Tarybos direktyva 92/45/EEB
1992 m. birželio 16 d.
dėl visuomenės ir gyvūnų sveikatos problemų, susijusių su laukinių medžiojamųjų gyvūnų ir laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos teikimu į rinką
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi medžiojamųjų gyvūnų mėsa yra įrašyta į Sutarties II priede pateiktų produktų sąrašą; kadangi laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos teikimas į rinką yra papildomas ūkininkavimu besiverčiančių gyventojų pajamų šaltinis;
kadangi norint užtikrinti racionalią šio sektorius plėtrą ir didesnį produktyvumą, turi būti nustatytos Bendrijos taisyklės dėl žmonių ir gyvūnų sveikatos problemų, darančių įtaką laukinės laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos gamybai bei teikimui į rinką;
kadangi norint paskatinti Bendrijos vidaus prekybą tokia mėsa ir sukurti vidaus rinką, turėtų būti pašalinti skirtumai tarp įvairių valstybių narių gyvūnų ir žmonių sveikatos reikalavimų;
kadangi per tokią mėsą gali užsikrėsti naminiai gyvūnai bei žmonės; kadangi būtina nustatyti taisykles, kurios leistų kontroliuoti šį pavojų;
kadangi norint išvengti su maistu plintančios infekcijos arba apsinuodijimo maistu, būtina nustatyti medžiojamųjų gyvūnų mėsos gavimo, perdirbimo ir tikrinimo higienos reikalavimus;
kadangi būtina nustatyti higienos taisykles, kurių turėtų laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės, kad jų produkciją būtų leista parduoti;
kadangi organizuojant patikrinimus ir vėlesnius patikrinimus, kuriuos turi atlikti paskirties valstybė narė, bei taikant apsaugos priemones, kurios turi būti įgyvendintos, turėtų būti atsižvelgta į bendrąsias taisykles, nustatytas 1989 m. gruodžio 11 d. Tarybos direktyvoje 89/662/EEB dėl veterinarinių patikrinimų, taikomų Bendrijos vidaus prekyboje, siekiant sukurti vidaus rinką [4];
kadangi iš trečiųjų šalių importuojamiems medžiojamiesiems gyvūnams ir jų mėsai turėtų būti taikomi šia direktyva nustatyti būtiniausi prekybos tarp valstybių narių reikalavimai ir jų laikymasis turėtų būti kontroliuojamas remiantis Direktyvoje 90/675/EEB [5] nurodytais principais bei taisyklėmis;
kadangi būtų tikslinga taikyti nukrypti leidžiančias nuostatas nedideliems laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos kiekiams;
kadangi būtų tikslinga leisti laikinai nukrypti tam, kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės galėtų atitikti naujuosius reikalavimus;
kadangi Komisijai turėtų būti pavesta patvirtinti šios direktyvos įgyvendinimo priemones; kadangi dėl to turėtų būti nustatyta glaudaus ir veiksmingo Komisijos valstybių narių bendradarbiavimo Veterinarijos nuolatiniame komitete tvarka;
kadangi nuostatų perkėlimo į nacionalinę teisę terminas, nustatytas 1994 m. sausio 1 d. 3 straipsnyje, neturėtų daryti įtakos 1993 m. sausio 1 d. numatytam veterinarinių patikrinimų pasienyje panaikinimui,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
1. Šioje direktyvoje pateikiami visuomenės ir gyvūnų sveikatos reikalavimai, taikomi laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos sumedžiojimui bei laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos ruošimui bei teikimui į rinką.
2. Ši direktyva netaikoma:
a) nedideliam nenuluptų arba nenupeštų ir neišdorotų smulkiųjų medžiojamųjų gyvūnų kiekiui, kuriuos medžiotojas tiesiogiai pateikia vartotojui arba mažmeniniam prekiautojui;
b) nedideliam laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos kiekiui, tiesiogiai pateiktam galutiniam vartotojui;
c) laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos išpjaustymui ir sandėliavimui mažmeninėse parduotuvėse arba šalia pardavimo vietų esančiose patalpose, jei mėsa yra išpjaustoma ir sandėliuojama toje vietoje, kur ji tiesiogiai pateikiama pirkėjui.
Minėtoms operacijoms tebetaikomi sveikatos patikrinimai, numatyti mažmeninę prekybą reglamentuojančiose taisyklėse.
3. Šios direktyvos nuostatos dėl prekybos arba importo iš trečiųjų šalių netaikomos trofėjams arba tiems sumedžiotiems laukiniams gyvūnams, kuriuos keliautojai vežasi asmeninėmis transporto priemonėmis, jei tai yra tik keli smulkieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai arba vienintelis stambusis laukinis medžiojamasis gyvūnas, o aplinkybės leidžia manyti, kad tokia medžiojamųjų gyvūnų mėsa nėra skirta prekybai arba komercijai, ir jei tie medžiojamieji gyvūnai nėra iš šalies ar tos šalies teritorijos dalies, iš kurios prekyba draudžiama pagal 11 straipsnio 2 ir 3 dalis ir 18 straipsnį.
