Tarybos Direktyva 92/50/EEB
1992 m. birželio 18 d.
dėl viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 57 straipsnio 2 dalies paskutinį sakinį bei 66 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
bendradarbiaudama su Europos Parlamentu [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Europos Vadovų Taryba priėmė išvadas dėl būtinumo baigti formuoti vidaus rinką;
kadangi reikia imtis priemonių, kurios laipsniškai sukurtų vidaus rinką per laikotarpį, likusį iki 1992 m. gruodžio 31 d.; kadangi vidaus rinka yra sritis be vidaus sienų, kurioje užtikrinamas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas;
kadangi šie tikslai reikalauja pirkimų tvarkos, pagal kurią sudaromos viešojo paslaugų pirkimo sutartys, derinimo;
kadangi Baltoji knyga apie vidaus rinkos formavimo užbaigimą yra veiksmų programa ir grafikas, numatantys padaryti viešuosius pirkimus prieinamus, įskaitant paslaugų sritį, kurių dar neapima 1971 m. liepos 26 d. Tarybos direktyva 71/305/EEB dėl viešojo darbų pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo [4] ir 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyva 77/62/EEB dėl viešojo prekių pirkimo sutarčių sudarymo tvarkos derinimo [5];
kadangi šią direktyvą turėtų taikyti visos perkančiosios organizacijos, kaip numatyta Direktyvoje 71/305/EEB;
kadangi reikia vengti kliūčių laisvam paslaugų judėjimui; kadangi paslaugų tiekėjai gali būti arba fiziniai, arba juridiniai asmenys; kadangi ši direktyva vis dėlto nepažeidžia taisyklių dėl sąlygų užsiimti veikla ar profesija taikymo nacionaliniu lygmeniu, jei tik jos suderinamos su Bendrijos teisės aktais;
kadangi paslaugų sektorius procedūrinių taisyklių taikymo ir monitoringo požiūriu geriausiai apibūdinamas dalijant jį į atitinkamas bendrojo klasifikatoriaus kategorijas; kadangi šios direktyvos I A ir I B priedai daro nuorodą į Jungtinių Tautų bendrojo prekių klasifikatoriaus (BPK) nomenklatūrą; kadangi tą nomenklatūrą ateityje greičiausiai pakeis Bendrijos nomenklatūra; kadangi dėl to reikia priimti nuostatą dėl BPK nomenklatūros I A ir I B prieduose pritaikymo;
kadangi paslaugų teikimą ši direktyva reglamentuoja tik tada, kai jos teikiamos pagal sutartis; kadangi paslaugų teikimas kitais pagrindais, tokiais kaip įstatymas ar teisės aktai, arba darbo sutartys, nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį;
kadangi pagal Sutarties 130 straipsnio f dalį mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros skatinimas yra priemonė Europos pramonės mokslinei ir techninei bazei stiprinti, o viešojo pirkimo sutarčių padarymas prieinamomis pasitarnaus šiam tikslui; kadangi įnašai tyrimų programoms finansuoti neturi tekti šiai direktyvos veikimo sričiai; kadangi todėl sutartys dėl mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros paslaugų, išskyrus tuos atvejus, kai nauda tenka išskirtinai perkančiajai organizacijai, kurią ji panaudoja vykdydama savo veiklą, jeigu perkančioji organizacija visiškai atlygina už suteiktą paslaugą, nepatenka į šios direktyvos taikymo sritį;
kadangi sutartys, susijusios su nekilnojamojo turto įsigijimu, nuomojimu ar teisėmis į jį, turi savo ypatumų, dėl kurių netikslinga taikyti pirkimo taisykles;
kadangi sudarant sutartis dėl tam tikrų audiovizualinių paslaugų transliavimo srityje vadovaujamasi sumetimais, dėl kurių netikslinga taikyti pirkimo taisykles;
kadangi arbitražo ir taikinimo paslaugos paprastai yra teikiamos įstaigų ar asmenų, dėl kurių susitarta ar kurie yra atrinkti tokiu būdu, kuriam netinka pirkimo taisyklės;
kadangi šioje direktyvoje finansinės paslaugos neapima pinigų, valiutų keitimo kurso, valstybės skolos, atsargų valdymo finansinių priemonių ir kitų veiklos krypčių, susijusių su vertybinių popierių ir kitokių finansinių priemonių sandoriais; kadangi todėl sutartys, susijusios su vertybinių popierių ar kitų finansinių priemonių išleidimu, pardavimu, pirkimu ar perleidimu, nepriklauso šios direktyvos taikymo sričiai; kadangi ji neapima ir centrinio banko paslaugų;
kadangi paslaugų srityje tie patys Direktyvose 71/305/EEB ir 77/62/EEB numatyti nukrypimai turėtų būti taikomi valstybės saugumo ar paslapties ir tokių kitų pirkimo taisyklių, nustatytų tarptautinėse sutartyse, susijusių su karinių pajėgų dislokavimu ar tarptautinėmis organizacijomis, prioriteto atžvilgiu;
kadangi ši direktyva netrukdo taikyti Sutarties 55, 56 ir 66 straipsnius;
kadangi viešojo paslaugų pirkimo sutartys, ypač nuosavybės valdymo srityje, gali kartais apimti ir tam tikrus darbus; kadangi Direktyva 71/305/EEB nustato, jog tam, kad sutartis būtų laikoma viešojo darbų pirkimo sutartimi, ja turi būti siekiama gauti darbą; kadangi atsitiktiniai darbai, kurie nėra sutarties objektas, nepateisina sutarties traktavimo kaip viešojo darbų pirkimo sutarties;
kadangi ši direktyva neturi daryti poveikio taisyklėms dėl paslaugų pirkimo sutarčių, numatytų 1990 m. rugsėjo 17 d. Tarybos direktyvoje 90/531/EEB dėl subjektų, veikiančių vandens, energetikos, transporto ir telekomunikacijų sektoriuose, vykdomų pirkimų tvarkos [6];
kadangi sutartims dėl pirkimo iš vienintelio šaltinio tam tikromis sąlygomis galima visiškai arba iš dalies netaikyti šios direktyvos;
kadangi, norint išvengti nereikalingų formalumų, ši direktyva neturėtų būti taikoma mažų sumų, esančių žemiau tam tikros ribos, sutartims; kadangi žemutinė riba gali būti iš esmės tokia pat kaip ir viešojo prekių pirkimo sutarties atveju; kadangi sutarties vertės apskaičiavimas, žemutinių ribų paskelbimas bei pritaikymo metodas turėtų būti tokie pat kaip ir kitose Bendrijos direktyvose dėl pirkimo;
kadangi, norint panaikinti praktiką, ribojančią konkurenciją apskritai ir kitų valstybių narių piliečių dalyvavimą sutartyse, būtina pagerinti galimybę paslaugų teikėjams patekti į sutarčių sudarymo procedūrą;
kadangi pereinamuoju laikotarpiu šią direktyvą visiškai taikyti reikia tik sutartims dėl tokių paslaugų, kurių teikimas leis visiškai išnaudoti augantį tarptautinės prekybos potencialą; kadangi, prieš priimant sprendimą dėl visiško šios direktyvos taikymo, reikia vykdyti sutarčių dėl kitų paslaugų monitoringą; kadangi reikia apibrėžti tokio monitoringo mechanizmą; kadangi šis mechanizmas turėtų tuo pat metu leisti suinteresuotoms šalims keistis atitinkama informacija;
kadangi viešojo paslaugų pirkimo sutarčių sudarymo taisyklės turėtų būti kuo artimesnės viešojo prekių pirkimo sutarčių ir viešojo darbų pirkimo sutarčių taisyklėms;
kadangi gali tikti pirkimo taisyklės, numatytos Direktyvose 71/305/EEB ir 77/62/EEB, padarius būtinas pataisas, kad būtų atsižvelgta į tam tikrus ypatingus paslaugų teikimo aspektus, tokius kaip derybų pasirinkimas, projekto konkursai, variantai, paslaugų teikėjų teisinis statusas, kai kurių veiklos rūšių palikimas tik tam tikroms profesijoms, registravimas ir kokybės užtikrinimas;
kadangi galima pasinaudoti derybomis iš anksto paskelbus apie tai informacinį pranešimą, kai teiktinos paslaugos negalima pakankamai tiksliai nusakyti, ypač intelektualinių paslaugų srityje, todėl tokios sutarties neįmanoma skirti parenkant geriausią konkurso pasiūlymą pagal taisykles, reglamentuojančias atviro ir riboto konkurso tvarką;
kadangi, kai reikia įrodyti konkrečią kvalifikaciją norint dalyvauti sutarties sudarymo procedūroje arba projekto konkurse, taikomos atitinkamos Bendrijos taisyklės dėl diplomų, pažymėjimų ir kitų oficialią kvalifikaciją patvirtinančių dokumentų abipusio pripažinimo;
kadangi šios direktyvos tikslai nereikalauja jokių dabartinės padėties pakeitimų nacionaliniu lygiu dėl paslaugų teikėjų tam tikrų paslaugų kainų konkurencijos;
kadangi šios direktyvos veikimą reikia iš naujo apsvarstyti vėliausiai po trejų metų nuo nustatytos datos, kai pirkimo taisyklės turi būti perkeltos į nacionalinius įstatymus; kadangi svarstant iš naujo turėtų būti įmanoma visiškai pritaikyti šią direktyvą platesniam paslaugų pirkimo sutarčių spektrui,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I DALIS
Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
Šioje direktyvoje:
a) viešojo paslaugų pirkimo sutartys - tai atlygintinio piniginio pobūdžio sutartys, kurias raštu sudaro paslaugų teikėjas ir perkančioji organizacija, išskyrus:
i) viešojo prekių pirkimo sutartis, kaip numatyta Direktyvos 77/62/EEB 1 straipsnio a punkte, arba viešojo darbų pirkimo sutartis, kaip apibrėžta Direktyvos 71/305/EEB 1 straipsnio a punkte;
ii) sutartis, sudaromas srityse, išvardytose Direktyvos 90/531/EEB 2, 7, 8, ir 9 straipsniuose arba atitinkančias tos pačios direktyvos 6 straipsnio 2 dalyje išvardytas sąlygas;
iii) sutartis dėl žemės, esamų pastatų arba kito nekilnojamojo turto įsigijimo arba nuomos bet kuriomis finansinėmis priemonėmis arba dėl teisių į juos; tačiau finansinių paslaugų sutartys, pasirašytos tuo pat metu, prieš arba po sutarties dėl įsigijimo ar nuomos bet kuriomis finansinėmis priemonėmis, patenka į šios direktyvos taikymo sritį;
iv) radijo ir televizijos transliuotojų programų medžiagos įsigijimo, kūrimo, gamybos arba bendros gamybos sutartis ir sutartis dėl transliavimo laiko;
v) balso pašto, telekso, radijo telefono, žinučių daviklių ir palydovinių paslaugų sutartis;
vi) arbitražo ir taikinimo paslaugų sutartis;
vii) sutartis dėl finansinių paslaugų, susijusių su vertybinių popierių ar kitų finansinių priemonių išleidimu, pardavimu, pirkimu ar pervedimu ir dėl centrinio banko paslaugų;
viii) darbo sutartis;
ix) sutartis dėl mokslinių tyrimų ir technologijų plėtros paslaugų, išskyrus tas, kurios naudingos vien tik perkančiajai organizacijai, taikančiai jų rezultatus savo veikloje, jei tik suteiktą paslaugą visiškai apmoka perkančioji organizacija;
b) perkančiosios organizacijos - tai valstybės, regioninės ar vietos valdžios institucijos, viešosios teisės reglamentuojamos įstaigos, taip pat asociacijos, kurias sudaro viena ar daugiau tokių valdžios institucijų arba viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų.
