TARYBOS DIREKTYVA 2008/120/EB
2008 m. gruodžio 18 d.
nustatanti būtiniausius kiaulių apsaugos standartus
(kodifikuota redakcija)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę (1),
kadangi:
(1)
1991 m. lapkričio 19 d. Tarybos direktyva 91/630/EEB, nustatanti būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimus (2), buvo keletą kartų iš esmės keičiama (3). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.
(2)
Dauguma valstybių narių yra ratifikavusios Europos konvenciją dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos. Tarybos sprendimu 78/926/EEB (4) Bendrija taip pat yra patvirtinusi šią Konvenciją.
(3)
1998 m. liepos 20 d. Tarybos direktyva 98/58/EB dėl ūkinės paskirties gyvūnų apsaugos (5) nustato Bendrijos nuostatas, taikomas visiems ūkiuose laikomiems gyvūnams ir susijusias su gyvūnams laikyti skirtų konstrukcijų reikalavimais, izoliavimo, šildymo bei ventiliavimo sąlygomis, įrenginių ir gyvulių tikrinimu. Todėl šiuos klausimus reikėtų išspręsti šioje direktyvoje, kai reikia nustatyti išsamesnius reikalavimus.
(4)
Gyvos kiaulės įtrauktos į produktų sąrašą, pateiktą Sutarties I priede.
(5)
Kiaulininkystė yra sudėtinė žemės ūkio dalis. Ji yra dalies žemės ūkiu užsiimančių gyventojų pajamų šaltinis.
(6)
Skirtumai, galintys iškraipyti konkurencijos sąlygas, trukdo sklandžiai tvarkyti bendros kiaulienos ir kiaulienos produktų rinkos organizavimą.
(7)
Dėl to būtina nustatyti būtiniausius veisimui auginamų ir penimų kiaulių apsaugos standartus, kad būtų galima užtikrinti racionalų gamybos plėtojimą
(8)
Kiaulėms turėtų būti suteikta teisė pasinaudoti aplinkos teikiamomis galimybėmis, susijusiomis su jų poreikiu judėti bei patenkinti įgimtą smalsumo poreikį. Iš tikrųjų kiaulių gerovė nukenčia dėl griežtų jų erdvės apribojimų.
(9)
Siekiant pagerinti grupėse laikomų kiaulių gerovę, reikėtų imtis atitinkamų jų apsaugos priemonių.
(10)
Aplinkos įvairovę ir judėjimo laisvę turinčioms paršavedėms yra būdinga bendrauti su kitomis kiaulėmis. Todėl laikyti paršavedes nuolat uždarytas turėtų būti uždrausta.
(11)
Uodegų pjaustymas, dantų karpymas ir šlifavimas kiaulėms gali sukelti laikiną tiesioginį ir užsitęsusį skausmą. Kastracija gali sukelti ilgesnį skausmą, kuris yra dar stipresnis, kai suplėšomi audiniai. Todėl ši praktika yra žalinga kiaulių gerovei, ypač kai minėtus veiksmus atlieka nekompetentingi ir nepatyrę asmenys. Dėl šios priežasties turėtų būti nustatytos geresnę praktiką užtikrinančios taisyklės.
(12)
Turėtų būti palaikoma įvairių su gerove susijusių kriterijų, į kuriuos būtina atsižvelgti, pvz., sveikatos, ekonominių, socialinių, poveikio aplinkai, pusiausvyra.
(13)
Oficialiai patvirtintos tarnybos, gamintojai, vartotojai ir kiti turi būti nuolat informuojami apie šios ūkio šakos pasiekimus. Dėl to Komisija, remdamasi Europos maisto saugos tarnybos nuomone, aktyviai vykdo mokslinius tyrimus ir ieško geriausio kiaulių gerovės atžvilgiu auginimo būdo arba būdų. