KOMISIJOS SPRENDIMAS
2008 m. spalio 21 d.
dėl valstybės pagalbos C 20/08 (ex N 62/08), kurią Italija ketina įgyvendinti, iš dalies pakeitus pagalbos schemą N 59/04 dėl laikinojo laivų statybos apsaugos mechanizmo
(pranešta dokumentu Nr. C(2008) 6015)
(Tekstas autentiškas tik italų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2010/38/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač jo 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
paprašiusi suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas pagal nurodytus straipsnius (1),
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2008 m. vasario 1 d. raštu, kuris buvo užregistruotas Komisijoje tą pačią dieną, Italija pranešė Komisijai apie pagalbą C 20/08 (ex N 62/08). 2008 m. kovo 18 d. Komisijoje užregistruotame rašte Italija pateikė papildomos informacijos.
(2)
2008 m. balandžio 30 d. raštu Komisija pranešė Italijai apie savo sprendimą pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą dėl aptariamos pagalbos. Apie šį sprendimą Italijai buvo pranešta 2008 m. gegužės 7 d.
(3)
Komisijos sprendimas pradėti procedūrą buvo paskelbtas Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2). Komisija paprašė suinteresuotąsias šalis pateikti pastabas dėl aptariamos pagalbos priemonės.
(4)
2008 m. birželio 4 d. elektroniniame laiške, kuris buvo užregistruotas Komisijoje tą pačią dieną (t. y. sprendime pradėti procedūrą Italijos pastaboms pateikti nustatytu terminu), Italija paprašė pratęsti minėtą terminą vienam mėnesiui. 2008 m. birželio 9 d. raštu Komisija pratęsė terminą iki 2008 m. liepos 7 d. Galiausiai Italija pateikė pastabas 2008 m. liepos 7 d. rašte, kuris buvo užregistruotas Komisijoje tą pačią dieną (t. y. paskutinę pratęsto termino dieną).
(5)
2008 m. rugsėjo 17 d. rašte, užregistruotame Komisijoje 2008 m. rugsėjo 17 d., gautos pastabos iš Cantiere Navale De Poli S.p.A (toliau - De Poli), kuri teigia esanti suinteresuotoji šalis. De Poli - Italijos laivų statykla, įsisteigusi Venezia-Pellestrina. Remiantis rašte pateikta informacija, tai viena iš dviejų laivų statyklų, kurios galėtų gauti valstybės pagalbą pagal 6 punkte minimą schemą, jeigu pagalbą, apie kurią pranešta, būtų leista suteikti. Tačiau suinteresuotosios šalys pastabas galėjo pateikti per mėnesį nuo sprendimo pradėti EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje nustatytą procedūrą paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje, t. y. iki 2008 m. liepos 7 d.De Poli pastabos buvo pateiktos šiam terminui pasibaigus. Šiuo klausimu De Poli teigia, kad per vėlai sužinojo apie Komisijos sprendimą pradėti procedūrą ir apie Italijos pastabas, pateiktas šiuo klausimu.
(6)
Pagal EB sutarties 88 straipsnio 2 dalį Komisija prašo suinteresuotąsias šalis pateikti savo pastabas. Tačiau tai neįpareigoja Komisijos informuoti kiekvieną suinteresuotąją šalį atskirai, o tik užtikrinti, kad visos galimai suinteresuotos šalys turėtų galimybę pateikti pastabas. Pranešimo paskelbimas Oficialiajame leidinyje yra pakankamas būdas pranešti visoms suinteresuotosioms šalims apie procedūros pradėjimą (3). Todėl reikia pažymėti, kadCantiere De Poli per minėtą leidinį buvo tinkamai pranešta apie sprendimą pradėti procedūrą ir nustatytą terminą pastaboms pateikti. Tačiau De Poli nesilaikė nustatyto termino pastaboms pateikti pagal 1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (4) (toliau - procedūros reglamentas), 6 straipsnio 1 dalį. Komisija pažymi, kad De Poli neprašė pratęsti pastaboms pateikti nustatyto termino ir nenurodė jokios ypatingos priežasties, dėl kurios reikėtų atsižvelgti į jos pateiktas pastabas, net jei jos pateiktos terminui pasibaigus. Todėl Komisija neatsižvelgs į per vėlai pateiktas De Poli pastabas.