Viešosios teisės reglamentuojama įstaiga, tai:
- nepramoninė ir nekomercinė įstaiga, turinti konkretų tikslą - tenkinti visuotinės svarbos interesus,
- įstaiga, turinti juridinio asmens statusą, ir
- įstaiga, didžiąja dalimi finansuojama valstybės, regioninės ar vietos valdžios institucijų arba kitų viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų; arba kurių valdymą prižiūri tokios įstaigos; arba turinti administravimo, valdymo ar priežiūros valdybą, kurios daugiau negu pusė narių skiriami valstybės, regioninės ar vietos valdžios institucijų ar kitų viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų.
Viešosios teisės reglamentuojamų įstaigų arba tokių įstaigų grupių, atitinkančių šio punkto antrojoje pastraipoje nurodytus kriterijus, sąrašai yra pateikti Direktyvos 71/305/EEB I priede. Šie sąrašai privalo būti kuo išsamesni ir gali būti peržiūrimi iš naujo pagal tos direktyvos 30b straipsnyje numatytą tvarką;
c) paslaugos teikėjas - tai bet kuris fizinis ar juridinis asmuo, įskaitant ir viešą instituciją, kuris siūlo paslaugas.
Paslaugos teikėjas, pateikęs oficialų pasiūlymą, yra vadinamas dalyviu, o asmuo, siekiantis gauti kvietimą dalyvauti ribotame konkurse ar derybose, vadinamas kandidatu;
d) atviras konkursas - tai nacionalinė procedūra, pagal kurią visi suinteresuoti paslaugų teikėjai gali pateikti oficialų pasiūlymą;
e) ribotas konkursas - tai nacionalinė procedūra, kada tik tos perkančiosios organizacijos pakviesti paslaugų teikėjai gali pateikti oficialų pasiūlymą;
f) derybos - tai tokia nacionalinė procedūra, kai perkančiosios organizacijos konsultuojasi su paslaugų teikėjais dėl savo pasirinkimo ir derasi dėl sutarties sąlygų su vienu ar daugiau iš jų;
g) projekto konkursai - tai tokia nacionalinė procedūra, kuri leidžia perkančiajai organizacijai įsigyti pirmiausia teritorijos ir miestų planavimo, architektūros ir statybos arba duomenų apdorojimo srityse vertinimo komisijos parinktą planą ar projektą po to, kai tie planai ar projektai buvo pateikti konkursui dėl laimėjimo arba be laimėjimo.
2 straipsnis
Jei viešojo pirkimo sutartimi ketinama apimti ir produktus, kaip apibrėžta Direktyvoje 77/62/EEB, ir paslaugas, kaip apibrėžta šios direktyvos I A ir I B prieduose, taikoma ši direktyva, jeigu numatomų paslaugų vertė yra didesnė negu sutartyje minimų produktų vertė.
3 straipsnis
1. Sudarant viešojo paslaugų pirkimo sutartis arba rengiant projekto konkursus, perkančiosios organizacijos taiko tvarką, priderintą prie šios direktyvos nuostatų.
2. Perkančiosios organizacijos užtikrina, kad nebūtų diskriminacijos tarp skirtingų paslaugų teikėjų.
3. Valstybės narės imasi būtinų priemonių užtikrinti, jog perkančiosios organizacijos laikytųsi arba užtikrintų, kad būtų laikomasi šios direktyvos tais atvejais, kai jos daugiau negu 50 % tiesiogiai finansuoja pagal paslaugų pirkimo sutartį, kurią sudaro bet kuri kita organizacija, išskyrus jas pačias, susijusią su darbų pirkimo sutartimi, kaip numatyta Direktyvos 71/305/EEB 1a straipsnio 2 dalyje.
4 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma viešojo paslaugų pirkimo sutartims, kurias perkančiosios organizacijos skiria gynybos srityje, išskyrus sutartis, kurioms taikomos Sutarties 223 straipsnio nuostatos.
2. Ši direktyva netaikoma paslaugoms, kurios yra paskelbtos paslaptimi arba kurias teikiant privaloma laikytis specialių saugumo priemonių pagal šioje valstybėje narėje galiojančius įstatymus ir kitus teisės aktus, arba kai to reikalauja tos valstybės pagrindinių saugumo interesų apsauga.
5 straipsnis
Ši direktyva netaikoma viešojo pirkimo sutartims, reglamentuojamoms skirtingų procedūrinių taisyklių ir sudaromoms:
a) remiantis tarptautiniu susitarimu, kurį pasirašė valstybė narė ir viena ar daugiau trečiųjų šalių, ir kurios apima paslaugas, kuriomis siekiama bendrai įgyvendinti ar panaudoti pasirašiusiųjų valstybių projektą; visi susitarimai privalo būti perduoti Komisijai, kuri gali konsultuotis su Viešųjų sutarčių patariamuoju komitetu, įsteigtu remiantis Tarybos sprendimu 71/306/EEB [7];
b) valstybėje narėje arba trečiojoje šalyje veikiantiems ūkio subjektams, vykdantiems tarptautinį susitarimą, susijusį su karinių dalinių dislokavimu;
c) remiantis konkrečia tarptautinės organizacijos tvarka.
6 straipsnis
Ši direktyva netaikoma viešojo paslaugų pirkimo sutartims, sudarytoms su ūkio subjektais, kurie patys yra perkančiosios organizacijos, kaip tai numatyta 1 straipsnio b punkte, remiantis išskirtine teise, kuria jos naudojasi pagal paskelbtą įstatymą ir kitus su Sutartimi suderintus teisės aktus.
7 straipsnis
1. Ši direktyva galioja viešojo paslaugų pirkimo sutartims, kurių apskaičiuota vertė be PVM yra ne mažesnė kaip 200000 ekiu.
2. Kad būtų galima apskaičiuoti sutarties vertę, perkančioji organizacija priskaičiuoja visą sąmatinį užmokestį paslaugų teikėjui, atsižvelgdama į 3-8 dalių nuostatas.
3. Įvertinimo metodo parinkimas negali būti taikomas siekiant išvengti šios direktyvos taikymo, o paslaugų pirkimo už tam tikrą sumą reikalavimas negali būti skaidomas į dalis, siekiant išvengti šio straipsnio taikymo.
4. Siekiant apskaičiuoti sutarties vertę už šias paslaugų rūšis, reikia, kur tai įmanoma, atsižvelgti:
- draudimo paslaugų atveju - į draudimo įmokų sumą,
- bankų ir kitų finansinių paslaugų atveju - į užmokestį, komisinius pinigus, palūkanas bei kitas atlyginimo rūšis,
- su projektais susijusių sutarčių atveju - į užmokestį arba komisinius pinigus.
Kai paslaugos dalijamos į keletą dalių, kurių kiekviena yra sutarties objektas, apskaičiuojant sutarties pirkimo vertę, reikia atsižvelgti į kiekvienos dalies vertę.
Kai dalių vertė yra ne mažesnė negu ši suma, šios direktyvos nuostatos taikomos visoms dalims. Perkančiosios organizacijos gali panaikinti straipsnio 1 dalies galiojimą bet kuriai daliai, kurios vertė be PVM yra mažesnė negu 80000 ekiu, jei tik visa tokių dalių vertė neviršija 20 % visos visų dalių vertės.
5. Sutarčių, kuriose nenurodoma visa kaina, sutarties vertės apskaičiavimo pagrindas yra šis:
- nustatytos galiojimo trukmės sutarčių atveju, kai jų trukmė yra 48 mėnesiai arba mažiau,
- visa sutarties vertė per visą laikotarpį - neribotos trukmės sutarties atveju arba kai sutartis trunka ilgiau negu 48 mėnesius, - mėnesinės įmokos, padaugintos iš 48.
6. Nuolatinių sutarčių arba sutarčių, kurios per tam tikrą laiką bus atnaujintos, vertė gali būti nustatyta remiantis:
- arba esama bendra panašių sutarčių, skirtų tose pačiose paslaugų srityse per praeitus finansinius metus arba per 12 mėnesių, kaina, pataisyta, kur įmanoma, ją priderinant prie numatomų kiekybės arba vertės pokyčių per dvylika mėnesių nuo pirminės sutarties,
- arba visa sąmatine dvylikos mėnesių kaina po pirmųjų atliktų paslaugų arba per sutarties laiką, kai jis ilgesnis negu 12 mėnesių.
7. Kai siūloma sutartis numato opcionų panaudojimą, sutarties vertės apskaičiavimo pagrindas yra didžiausia leistina visa suma, įskaitant ir straipsnius dėl opcionų.
8. Ribinės vertės nacionalinėmis valiutomis peržiūrimos kas dveji metai, pradedant nuo 1994 m. sausio 1 d. Tokių verčių apskaičiavimas yra pagrįstas tų valiutų, išreikštų ekiu, vidutine dienos verte per 24 mėnesių laikotarpį, pasibaigiantį paskutinę rugpjūčio dieną tų metų, po kurių nuo sausio 1 d. vertę reikia peržiūrėti. Vertės skelbiamos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje lapkričio pradžioje.
Ankstesnėje pastraipoje minimą apskaičiavimo metodą Viešųjų sutarčių patariamasis komitetas Komisijos iniciatyva išnagrinėja paprastai po dvejų metų nuo jo taikymo pradžios.
II DALIS
Dviejų lygių taikymas
8 straipsnis
Sutartys, kurių objektas - I A priede išvardytos paslaugos, yra sudaromos pagal III-VI dalių nuostatas.
9 straipsnis
Sutartys, kurių objektas - paslaugos, išvardytos I B priede, sudaromos remiantis 14 ir 16 straipsniais.
10 straipsnis
Sutartys, kurių objektas - paslaugos, išvardytos abiejuose prieduose, I A ir I B, sudaromos remiantis III-VI dalyse numatytomis nuostatomis, kai vertė paslaugų, išvardytų I A priede, yra didesnė negu paslaugų, išvardytų I B priede. Kai taip nėra, jos sudaromos pagal 14 ir 16 straipsnių nuostatas.
III DALIS
Sudarymo procedūros pasirinkimas ir taisyklės, reglamentuojančios projektų konkursus
11 straipsnis
1. Sudarydamos viešųjų paslaugų pirkimo sutartis, perkančiosios organizacijos taiko šios direktyvos 1 straipsnio d, e ir f punktuose numatytas procedūras.
2. Perkančiosios organizacijos gali sudaryti viešojo paslaugų pirkimo sutartis derybų būdu, iš anksto paskelbusios pranešimą dėl sutarties:
a) tuo atveju, kai nepakanka oficialių pasiūlymų atviram arba ribotam konkursui arba kai oficialūs pasiūlymai yra nepriimtini pagal nacionalines nuostatas, atitinkančias 23-28 straipsnius, jeigu tik pirminės sutarties sąlygos nėra labai pakeistos. Perkančiosios organizacijos tokiais atvejais gali neskelbti pranešimo dėl sutarties, kai į derybas jos įtraukia visus oficialių pasiūlymų pateikėjus, atitinkančius 29-35 straipsniuose numatytus kriterijus, kurie ankstesniame atvirame ar ribotame konkurse pateikė oficialius pasiūlymus pagal oficialių pasiūlymų pateikimo tvarkos reikalavimus;
b) išskirtiniais atvejais, kai paslaugų pobūdis arba galima rizika neleidžia iš anksto pateikti visos kainos;
c) kai teikiamų paslaugų, ypač intelektualinių ir išvardytų I A priedo 6 kategorijoje, pobūdis yra toks, kad neįmanoma pakankamai tiksliai nurodyti sutarties charakteristikų, leidžiančių, kad sutartis būtų skirta atrenkant geriausią oficialų pasiūlymą pagal taisykles, taikomas atviram arba ribotam konkursams.
3. Perkančiosios organizacijos gali sudaryti viešojo paslaugų pirkimo sutartis derybų būdu, iš anksto neskelbdamos pranešimo apie sutartį, tokiais atvejais:
a) kai nebuvo pateikta oficialių pasiūlymų arba tinkamų oficialių pasiūlymų pagal atviro arba riboto konkursų procedūras, jeigu tik pirminės sutarties sąlygos iš esmės nepakeistos ir Komisijos prašymu pateikiama ataskaita;
b) kai dėl techninių, meninių arba kitų priežasčių, susijusių su išskirtinių teisių apsauga, paslaugas gali suteikti tik konkretus paslaugų teikėjas;
c) kai atitinkama sutartis sudaroma pagal projekto konkursą ir privalo pagal galiojančias taisykles būti skirta laimėjusiam arba vienam iš laimėjusių kandidatų. Pastaruoju atveju visi laimėję kandidatai yra kviečiami dalyvauti derybose;
d) jeigu griežtai būtina, kai dėl ypatingos skubos, sukeltos įvykių, kurių perkančioji organizacija negali numatyti, neįmanoma laikytis terminų, taikomų atviram, ribotam konkursams ar skelbiamoms deryboms, numatytoms 17-20 straipsniuose. Aplinkybės, kuriomis pateisinama ypatinga skuba, jokiu būdu negali priklausyti nuo perkančiosios organizacijos perkančiosios organizacijos;
e) papildomoms paslaugoms, neįtrauktoms į pirminį svarstomą projektą arba į pirma pasirašytą sutartį, kurios dėl nenumatytų aplinkybių tapo būtinos atliekant joje numatytas paslaugas, su sąlyga, kad sutartis yra sudaroma atlikti paslaugų teikėjui, vykdančiam pradinę sutartį:
- kai tokių papildomų paslaugų negalima techniškai ar ekonomiškai atskirti nuo pagrindinės sutarties, nesukeliant rimtų nepatogumų perkančiosioms organizacijoms, arba
- kai tokios paslaugos, nors jas ir įmanoma atskirti nuo pirminės sutarties, yra griežtai būtinos, norint ją užbaigti.
Tačiau bendra numatoma sutarčių, sudaromų papildomoms paslaugoms, vertė negali viršyti 50 % pagrindinės sutarties sumos;
f) naujoms paslaugoms, kurios pakartoja panašias į ankstesnes, jau patikėtas paslaugų teikėjui, kuriam perkančioji organizacija paskyrė ankstesnę sutartį, jei tik tokios paslaugos atitinka pagrindinį projektą, kuriam buvo skirta pirma sutartis pagal straipsnio 4 dalyje minimą tvarką. Kai tik pirmasis projektas pateikiamas oficialių pasiūlymų konkursui, turi būti skelbiamas pranešimas, kad gali būti taikoma derybų procedūra ir kad taikydamos 7 straipsnio nuostatas perkančiosios organizacijos atsižvelgs į visą vėlesnių paslaugų sumą. Ši tvarka gali būti taikoma tik per pirmuosius trejus metus po pirminės sutarties sudarymo.
4. Visais kitais atvejais perkančiosios organizacijos viešojo paslaugų pirkimo sutartis sudaro atviro arba riboto konkurso būdu.
12 straipsnis
1. Perkančioji organizacija per penkiolika dienų nuo prašymo gavimo datos informuoja visus atmestus kandidatus ar dalyvius, kurie to raštiškai paprašo, apie priežastis, dėl kurių jų paraiška arba pasiūlymas buvo atmesti, ir esant oficialių pasiūlymų konkursui praneša laimėjusio dalyvio pavadinimą.
2. Perkančioji organizacija informuoja kandidatus arba dalyvius, kurie to raštiškai paprašo, apie motyvus, kuriais vadovaudamasi ji nusprendė nesudaryti sutarties, dėl kurios buvo paskelbtas ankstesnis kvietimas dalyvauti konkurse, arba pradėti procedūrą iš naujo. Apie šį sprendimą ji informuoja ir Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurą.
3. Kiekvienai skirtai sutarčiai perkančiosios organizacijos sudaro raštišką ataskaitą, kurioje nurodo bent:
- perkančiosios organizacijos perkančiosios organizacijos pavadinimą ir adresą, sutarties objektą ir vertę,
- priimtų kandidatų ar dalyvių pavadinimus ir jų pasirinkimo priežastis,
- atmestų kandidatų ar dalyvių pavadinimus ir jų atmetimo priežastis,
- laimėjusio dalyvio pavadinimą, jo pasiūlymo pasirinkimo priežastis ir, jei žinoma, sutarties, kurią laimėjęs konkurso dalyvis ketina perduoti pagal sutartį trečiosioms šalims, dalis,
- derybų atveju - aplinkybes, minimas 11 straipsnyje, kurios pateisina tokios procedūros taikymą.
Ši ataskaita arba jos pagrindiniai straipsniai pateikiami Komisijai, jai paprašius.
13 straipsnis
1. Šis straipsnis taikomas projektų konkursams, kurie rengiami kaip paslaugų pirkimo sutarties sudarymo procedūros dalis, kai numatoma sutarties vertė be PVM yra ne mažesnė už vertę, nurodytą 7 straipsnio 1 dalyje.
2. Šis straipsnis taikomas ir visiems projektų konkursams, kai visa konkurso prizų ir išmokų dalyviams suma yra ne mažesnė kaip 200000 ekiu.
3. Projektų konkurso rengimo taisyklės privalo atitikti šio straipsnio reikalavimus ir privalo būti pateiktos visiems, norintiems dalyvauti konkurse.
4. Projekto konkurso dalyvių priėmimas negali būti apribotas:
- nurodant valstybės narės teritoriją arba teritorijos dalį,
- motyvuojant, kad pagal valstybės narės, kurioje konkursas rengiamas, įstatymus dalyviai turėtų būti arba fiziniai, arba juridiniai asmenys.
5. Kai yra ribojamas projektų konkurso dalyvių skaičius, perkančiosios organizacijos privalo nurodyti aiškius ir nediskriminuojančius atrankos kriterijus. Bet kuriuo atveju pakviestų dalyvauti kandidatų skaičius turi būti pakankamas, kad užtikrintų tikrą konkurenciją.
6. Vertinimo komisiją sudaro vien fiziniai asmenys, jokiais ryšiais nesusieti su konkurso dalyviais. Kai iš dalyvių yra reikalaujama konkrečios profesinės kvalifikacijos, mažiausiai trečdalis jos narių privalo turėti tokią pat arba lygiavertę kvalifikaciją.
Vertinimo komisijos sprendimai ir nuomonės yra autonomiški ir priimami remiantis anonimiškai pateiktais projektais ir vien tik pranešime nurodytais kriterijais, kaip tai numatyta 15 straipsnio 3 dalyje.
IV DALIS
Bendrosios taisyklės techninėje srityje
14 straipsnis
1. II priede apibrėžtos techninės charakteristikos privalo būti pateiktos su kiekviena sutartimi susijusiuose bendruosiuose arba sutarties dokumentuose.
2. Nepažeidžiant teisiškai įpareigojančių nacionalinių techninių taisyklių, kiek jos suderintos su Bendrijos įstatymais, tokias technines charakteristikas perkančiosios organizacijos privalo apibrėžti remdamosi nacionaliniais standartais, įgyvendinančiais Europos standartus, arba su nuoroda į Europos technines normas, arba atsižvelgiant į bendrąsias technines specifikacijas.
3. Perkančioji organizacija gali netaikyti straipsnio 2 dalies reikalavimų, jei:
a) standartuose, Europos techniniuose liudijimuose arba bendrosiose techninėse specifikacijose nėra nuostatų dėl atitikimo nustatymo arba techninių priemonių patenkinamai nustatyti produkto atitikimą tiems standartams, Europos techninėms normoms arba bendrosioms techninėms specifikacijoms;
b) straipsnio 2 dalies taikymas pažeistų 1986 m. liepos 24 d. Tarybos direktyvą 86/361/EEB dėl pradinio telekomunikacijų terminalo įrengimų tipo patvirtinimo tarpusavio pripažinimo etapo [8] arba 1986 m. gruodžio 22 d. Tarybos direktyvą 87/95/EEB dėl standartizacijos informacijos technologijos ir telekomunikacijų srityje [9], arba kitų Bendrijos priemonių taikymą konkrečiose paslaugų ar produktų srityse;
c) tie standartai, Europos techniniai liudijimai arba bendrosios techninės specifikacijos įpareigotų perkančiąją organizaciją naudoti produktus ar medžiagas, nesuderinamas su jau naudojamais įrengimais, arba sukeltų neproporcingas išlaidas arba neproporcingus techninius sunkumus, tačiau tik kaip dalis aiškiai apibrėžtos ir aprašytos strategijos, siekiant per atitinkamą laikotarpį pereiti prie Europos standartų, Europos techninių liudijimų arba bendrųjų techninių specifikacijų;
d) minimas projektas yra tikrai novatoriško pobūdžio, kuriam taikyti Europos standartus, Europos techninius liudijimus ir bendrąsias technines specifikacijas būtų netikslinga.
4. Perkančiosios organizacijos pagal straipsnio 3 dalį, jei įmanoma, surašo savo pasirinkimo priežastis pranešime apie sutartį, kurį paskelbia Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje arba sutarties dokumentuose ir visais atvejais tas priežastis registruoja savo vidaus dokumentuose ir pateikia tokią informaciją prašant valstybėms narėms ir Komisijai.
5. Nesant Europos standartų, Europos techninių liudijimų arba bendrųjų techninių specifikacijų, techninės specifikacijos:
a) yra nustatomos remiantis nacionalinėmis techninėmis specifikacijomis, kurios pripažintos kaip atitinkančios pagrindinius reikalavimus, išvardytus Bendrijos direktyvose dėl techninio suderinimo pagal tose direktyvose numatytas procedūras ir ypač pagal Direktyvoje 89/106/EEB numatytas procedūras [10];
b) gali būti nustatytos remiantis nacionalinėmis techninėmis specifikacijomis, susijusiomis su projektu, apskaičiavimo metodu bei darbų vykdymu ir medžiagų panaudojimu;
c) gali būti apibrėžtos remiantis kitais dokumentais.
Šiuo atveju yra tikslinga pirmenybės tvarka padaryti nuorodą į:
i) nacionalinius standartus, įgyvendinančius tarptautinius standartus, priimtus perkančiosios organizacijos šalyje;
ii) valstybės, kurioje yra perkančioji organizacija, kitus nacionalinius standartus ir nacionalines technines normas;
iii) bet kuriuos kitus standartus.
6. Išskyrus atvejus, kai tai pateisina sutarties objektas, valstybės narės privalo uždrausti į sutarties punktus, susijusius su konkrečia sutartimi, įtraukti technines specifikacijas, mininčias tam tikru būdu arba iš tam tikro šaltinio padarytus produktus arba tam tikrą procesą, ir kurie tokiu būdu teikia pirmenybę tam tikriems paslaugų teikėjams arba juos atmeta. Ypač draudžiama nurodyti prekės ženklus, patentus, prekių rūšis arba konkrečią kilmę ar gamybą. Tačiau jei tokią nuorodą lydi žodis "arba atitinkantis", tai yra leistina tais atvejais, kai perkančiosios organizacijos nepajėgios pateikti sutarties objekto aprašymą, panaudodamos specifikacijas, kurios yra pakankamai tikslios ir suprantamos visoms susijusioms šalims.
V DALIS
Bendrosios paskelbimo taisyklės
15 straipsnis
1. Perkančiosios organizacijos informaciniu pranešimu, kuris spausdinamas kuo anksčiau, prasidėjus jų biudžetiniams metams, nurodo visus numatomų pirkimų kiekvienoje paslaugų kategorijoje, išvardytoje I A priede, apimtis, kurias jie numato skirti per ateinančius 12 mėnesių, jei visa sąmatinė vertė, atsižvelgiant į 7 straipsnio nuostatas, yra ne mažesnė negu 750000 ekiu.
2. Perkančiosios organizacijos, norinčios viešojo paslaugų pirkimo sutartį sudaryti atviro ar riboto konkursų arba, pagal 11 straipsnyje išdėstytas sąlygas, derybų būdu, apie savo ketinimus paskelbia pranešimu.
3. Perkančiosios organizacijos, norinčios vykdyti projekto konkursą, apie tai paskelbia pranešimu.
16 straipsnis
1. Perkančiosios organizacijos, sudariusios viešojo pirkimo sutartį arba organizavusios projekto konkursą, siunčia pranešimą apie tokios sudarymo procedūros rezultatus į Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurą.
2. Pranešimas spausdinamas:
- viešųjų sutarčių dėl paslaugų, išvardintų I A priede atveju - kaip tai numatyta 17-20 straipsniuose.
- projekto konkurso atveju - kaip tai numatyta 17 straipsnyje.
3. Viešojo paslaugų pirkimo sutarčių, išvardytų I B priede, atveju perkančiosios organizacijos pranešime pažymi, ar sutinka jį spausdinti.
4. Komisija parengia taisykles dėl nuolatinių ataskaitų rengimo, remiantis straipsnio 3 dalyje minimais pranešimais, ir dėl tokių ataskaitų paskelbimo 40 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
5. Tais atvejais, kai informacijos apie sutarties sudarymą paskelbimas trukdytų teisėtvarkos institucijoms arba kitaip prieštarautų visuomenės interesams arba kenktų tam tikros įmonės, viešos ar privačios, teisėtiems komerciniams interesams arba galėtų pakenkti sąžiningai konkurencijai tarp paslaugų teikėjų, tokia informacija gali būti neskelbiama.
