Tarybos direktyva 93/119/EB
1993 m. gruodžio 22 d.
dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Tarybos direktyva 74/577/EEB [4] buvo priimtos taisyklės dėl gyvūnų apsvaiginimo prieš skerdžiant;
kadangi Europos konvencija dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant buvo Bendrijos vardu patvirtinta Tarybos sprendimu 88/306/EEB [5]; kadangi ši Konvencija yra platesnė negu dabartinės Bendrijos taisyklės;
kadangi nacionaliniai įstatymai dėl gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant daro įtaką konkurencijos sąlygoms ir bendros žemės ūkio produktų rinkos funkcionavimui;
kadangi tuo remiantis būtina sukurti bendrus minimalius standartus gyvūnams apsaugoti juos skerdžiant arba užmušant, kad būtų garantuotas racionalus gamybos apimčių didėjimas ir palengvintas gyvūnų ir gyvulinės kilmės produktų vidaus rinkos sukūrimas;
kadangi gyvūnai, juos skerdžiant arba užmušant, neturi jausti skausmo bei kančių, kurių galima išvengti;
kadangi vis tik būtina leisti atlikti techninius bei mokslinius eksperimentas ir atsižvelgti į tam tikrų religinių apeigų reikalavimus;
kadangi taisyklės turėtų garantuoti patenkinamą apsaugą ir tų gyvūnų, kurie neįtraukti į Konvenciją, juos skerdžiant arba užmušant;
kadangi savo deklaracijoje dėl gyvūnų apsaugos, kuri yra Galutinis Europos Sąjungos steigimo akto priedas, Konferencijos dalyviai ragina Europos Parlamentą, Tarybą bei Komisiją, taip pat valstybes nares, rengiant ir įgyvendinant Bendrijos teisės aktus dėl bendros žemės ūkio politikos, visiškai atsižvelgti į gyvūnų gerovės reikalavimus;
kadangi tokie Bendrijos veiksmai privalo atitikti reikalavimus, kylančius iš Sutarties 3b straipsnyje įtvirtinto subsidiarumo principo;
kadangi Direktyva 74/577/EEB turėtų būti panaikinta,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
I SKYRIUS
Bendrosios nuostatos
1 straipsnis
1. Ši direktyva taikoma perkeliant, uždarant į aptvarus, pančiojant, apsvaiginant, skerdžiant ir užmušant gyvūnus, kurie veisiami ir laikomi mėsai, odai, kailiams ar kitiems produktams, arba kitiems gyvūnų užmušimo būdams, siekiant vykdyti ligų kontrolę.
2. Ši direktyva netaikoma:
- techniniams arba moksliniams eksperimentams, susijusiems su 1 dalyje aprašytais veiksmais, atliekamais kompetentingai institucijai prižiūrint,
- gyvūnams, kurie užmušami kultūrinių arba sporto renginių metu,
- laukiniams paukščiams ir žvėrims, užmuštiems laikantis Direktyvos 92/45/EEB 3 straipsnio.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje vartojami tokie terminai:
1) skerdykla - patalpos ir įrengimai, skirtos gyvūnams perkelti arba uždaryti į aptvarus, naudojamos skerdimui komerciniais tikslais, kaip nurodyta 5 straipsnio 1 dalyje;
2) perkėlimas - gyvūnų iškėlimas arba varymas iš platformų, gardų arba užtvarų skerdyklose į patalpas ar vietą, kur jie bus skerdžiami;
3) uždarymas į aptvarus - gyvūnų laikymas garduose, užtvarose, aptvertose teritorijose arba laukuose, kuriais naudojasi skerdyklos, siekdamos suteikti gyvūnams reikalingą priežiūrą (jie girdomi, šeriami, gali ilsėtis) iki skerdimo;
4) pančiojimas - priemonių, kurios varžo gyvūnų judesius, taikymas, kad juos lengviau būtų veiksmingai apsvaiginti arba užmušti;
5) apsvaiginimas - visi veiksmai, kuriuos pritaikius gyvūnui, jis iš karto praranda sąmonę iki pat mirties;
6) užmušimas - bet koks veiksmas, sukeliantis gyvūno mirtį;
7) skerdimas - gyvūno mirtis nuo nukraujavimo;
8) kompetentinga institucija - centrinė valstybės narės institucija, kompetentinga atlikti veterinarinius patikrinimus, arba kita institucija, kuriai ji suteikė tokius įgaliojimus.
Tačiau jeigu valstybėse narėse gyvūnai skerdžiami religinės organizacijos vardu, tokia organizacija atsakinga už specialių su religinėmis apeigomis susijusių nuostatų taikymą ir kontrolę. Už tai, kad religinė organizacija taikytų tokias nuostatas, atsako oficialiai paskirtas veterinarijos gydytojas, kaip nurodyta Direktyvos 64/433/EEB 2 straipsnyje.
3 straipsnis
Gyvūnai turi būti apsaugoti nuo išvengiamo išgąsčio, skausmo arba kančių juos perkeliant, varant į aptvarus, pančiojant, apsvaiginant, skerdžiant arba užmušant.
II SKYRIUS
Reikalavimai skerdykloms
4 straipsnis
Skerdyklų konstrukcija, aparatūra, įrengimai ir jų veikimas turi būti tokie, kad apsaugotų gyvūnus nuo išvengiamo išgąsčio, skausmo ir kankinimosi.
5 straipsnis
1. Kanopiniai ir atrajojantys gyvūnai, kiaulės, triušiai ir naminiai paukščiai, atvežti į skerdyklą, privalo būti:
a) perkeliami ir, esant reikalui, uždaromi į gardus laikantis A priedo nuostatų;
b) pančiojami laikantis B priedo nuostatų;
c) apsvaiginami prieš skerdžiant arba užmušant akimirksniu, kaip nurodyta C priedo nuostatose;
d) kraujas jiems turi būti nuleistas taip, kaip nurodyta D priedo nuostatose.
2. Jei gyvūnai skerdžiami tam tikrais metodais, kokių reikalauja religinės apeigos, 1 dalies c punkto reikalavimai netaikomi.
3. Atsižvelgiant į Sutarties bendrąsias taisykles, kompetentingos valstybių narių institucijos toms įmonėms, kurios atitinka reikalavimus dėl nukrypimų pagal Direktyvos 64/433/Eec 4 ir 13 straipsnius, Direktyvos 91/498/EEB 4 straipsnį ir Direktyvos 71/118/EEB 7 ir 18 straipsnius, gali leisti nukrypti nuo 1 dalies a punkto reikalavimų galvijų atžvilgiu ir nuo 1 dalies a punkto reikalavimų bei C priede nurodytų apsvaiginimo ir užmušimo metodų paukščių, triušių, kiaulių, avių ir ožkų atžvilgiu, bet tik su sąlyga, kad yra laikomasi 3 straipsnio reikalavimų.
6 straipsnis
1. Instrumentai, pančiojimo ir kiti įrankiai bei įrengimai, naudojami apsvaiginti ir užmušti, privalo būti projektuojami, gaminami, laikomi ir naudojami taip, kad apsvaiginti ar užmušti galima būtų greitai ir efektyviai, laikantis šios direktyvos nuostatų. Kompetentingos institucijos tikrina, kad tokie apsvaiginimui arba užmušimui skirti instrumentai, pančiai ir kiti įrankiai atitiktų pirmiau išdėstytus principus, reguliariai tikrina, ar jie techniškai tvarkingi, ir kad būtų galima pasiekti pirmiau nurodytų tikslų.
2. Tam skirti atsarginiai įrengimai bei instrumentai, laikomi skerdimo vietoje, turi būti paruošti greitai naudoti. Jie turi būti tinkamai laikomi ir reguliariai tikrinami.
7 straipsnis
Gyvūnus pervaryti, uždaryti į aptvarus, pančioti, apsvaiginti, skersti arba užmušti gali tik asmenys, turintys žinių ir įgūdžių šį darbą atlikti humaniškai ir efektyviai, laikantis šios direktyvos reikalavimų.
Kompetentingos institucijos garantuoja, kad skerdimo darbui samdomi asmenys turėtų reikiamų įgūdžių, sugebėjimų ir profesinių žinių.
8 straipsnis
Skerdyklos tikrinamos ir kontroliuojamos prižiūrint kompetentingoms institucijoms, kurių pareigūnai bet kokiu metu turi teisę lankytis visose skerdyklų dalyse, kad galėtų nustatyti, ar jos atitinka šios direktyvos reikalavimus. Be to, tokie patikrinimai ir kontrolė gali vykti tuo pačiu metu, kai atliekami patikrinimai kitais tikslais.
III skyrius
Skerdimas ir užmušimas ne skerdyklose
9 straipsnis
1. Jeigu 5 straipsnio 1 dalyje minimi gyvūnai skerdžiami ne skerdyklose, taikomos 5 straipsnio 1 dalies b, c ir d punktų nuostatos.
2. Valstybės narės gali leisti nukrypti nuo 1 dalies reikalavimų, jei paukščius, triušius, kiaules, avis ir ožkas skerdžia arba užmuša ne skerdyklose jų savininkas savo poreikiams tenkinti, bet tik tuo atveju, jeigu laikomasi 3 straipsnio reikalavimų ir kiaulės, avys ir ožkos prieš skerdžiant yra apsvaiginamos.
10 straipsnis
1. Jeigu 5 straipsnio 1 dalyje minimi gyvūnai skerdžiami arba užmušami vykdant ligų kontrolę, tai turi būti atliekama laikantis E priedo reikalavimų.
2. Gyvūnai, auginami kailiams, turi būti užmušami laikantis F priedo reikalavimų.
3. Vienadienių viščiukų, minimų Direktyvos 90/539/EEB 2 straipsnio 3 dalyje, perteklius ir peryklų embrionų atliekos turi būti sunaikinti kaip galima greičiau, laikantis G priedo reikalavimų.
11 straipsnis
9 ir 10 straipsniai netaikomi tuo atveju, jei gyvūną reikia užmušti nedelsiant dėl neatidėliotinų priežasčių.