II. IŠSAMUS PAGALBOS APRAŠYMAS
(7)
2004 m. gegužės 19 d. raštu C(2004) 1807 Komisija priėmė sprendimą neprieštarauti Italijos valstybės pagalbos schemai dėl laikinojo laivų statybos apsaugos mechanizmo (5) (toliau - schema). Komisija pažymėjo, kad schema suderinama su bendrąja rinka, nes atitiko 2002 m. birželio 27 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 1177/2002 dėl laikinojo laivų statybos apsaugos mechanizmo (6), iš dalies pakeisto Tarybos reglamentu (EB) Nr. 502/2004 (7) (toliau - LAM reglamentas), nuostatas.
(8)
Minėtos schemos, apie kurią pranešta Komisijai ir kuri Komisijos buvo patvirtinta, biudžetą sudarė 10 mln. EUR.
(9)
Italija pranešė Komisijai apie savo ketinimą papildyti schemos biudžetą dar 10 mln. EUR.
III. PRIEŽASČIŲ, DĖL KURIŲ BUVO PRADĖTA OFICIALAUS TYRIMO PROCEDŪRA, APIBŪDINIMAS
(10)
Komisija pradėjo oficialaus tyrimo procedūrą pagal EB sutarties 88 straipsnio 2 dalį, nes dėl toliau išdėstytų priežasčių kilo abejonių dėl praneštos pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka.
(11)
Atsižvelgdama į procedūros reglamento 1 straipsnio c punktą ir 2004 m. balandžio 21 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 794/2004, įgyvendinančio Tarybos reglamentą (EB) Nr. 659/1999, nustatantį išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles (8) (toliau - įgyvendinimo reglamentas), 4 straipsnį, Komisija pažymėjo, kad biudžeto didinimas, apie kurį pranešta, prilygsta schemos keitimui, todėl ir naujai pagalbai, apie kurią turi būti pranešta Komisijai pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį. Be to, Komisija pažymėjo, kad pagalbos, apie kurią pranešta, suderinamumas su bendrąja rinka turi būti įvertintas remiantis šiuo metu galiojančiomis nuostatomis. LAM reglamentas neteko galios 2005 m. kovo 31 d., todėl jis negali būti teisinis pagrindas pagalbai patvirtinti.
(12)
Komisija taip pat pažymėjo, kad pagalba yra sunkiai suderinama su bendrąja rinka pagal kokią nors kitą valstybės pagalbą reglamentuojančią nuostatą.
IV. ITALIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
(13)
Italija nesutiko su Komisijos abejonėmis ir pateikė tokias pastabas.
(14)
Visų pirma, Italija nesutinka su Komisijos pozicija, kad priemonė, apie kurią pranešta, prilygsta naujai pagalbai. Italija teigia, kad tinkamai aiškinant įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį naujai pagalbai turėtų būti priskiriamas patvirtintos pagalbos schemos biudžeto padidinimas, kai kartu pratęsiami terminai, skirti įmonėms pasinaudoti atitinkamomis išmokomis, ir todėl iškraipoma konkurencija. Italija teigia, kad šiuo atveju neabejotinai taip nėra, nes kalbama apie schemos, dėl kurios oficialiai buvo pateiktas prašymas pagal galiojusį LAM reglamentą, papildymą. Šiuo klausimu Italija taip pat teigia, kad įgyvendinimo reglamento 4 straipsnyje pateiktos procedūrinės nuostatos, kuriomis nustatytos pranešimo apie esamos pagalbos pakeitimą taisyklės ir kurios netaikomos vertinant suderinamumą, todėl Komisija negali remtis 4 straipsnio nuostatomis vertindama, ar siūloma valstybės pagalba suderinama, ar ne.
(15)
Italija taip pat teikia pastabas dėl Komisijos pozicijos, kad LAM reglamentas nebegali būti teisinis pagrindas pagalbos, apie kurią pranešta, suderinamumui įvertinti. Visų pirma, Italija teigia, kad tokia pozicija skiriasi nuo pozicijos, pateiktos LAM reglamente, kuris, nors turėjo galioti iki 2004 m. kovo 31 d. (vėliau šis terminas pratęstas iki 2005 m. kovo 31 d.), vis dėlto teisiškai pagrįstas 1998 m. birželio 29 d. Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1540/98, kuriuo numatytos naujos taisyklės laivų statybai (9) (toliau - laivų statybos reglamentas) ir kuris neteko galios dar 2003 m. gruodžio 31 d.
(16)
Be to, Italijai nėra aišku, dėl kokių priežasčių negalima peržiūrėti pagalbos schemos asignavimų remiantis LAM reglamentu, nes tai yra paprasčiausia finansinė operacija, kurios tikslas - vienodai vertinti schema jau pasinaudojusias laivų statyklas ir tas laivų statyklas, kurios pateikė prašymą pagal galiojusias LAM reglamento sąlygas, tačiau pagalbos dar negavo dėl asignavimų trūkumo (bendrasis vienodo požiūrio principas). Italija teigia, kad dėl laiko poveikio ar nepakankamoms prognozuotoms išlaidoms koreguoti reikalingas valstybės priemonių išteklių peržiūrėjimas, net ir didinant pradinę paramą, nėra nauja pagalba ar yra suderinamas pagal teisinį pagrindą, kuriuo buvo pagrįsta pradinė pagalba. Trumpai tariant, Italija mano, kad tai susiję su likusių prašymų dėl pagalbos pagal iki 2005 m. kovo 31 d. sudarytas sutartis administravimo baigimu, nepraplečiant schemos, jos taikymo srities ir nepakeičiant jos esminės struktūros. Italija pagrindžia savo poziciją pasiremdama bendruoju vienodo požiūrio principu, poreikiu atsižvelgti į teisėtus naudos gavėjų lūkesčius ir nusistovėjusia Teisingumo Teismo praktika (sprendimus, priimtus byloje 223/85 (10) ir byloje C-364/90 (11).
(17)
Galiausiai Italija teigia, kad pagalba, apie kurią pranešta, neturėtų prieštarauti PPO sprendimui, kuriame buvo nustatyta, kad LAM reglamentas neatitinka PPO taisyklių.
V. PAGALBOS VERTINIMAS
(18)
Kadangi priemonė yra išskirtinai finansinio pobūdžio, jos suderinamumą su bendrąja rinka reikia vertinti atsižvelgiant į priemones, kurias ketinama finansuoti, t. y. kurioms ketinama suteikti pagalbą pagal schemą. Dėl 2004 m. gegužės 19 d. Komisijos rašte įvardytų priežasčių schema prilygsta valstybės pagalbai, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
(19)
Remiantis procedūros reglamento 1 straipsnio c punktu ir įgyvendinimo reglamento 4 straipsniu, patvirtintos pagalbos schemos biudžeto didinimas prilygsta naujai pagalbai, jeigu didinama daugiau nei 20 % pradinio biudžeto. Šiuo atveju pradinis biudžetas yra didinamas 100 %, todėl didinimas, apie kurį pranešta, turi būti vertinamas kaip nauja pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnį.
(20)
Šiuo klausimu Italijos pateikti prieštaravimai nekeičia Komisijos vertinimo.
(21)
Komisija pažymi, kad naujos pagalbos, apie kurią privaloma pranešti pagal EB sutarties 88 straipsnio 3 dalį, sąvokai apibrėžti Komisija taiko Reglamento (EB) Nr. 659/1999 1 straipsnio c punktą. Minėto reglamento 1 straipsnio c punkte nauja pagalba, be kita ko, apibrėžta ir kaip „esamos pagalbos pakeitimas“.
(22)
Įgyvendinimo reglamento 4 straipsnyje toliau aiškinama, kad „tai visi pakeitimai, išskyrus grynai formalaus ir administracinio pobūdžio pakeitimus, kurie negali turėti įtakos pagalbos priemonės atitikimui bendrosios rinkos reikalavimams“, įskaitant ir patvirtintos pagalbos schemos biudžeto padidinimą daugiau nei 20 %. Šiuo klausimu Komisija pažymi, kad įgyvendinimo reglamento 4 straipsnis nėra teisinis pagrindas naujos pagalbos suderinamumui vertinti, ir, skirtingai nei teigia Italija (žr. 13 konstatuojamąją dalį), Komisija minėtu straipsniu nesirėmė; minėtame straipsnyje paaiškinta, kaip Komisija taiko procedūros reglamento 1 straipsnio c punktą dėl „naujos pagalbos“ sąvokos. Komisija taip pat pažymi, kad Italijos argumentai, jog priemonė skirta paprasčiausiai peržiūrėti išlaidas, kurių nepakaks, jeigu nebus pakeista pagrindinė schemos struktūra, nepaneigia to, kad esamas biudžeto didinimas yra esamos pagalbos pakeitimas, todėl ir nauja pagalba pagal procedūros reglamento 1 straipsnio c punktą ir įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį.
(23)
Komisija taip pat negali pritarti Italijos argumentams, kad tinkamai aiškinant įgyvendinimo reglamento 4 straipsnį naujai pagalbai turėtų būti priskiriamas patvirtintos pagalbos schemos asignavimų didinimas, kai kartu yra pratęsiami terminai, skirti įmonėms pasinaudoti atitinkamomis išmokomis, ir todėl iškraipoma konkurencija. Komisija pažymi, kad patvirtintos schemos biudžeto didinimas (išskyrus 20 % neviršijančius nedidelius didinimus) neišvengiamai turi įtakos konkurencijai, nes valstybė narė gali suteikti didesnę nei pradžioje patvirtintą pagalbą. Toks schemos poveikio konkurencijai pasikeitimas verčia Komisiją atlikti naują schemos suderinamumo su bendrąja rinka vertinimą. Iš jo aišku, kad biudžeto padidinimas Italijos praneštu dydžiu negali būti laikomas grynai formalaus ar administracinio pobūdžio arba neturinčiu įtakos pagalbos suderinamumo su bendrąja rinka vertinimui.
(24)
Todėl, remdamasi pirmiau pateikta informacija, Komisija patvirtina, kad priemonė, apie kurią pranešta, turi būti vertinama kaip nauja pagalba pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį.
(25)
Dėl šiuo klausimu Italijos pateiktų pradinių pastabų Komisija visų pirma pabrėžia, kad teisinis pagrindas LAM reglamentui priimti nebuvo laivų statybos reglamentas, tačiau EB sutartis, konkrečiai 87 straipsnio 3 dalies e punktas, 93 straipsnis ir 133 straipsnis. Be to, Komisija šiuo atveju nenustatė kokio nors neatitikimo tarp savo pozicijos ir to, kad LAM reglamento dalyje nuostatų daroma nuoroda į laivų statybos reglamentą. Tai paprasčiausia teisinė technika - siekiant išvengti pasikartojimų, LAM reglamente nebuvo pakartotos kai kurios laivų statybos reglamente pateiktos apibrėžtys ar taisyklės, tačiau perimta šių nuostatų esmė paprasčiausiai pateikiant nuorodą. Todėl LAM reglamento taikymas šiems punktams nepriklausė nuo tolesnio laivų statybos reglamento galiojimo, nes atsirado nepriklausomos naujos LAM reglamento nuostatos, iš esmės analogiškos laivų statybos reglamento nuostatoms, į kurias buvo daroma nuoroda. Šiuo atveju tai neprieštarauja Komisijos pozicijai, kad Bendrijos institucijų aktas turi būti pagrįstas teisiniu pagrindu, kuris galiojo akto priėmimo metu.
(26)
Kaip nurodyta 2008 m. balandžio 30 d. Komisijos sprendime pradėti oficialaus tyrimo procedūrą, LAM reglamentas nebegalioja ir negali būti naujos pagalbos vertinimo teisinis pagrindas. Dėl sprendime pradėti tyrimą (9 ir 10 punktuose) pateiktų priežasčių pagalba, apie kurią pranešta, nėra suderinama su bendrąja rinka nei pagal valstybės pagalbos laivų statybai sistemą (12), nei pagal kokias nors kitas valstybės pagalbai taikomas nuostatas. Be to, Komisija pažymi, kad Italija nenurodė kokio nors kito alternatyvaus teisinio pagrindo pagalbos suderinamumui vertinti, tačiau teigė, kad tai nėra „nauja pagalba“, - Komisija tam negali pritarti, kaip paaiškinta 18-22 punktuose.
(27)
Komisija taip pat negali pritarti Italijos argumentams dėl bendrųjų teisės principų dėl teisėtų lūkesčių ir vienodo požiūrio.