17 straipsnis
1. Pranešimas privalo būti parengtas remiantis pavyzdžiais, pateiktais III ir IV prieduose, ir turi nurodyti informaciją, kaip yra reikalaujama tuose pavyzdžiuose. Perkančiosios organizacijos gali nekelti jokių kitų sąlygų, išskyrus nurodytas 31 ir 32 straipsniuose, prašydamos informacijos apie ekonominius ir techninius standartus, kurių jos reikalauja iš paslaugų teikėjų, vykdydamos jų atranką (III B priedo 13 skirsnis, III C priedo 13 skirsnis, ir III D priedo12 skirsnis).
2. Perkančiosios organizacijos kuo skubiau ir pačiomis tinkamiausiomis priemonėmis išsiunčia pranešimus Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurui. Kai taikoma pagreitinta tvarka, nurodyta 20 straipsnyje, pranešimas privalo būti išsiųstas teleksu, telegrama arba faksu.
15 straipsnio 1 dalyje minimas pranešimas privalo būti išsiųstas kuo skubiau, tik prasidėjus biudžetiniams metams.
16 straipsnio 1 dalyje minimas pranešimas privalo būti išsiųstas vėliausiai per 48 dienas po konkrečios sutarties sudarymo arba projekto konkurso pabaigos.
3. Pranešimai, minimi 15 straipsnio 1 dalyje ir 16 straipsnio 1 dalyje, privalo būti paskelbti Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje bei TED duomenų banke oficialiomis Bendrijų kalbomis, tekstą originalo kalba laikant autentišku.
4. Pranešimai, minimi 15 straipsnio 2 ir 3 dalyse, privalo būti paskelbt i Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje ir TED duomenų banke jų originalo kalba. Visų pranešimų svarbių elementų santrauka privalo būti išspausdinta oficialiomis Bendrijų kalbomis, tekstą originalo kalba laikant autentišku.
5. Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biuras skelbia pranešimus ne vėliau kaip per 12 dienų po jų išsiuntimo. 20 straipsnyje minimos skubos tvarkos atveju šis laikotarpis sumažėja iki penkių dienų.
6. Pranešimai perkančiosios organizacijos šalies oficialiuose leidiniuose arba spaudoje iki jų išsiuntimo Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biurui datos neskelbiami: juose ta data turi būti nurodyta. Minėtuose leidiniuose negali būti jokios kitos informacijos, išskyrus paskelbtą Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
7. Perkančiosios organizacijos turi sugebėti pateikti išsiuntimo datos įrodymų.
8. Pranešimų paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje kainą padengia Bendrijos. Pranešimo ilgis negali viršyti vieno Oficialaus leidinio puslapio, apytikriai 650 žodžių. Kiekviena Oficialiojo leidinio laida, kurioje skelbiamas vienas ar daugiau pranešimų, atgamina pavyzdinį pranešimą, kuriuo remiasi paskelbtas pranešimas ar pranešimai.
18 straipsnis
1. Atviruose konkursuose laiką, per kurį privaloma pateikti pasiūlymus, nustato perkančiosios organizacijos. Jis turi būti mažiausiai 52 dienos nuo pranešimo išsiuntimo datos.
2. Laikas, per kurį privaloma pateikti pasiūlymus, kaip numatyta straipsnio 1 dalyje, gali būti sutrumpintas iki 36 dienų, kai perkančiosios organizacijos išspausdino pranešimą apie sutartį pagal III A priede pateiktą pavyzdį, kaip numatyta 15 straipsnio 1 dalyje, Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
3. Jeigu buvo laiku paprašyta, perkančiosios organizacijos arba kompetentingi padaliniai sutarties ir papildomus dokumentus paslaugų teikėjams išsiunčia per šešias dienas nuo paraiškos gavimo.
4. Jeigu buvo laiku paprašyta, perkančiosios organizacijos papildomą informaciją, susijusią su sutarties dokumentais, privalo pateikti ne vėliau kaip per šešias dienas iki nustatytos galutinės oficialių pasiūlymų gavimo datos.
5. Kai sutarties ir papildomų dokumentų arba papildomos informacijos yra per daug, kad būtų pateikta per straipsnio 3 ir 4 dalyse nustatytą laiką, arba kai oficialūs pasiūlymai gali būti pateikti tik apsilankius vietoje arba po sutarties dokumentus papildančių dokumentų patikrinimo vietoje, straipsnio 1 ir 2 dalyse numatytas laikas gali būti atitinkamai pratęstas.
19 straipsnis
1. Riboto konkurso ir derybų atveju, kaip numatyta 11 straipsnio 2 dalyje, paraiškų dalyvauti priėmimo terminas, kurį nustato perkančioji organizacija, privalo būti mažiausiai 37 dienos nuo pranešimo išsiuntimo datos.
2. Perkančiosios organizacijos vienu metu ir raštiškai pakviečia atrinktus kandidatus pateikti pasiūlymus. Kartu su kvietimo laišku pateikiami sutarties ir papildomi dokumentai. Juose nurodoma bent ši informacija:
a) kur tinka - adresas tarnybos, iš kurios galima prašyti sutarties dokumentų ir papildomų dokumentų, ir kartu galutinė tokio prašymo data; be to, suma, kurią reikia sumokėti už tuos dokumentus, ir apmokėjimo sąlygos;
b) galutinė oficialių pasiūlymų gavimo data, adresas, kur juos reikia siųsti, ir kalba arba kalbos, kuriomis jie turi būti parašyti;
c) nuoroda į paskelbtą pranešimą apie sutartį;
d) nuoroda, kokie dokumentai turi būti pridedami arba papildant patikrinamus teiginius, kandidato pateiktus pagal 17 straipsnio 1 dalį, arba papildant tame straipsnyje numatytą informaciją, esant toms pat sąlygomis, kurios nustatytos 31 bei 32 straipsniuose;
e) sutarties sudarymo kriterijai, jei jie nebuvo nurodyti pranešime.
3. Riboto konkurso atveju perkančiųjų organizacijų numatytas laikas, per kurį privaloma pateikti pasiūlymus, gali būti ne mažesnis kaip 40 dienų nuo raštiško kvietimo išsiuntimo.
4. 3 dalyje numatytas laikas, per kurį turi būti pateikti pasiūlymai, gali būti sutrumpintas iki 26 dienų, jei perkančiosios organizacijos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje paskelbė pranešimą apie sutarties sudarymą, parengtą pagal III A priede pateiktą pavyzdį, kaip numatyta 15 straipsnio 1 dalyje.
5. Paraiška dalyvauti sutarčių sudarymo konkurse gali būti pateikta laišku, telegrama, teleksu, faksu arba telefonu. Jei paraiška pateikiama vienu iš minėtų keturių būdų, ji turi būti patvirtinama laišku, išsiųstu iki termino, numatyto straipsnio 1 dalyje, pabaigos.
6. Jeigu klausiama laiku, perkančiosios organizacijos privalo pateikti papildomos informacijos apie sutarties dokumentus ne vėliau kaip prieš šešias dienas iki galutinės datos, nustatytos oficialiems pasiūlymams gauti.
7. Kai oficialūs pasiūlymai gali būti pateikti tik apsilankius vietoje arba sutartį papildančius dokumentus patikrinus vietoje, laikas, numatytas straipsnio 3 ir 4 dalyse, gali būti atitinkamai pratęstas.
20 straipsnis
1. Tais atvejais, kai dėl skubos 19 straipsnyje numatyto laiko nepakanka, perkančiosios organizacijos gali nustatyti šiuos terminus:
a) paraiškų dalyvauti konkurse priėmimo terminą, kuris negali būti trumpesnis kaip 15 dienų nuo pranešimo apie konkursą išsiuntimo dienos;
b) oficialių pasiūlymų konkursui priėmimo terminą, kuris negali būti trumpesnis kaip 10 dienų nuo pakvietimo teikti pasiūlymus dienos.
2. Jeigu buvo klausta laiku, perkančiosios organizacijos privalo pateikti papildomos informacijos, susijusios su sutarties dokumentais, ne vėliau kaip prieš keturias dienas iki nustatytos galutinės oficialių pasiūlymų gavimo datos.
3. Paraiškos dalyvauti konkurse dėl sutarties ir kvietimai teikti oficialius pasiūlymus privalo būti pateikti pačiomis greičiausiomis perdavimo priemonėmis. Jeigu paraiškos dalyvauti pateikiamos telegrama, teleksu, faksu arba telefonu, jas privalo patvirtinti laiškas, išsiųstas iki straipsnio 1 dalyje minimo termino pabaigos.
21 straipsnis
Perkančiosios organizacijos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje gali skelbti pranešimus apie viešojo paslaugų pirkimo sutarčių, kurioms negalioja šioje direktyvoje numatyti reikalavimai dėl pranešimų skelbimo, sudarymą.
22 straipsnis
15, 16 ir 17 straipsniuose minimų pranešimų, 16 straipsnio 4 dalyje ir 39 straipsnyje minimų statistinių ataskaitų, ir I A ir B prieduose minimos nomenklatūros drauge su nuoroda pranešimuose į konkrečias nomenklatūros pozicijas, patenkančias į tuose prieduose išvardytų paslaugų kategorijas, sudarymo, perdavimo, gavimo, vertimo, surinkimo ir paskirstymo sąlygos gali būti keičiamos 40 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka.