2 straipsnis
1. Šioje direktyvoje naudojami tokie apibrėžimai:
a) "laukiniai medžiojamieji gyvūnai": laukiniai medžiojamieji sausumos žinduoliai (įskaitant laukinius žinduolius, gyvenančius uždaroje teritorijoje laisvės sąlygomis, panašiomis į tas, kuriose gyvena laukiniai medžiojamieji gyvūnai) ir laukiniai paukščiai, kuriems netaikomas 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvos 91/495/EEB dėl visuomenės ir gyvūnų sveikatos problemų, turinčių įtakos triušienos ir ūkiuose auginamų medžiojamųjų gyvūnų mėsos gamybai ir teikimui į rinką [6] 2 straipsnis;
b) "stambieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai": laukiniai kanopiniai gyvūnai;
c) "smulkieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai": laukiniai Leporidae šeimos žinduoliai ir laukiniai medžiojamieji paukščiai, skirti žmonėms vartoti;
d) "laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa": visos žmonėms vartoti tinkamos laukinių medžiojamųjų gyvūnų dalys;
e) "laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonė": pagal 7 straipsnio reikalavimus patvirtinta įmonė, kurioje apdorojami laukiniai medžiojamieji gyvūnai ir gaunama bei pagal šioje direktyvoje nurodytas higienos taisykles tikrinama laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa;
f) "surinkimo centras": bet kuri vieta, kurioje, vadovaujantis I priedo IV skyriaus 2 dalyje pateiktomis higienos taisyklėmis, yra laikomi sumedžioti laukiniai gyvūnai prieš išvežant juos į perdirbimo įmonę;
g) "teikimas į rinką": laikymas arba išdėstymas pardavimui, siūlymas parduoti, pardavimas, pristatymas arba bet kuri kita žmonėms vartoti Bendrijoje skirta laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa, išskyrus 1 straipsnio 2 dalyje numatytas atsargas, teikimo į rinką forma;
h) "prekyba": tai prekyba tarp valstybių narių, kaip apibrėžta Sutarties 9 straipsnio 2 dalyje.
2. Šioje direktyvoje prireikus taikomi Direktyvos 89/662/EEB 2 straipsnyje ir 1990 m. birželio 26 d. Direktyvos 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekybos tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą [7], pateikti apibrėžimai ir 1964 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvos 64/433/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [8], 2 straipsnio b punkte pateiktas šviežios mėsos apibrėžimas.
II SKYRIUS Bendrijos produkcijai ir prekybai taikomos nuostatos
3 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa:
a) būtų tų laukinių medžiojamųjų gyvūnų, kurie:
- buvo sumedžioti medžioklės plotuose tokiomis priemonėmis, kurias sankcionuoja medžioklę reglamentuojantys nacionaliniai teisės aktai,
- nėra iš regiono, kuriam taikomi apribojimai pagal 1972 m. gruodžio 12 d. Tarybos direktyvą 72/461/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai šviežia mėsa [9], 1991 m. birželio 26 d. Tarybos direktyvą 91/494/EEB dėl gyvūnų sveikatos reikalavimų, reglamentuojančių Bendrijos vidaus prekybą šviežia paukštiena ir jos importą iš trečiųjų šalių [10] ir Tarybos direktyvą 91/495/EEB, arba iš medžioklės plotų, kuriems taikomi apribojimai pagal šios direktyvos 10 ir 11 straipsnius,
- tuoj pat po sumedžiojimo buvo paruošti pagal I priedo III skyriaus reikalavimus ir ne vėliau kaip per 12 valandų nugabenti į b punkte nurodytą perdirbimo įmonę arba į surinkimo centrą, kur ją būtina atšaldyti iki I priedo III skyriuje apibrėžtos temperatūros ir iš kur ji turi būti nuvežta į b punkte nurodytą perdirbimo įmonę per 12 valandų, o į atokius regionus - per kompetentingos institucijos nustatytą laiką, atsižvelgiant į klimato sąlygas, kad oficialiai paskirtas perdirbimo įmonės veterinarijos gydytojas galėtų patenkinamomis sąlygomis atlikti post-mortem patikrinimą, numatytą I priedo V skyriuje;
b) yra gauta:
i) laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonėje, atitinkančioje I priedo I ir II skyriuose nurodytus bendruosius reikalavimus ir, remiantis 7 straipsniu, patvirtintoje šiame skyriuje numatytiems tikslams;
ii) jei tai stambieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai - įmonėje, patvirtintoje pagal Direktyvos 64/433/EEB 10 straipsnį, jei tai smulkieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai - pagal 1971 m. vasario 15 d. Tarybos direktyvos 71/118/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos šviežios paukštienos gamybai ir tiekimui į rinką [11], 5 straipsnį, tik tuo atveju, jei:
- tokių medžiojamųjų gyvūnų oda yra lupama atskiruose kambariuose, kurie nėra skirti tose direktyvose aprašytai mėsai, arba skirtingu metu,
