Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 613/91
1991 m. kovo 4 d.
dėl laivų perkėlimo Bendrijoje iš vieno registro į kitą
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 84 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi vidaus rinkos sukūrimas ir veikimas yra susijęs su techninių kliūčių laivų perkėlimui iš vienų valstybių narių nacionalinių registrų į kitų valstybių narių registrus panaikinimu; kadangi priemonės, padedančios perregistruoti laivus Bendrijoje, taip pat yra reikalingos tam, kad Europos laivų savininkai nepatirtų su registro pasikeitimu susijusių išlaidų ir būtų atleisti nuo administracinių procedūrų, ir taip pat tam, kad tokiu būdu būtų pagerintos Bendrijos laivininkystės sąlygos ir konkurencinė padėtis;
kadangi tuo pat metu reikia išsaugoti aukštą laivų saugos ir aplinkosaugos lygį laikantis tarptautinių konvencijų;
kadangi laivų, plaukiojančių su vienos valstybės narės vėliava perkėlimui iš vienos valstybės narės registro į kitos valstybės narės registrą neturi trukdyti techninės kliūtys, jeigu minėti laivai yra pripažįstami kaip atitinkantys minėtų tarptautinių konvencijų nuostatas;
kadangi už tarptautinių saugos ir taršos prevencijos pažymėjimų išdavimą pagal 1974 m. Tarptautinę Konvenciją dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS, Londonas), 1966 m. Tarptautinę Konvenciją dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo (LL, Londonas), 1973 m. Tarptautinę Konvenciją dėl teršimo iš laivų prevencijos, iš dalies pakeistą 1978 m. Protokolu (Marpol 73/78) ir Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) patvirtintose privalomose rezoliucijose atsako valstybės; kadangi tais atvejais, kai pagal minėtas konvencijas pažymėjimus valstybės narės vardu išduoda privačios organizacijos, už tokį pažymėjimų išdavimą taip pat atsako atitinkama valstybė narė, kaip nustatyta minėtose konvencijose;
kadangi tarptautinėse konvencijose svarbūs aspektai yra palikti interpretuoti atskiroms jas pasirašiusioms valstybėms; kadangi valstybių narių vyriausybės, remdamosi sava konvencijų interpretacija, visiems su jų vėliavomis plaukiojantiems laivams, kuriems yra taikomos pirmiau nurodytų konvencijų nuostatos, išduoda minėtas nuostatas patvirtinančius tokių laivų tarptautinius pažymėjimus; kadangi valstybės narės vykdo nacionalinius techninius teisės aktus, kurių tam tikros nuostatos apima kitokius reikalavimus, nei pirmiau išvardytose tarptautinėse konvencijose ir susijusiuose techniniuose standartuose; kadangi reikėtų nustatyti atitinkamą procedūrą, siekiant pašalinti esamų reikalavimų interpretavimo skirtumus, kurie gali atsirasti prašant perkelti laivus iš vieno registro į kitą, ir siekiant atsižvelgti į minėtų konvencijų papildymą naujomis nuostatomis;
kadangi šis reglamentas jokiomis priemonėmis iš anksto neapsprendžia Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) konvencijų paruošimo ir interpretavimo;
kadangi laivai, kuriems taikomos šio reglamento nuostatos, turi būti registruoti ir aktyviai vykdyti veiklą plaukiodami su valstybės narės vėliava ne mažiau kaip šešis mėnesius, kad valstybei narei užtektų laiko patikrinti jų būklę;
kadangi reikėtų sudaryti komitetą, kuris padėtų Komisijai įgyvendinti ir interpretuoti šį reglamentą, siekiant palengvinti laivų perregistravimą Bendrijoje, tuo pat metu užtikrinant, kad nebūtų sumažinti laivybos saugos ir aplinkosaugos standartai,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Šiame reglamente:
a) "Konvencijos" yra 1974 m. Tarptautinė Konvencija dėl žmogaus gyvybės apsaugos jūroje (SOLAS, 1974), 1966 m. Tarptautinė Konvencija dėl laivų krovininės vaterlinijos nustatymo (LL, 1966), 1973 m. Tarptautinė Konvencija dėl teršimo iš laivų prevencijos (Marpol 73/78) ir šio reglamento priėmimo datą galiojantys jų pakeitimai bei Tarptautinės jūrų organizacijos (TJO) priimtos susijusios privalomo pobūdžio rezoliucijos;
Nepažeidžiant minėtų konvencijų keitimo procedūrų šio reglamento tikslais, šių konvencijų vėliau įsigaliojusių pakeitimų taikymas bus nuspręstas vadovaujantis 7 straipsnyje nustatyta tvarka;
b) "reikalavimai" yra Konvencijose nustatyti saugos ir taršos prevencijos reikalavimai;
c) "pažymėjimai" yra valstybės narės arba jos vardu pagal Konvencijas išduoti pažymėjimai bei pažymėjimai, išduoti cheminiams tanklaiviams ir dujų transporteriams, pastatytiems iki 1986 m. liepos 1 d. pagal Didįjį Cheminių medžiagų kodeksą [TJO Rezoliucija A.212 (VII)] arba Didįjį dujų transporterių kodeksą [TJO Rezoliucija A.328 (IX)].