VI DALIS
I SKYRIUS
Bendrosios dalyvavimo taisyklės
23 straipsnis
Sutartys yra sudaromos remiantis 3 skyriuje nurodytais kriterijais, atsižvelgiant į 24 straipsnį, po to, kai pagal 29 straipsnį neatmestų paslaugų teikėjų tinkamumą perkančiosios organizacijos patikrino pagal 31 ir 32 straipsniuose nurodytus kriterijus.
24 straipsnis
1. Kai sutarties sudarymo kriterijus yra ekonomiškai palankiausias pasiūlymas, perkančiosios organizacijos gali atsižvelgti į alternatyvius pasiūlymus, kuriuos pateikia oficialaus pasiūlymo pateikėjas ir kurie atitinka minimalias tokių perkančiųjų organizacijų reikalaujamas charakteristikas. Perkančiosios organizacijos sutarties dokumentuose išdėsto minimalias charakteristikas, kurių reikia laikytis pateikiant alternatyvius pasiūlymus, ir kartu visus konkrečius reikalavimus dėl jų pateikimo. Pranešime apie sutartį jos privalo nurodyti, jeigu alternatyvūs pasiūlymai nėra leistini.
Perkančiosios organizacijos negali atmesti alternatyvaus pasiūlymo vien tik dėl to, kad jis buvo parengtas pagal technines specifikacijas, apibrėžtas remiantis nacionaliniais standartais, perkeliančiais Europos standartus, Europos techniniais liudijimais ar bendrosiomis techninėmis specifikacijomis, paminėtomis 14 straipsnio 2 dalyje, arba netgi remiantis nacionalinėmis techninėmis specifikacijomis, paminėtomis 14 straipsnio 5 dalies a ir b punktuose.
2. Perkančiosios organizacijos, leidusios alternatyvius pasiūlymus pagal straipsnio 1 dalį, negali atmesti alternatyvaus pasiūlymo vien todėl, kad jis, jei laimėtų, taptų prekių pirkimo, o ne viešojo paslaugų pirkimo sutartimi, kaip numatyta šioje direktyvoje.
25 straipsnis
Sutarties dokumentuose perkančioji organizacija gali paprašyti, kad oficialaus pasiūlymo pateikėjas nurodytų savo pasiūlyme bet kurią sutarties dalį, kurią jis ketina perleisti pagal sutartį trečiosioms šalims.
Ši nuoroda neturi įtakos klausimui dėl pagrindinės paslaugos tiekėjo atsakomybės.
26 straipsnis
1. Pasiūlymus gali pateikti paslaugų teikėjų grupės. Iš tokių grupių neturi būti reikalaujama turėti konkrečią juridinę formą tam, kad jos galėtų pateikti oficialų pasiūlymą; tačiau to galima reikalauti iš pasirinktos grupės, kuriai atiteko sutartis.
2. Kandidatai arba oficialių pasiūlymų pateikėjai, turintys teisę pagal valstybės narės, kurioje jie įsikūrę, įstatymą vykdyti atitinkamas paslaugas, negali būti atmesti vien todėl, kad pagal valstybės narės, kurioje sutartis yra sudaroma, įstatymus iš jų būtų reikalaujama būti fiziniu arba juridiniu asmeniu.
3. Iš juridinių asmenų gali būti reikalaujama nurodyti oficialiame pasiūlyme arba paraiškoje dėl dalyvavimo atsakingų už paslaugos atlikimą darbuotojų pavardes ir atitinkamą profesinę kvalifikaciją.
27 straipsnis
1. Riboto konkurso ir derybų atvejais perkančiosios organizacijos pagal pateiktą informaciją apie paslaugų teikėjo pareigas, be to, informaciją ir būtinus formalumus, reikalingus įvertinti minimalias ekonominio ir techninio pobūdžio sąlygas, kurias jis turėtų atitikti, privalo atrinkti iš kandidatų, turinčių 29-35 straipsniuose nurodytas kvalifikacijas, tuos, kuriuos jos pakvies pateikti oficialų pasiūlymą arba derėtis.
2. Tais atvejais, kai perkančiosios organizacijos sudaro sutartį riboto konkurso būdu, jos gali nustatyti kviečiamų paslaugų teikėjų skaičiaus diapazoną, kuris privalo būti nurodytas pranešime apie sutartį. Diapazonas nustatomas atsižvelgiant į suteiktinų paslaugų pobūdį. Jis turi apimti ne mažiau penkių ir iki dvidešimties paslaugų teikėjų.
Bet kuriuo atveju kandidatų, kuriuos pakvietė teikti oficialius pasiūlymus, privalo būti pakankamai, kad būtų užtikrinta konkurencija.
3. Kai perkančiosios organizacijos sutartį skiria derybų būdu, kaip tai numatyta 11 straipsnio 2 dalyje, priimtų derėtis kandidatų negali būti mažiau negu trys, jei tik yra pakankamas tinkamų kandidatų skaičius.
4. Kiekviena valstybė narė privalo užtikrinti, kad perkančiosios organizacijos kvietimą paskelbtų, nediskriminuodamos kitų valstybių narių piliečių, atitinkančių būtinus reikalavimus, ir tomis pačiomis sąlygomis kaip ir jos pačios piliečiams.
28 straipsnis
1. Perkančioji organizacija sutarties dokumentuose gali nurodyti arba būti valstybės narės įpareigota nurodyti valdžios instituciją arba institucijas, iš kurių dalyvis gali gauti reikalingą informaciją apie įsipareigojimus, susijusius su darbo apsaugos nuostatomis ir darbo sąlygomis, kurios galioja valstybėje narėje, regione arba vietovėje, kurioje reikės atlikti paslaugas, ir kurios galios vietoje teikiamoms paslaugoms sutarties vykdymo metu.
2. Perkančioji organizacija, pateikianti informaciją, nurodytą straipsnio 1 dalyje, paprašo oficialių pasiūlymų pateikėjų arba sutarties sudarymo procedūros dalyvių nurodyti, kad jie atsižvelgė, sudarydami pasiūlymą, į įsipareigojimus, susijusius su vietoje, kur bus vykdomos paslaugos, galiojančiomis darbo apsaugos nuostatomis ir darbo sąlygomis. Tai neprieštarauja 37 straipsnio nuostatų dėl nepaprastai žemų kainų pasiūlymų nagrinėjimo taikymui.
II SKYRIUS
Kvalifikacinės atrankos kriterijai
29 straipsnis
Bet kuris paslaugų teikėjas gali būti nepriimtas dalyvauti konkurse dėl sutarties sudarymo, jei jis:
a) yra bankrutavęs arba užsidaro, jo reikalus tvarko teismas, jis yra sudaręs susitarimą su kreditoriais, sustabdė verslo veiklą arba yra bet kurioje kitoje analogiškoje situacijoje, kylančioje iš panašios nacionaliniuose įstatymuose ir teisės aktuose numatytos tvarkos;
b) jo atžvilgiu vyksta bankroto paskelbimo, priverstinio likvidavimo, teismo tvarkymo arba susitarimo su kreditoriais procedūra arba bet kuri kita panaši nacionalinių įstatymų ir teisės aktų numatyta procedūra;
c) buvo nuteistas už nusižengimą profesinei veiklai sprendimu, kuris turi res judicata (teismosprendimo) galią;
d) yra kaltas dėl rimto profesinio nusižengimo, įrodyto priemonėmis, kurias perkančiosios organizacijos gali patvirtinti;
e) neįvykdė įsipareigojimų, susijusių su socialinio draudimo įnašų mokėjimu pagal valstybės, kurioje jis yra įsikūręs, arba perkančiosios organizacijos valstybės teisines nuostatas;
f) neįvykdė įsipareigojimų, susijusių su mokesčių mokėjimu pagal perkančiosios organizacijos šalies teisines nuostatas;
g) yra kaltas dėl klaidingos informacijos, kuri gali būti reikalinga pagal šį skyrių, pateikimo arba informacijos nepateikimo.
Kai perkančioji organizacija reikalauja iš paslaugų teikėjo įrodymų, kad jam negalioja nė vienas iš straipsnio a, b, c, d, e arba f punktuose išvardytų atvejų, ji priima kaip pakankamą įrodymą:
- straipsnio a, b ar c punktų atveju - išrašą iš "teismo bylų registro" arba, jei tokio gauti nepavyksta, atitinkamą dokumentą, kurį išdavė kompetentinga teisminė arba administracinė institucija kilmės valstybėje arba valstybėje, iš kurios asmuo atvyksta, parodančius, kad tie reikalavimai buvo įvykdyti,
- straipsnio e arba f punktų atveju - pažymėjimą, išduotą atitinkamos valstybės narės kompetentingos institucijos.
Jeigu atitinkama valstybė neišduoda tokių dokumentų arba pažymėjimų, juos galima pakeisti pareiškimu prisiekus, kurį suinteresuotas asmuo padaro teismo ar administracinėje institucijoje, pas notarą ar kompetentingoje verslo arba profesinėje organizacijoje savo kilmės šalyje arba šalyje, iš kurios jis atvyko.