- taikant šią direktyvą, tokios įmonės yra tvirtinamos atskirai,
- imamasi priemonių, leidžiančių tiksliai nustatyti mėsą, gautą laikantis šios direktyvos, ir mėsą, gautą laikantis Direktyvų 64/433/EEB ir 71/118/EEB;
c) yra tų sumedžiotų gyvūnų, kuriuos apžiūrėjo oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas:
- kad nustatytų bet kokias anomalijas. Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, diagnozuodamas ligą, gali remtis bet kokia medžiotojo pateikta informacija, prireikus sertifikatu, kurį nustato už medžiojimo taisykles atsakinga institucija, apie gyvulio elgesį prieš mirtį,
- kad patikrintų, ar mirtis ištiko medžioklėje, ar dėl kitų priežasčių;
d) yra laukinių medžiojamųjų gyvūnų,
- kurie buvo tvarkomi patenkinamomis higienos sąlygomis pagal I priedo III ir IV skyrius,
- kurių skerdenai, vadovaudamiesi I priedo V skyriumi, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas atliko post-mortem patikrinimą arba, oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui prižiūrint, jo padėjėjai, turintys profesinių įgūdžių, kurie turi būti apibrėžti 22 straipsnyje numatyta tvarka,
- kurie neturi jokių pakitimų, išskyrus trauminius pakitimus, atsiradusius medžioklės metu, arba lokalizuotus ydingus darinius ar pakitimus, jei nustatoma (prireikus, ir laboratoriniais tyrimais), kad dėl jų mėsa tinka žmonėms vartoti arba nėra pavojinga žmonių sveikatai,
- jei tai smulkieji laukiniai medžiojamieji gyvūnai, tuoj pat po medžioklės neišdarinėti, kaip reikalaujama I priedo V skyriaus 1 dalyje - jie buvo patikrinti, atliekant oficialų veterinarinį sveikatos patikrinimą paimant iš to paties gyvūnų šaltinio reprezentatyvųjį gyvūnų mėginį.
Jei oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas nustato žmogų užkrečiančią ligą arba defektus, minimus I priedo V skyriaus 4 dalyje, jis turi patikrinti visą siuntą. Atsižvelgdamas į vėlesnių patikrinimų rezultatus, jis arba uždraudžia vartoti maistui visą siuntą, arba atskirai patikrina kiekvieną skerdeną.
2. Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi užtikrinti, kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa būtų uždrausta žmonėms vartoti:
i) jei nustatoma, kad joje yra I priedo V skyriaus 3 dalies e punkte minimų defektų arba, mėsa buvo konfiskuota pagal kaip to skyriaus 4 dalį;
ii) jei 1 dalies d punkto trečiojoje įtraukoje numatytų patikrinimų metu buvo nustatyta žmogų užkrečianti liga;
iii) jei ji yra gyvūnų, suėdusių medžiagų, dėl kurių jų mėsa gali tapti pavojinga arba kenksminga žmonių sveikatai ir dėl kurių priimtas sprendimas 22 straipsnyje nurodyta tvarka ir gavus Veterinarijos nuolatinio komiteto nuomonę. Kol toks sprendimas bus priimtas, toliau galioja nacionalinės tokių medžiagų taisyklės, pagal bendrąsias Sutarties nuostatas;
iv) jei, nepažeidžiant jokių Bendrijos teisės aktų dėl jonizacijos, ji buvo apdorota jonizuojančiais arba ultravioletiniais spinduliais, arba medžiagomis, kurios galėjo paveikti mėsos juslines savybes, arba naudoti dažai, išskyrus tuos, kurie naudojami žymėjimui sveikumo ženklu.
3. Šernų arba kitų trichineliozei jautrių rūšių mėsa turi būti ištirta atliekant virškinimo tyrimą pagal 1976 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvą 77/96/EEB dėl trichinelių (trichinella spiralis) tyrimo naminių kiaulių šviežioje mėsoje, importuojamoje iš trečiųjų šalių [12], arba trichinoskopinį tyrimą, mikroskopu tiriant po keletą kiekvieno gyvūno mėginių, paimtų bent iš šių vietų: žandikaulio ir diafragmos raumenų, priekinės kojos raumenų, tarpšonkaulinių raumenų ir liežuvio raumenų.
Iki 1994 m. sausio 1 d. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir gavusi Veterinarijos mokslinio komiteto nuomonę, kvalifikuota balsų dauguma nustato virškinimo tyrimo metodus, kuriais galima aptikti šernų arba kitų trichinelėms jautrių laukinių medžiojamųjų gyvūnų trichineliozę; ta pati tvarka taikoma nustatant trichineliozę trichinoskopiniu arba mikroskopiniu tyrimu.
4. Tinkama žmonėms vartoti laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa turi būti:
i) pažymėta sveikumo ženklu pagal I priedo VIII skyrių.
Prireikus gali būti priimtas sprendimas iš dalies pakeisti arba papildyti pirmiau minėto skyriaus nuostatas 22 straipsnyje nurodyta tvarka, siekiant, kad būtų atsižvelgta į skirtingas prekinio pateikimo formas, jei jos atitinka šioje direktyvoje nustatytas higienos taisykles.
Smulkiųjų laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsai taikoma 1980 m. rugsėjo 3 d. Komisijos direktyva 80/879/EEB dėl didelių šviežios paukštienos pakuočių ženklinimo sveikumo ženklu [13];
ii) po post-mortem skerdienos patikrinimo sandėliuojama laikantis I priedo X skyriaus nuostatų patenkinamomis higienos sąlygomis laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonėse, patvirtintose pagal šios direktyvos 7 straipsnį, arba įmonėse, patvirtintose pagal Direktyvos 64/433/EEB 10 straipsnį arba Direktyvos 71/118/EEB 5 straipsnį, arba šaldymo sandėliuose, patvirtintuose ir tikrinamuose pagal Direktyvos 64/433/EEB 10 straipsnį;
iii) vežimo metu lydima:
- lydimojo prekybos dokumento, patvirtinto oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo. Šis dokumentas:
- be informacijos, numatytos I priedo VII skyriaus 2 punkte, įskaitant metus ir mėnesį, kai mėsa buvo užšaldyta (jei tai užšaldyta mėsa), jame turi būti kodo numeris, pagal kurį galima nustatyti oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo tapatybę,
- jį gavėjas turi saugoti mažiausiai vienerius metus, kad galėtų pateikti kompetentingai institucijai pareikalavus.
Išsamios šio punkto taikymo taisyklės, visų pirma susijusios su kodo numerių paskyrimu ir oficialiai paskirtus veterinarijos gydytojus identifikuojančio vieno ar kelių sąrašų sudarymu, priimamos 22 straipsnyje nurodyta tvarka,
- oficialaus gyvūnų sveikatos sertifikato, atitinkančio II priedo pavyzdį, jei tai mėsa iš laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės, esančios regione arba teritorijoje, kuriai nustatyti apribojimai, arba mėsa, siunčiama į kitą valstybę narę tranzitu per trečiosios šalies teritoriją plombuotu sunkvežimiu;
iv) vežama palankiomis higienos sąlygomis pagal I priedo XI skyrių;
v) jei tai smulkiųjų laukinių medžiojamųjų paukščių skerdenų dalys arba mėsa su kaulais - įsigyta sąlygomis, panašiomis į nurodytas Direktyvos 71/118/EEB 3 straipsnio B punkte, specialiai tam tikslui patvirtintose įmonėse pagal šios direktyvos 7 straipsnio nuostatas;
vi) nepažeidžiant 1978 m. gruodžio 18 d. Tarybos direktyvos 79/112/EEB dėl valstybių narių įstatymų, susijusių su galutiniam vartotojui skirtų maisto produktų ženklinimu etiketėmis, pateikimu ir reklamavimu, suderinimo [14], ženklinama nurodant gyvūno rūšį.
4 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad:
a) žmonėms vartoti tinkamą mėsą būtų galima lengvai atskirti nuo netinkamos;
b) žmonėms vartoti netinkama mėsa būtų tvarkoma pagal 1990 m. lapkričio 27 d. Tarybos direktyvą 90/667/EEB, nustatančią veterinarijos taisykles dėl gyvūninės kilmės atliekų tvarkymo ir perdirbimo, siekiant tiekimo į rinką ir ligų sukėlėjų prevencijos gyvūninės arba žuvies kilmės pašaruose ir iš dalies keičianti Direktyvą 90/425/EEB [15].
2. Mėsai iš teritorijos, kuriai taikomi gyvūnų sveikatos apribojimai, taikomos specifinės taisyklės, kurios turi būti nustatomos kiekvienu konkrečiu atveju 22 straipsnyje nustatyta tvarka.
3. Išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės prireikus nustatomos 22 straipsnyje numatyta tvarka.
5 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad parduodami tik:
1) nulupti ir išdarinėti laukiniai medžiojamieji gyvūnai, atitinkantys 3 ir 4 straipsnių reikalavimus, arba šviežia laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa;
2) nenulupti arba nenupešti ir neišdarinėti smulkieji medžiojamieji gyvūnai, nesušaldyti arba neužšaldyti, kontroliuojami pagal 3 straipsnio 1 dalies b punkto ii papunkčio trečiosios įtraukos reikalavimus, jei jie tvarkomi ir sandėliuojami atskirai nuo šviežios mėsos, kuriai taikoma Direktyva 64/433/EEB, nuo paukštienos ir nuluptų arba nupeštų medžiojamųjų gyvūnų mėsos;
3) nenulupti stambieji medžiojamieji gyvūnai:
a) kurie atitinka 3 straipsnio 1 dalies a punkto pirmosios ir antrosios įtraukų, 3 straipsnio 1 dalies c punkto ir 3 straipsnio 1 dalies d punkto pirmosios įtraukos reikalavimus;
b) kurių viduriai buvo post-mortem patikrinti laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonėje;
c) kuriuos lydi sveikatos pažymėjimas, atitinkantis pavyzdį, kuris turi būti sudarytas 22 straipsnyje nustatyta tvarka, pasirašytas oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo, kuris patvirtina, kad b punkte numatyto post-mortem patikrinimo rezultatai buvo patenkinami ir mėsa tinkama žmonėms vartoti;
d) kurie buvo atvėsinti temperatūroje, svyruojančioje nuo -1 °C iki:
i) +7 °C ir laikomi šioje temperatūroje vežimo į perdirbimo įmonę laikotarpiu, kuris gali trukti daugiausiai septynias dienas nuo b punkte minimo post-mortem patikrinimo; arba
ii) +1 °C ir laikomi šioje temperatūroje vežimo į perdirbimo įmonę laikotarpiu, kuris gali trukti daugiausiai penkiolika dienų nuo b punkte minimo post-mortem skerdienos patikrinimo.