(28)
Italija teigia, kad laivų statytojai, kurie pateikė prašymą dėl pagalbos pagal schemą, kai LAM reglamentas dar galiojo, ir laikėsi tokios pagalbos gavimo sąlygų, tačiau jos negavo dėl biudžeto trūkumo, turi teisėtų lūkesčių gauti pagalbą; Italija taip pat teigia, kad pagal bendrąjį teisėtų lūkesčių apsaugos principą (ir vienodą požiūrį - tokį patį kaip į laivų statytojus, kurie gavo pagalbą iš esamų lėšų), jie turi teisę gauti pagalbą, nepriklausomai nuo to, ar LAM reglamentas dar galioja, ar ne.
(29)
Pagal nusistovėjusią teismo praktiką teise pasinaudoti teisėtų lūkesčių apsaugos principu turi bet kuris asmuo, atsidūręs situacijoje, kai aišku, kad Bendrijos valdžios institucijos, suteikdamos jam konkrečias garantijas, paskatino jį puoselėti teisėtus lūkesčius. Tačiau asmuo negali teigti, kad šis principas pažeistas, jeigu valdžios institucijos jam nesuteikė konkrečių garantijų (13).
(30)
Šiuo atveju Komisija pažymi, kad galimi schemos naudos gavėjai galėtų remtis teisėtų lūkesčių principu ir kvestionuoti bet kokios pagalbos pagal Komisijos patvirtintą schemą teisėtumą, įskaitant ir 10 mln. EUR biudžeto apribojimą. Tačiau tai, ką teigia Italija, prilygsta lūkesčiui pasinaudoti pagalba suėjus schemos terminams, o konkrečiai - pasinaudoti patvirtintą biudžetą viršijančia pagalba, t. y. lūkesčiui gauti naują valstybės pagalbą. Įmonė iš esmės negali remtis teisėtų lūkesčių principu, norėdama gauti pagalbą, kuri nebuvo patvirtinta Komisijos pagal EB sutartyje numatytą procedūrą (14). Dėl tos pačios priežasties ji negali remtis ir bendruoju vienodo požiūrio principu, kad būtų vienodai vertinama kaip ir patvirtintos paramos gavėjai.
(31)
Be to, Italija mini nusistovėjusią teismo praktiką, kuri, jos nuomone, atspindi schemos taikymą pagal accessorium sequitur principale principą ir leidžia daryti išvadą, kad dėl laiko poveikio arba nepakankamoms prognozuotoms išlaidoms koreguoti reikalingas valstybės priemonių išteklių peržiūrėjimas, net ir didinant pradinę paramą, nėra nauja pagalba ar yra suderinamas pagal teisinį pagrindą, kuriuo buvo pagrįsta pradinė pagalba.
(32)
Tačiau minėta nusistovėjusi teismo praktika nepagrindžia Italijos argumentų.
(33)
Byloje C 223/85 priimtame sprendime Teismas nustatė, kad Komisija nesiėmė veiksmų per protingą terminą, taip pat pagalba buvo numatyta veiklos, kuriai buvo skirta patvirtinta pagalba, papildomoms išlaidoms padengti, todėl naudos gavėjas puoselėjo teisėtus lūkesčius, kad prieštaravimų dėl pagalbos nebus. Tačiau Komisija nesupranta, kaip šis precedentas pagrindžia Italijos argumentus, kad schemos biudžeto peržiūrėjimas nėra nauja pagalba, arba, kitaip tariant, kad jis turėtų būti suderinamas pagal teisinį pagrindą, kuriuo buvo pagrįsta pradinė pagalba, t. y. LAM reglamentą. Priešingai, Komisija pažymi, kad minėtame Teismo sprendime nėra kvestionuojamas faktas, kad „pagalba, skirta padengti didesnes veiklos, kuriai buvo skirta […] patvirtinta subsidija, išlaidas“, turi būti patvirtinta Komisijos pagal EB sutarties 87 straipsnio (tuometinio 93 straipsnio) 1 dalį.
(34)
Be to, Italija nenurodė, kad šiuo atveju Komisija nesiėmė veiksmų per protingą terminą. Priešingai, būtent Italija nepranešė apie schemos padidinimą, kai dar galiojo LAM reglamentas.