Valstybės narės per 44 straipsnyje nurodytą laikotarpį paskiria valdžios institucijas bei įstaigas, kompetentingas išduoti tokius dokumentus ar pažymėjimus, ir apie tai informuoja kitas valstybes nares ir Komisiją.
30 straipsnis
1. Jeigu kandidatai, norėdami gauti viešą sutartį, arba oficialaus pasiūlymo pateikėjai privalo turėti konkretų leidimą veiklai arba būti konkrečios organizacijos savo valstybėje nariai, kad galėtų vykdyti tam tikrą paslaugą, perkančioji organizacija gali reikalauti, kad jie įrodytų, jog turi tokį leidimą arba narystę.
2. Bet kuris kandidatas arba pasiūlymo pateikėjas gali būti paprašytas įrodyti, kad jis yra įrašytas, kaip tai numatyta jo įsisteigimo valstybėje, viename iš profesinių ar prekybos registrų, arba pateikti deklaraciją ar pažymėjimą, kaip nurodyta šio straipsnio 3 dalyje.
3. Tinkami profesiniai arba prekybos registrai ar deklaracijos arba pažymėjimai yra šie:
- Belgijoje - registre du commerce - Handelsregister ir ordres professionels-Beroepsorden,
- Danijoje - Erhvervs og Selskabstyrelsen,
- Vokietijoje - Handelsregister, Handwerksrolle ir Vereinsregister,
- Graikijoje paslaugų teikėjo galima prašyti pateikti deklaraciją dėl užsiėmimo profesine veikla prisiekiant pas notarą; kaip numato veikiantys nacionaliniai įstatymai, mokslinių tyrimų paslaugų vykdymui, kaip numatyta I A priede, galioja profesiniai registrai,
- Ispanijoje - Registro Central de Empresas Consultatoras y de Servicios del Ministerio de Economia y Hacienda,
- Prancūzijoje - registre du commerce ir répertoire des métiers,
- Italijoje - Registro della Camera di commercio, industria, agricoltura e artigianato, Registro delle commissioni provinciali per l'artigianato arba Consiglio nazionale degli ordini professionali,
- Liuksemburge - registre aux firmes ir rôle de la Chambre des métiers,
- Nyderlanduose - Handelsregister,
- Portugalijoje - Registro nacional das Pessoas Colectivas,
- Jungtinėje Karalystėje ir Airijoje galima pareikalauti, kad paslaugų teikėjas pateiktų pažymėjimą iš Registrar of Companies arba Registrar of Friendly Societies arba, jei tokio pažymėjimo jis neturi, pažymėjimą, patvirtinantį, kad tas asmuo yra prisiekęs, jog užsiima atitinkama profesine veikla valstybėje, kurioje yra įsisteigęs, konkrečioje vietoje, konkrečiu įmonės pavadinimu.
31 straipsnis
1. Paslaugų teikėjo finansinei ir ekonominei būklei įrodyti dažniausiai gali būti pateikta vienas ar daugiau dokumentų:
a) atitinkamos deklaracijos iš bankų arba atitinkamo draudimo nuo profesinės rizikos, atsirandančios dėl įsipareigojimo atlyginti žalą įrodymas;
b) paslaugų teikėjo balansai arba jų ištraukų pateikimas tais atvejais, kai balansų paskelbimo reikalauja įmonių įstatymai valstybėje, kurioje paslaugų teikėjas yra įsisteigęs;
c) pranešimas apie ūkio subjekto bendrą apyvartą ir apyvartą tų konkrečių paslaugų, su kuriomis susijusi sutartis, per pastaruosius trejus metus.
2. Perkančiosios organizacijos pranešime apie sutartį arba kvietime teikti pasiūlymus privalo konkrečiai nurodyti, kurio ar kurių iš straipsnio 1 dalyje minėtų dokumentų jos pageidauja ir kokių kitų dokumentų joms reikia.
3. Jei dėl pateisinamos priežasties paslaugų teikėjas negali pateikti perkančiosios organizacijos prašomų dokumentų, jis gali įrodyti savo finansinę ir ekonominę būklę bet kuriais kitais dokumentais, kuriuos perkančioji organizacija laiko tinkamais.
32 straipsnis
1. Paslaugų teikėjų kompetencija teikti paslaugas gali būti įvertinama, ypač atsižvelgiant į jų įgūdžius, našumą, patirtį ir patikimumą.
2. Paslaugų teikėjo techniniam pajėgumui įrodyti gali būti pateikta vienas ar daugiau toliau nurodytų dokumentų, atsižvelgiant į teikiamų paslaugų pobūdį, kiekį ir tikslą:
a) paslaugų teikėjo išsilavinimas ir profesinė kvalifikacija ir (arba) firmos vadybinio personalo, ypač asmens arba asmenų, atsakingų už paslaugų teikimą, išsilavinimas ir kvalifikacija;
b) sąrašas pagrindinių paslaugų, kurias yra teikę per pastaruosius trejus metus, nurodant teiktų paslaugų sumas, datas ir viešus arba privačius paslaugų gavėjus:
- jei paslaugos buvo teiktos perkančiosioms organizacijoms, įrodymas turi būti pateiktas pažymėjimo, išduoto ir pasirašyto drauge su kompetentinga institucija, forma,
- jei paslauga buvo suteikta privatiems pirkėjams, paslaugos suteikimas turi būti pirkėjo patvirtintas arba, jei to nėra, paprasčiausiai paslaugos teikėjo deklaruojama, kaip įvykdyta paslauga;
c) dirbančių techninių darbuotojų arba techninių padalinių, tiesiogiai priklausančių ar nepriklausančių paslaugų teikėjui, ypač tų, kurie atsako už kokybės kontrolę, nurodymas;
d) pažyma apie paslaugų teikėjo vidutinį metinį darbo jėgos ir vadybinio personalo skaičių per pastaruosius trejus metus;
e) pažyma apie paslaugų teikėjo paslaugoms atlikti turimus įrankius, įrengimus ar techninę įrangą;
f) paslaugų teikėjo priemonių, kuriomis užtikrinama kokybė, bei jo mokslo ir mokslinių tyrimų bazės aprašymas;
g) tais atvejais, kai teiktinos paslaugos yra sudėtingos arba, išskirtiniais atvejais, reikalingos specialiam tikslui, perkančiosios organizacijos arba jų vardu kompetentingos oficialios valstybės, kurioje yra įsisteigęs paslaugos teikėjas, institucijos atliktas, tai institucijai sutinkant, paslaugų teikėjo techninių pajėgumų ir, jei reikia, jo mokslo ir tyrimų bazės bei kokybės kontrolės priemonių patikrinimas;
h) nuoroda, kokią sutarties dalį paslaugų teikėjas gali perduoti pagal subrangos sutartį kitam vykdytojui.
3. Perkančioji organizacija pranešime arba kvietime teikti oficialius pasiūlymus nustato, kokią iš pirmiau minėtos informacijos ji pageidauja gauti.
4. 31 straipsnyje ir šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse minimos informacijos apimtis privalo apsiriboti sutarties tema; perkančiosios organizacijos privalo atsižvelgti į teisėtus paslaugų teikėjų interesus dėl jų techninių ar prekybos paslapčių apsaugos.
33 straipsnis
Kai perkančiosios organizacijos reikalauja pateikti pažymėjimus, kuriuos išduoda nepriklausomos institucijos, patikrinančios, ar paslaugos atitinka tam tikrus kokybės užtikrinimo standartus, jos privalo nurodyti kokybės užtikrinimo sistemas, pagrįstas atitinkama EN 29000 Europos standartų serija, kuri yra patvirtinta institucijų, atitinkančių EN 45000 Europos standartų seriją. Jos privalo pripažinti lygiaverčius kitose valstybėse narėse įsikūrusių institucijų pažymėjimus. Jos taip pat privalo priimti kitus lygiaverčių kokybės užtikrinimo priemonių įrodymus iš paslaugų teikėjų, kurie negali gauti tokių pažymėjimų arba negali jų įsigyti per nurodytą laiko tarpą.
34 straipsnis
Neviršydamos 29-32 straipsnių reikalavimų, perkančiosios organizacijos gali paprašyti paslaugų teikėjų papildyti arba patikslinti joms pateiktus pažymėjimus ir dokumentus.
35 straipsnis
1. Valstybės narės, turinčios oficialius pripažintų paslaugų teikėjų sąrašus, privalo juos priderinti prie 29 straipsnio a-d ir g punktų bei 30, 31 ir 32 straipsnių nuostatų.
2. Paslaugų teikėjai, užregistruoti oficialiuose sąrašuose, gali pagal kiekvieną sutartį pateikti perkančiajai organizacijai registracijos pažymėjimą, kurį išdavė kompetentinga institucija. Toks pažymėjimas nurodo dokumentą, kuris leido jiems užsiregistruoti sąraše, ir tame sąraše suteiktą klasifikaciją.
3. Patvirtinta registracija oficialiuose paslaugų teikėjų sąrašuose kitų valstybių narių perkančiosioms organizacijoms yra tinkamumo pagrindas, atitinkantis paslaugų teikėjo klasifikaciją tik remiantis 29 straipsnio a-d ir g punktais, 30 straipsniu, 31 straipsnio b ir c punktais ir 32 straipsnio a punktu.
