procedūrą vertindama priemonės suderinamumą su bendrąja rinka. Komisijos vertinimas yra pakartojamas ir yra apibendrinamas kaip išdėstyta toliau esančiuose punktuose.
(158)
Nėra pagrindo taikyti nei vienos išimties, numatytos EB Sutarties 87 straipsnio 2 dalyje, kadangi reforma nėra siekiama to straipsnio nuostatose apibrėžtų tikslų.
(159)
Pagal 87 straipsnio 3 dalies a punktą, pagalbos priemonė gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, jeigu ji yra skirta regionų, kuriuose yra neįprastai žemas gyvenimo lygis arba didelis nedarbas, ekonominei plėtrai skatinti. Tokie regionai yra apibrėžti Jungtinės Karalystės regioninės pagalbos žemėlapyje 2000-2006 metų laikotarpiui, patvirtinti Komisijos pagal valstybės pagalbą Nr. 265/00 (48). Kadangi Gibraltaras nėra toks regionas, ši nuostata negali būti taikoma.
(160)
Vertinant galimybę taikyti išimtis, numatytas pagal EB Sutarties 87 straipsnio 3 dalies b ir d dalis, reforma nėra siekiama įgyvendinti bendrus Europos interesus atitinkančio projekto, ar Jungtinės Karalystės ekonomikos sutrikimams atitaisyti, ar skatinti kultūros ar paveldo apsaugą.
(161)
Galiausiai, būtina įvertinti, ar reformai galėtų būti pritaikyta išimtis, numatyta EB Sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punkte, kuriame teigiama, kad pagalba, skirta tam tikros ekonominės veiklos rūšių arba tam tikrų ekonomikos sričių plėtrai skatinti, jei ji netrikdo prekybos sąlygų taip, kad prieštarautų bendram interesui, gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka.
(162)
Reformos elementai, kurie buvo įvardyti kaip suteikiantys pranašumą, ir visa reforma, palyginus su bendra įmonių apmokestinimo sistema, galiojančia Jungtinėje Karalystėje, atleidžia įmones nuo mokesčių, kuriuos jos būtų turėjusios mokėti iš savo biudžetų vykdydamos savo įprastinę veiklą. Šis atleidimas nuo mokesčių nėra siejamas nei su investicijomis, nei su naujų darbo vietų sukūrimu, todėl yra pagalba veiklos sąnaudoms sumažinti, kurios poveikis išnyks, kai tik bus sustabdytas pagalbos teikimas. Pagal nusistovėjusią Komisijos praktiką, tokai pagalba negali būti laikoma skatinančia tam tikrą ūkinę veiklą arba tam tikras ekonomikos sritis. Be to, Gibraltaras nėra įtrauktas į Jungtinės Karalystės sudarytą regioninės pagalbos žemėlapį (49).
VII IŠVADOS
(163)
Komisija daro išvadą, kad reforma yra valstybės pagalbos schema, kaip apibrėžta EB Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje. Negali būti taikoma nei viena iš nukrypti leidžiančių nuostatų, numatytų EB Sutarties 87 straipsnio 2 dalyje, arba 87 straipsnio 3 dalyje. Todėl Jungtinei Karalystei neleidžiama įgyvendinti šios reformos.
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Jungtinės Karalystės pranešimu pateikti pasiūlymai dėl Gibraltaro įmonių pelno apmokestinimo sistemos reformos yra valstybės pagalbos schema, kuri yra nesuderinama su bendrąja rinka.
Todėl siūlomos priemonės negali būti įgyvendinamos.
2 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Jungtinei Karalystei.
Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 30 d.