Tokių nenuluptų laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa negali būti pažymėta 3 straipsnio 4 dalies i punkte numatytu sveikumo ženklu, išskyrus atvejus, kai ji, nulupta paskirties šalies perdirbimo įmonėje, buvo post-mortem patikrinta pagal I priedo V skyrių ir oficialiai paskirto veterinarijos gydytojo patvirtinta tinkama vartoti žmonėms.
6 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad:
- laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės, kurios neatitinka I priedo I skyriuje nustatytų standartų ir kurioms netaikomos 8 straipsnyje numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos, negali būti tvirtinamos pagal 7 straipsnį ir tokių įmonių produktai nežymimi I priedo VII skyriuje numatytu sveikumo ženklu ir negali būti parduodami,
- laukiniai medžiojamieji gyvūnai, neatitinkantys 3 straipsnio reikalavimų, nepardavinėjami arba neimportuojami iš trečiųjų šalių,
- laukinių medžiojamųjų gyvūnų subproduktai, tinkami žmonėms vartoti, neparduodami, išskyrus atvejus, kai jie yra tinkamai perdirbti pagal Tarybos direktyvą 77/99/EEB dėl sveikatos problemų, turinčių įtakos Bendrijos vidaus prekybai mėsos produktais [16].
7 straipsnis
1. Kiekviena valstybė narė sudaro laukinių medžiojamųjų gyvūnų patvirtintų perdirbimo įmonių sąrašą, nurodydama kiekvienos iš jų patvirtinimo numerį. Laukiniams medžiojamiesiems gyvūnams perdirbti valstybė narė gali patvirtinti pagal Direktyvas 64/433/EEB ir 71/118/EEB tvirtinamas įmones tik tuo atveju, jei šios įmonės įrengtos taip, kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos perdirbimo sąlygos atitiktų higienos taisykles. Valstybės narės perduoda šį sąrašą kitoms valstybėms narėms ir Komisijai.
Valstybė narė nepatvirtina laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės, jei, jos nuomone, įmonė neatitinka šios direktyvos reikalavimų.
Kai nustatoma, kad higienos sąlygos neatitinka reikalavimų, ir kai pasitvirtina, kad I priedo V skyriaus 5 dalies antrojoje pastraipoje numatytų priemonių nepakanka, kompetentinga institucija laikinai sustabdo patvirtinimą.
Jei laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės operatorius arba valdytojas per kompetentingos institucijos nustatytą laiką neištaiso trūkumų, apie kuriuos buvo pranešta, minėta institucija panaikina patvirtinimą.
Tokia valstybė narė atsižvelgia į bet kurio pagal 12 straipsnį atlikto patikrinimo išvadas. Apie patvirtinimo sustabdymą arba panaikinimą informuojamos kitos valstybės narės ir Komisija.
2. Laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės operatorius arba valdytojas pagal 4 dalį turi organizuoti reguliarius įmonės produkcijos higienos sąlygų patikrinimus, inter alia, ir mikrobiologinius.
Visuose gamybos etapuose turi būti tikrinami indai, montavimo detalės ir mechanizmai ir, jei reikia, produktai.
Laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės operatorius arba valdytojas turi pranešti oficialiai paskirtam veterinarijos gydytojui arba Komisijos veterinarijos ekspertui apie minėtu tikslu atliktų patikrinimų pobūdį, dažnumą ir rezultatus, o prireikus, ir tyrusios laboratorijos pavadinimą.
Patikrinimų pobūdis, dažnumas, mėginių atrankos metodai bei bakteriologinio tyrimo metodai nustatomi 22 straipsnyje nustatyta tvarka.
3. Laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonės operatorius arba valdytojas turi sukurti personalo mokymo programą, kad darbuotojai išmoktų laikytis gamybos struktūrą atitinkančių higienos reikalavimų.
Už laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonę atsakingas oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi dalyvauti planuojant ir įgyvendinant tą programą.
4. Už laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonių tikrinimą ir priežiūrą atsako oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, kuris gali turėti pagalbininkų, kaip nurodyta Direktyvos 64/433/EEB 9 straipsnyje. Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi turėti teisę bet kada patekti į bet kurią perdirbimo įmonės dalį, kad galėtų įsitikinti, ar laikomasi šios direktyvos reikalavimų, o tuo atveju, kai kyla abejonės dėl mėsos arba sumedžiotų laukinių medžiojamųjų gyvūnų kilmės, jam turi būti prieinami atitinkami dokumentai, leidžiantys atsekti medžioklės plotą.
Oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas turi reguliariai tirti 2 dalyje numatytų patikrinimų duomenis. Remdamasis šiais tyrimais, jis gali atlikti vėlesnius visų gamybos etapų ir visų produktų mikrobiologinius tyrimus.
Šių tyrimų duomenys įrašomi į ataskaitą, o apie išvadas bei rekomendacijas pranešama įmonės operatoriui arba valdytojui, kuris ištaiso paminėtus trūkumus, kad būtų pagerinta higienos būklė.
8 straipsnis
1. Iki 1996 m. gruodžio 31 d. valstybės narės, nukrypdamos nuo kai kurių I priede nustatytų reikalavimų, gali patvirtinti tas laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmones, kurios šios direktyvos paskelbimo dieną neatitiko šių įmonių patvirtinimo reikalavimų, jei tokių įmonių mėsa turi nacionalinį ženklą.
2. Nukrypti, kaip minima 1 dalyje, leidžiama tik toms perdirbimo įmonėms, kurios iki 1993 m. balandžio 1 d. pateikė kompetentingai institucijai paraišką dėl leidimo nukrypti.
Kartu su šia paraiška turi būti pateiktas darbo planas ir programa, kurioje nurodytas laikas, per kurį perdirbimo įmonė galėtų prisitaikyti prie 1 dalyje minimų reikalavimų.
3. Iki 1992 m. spalio 1 d. valstybės narės praneša Komisijai apie jų priimtus kriterijus, pagal kuriuos nustatoma, ar įmonei arba įmonių kategorijai taikomos šio straipsnio nuostatos.
9 straipsnis
Valstybės narės paveda pagrindinei tarnybai arba institucijai rinkti ir panaudoti oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojo atlikto post-mortem skerdienos patikrinimo duomenis apie ligų, kuriomis užsikrečia žmogus, diagnozavimą.
Kiekvieną kartą, kai nustatoma tokia liga, konkretaus atvejo rezultatai kuo skubiau perduodami kompetentingoms veterinarijos institucijoms, atsakingoms už konkretaus laukinių medžiojamųjų gyvūnų medžioklės ploto priežiūrą.
Valstybės narės perduoda Komisijai informaciją apie tam tikras ligas ir ypač apie ligas, kuriomis užsikrečia žmogus ir kurios buvo diagnozuotos.
Komisija 22 straipsnyje nustatyta tvarka patvirtina išsamias šio straipsnio įgyvendinimo taisykles, visų pirma:
- informacijos pateikimo Komisijai dažnumą,
- informacijos tipą,
- ligas, apie kurias turi būti renkama informacija,
- informacijos rinkimo ir naudojimo tvarką.
10 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad jų teritorijose esančiuose medžioklės plotuose reguliariai atliekama laukinių medžiojamųjų gyvūnų sveikatos apžiūra.
2. Tuo tikslu pagrindinei tarnybai arba institucijai pavedama rinkti ir panaudoti pagal šios direktyvos reikalavimus atliktų sveikatos patikrinimų duomenis apie žmones ir gyvūnus užkrečiančių ligų diagnozavimą arba leistinus lygius viršijančių medžiagų likučių nustatymą.
3. Jei nustatoma 2 dalyje minėta liga arba būklė, kiekvieno konkretaus atvejo apžiūros rezultatai kuo skubiau perduodami už medžioklės plotą atsakingai kompetentingai institucijai.
4. Kompetentinga institucija, atsižvelgdama į epizootinę padėtį, atlieka specifinius laukinių medžiojamųjų gyvūnų tyrimus, kad nustatytų, ar jie serga ligomis, nurodytomis 1982 m. gruodžio 21 d. Tarybos direktyvoje 82/894/EEB dėl pranešimo apie gyvūnų ligas Bendrijoje [17].
Vadovaujantis minėta direktyva, apie šių ligų nustatymo faktus pranešama Komisijai ir kitoms valstybėms narėms.
11 straipsnis
1. Valstybės narės papildo savo planus priemonėmis, padedančiomis nustatyti likučius, minimus 1986 m. rugsėjo 16 d. Tarybos direktyvos 86/469/EEB dėl gyvūnų ir šviežios mėsos tyrimo likučiams aptikti [18] 4 straipsnyje, tam, kad prireikus laukiniams medžiojamiesiems gyvūnams būtų galima taikyti toje direktyvoje numatytus tyrimus ir atlikti patikrinimus vietoje, ieškant nepageidaujamų priemaišų aplinkoje.
2. Valstybės narės, atsižvelgdamos į 1 dalyje ir 10 straipsnio 4 dalyje minimo monitoringo rezultatus, užtikrina, kad nebūtų prekiaujama įtartina laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa iš minėtų patikrintų medžioklės plotų.
3. Komisija patvirtina išsamias šio straipsnio įgyvendinimo taisykles 22 straipsnyje nustatyta tvarka.
12 straipsnis
Kad ši direktyva būtų taikoma vienodai, Komisijos veterinarijos ekspertai, bendradarbiaudami su kompetentingomis nacionalinėmis institucijomis, gali atlikti patikrinimus vietoje. Visų pirma, patikrinę reprezentatyvųjį procentą laukinių medžiojamųjų gyvūnų perdirbimo įmonių, jie gali nustatyti, ar kompetentingos institucijos užtikrina, kad patvirtintos perdirbimo įmonės atitiktų šios direktyvos reikalavimus. Apie atliktų patikrinimų rezultatus Komisija praneša valstybėms narėms.
Valstybė narė, kurios teritorijoje yra atliekamas patikrinimas, suteikia ekspertams būtiną pagalbą, reikalingą, kad jie galėtų vykdyti savo pareigas.
Išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės priimamos 22 straipsnyje nustatyta tvarka.
