Tarybos reglamentas (EB) Nr. 2702/1999
1999 m. gruodžio 14 d.
dėl informacijos apie žemės ūkio produktus teikimo ir jų skatinimo trečiosiose šalyse priemonių
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi:
(1) Pagal dabartinius teisės aktus Bendrija trečiosiose šalyse gali taikyti skatinimo priemones tam tikram žemės ūko produktų skaičiui; ligšioliniai rezultatai teikia daug vilčių.
(2) Atsižvelgiant į įgytą patirtį, į rinkos augimo perspektyvas tiek Bendrijoje, tiek už jos ribų bei į naujas tarptautinės prekybos aplinkybes, reikia sukurti bendrą nuoseklią informacijos ir skatinimo trečiųjų šalių rinkose politiką.
(3) Tokia politika gali būti naudinga papildant ir stiprinant valstybių narių taikomas priemones, ypač gerinant Bendrijos produktų įvaizdį tarptautinėse rinkose, visų pirma maisto produktų kokybės ir saugumo požiūriu; kadangi ši veikla, padėdama atverti naujas rinkas, taip pat turėtų keleriopai sustiprinti nacionalines ir privačias iniciatyvas.
(4) Turi būti nustatyti produktų ir rinkų atrankos kriterijai; tačiau produktai, kuriems taikomos eksporto grąžinamosios išmokos, neišbraukiami iš sistemos.
(5) Paprastai Komisija turėtų skirti tik dalį reikiamo finansavimo, kad siūlančios organizacijos ir suinteresuotos valstybės narės galėtų dalytis atsakomybe; tačiau išskirtiniais atvejais gali būti tikslinga iš suinteresuotos valstybės narės nereikalauti finansinio įnašo.
(6) Turėtų būti įtvirtinta nuostata, kurios pagrindu Europos Bendrijų Komisija tam tikra tvarka galėtų pavesti šių priemonių įgyvendinimą institucijoms, turinčioms reikiamą infrastruktūrą ir įgūdžius.
(7) Atsižvelgiant į Tarptautinės alyvų aliejaus tarybos įgytą patirtį ir rezultatus, pasiektus jai vykdant prekybos skatinimo veiklą, vis dėlto turėtų būti įtvirtinta nuostata, kad ir toliau jai būtų pavedama įgyvendinti priemones, priklausančias jos atsakomybės sričiai; taip pat turėtų būti leidžiama ieškoti panašių tarptautinių organizacijų paramos kitiems produktams.
(8) Siekiant teikti reikiamą informaciją apie programų vykdymą ir priemonių poveikį, turėtų būti priimta nuostata, kad Komisija ir valstybės narės galėtų vykdyti veiksmingą monitoringą, o nepriklausoma institucija galėtų vertinti rezultatus.
(9) Dėl to Reglamentai (EB) Nr. 136/66/EEB [4], (EEB) Nr. 1308/70 [5] ir (EB) Nr. 2275/96 [6] turėtų būti iš dalies keičiami.
(10) Šio reglamento įgyvendinimui reikalingos priemonės turėtų būti patvirtintos vadovaujantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimu 1999/468/EB, nustatančiu Komisijos suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų vykdymo tvarką [7], ir todėl sutinkama, kad šios priemonės būtų patvirtintos minėto sprendimo 4 straipsnyje nustatyta tvarka. Šiomis sąlygomis atitinkami vadybos komitetai veiks bendrai,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Bendrija visiškai ar iš dalies gali finansuoti priemones trečiosiose šalyse, skirtas teikti informacijai apie žemės ūkio produktus ir maisto produktus ir juos skatinti.
2. 1 dalyje nurodytos priemonės nėra skirtos konkretiems prekiniams vardams; jomis taip pat neišskiriami kurios nors valstybės narės produktai.
2 straipsnis
1 straipsnyje nurodytos priemonės yra šios:
a) ryšiai su visuomene, skatinimo arba reklamos priemonės, ypač pabrėžiant Bendrijos produktų privalumus jų kokybės, higienos, maisto produktų saugumo, maistingumo, ženklinimo etiketėmis, gyvūnų gerovės ar ekologiškumo požiūriu;
b) dalyvavimas tarptautinės reikšmės renginiuose, mugėse ar parodose, ypač rengiant Bendrijos parodų stendus;
c) informavimo kampanijos, pirmiausia skirtos Bendrijos saugomų kilmės vietos nuorodų (SKVN), saugomų geografinių nuorodų (SGN), garantuotų tradicinių gaminių (GTG) ir ekologinei žemdirbystei;
d) informavimo kampanijos, skirtos Bendrijos rūšinių vynų, gaminamų konkrečiuose regionuose (RVPKR), geografines nuorodas turintiems stalo vynams ir spiritiniams gėrimams;
e) naujų rinkų tyrimas siekiant išplėsti pardavimo rinkas;
f) aukšto lygio prekybiniai vizitai;
g) tyrimai skatinimo ir informavimo priemonių taikymo rezultatams įvertinti.