Informacija, kurią galima nustatyti iš įtraukimo į oficialiuosius registracijos sąrašus, yra neginčijama, tačiau dėl socialinio draudimo įnašų mokėjimo galima prašyti papildomos registruoto paslaugų teikėjo pažymos, kai tik pasiūloma pasirašyti sutartį.
Kitų valstybių narių perkančiosios organizacijos taiko pirmiau minėtas nuostatas tik paslaugų teikėjams, įsikūrusiems valstybėje narėje, turinčioje oficialius sąrašus.
4. Oficialiame sąraše registruojant kitų valstybių narių paslaugų teikėjus, negalima reikalauti jokių kitų papildomų įrodymų ar pareiškimų be tų, kurių reikalaujama iš nacionalinių paslaugų teikėjų ir, bet kuriuo atveju, nieko daugiau, negu kad reikalaujama 29-33 straipsniuose.
5. Valstybės narės, turinčios oficialius sąrašus, privalo pateikti kitoms valstybėms narėms institucijos, kuriai reikia nusiųsti registracijos prašymą, adresą.
III SKYRIUS
Sutarčių sudarymo kriterijai
36 straipsnis
1. Nepažeidžiant nacionalinių įstatymų ir kitų teisės aktų dėl atlyginimo už tam tikras paslaugas, kriterijai, kuriais perkančioji organizacija grindžia sutarčių sudarymą, gali būti šie:
a) kai sutartis sudaroma ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui, įvairūs su sutartimi susiję kriterijai, pavyzdžiui: kokybė, techniniai pranašumai, estetinės ir funkcinės darbo charakteristikos, techninė pagalba ir aptarnavimas po pardavimo, atlikimo data, atlikimo laikotarpis arba baigimo laikas, kaina; arba
b) vien tik mažiausia kaina.
2. Kai sutartis sudaroma ekonomiškai naudingiausiam pasiūlymui, perkančioji organizacija sutarties dokumentuose arba pranešime dėl oficialių pasiūlymų pateikimo privalo informuoti apie sudarymo kriterijus, kuriais ji ketina vadovautis, jei tai įmanoma, mažėjančios svarbos tvarka.
37 straipsnis
Jei, palyginti su paslaugomis, kurios bus teikiamos, pasiūlymų dėl konkrečios sutarties kainos pasirodo besą neįprastai žemos, perkančioji organizacija, prieš atmesdama tuos pasiūlymus, privalo paprašyti raštiškai pateikti detales apie pasiūlymo sudedamąsias dalis, kurias ji laiko svarbiomis, ir patikrina tas sudedamąsias dalis, atsižvelgdama į gautus paaiškinimus.
Perkančioji organizacija gali atsižvelgti į paaiškinimus, kurie objektyviai pateisinami, įskaitant metodo, kuriuo teikiama paslauga, ekonomiškumą arba pasirinktus techninius sprendimus, arba išskirtinai palankias sąlygas, kuriomis oficialaus pasiūlymo pateikėjas gali atlikti paslaugą, arba oficialaus pasiūlymo pateikėjo siūlomos paslaugos originalumą.
Jei su sutartimi susijusiuose dokumentuose numatyta, kad ji privalo būti sudaroma su mažiausią kainą pasiūliusiu oficialaus pasiūlymo pateikėju, perkančioji organizacija privalo informuoti Komisiją apie oficialių pasiūlymų, kurių kainas ji laiko pernelyg mažomis, atmetimą.
VII DALIS
Baigiamosios nuostatos
38 straipsnis
Terminai apskaičiuojami remiantis 1971 m. birželio 3 dienos Tarybos reglamentu (EEB, Euratomas) Nr. 1182/71, nustatančiu taisykles dėl laikotarpių, datų ir terminų [11].
39 straipsnis
1. Kad galėtų įvertinti direktyvos taikymo rezultatus, valstybės narės vėliausiai iki 1995 m. spalio 31 dienos už praėjusius metus, o vėliau - iki spalio 31 dienos kas dveji metai pateikia statistinę ataskaitą apie perkančiųjų organizacijų sudarytas paslaugų sutartis.
2. Šioje ataskaitoje detalizuojama bent kiekvienos perkančiosios organizacijos ar tam tikros perkančiosios organizacijos kategorijos viršijant nustatytą žemutinę ribą, sudarytų sutarčių skaičius ir vertė, suskirstant, kiek įmanoma, pagal vykdymo tvarką, paslaugų kategoriją ir paslaugų teikėjo, su kuriuo buvo sudaryta sutartis, tautybę, o derybų atveju sutartis suskirstant pagal 11 straipsnio nuostatas, nurodant, kiek ir kokios vertės sutarčių sudaryta su kiekviena valstybe nare ir su trečiosiomis šalimis.
3. Remdamasi 40 straipsnio 3 dalyje nurodyta tvarka, Komisija nustato, kokio pobūdžio statistinė informacija jai yra reikalinga pagal šią direktyvą.
40 straipsnis
1. Komisijai padeda Viešųjų sutarčių patariamasis komitetas, įsteigtas Sprendimu 71/306/EEB.
2. Dėl telekomunikacijų paslaugų, priskiriamų I A priedo 5 kategorijai, Komisijai padeda ir Telekomunikacijų srities viešųjų pirkimų patariamasis komitetas, įsteigtas Direktyva 90/531/EEB.
3. Kai daroma nuoroda į šioje straipsnio dalyje nurodytą tvarką, Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį gali nustatyti pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą, jei reikia, balsuojant.
Komiteto nuomonė įrašoma protokole; be to, kiekviena valstybė narė turi teisę paprašyti, kad protokole būtų įrašyta ir jos nuomonė.
Komisija kuo rimčiau atsižvelgia į komiteto nuomonę. Ji informuoja komitetą apie tai, kaip buvo atsižvelgta į jo nuomonę.
4. Komitetai, paminėti 1 ir 2 dalyse, Komisijos iniciatyva ar valstybės narės prašymu nagrinėja bet kurį klausimą, susijusį su šios direktyvos taikymu.
41 straipsnis
1989 m. gruodžio 21 dienos Tarybos direktyvos 89/665/EEB dėl įstatymų ir kitų teisės aktų, susijusių su peržiūros procedūrų taikymu sudarant viešojo prekių pirkimo ir viešojo darbų pirkimo sutartis, derinimo [12] 1 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
"1. Valstybės narės imasi priemonių, reikalingų užtikrinti, kad dėl sutarčių sudarymo tvarkos, kuri patenka į Direktyvų 71/305/EEB, 77/62/EE ir 92/50/EEB [13] taikymo sritį, sprendimai, kuriuos priima perkančiosios organizacijos, gali būti veiksmingai ir kuo greičiau peržiūrėti pagal sąlygas, numatytas toliau esančiuose straipsniuose, ypač 2 straipsnio 7 punktą, remiantis tuo, kad tokie sprendimai pažeidė Bendrijos teisę viešojo pirkimo srityje arba nacionalines tą teisę įgyvendinančias taisykles."
42 straipsnis
1. "c) ribinės vertės nacionalinėmis valiutomis ir GATT susitarime numatyta ribinė vertė, išreikšta ekiu, iš esmės peržiūrimos kas dveji metai, pradedant 1988 m. sausio 1 diena. Šių verčių apskaičiavimas yra pagrįstas tų valiutų, išreikštų ekiu, ir ekiu, išreikštų SDR (specialiomis skolinimosi teisėmis), vidutine dienos verte per 24 mėnesių laikotarpį, pasibaigiantį paskutinę rugpjūčio dieną tų metų, po kurių nuo sausio 1 d. vertę reikia peržiūrėti. Šios vertės skelbiamos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje lapkričio pradžioje."
2. "2. a) ribinės vertės nacionalinėmis valiutomis iš esmės peržiūrimos kas dveji metai, pradedant 1992 m. sausio 1 diena. Šių verčių apskaičiavimas yra pagrįstas tų valiutų, išreikštų ekiu, vidutine dienos verte per 24 mėnesių laikotarpį, pasibaigiantį paskutinę rugpjūčio dieną tų metų, po kurių nuo sausio 1 d. vertę reikia peržiūrėti. Šios vertės skelbiamos Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje lapkričio pradžioje.
b) Viešųjų sutarčių patariamasis komitetas privalo a punkte nurodytą apskaičiavimo būdą iš naujo apsvarstyti, remdamasis Komisijos pasiūlymu, iš esmės po dvejų metų nuo jo taikymo pradžios."
43 straipsnis
Ne vėliau kaip per trejus metus po šios direktyvos įgyvendinimo termino Komisija, glaudžiai bendradarbiaudama su 40 straipsnio 1 ir 2 dalyse minimais komitetais, privalo peržiūrėti, kaip veikia ši direktyva, įskaitant jos taikymo poveikį paslaugų, išvardytų I A priede ir nuostatose dėl techninių standartų, pirkimo srityje. Komisija ypač privalo įvertinti viso šios direktyvos taikymo kitoms I B priede išvardytoms paslaugoms perspektyvą bei vidinių paslaugų įtaką veiksmingam pirkimų įvedimui šioje srityje. Ji pateikia pasiūlymus, reikalingus, kad direktyva būtų atitinkamai patikslinta.
44 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1993 m. liepos 1 d., įgyvendina šią direktyvą, ir nedelsdamos apie tai praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
45 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1992 m. birželio 18 d.