13 straipsnis
1. Jei įtariama, kad nesilaikoma veterinarijos teisės aktų arba kyla abejonės dėl laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos tinkamumo maistui, oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas arba kompetentinga institucija, pažeisdami specifines šios direktyvos nuostatas, atlieka bet kokį jų manymu reikalingą veterinarinį patikrinimą.
2. Jei pažeidžiami Bendrijos veterinarijos teisės aktai, ypač jei nustatoma, kad surašyti pažymėjimai arba dokumentai neatitinka laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos tikrosios būklės, kad identifikavimo ženklai neatitinka taisyklių, kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsa nebuvo pateikta kontrolei arba kad tokia mėsa nebuvo panaudota pagal numatytą paskirtį, valstybės narės taiko administracines ir baudžiamojo pobūdžio priemones.
14 straipsnis
1. Taisyklės, nustatytos Tarybos direktyvoje 89/662/EEB, skirtos veterinariniams patikrinimams, kurie turi būti atlikti Bendrijos vidaus rinkoje siekiant sukurti vidaus rinką, visų pirma taikomos patikrinimų ir vėlesnių patikrinimų organizavimui ir priemonėms, kurių imasi paskirties šalys, ir apsaugos priemonėms, kurios turi būti taikomos iškilus sveikatos problemoms, turinčioms įtakos laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos gamybai ir paskirstymui Bendrijos teritorijoje.
2. Direktyva 89/662/EEB iš dalies keičiama taip:
a) A priedas papildomas šia įtrauka:
"- 1992 m. birželio 16 d. Tarybos direktyva 92/45/EEB dėl visuomenės ir gyvūnų sveikatos problemų, susijusių su laukinių medžiojamųjų gyvūnų sumedžiojimu ir laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos teikimu į rinką (OL L 268, 1992 9 14, p. 35).";
b) B priede įtrauka "- žvėriena" išbraukiama.
3. Direktyvos 77/99/EEB 2 straipsnio d punktas papildomas šia įtrauka:
"- Tarybos direktyvos 92/45/EEB [19] 2 straipsnio 1 dalies d punktas ir atitinkantis 3 bei 5 straipsnių reikalavimus,"
III SKYRIUS Nuostatos, taikomos Bendrijos importui
15 straipsnis
Reikalavimai, taikytini iš trečiųjų šalių importuojamos laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos teikimui į rinką, yra bent jau lygiaverčiai reikalavimams, kurie nustatyti pagal II skyrių, išskyrus 6 ir 8 straipsnius, gaunamos laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsos gamybai ir teikimui į rinką.
16 straipsnis
1. Kad 15 straipsnis būtų taikomos vienodai, taikomos toliau išdėstytos nuostatos.
2. Kad laukinių medžiojamųjų gyvūnų mėsą būtų galima importuoti į Bendriją:
a) ji turi būti iš trečiųjų šalių arba trečiųjų šalių teritorijų, iš kurių nedraudžiama importuoti dėl priežasčių, susijusių su gyvūnų sveikata;
b) ji turi būti iš trečiosios šalies, įtrauktos į sąrašą, kuris turi būti sudarytas pagal 3 dalies a punktą;
c) ją turi lydėti sveikatos sertifikatas, kuris atitinka 22 straipsnyje nustatyta tvarka parengtą pavyzdį, pasirašytas kompetentingos institucijos ir patvirtinantis, kad produktai atitinka II skyriaus reikalavimus ar bet kuriuos papildomus reikalavimus arba užtikrina lygiavertes garantijas, minimas 3 dalies c punkte, bei yra iš įmonių, užtikrinančių I priede numatytas garantijas.
3. 22 straipsnyje nustatyta tvarka atliekami šie veiksmai:
a) sudaromas laikinas trečiųjų šalių arba trečiųjų šalių teritorijų, galinčių užtikrinti valstybėms narėms bei Komisijai 2 dalies c punkte minimas sąlygas ir garantijas, sąrašas ir įmonių, už kurias jos gali garantuoti, sąrašas.
Toks laikinas sąrašas sudaromas pagal įmonių, kurias patvirtino ir patikrino valstybių narių kompetentingos institucijos po to, kai jas patikrino Komisija ir įsitikino, kad jos tvirtai laikosi šios direktyvos principų ir bendrųjų taisyklių, sąrašus;
b) tas sąrašas atnaujinamas, atsižvelgiant į 4 dalyje numatytų patikrinimų rezultatus;
c) nustatomos konkrečios sąlygos ir lygiavertės garantijos, susijusios su šios direktyvos reikalavimais, išskyrus reikalavimus, leidžiančius uždrausti vartoti mėsą maistui remiantis 3 straipsnio 2 dalies d punktu, 5 straipsnio reikalavimus ir I priedo IV ir V skyrių reikalavimus ir, atliekant trichinoskopinį tyrimą virškinimo metodu - remiantis Direktyva 77/96/EEB, tik tuo atveju, jei tokios sąlygos ir garantijos negali būti mažiau griežtos nei tos, kurios pateiktos II skyriuje, išskyrus jo 6 ir 8 straipsnius.
4. Komisijos ekspertai ir valstybės narės atlieka patikrinimus vietoje, kad nustatytų, ar:
a) trečiųjų šalių teikiamos garantijos dėl gamybos ir teikimo į rinką sąlygų atitinka Bendrijos garantijas;
b) laikomasi 18 straipsnio reikalavimų.