3 straipsnis
1 straipsnyje nurodytos priemonės pirmiausia taikomos šiems produktams:
a) produktams, kurie yra skirti tiesiogiai vartoti arba perdirbti, kai yra galimybės juos eksportuoti arba potencialios galimybės pateikti į naujas paradavimo rinkas trečiosiose šalyse, ypač kai neskiriamos eksporto grąžinamosios išmokos;
b) tipiniams arba aukštos kokybės didelės pridėtinės vertės produktams.
4 straipsnis
Pasirenkant trečiąsias šalis, kuriose bus įgyvendinamos 1 straipsnyje nurodytos priemonės, atsižvelgiama į šalių rinkas, kuriose yra reali arba potenciali paklausa.
5 straipsnis
1. 11 straipsnyje nustatyta tvarka Komisija kas dveji metai sudaro produktų ir rinkų, nurodytų atitinkamai 3 ir 4 straipsniuose, sąrašą.
Tačiau prireikus šis sąrašas tuo laikotarpiu gali būti iš dalies keičiamas.
2. Prieš sudarydama 1 dalyje nurodytą sąrašą Komisija gali konsultuotis su Žemės ūkio produktų sveikumo ir saugumo patariamojo komiteto Žemės ūkio produktų pardavimo skatinimo nuolatine grupe.
6 straipsnis
Kai priemonės suderinamos, ypač alyvų aliejaus ir valgomųjų alyvų sektoriuje, Bendrija gali jas įgyvendinti per Tarptautinę alyvų aliejaus tarybą.
Bendrija kitiems sektoriams gali prašyti pagalbos tarptautinių organizacijų, kurios siūlo panašias garantijas.
7 straipsnis
1. Prekybos ar tarpšakinė organizacija ar organizacijos, atstovaujančios atitinkamam sektoriui ar sektoriams, priemonėms, nurodytoms 2 straipsnio a, b, d ir e punktuose, įgyvendinti ir vadovaudamosi 6 straipsniu, parengia skatinimo ir informavimo programas, apimančias ne ilgesnį kaip trejų metų laikotarpį, bei pasiūlo institucijos, kuriai galima patikėti programų vykdymą, pavadinimą.
Nepažeisdamos 9 straipsnio 3 dalies antrosios pastraipos bei patvirtinus programą ar programas ir instituciją ar institucijas, pasiūlytas šioms programoms vykdyti, suinteresuotos valstybės narės įsipareigoja prisidėti prie programų finansavimo bei pateikia jas Komisijai. Komisija 11 straipsnyje nustatyta tvarka patvirtina programas ir instituciją ar institucijas, atsakingas už jų vykdymą, ir teikia pirmenybę tų organizacijų programoms, kurios apima kelias valstybes nares.
Prieš patvirtindama programas Komisija gali konsultuotis su Žemės ūkio produktų sveikumo ir saugumo patariamojo komiteto Žemės ūkio produktų skatinimo nuolatine grupe.
2. Komisija priima sprendimą dėl priemonių:
a) nurodytų 2 straipsnio c ir f punktuose, taip pat dėl priemonių, nurodytų 2 straipsnio b ir e punktuose, kai taikoma 9 straipsnio 1 dalies antra pastraipa, arba
b) kurias vykdo tarptautinė organizacija, kaip nurodyta 6 straipsnyje,
po to, kai informuojami minimų sektorių vadybos komitetai, arba, tam tikrais atvejais, reguliavimo komitetai, nurodyti Reglamentuose (EEB) Nr. 2092/91 [8], (EEB) Nr. 2081/92 [9] ir (EEB) Nr. 2082/92 [10].
Prieš priimdama sprendimą Komisija gali konsultuotis su 1 dalies trečioje pastraipoje nurodyta Žemės ūkio produktų skatinimo nuolatine grupe.