(35)
Byla C 364/90 taip pat nepagrindžia Italijos argumentų. Italija pateikia nuorodą į sprendimo dalį, kurioje Teismas tiesiog nustato, kad Komisija nesugebėjo tinkamai pagrįsti neigiamo sprendimo dėl valstybės pagalbos, ir vėliau patikslina, jog ikiteisminio etapo metu pateikti dokumentai buvo pakankamai aiškūs, kad tie patys argumentai būtų priimti nagrinėjant bylą Teisme. Komisija nesupranta, kaip šie išskirtinai procedūriniai dalykai pagrindžia Italijos argumentus, kad schemos biudžeto padidinimas, kiek tai susiję su materialine teise, turėtų būti patvirtintas remiantis LAM reglamentu. Galiausiai dėl Italijos pastabų, kad pagalba, apie kurią pranešta, neturi prieštarauti PPO (Pasaulio prekybos organizacijos) sprendimui, kuriame buvo nustatyta, kad LAM reglamento nuostatos neatitiko PPO taisyklių, Komisija jau ankstesniuose sprendimuose pažymėjo, kad pagal Teisingumo Teismo praktiką Bendrijos nuostatos turi būti aiškinamos, kiek tai yra įmanoma, remiantis tarptautine teise, įskaitant EB pareigas PPO (15). Todėl LAM reglamentas turi būti aiškinamas atsižvelgiant ir į tarptautinius Bendrijos įsipareigojimus (16).
(36)
Šiomis aplinkybėmis Komisija pažymi, kad Korėja kvestionavo LAM reglamento suderinamumą su PPO taisyklėmis. 2005 m. balandžio 22 d. ekspertų grupė paskelbė ataskaitą, kurioje padaryta išvada, kad LAM reglamentas ir įvairios nacionalinės LAM schemos (buvusios tada, kai Korėja pradėjo ginčą PPO) prieštarauja Susitarimo dėl ginčų sprendimo taisyklių ir tvarkos (17) 23 straipsnio 1 daliai. 2005 m. birželio 20 d. PPO ginčų sprendimo institucija (GSI) patvirtino ekspertų grupės ataskaitą ir rekomendavo Bendrijai suderinti LAM reglamentą ir nacionalines LAM schemas su prisiimtais įsipareigojimais pagal susitarimus su PPO (18). 2005 m. liepos 20 d. Bendrija pranešė ginčų sprendimo institucijai, kad jos taisyklės jau atitiko ginčų sprendimo institucijos sprendimą ir rekomendacijas, nes LAM reglamentas neteko galios 2005 m. kovo 31 d., o valstybės narės nebegalėjo suteikti pagalbos veiklai minėto reglamento pagrindu.
(37)
Ekspertų grupės ataskaitoje ir ginčų sprendimo institucijos sprendime, kuriuo buvo patvirtinta ataskaita, LAM reglamentas per se pripažįstamas netinkamu, nes juo pažeidžiamos PPO taisyklės, ir reikalaujama, kad Bendrija jo nebetaikytų. Bendrijos įsipareigojimas įgyvendinti ginčų sprendimo institucijos sprendimą galioja ir būsimiems sprendimams dėl naujos pagalbos suteikimo pagal LAM reglamentą (19). Bendrija, pranešusi ginčų sprendimo institucijai, kad jos taisyklės jau atitiko ginčų sprendimo institucijos sprendimą ir rekomendacijas, nes LAM reglamentas neteko galios 2005 m. kovo 31 d., ir kad valstybės narės nebegalėjo suteikti pagalbos veiklai jo pagrindu, įsipareigojo nebetaikyti minėto reglamento naujos pagalbos teikimui. Todėl patvirtindama šią pagalbą, Bendrija pažeistų savo tarptautinius įsipareigojimus.
VI. IŠVADA
(38)
Dėl minėtų priežasčių Komisija nustato, kad valstybės pagalba, apie kurią pranešta, nėra suderinama su bendrąja rinka,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Valstybės pagalba, kurią Italija ketina įgyvendinti, iš dalies pakeitus pagalbos schemą N 59/04 dėl laikinojo laivų statybos apsaugos mechanizmo ir pagal kurią schemos biudžetas padidėja 10 mln. EUR, yra nesuderinama su bendrąja rinka.
Todėl minėta pagalba negali būti įgyvendinta.
2 straipsnis
Italija per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą praneša Komisijai apie priemones, kurių imtasi šiam sprendimui įgyvendinti.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Italijos Respublikai.
Priimta Briuselyje 2008 m. spalio 21 d.