2 straipsnis
Šis reglamentas taikomas 500 tonų ir didesnio talpumo krovininiams laivams, kurie:
a) buvo pastatyti 1980 m. gegužės 25 d. arba po šios datos, arba
buvo pastatyti iki a punkte nustatytos datos, bet
- kurių atitikimas 1974 m. SOLAS konvencijoje nustatytoms naujų laivų taisyklėms ir
- cheminių tanklaivių ir dujų transporterių atitikimas standartiniams kodeksams, 1 straipsnio c dalyje minimiems 1980 m. gegužės 25 d. ir po šios datos pastatytiems laivams,
yra patvirtintas valstybės narės, ar jos vardu;
b) kurie plaukioja su valstybės narės vėliava ir yra joje registruoti ir kurie aktyviai vykdo veiklą plaukiodami su ta vėliava ne mažiau kaip šešis mėnesius ir
c) turi galiojančius pažymėjimus.
3 straipsnis
1. Valstybės narės dėl techninių priežasčių, susijusių su Konvencijomis, nedraudžia registruoti kitoje valstybėje narėje registruoto krovininio laivo, kuris atitinka pirmiau minėtus reikalavimus ir turi galiojančius pažymėjimus bei laivo kilmės šalyje patvirtintus arba patvirtinto tipo priedus ir įrangą.
Kadangi šio reglamento įsigaliojimo datą valstybės narės privalo laikytis regioninių susitarimų dėl jūros aplinkos apsaugos, valstybės narės gali taikyti papildomas taisykles, atitinkančias pirmiau išvardytų konvencijų neprivalomus priedus.
2. Perkeliant laivą iš vienos valstybės narės registro į kitos valstybės narės registrą, valstybė narė, kurioje laivas registruojamas, išduoda pažymėjimus tokiomis pat sąlygomis, kurias taikant laivas buvo įregistruotas pirmiau.
3. Jeigu pažymėjimus valstybės narės vardu išduoda organizacija, valstybė narė privalo užtikrinti, kad minėtos organizacijos kvalifikacijos, techninis patyrimas ir personalas leistų jai pagal konvencijas išduoti pažymėjimus, užtikrinančius aukšto lygio saugą.
Tokia organizacija privalo turėti galimybę parengti ir atnaujinti priimtų techninių standartų galią turinčias taisykles ir nuostatus bei turėti kvalifikuotus ir patyrusius stebėtojus, kad galėtų tinkamai įvertinti laivo būklę.
4. Vis dėlto, perkeliant laivą iš vienos valstybės narės registro į kitos valstybės narės registrą, laivą būtinai turi patikrinti jį registruojanti valstybė narė, kad patvirtintų faktinės laivo būklės ir jo įrangos atitikimą išduotiems pažymėjimams ir 2 straipsnio a) punkte nustatytiems reikalavimams.
4 straipsnis
Jeigu esamiems laivams taikomi reikalavimai nesikeičia, atnaujinant, pratęsiant arba peržiūrint pažymėjimus, išduotus pagal 3 straipsnį, laivus registruojančios valstybės narės taiko tik tuos reikalavimus, kurie iš pradžių buvo nustatyti pilno termino pažymėjimams.
5 straipsnis
1. Valstybės narės nedelsiant informuoja Komisiją apie bet kurį atsisakymą išduoti naujus pažymėjimus dėl skirtumų interpretuojant reikalavimus arba nuostatas, kurias Konvencijos palieka jas pasirašiusių šalių nuožiūrai.
Jeigu Komisija per vieną mėnesį neinformuojama apie susitarimą tarp susijusių valstybių narių, ji pradeda procedūras, kad priimtų sprendimą 7 straipsnyje nustatyta tvarka.
2. Jeigu valstybė narė mano, kad laivas negali būti registruotas pagal 3 straipsnį dėl pažymėjime nenustatytų rimto pavojaus saugai arba aplinkai priežasčių, registracija gali būti laikinai sustabdyta ne ilgesniam kaip trijų mėnesių laikotarpiui, ir valstybė narė nedelsiant perduoda minėtą klausimą Komisijai, nurodydama registravimo sustabdymo priežastis. Laikinas sustabdymas patvirtinamas arba atšaukiamas 7 straipsnyje nustatyta tvarka.
6 straipsnis
Komisijai padeda komitetas, kurį sudaro valstybių narių atstovai, o pirmininkauja Komisijos atstovas.
7 straipsnis
Jeigu turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių reikia imtis, projektą. Komitetas pareiškia savo nuomonę dėl projekto per laikotarpį, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į reikalo svarbą. Nuomonė pareiškiama EEB Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma, jeigu sprendimus Taryba turi priimti Komisijos siūlymu. Komitete esančių valstybių narių atstovų balsai paskirstomi minėtame straipsnyje nustatyta tvarka. Pirmininkas balsavime nedalyvauja.
Komisija priima numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.
Jeigu numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba jeigu nuomonė nepareikšta, Komisija nedelsiant pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių reikia imtis. Taryba priima sprendimus kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu, praėjus aštuonioms savaitėms po klausimo perdavimo Tarybai datos, Taryba nepareiškia savo nuomonės, pasiūlytas priemones priima Komisija.
8 straipsnis
Bet kuriuo klausimu, susijusiu su šio reglamento įgyvendinimu arba interpretavimu, komitetas gali konsultuotis su Komisija, ypač siekiant užtikrinti, kad nebūtų sumažinti laivybos saugos ir aplinkosaugos standartai.
Komitetas parengia savo darbo reglamentą.
9 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 1992 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1991 m. kovo 4 d.