8 straipsnis
1. Atviro ar riboto konkurso būdu Komisija pasirenka:
- techninius asistentus, reikalingus pasiūlytoms programoms taip pat pasiūlytoms įgyvendinančioms institucijoms įvertinti,
- instituciją ar institucijas, atsakingas už 2 straipsnio c ir f punktuose, o kur taikoma 9 straipsnio 1 dalies antroji pastraipa, 2 straipsnio b ir e punktuose nurodytų priemonių įgyvendinimą,
- instituciją ar institucijas, atsakingas už įgyvendintų priemonių rezultatų įvertinimą.
2. Institucija ar institucijos, atsakingos už 7 straipsnio 1 dalyje ir 8 straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių įgyvendinimą, turi turėti specialių žinių apie atitinkamus produktus ir apie rinkas, kuriose numatyta įsitvirtinti, bei turėti išteklių, leidžiančių užtikrinti, kad šios priemonės būtų įgyvendintos kuo veiksmingiau, atsižvelgiant į šių programų Europos lygio mastą.
3. Monitoringo grupė, susidedanti iš Komisijos, suinteresuotų valstybių narių bei pasiūlymus teikiančių organizacijų atstovų, kontroliuoja, kad priemonės būtų tinkamai įgyvendinamos.
4. Suinteresuotos valstybės narės yra atsakingos už kitokias negu 1 dalies antrojoje įtraukoje nurodytos monitoringo priemones ir atsiskaitymą už jas.
9 straipsnis
1. Nepažeisdama 4 dalies Bendrija:
a) visiškai finansuoja visas 2 straipsnio c, f ir g punktuose nurodytas priemones;
b) iš dalies finansuoja kitas 2 straipsnyje nurodytas skatinimo ir informavimo priemones.
Tačiau tam tikrais atskirais atvejais Bendrija gali visiškai finansuoti 2 straipsnio b ir e punktuose nurodytas priemones.
2. Bendrijos įnašas į 1 dalies b punkte nurodytas priemones neviršija 50 % realių šių priemonių išlaidų. Tačiau tais atvejais, kai skatinimo akcijos trunka ne trumpiau kaip dvejus metus, įnašas proporcingai mažinamas nuo 60 % iki 40 % realių priemonių išlaidų.
3. Suinteresuotos valstybės narės prisideda prie 2 dalyje nurodytų priemonių finansavimo padengdamos 20 % realių jų išlaidų, o likusią dalį padengia siūlančios organizacijos. Valstybių narių ir (ar) prekybos arba tarpšakinių organizacijų mokama dalis taip gali būti finansuojama iš kvazimokestinių pajamų.
Tačiau tinkamai pagrįstais atvejais ir su sąlyga, kad konkreti programa akivaizdžiai atspindi visos Bendrijos interesus, 11 straipsnyje nustatyta tvarka gali būti nuspręsta, kad siūlanti organizacija padengia visą tą finansavimo dalį, kurios nemoka Bendrija.
4. Kai taikomas 6 straipsnis, Bendrija, patvirtinusi programą, suteikia minimai tarptautinei organizacijai atitinkamą įnašą.
10 straipsnis
Bendrijos išlaidos 1 straipsnyje nurodytoms priemonėms laikomos intervencija, kaip apibrėžta 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1258/1999 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo 1 straipsnio 2 dalies e punkte [11].
11 straipsnis
Šiam reglamentui įgyvendinti reikalingos priemonės patvirtinamos 12 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
12 straipsnis
1. Komisijai padeda Aliejų ir riebalų vadybos komitetas, įsteigtas Reglamento Nr. 136/66/EEB 37 straipsniu, bei vadybos komitetai, įsteigti kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo atitinkamais straipsniais.
2. Kai pateikiama nuoroda į šią straipsnio dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 4 straipsnio 3 dalyje nustatytas laikotarpis yra vienas mėnuo.
13 straipsnis
Iki 2003 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Europos Parlamentui ir Tarybai šio reglamento taikymo ataskaitą kartu su atitinkamais pasiūlymais.
14 straipsnis
1. Reglamento Nr. 136/66/EEB 11 straipsnio 1 dalyje žodžiai "arba trečiosios šalys" išbraukiami.
2. Reglamento (EEB) Nr. 1308/70 2 straipsnio 2 dalies pirmojoje įtraukoje žodžiai "ir kitur" išbraukiami.
3. Reglamento (EB) Nr. 2275/96 2 straipsnio 1 dalyje žodžiai "ir užsienyje" išbraukiami.
15 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja 2000 m. sausio 1 d.
Jis taikomas iki 2004 m. gruodžio 31 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1999 m. gruodžio 14 d.