Už šiuos patikrinimus atsakingus valstybių narių ekspertus skiria Komisija, remdamasi valstybių narių pasiūlymu.
Šie patikrinimai atliekami Bendrijos vardu ir Bendrija padengia visas su jais susijusias išlaidas. Šių patikrinimų dažnumas bei jų atlikimo procedūra nustatoma 22 straipsnyje numatyta tvarka.
5. Kol nėra organizuojami 4 dalyje minimi patikrinimai, toliau taikomos trečiųjų šalių nacionalinės kontrolės taisyklės, pranešant per Veterinarijos nuolatinį komitetą apie bet kokį šių patikrinimų metu nustatytą higienos taisyklių pažeidimą.
17 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad laukiniai medžiojamieji gyvūnai ir jų mėsa, kuriems taikoma ši direktyva, yra importuojami į Bendriją tik tuo atveju, jei:
- juos lydi 16 straipsnio 1 dalies c punkte nurodytas sertifikatas, atitinkantis žmonių ir gyvūnų sveikatos reikalavimus, kurį pakrovimo metu išdavė kompetentinga institucija,
- buvo atlikti Direktyvoje 90/675/EEB nustatyti patikrinimai ir jų rezultatai yra patenkinami.
2. Kol bus nustatytos išsamios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės:
- toliau taikomos nacionalinės taisyklės, skirtos importui iš trečiųjų šalių, kurioms tokie reikalavimai Bendrijos lygiu nėra priimti, jei jos nėra palankesnės nei II skyriuje pateiktos taisyklės,
- importas turi būti vykdomas Direktyvos 90/675/EEB 11 straipsnyje nustatytomis sąlygomis,
- prekyba laukiniais medžiojamaisiais gyvūnais arba jų mėsa, importuojamais pagal 2 dalį, gali vykti tik paskirties šaliai iš anksto sutikus.
18 straipsnis
Į 16 straipsnio 2 dalyje numatytą sąrašą gali būti įtrauktos tik tos trečiosios šalys arba trečiųjų šalių teritorijos:
a) iš kurių importas nėra draudžiamas dėl jose nustatytos ligos ar ligų, nurodytų OIE sąrašo A priede, arba dėl bet kurios kitos Bendrijos valstybėms nebūdingos ligos, arba pagal Direktyvos 72/462/EEB [20] 6, 7 ir 14 straipsnius ar Direktyvos 91/494/EEB 9-12 straipsnius;
b) kurios, kaip pripažinta remiantis Direktyvos 72/462/EEB 3 straipsnio 2 dalimi arba Direktyvos 91/494/EEB 9 straipsnio 2 dalimi ir atsižvelgiant į jų teisės aktus, veterinarinių tarnybų ir jų kontrolės tarnybų struktūrą, tokių tarnybų įgaliojimus ir tų tarnybų priežiūrą, gali garantuoti, jog jų šalyje galiojantys teisės aktai bus įgyvendinti; arba
c) kurių veterinarinės tarnybos gali garantuoti, kad bus laikomasi bent tų sveikatos reikalavimų, kurie yra lygiaverčiai nurodytiems II skyriuje.
19 straipsnis
1. Taikomi Direktyvoje 90/675/EEB nustatyti principai ir taisyklės, visų pirma organizuojant patikrinimus ir vėlesnius patikrinimus, kuriuos turi atlikti valstybės narės, ir įgyvendinant apsaugos priemones.
Kol bus įgyvendinti Direktyvos 90/675/EEB 8 straipsnio 3 dalyje ir 30 straipsnyje numatyti sprendimai, toliau taikomos atitinkamos nacionalinės tos direktyvos 8 straipsnio 1 ir 2 dalių taikymo taisyklės, nepažeidžiant principų ir taisyklių, minimų šio straipsnio pirmojoje pastraipoje.
IV SKYRIUS Baigiamosios nuostatos
20 straipsnis
Ši direktyva neturi poveikio Bendrijoje priimtoms taisyklėms dėl laukinės augalijos ir gyvūnijos išsaugojimo.
21 straipsnis
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma keičia ir papildo priedus, visų pirma siekdama juos pritaikyti prie technologijos pažangos.
22 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje numatytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu nedelsdamas klausimą perduoda Veterinarijos nuolatiniam komitetui (toliau - Komitetas), įkurtam Sprendimu 8/361/EEB [21].
2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pateikia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į reikalo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jei jos atitinka komiteto nuomonę, ir nedelsdama jas įgyvendina;
b) kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jei nuo tos dienos, kai klausimas buvo perduotas Tarybai, ji per tris mėnesius nepatvirtina jokių priemonių, pasiūlytas priemones patvirtina ir nedelsdama įgyvendina Komisija, išskyrus tuos atvejus, kai Taryba paprasta balsų dauguma yra balsavusi prieš tokias priemones.
23 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 1994 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
3. Perkėlimo į nacionalinės teisės aktus galutinio termino 1994 m. sausio 1 d. nustatymas nepažeidžia Direktyvoje 89/662/EEB numatyto veterinarinės kontrolės pasienyje panaikinimo.
24 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1992 m. birželio 16 d.