12 straipsnis
Sužeisti arba ligoti gyvūnai skerdžiami arba užmušami vietoje. Tačiau kompetentingos institucijos gali leisti tokius sužeistus arba ligotus gyvūnus pervežti į kitą vietą, kur jie būtų paskersti arba užmušti, bet toks pervežimas neturi sukelti gyvūnui papildomų kančių.
IV SKYRIUS
Baigiamosios nuostatos
13 straipsnis
1. Esant reikalui, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali patvirtinti kitas, šioje direktyvoje nenumatytas, gyvūnų apsaugos juos skerdžiant arba užmušant taisykles.
2. a) Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, šios direktyvos priedus gali pakeisti, bet tik laikydamasi 1 dalyje išdėstytos tvarkos, ypač jei šiuos priedus reikia pritaikyti atsižvelgus į naujus technologinius bei mokslinius laimėjimus;
b) be to, ne vėliau kaip 1995 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai pranešimą, sudarytą remiantis Veterinarijos mokslo komiteto nuomone, kartu su atitinkamais pasiūlymais, kaip naudotis:
- automatiniais pistoletais, kuriais šaunama į smilkinį, tokiomis dujomis, kurios nenurodytos C priede, arba jų pakaitalais, kurie naudojami gyvūnams apsvaiginti, ypač anglies dioksidu naminiams paukščiams apsvaiginti,
- dujomis, kurios nepaminėtos C priede, arba jų deriniais, kurie skirti užmušti,
- kitais moksliškai pagrįstais gyvūnų apsvaiginimo bei užmušimo metodais.
Taryba priima tokius pasiūlymus kvalifikuota balsų dauguma;
c) nukrypstant nuo a punkto, ne vėliau kaip 1995 m. gruodžio 31 d. Komisija, laikydamasi 16 straipsnyje nurodytos tvarkos, pateikia Nuolatiniam veterinarijos komitetui pranešimą, parengtą remiantis Veterinarijos mokslo komiteto išvadomis ir atitinkamus pasiūlymus dėl:
i) elektros srovės, skirtos įvairių rūšių gyvūnams apsvaiginti, stiprumo ir panaudojimo trukmės;
ii) dujų koncentracijos ir jų naudojimo trukmės, būtinų įvairioms gyvūnų rūšims apsvaiginti;
d) kol bus įgyvendintos b ir c punktų nuostatos, taikomos nacionalinės taisyklės, atitinkančios bendrąsias Sutarties nuostatas.
14 straipsnis
1. Komisijos ekspertai turi teisę tikrinti vietoje, norėdami, kiek tai būtina, užtikrinti, kad ši direktyva būtų tolygiai vienodai taikoma. Tuo tikslu jie gali tikrinti tipines įmones, užtikrindami, kad kompetentingos institucijos tikrina, ar minėtos įmonės laikosi šios direktyvos reikalavimų.
Apie tokių patikrinimų rezultatus Komisija informuoja valstybes nares.
2. 1 dalyje minimi tikrinimai atliekami bendradarbiaujant su kompetentinga institucija.
3. Valstybė narė, kurios teritorijoje yra atliekamas tikrinimas, suteikia visokeriopą pagalbą, būtiną savo pareigas atliekantiems ekspertams.
4. Detalios šio straipsnio įgyvendinimo taisyklės nustatomos laikantis 16 straipsnyje išdėstytos tvarkos.
15 straipsnis
Tikrinant tokias skerdyklas arba įmones, kurios buvo arba turi būti patvirtintos trečiosiose šalyse, kad galėtų eksportuoti į Bendriją laikydamosi Bendrijos taisyklių, Komisijos ekspertai užtikrina, kad 5 straipsnyje minimi gyvūnai būtų skerdžiami humanišką elgesį su jais užtikrinančiomis sąlygomis, bent jau atitinkančiomis šioje direktyvoje nurodytus reikalavimus.
Importuojant mėsą iš trečiosios šalies, prie veterinarijos sertifikato pridedama pažyma, kad buvo laikomasi pirmiau nurodyto reikalavimo.
16 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nustatytos tvarkos, klausimą Veterinarijos nuolatiniam komitetui savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu perduoda jo pirmininkas.
2. Komisijos atstovas pateikia komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį gali nustatyti pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka komiteto nuomonę.
b) Kai numatytos priemonės neatitinka komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, išskyrus tą atvejį, kai Taryba pasisako prieš tas priemones paprasta balsų dauguma.
17 straipsnis
Direktyva 74/577/EEB netenka galios nuo 1995 m. sausio 1 d.
18 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, taip pat nustato nuobaudas, kurie, įsigalioję iki 1995 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Tačiau nuo 1 dalyje nurodytos dienos valstybės narės, deramai atsižvelgdamos į bendrąsias Sutarties taisykles, savo teritorijoje gali toliau išlaikyti ar taikyti griežtesnes priemones, nei nurodytos šioje direktyvoje. Apie tokias priemones jos informuoja Komisiją.
3. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų pagrindinių nacionalinių įstatymų nuostatų tekstus.
19 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1993 m. gruodžio 22 d.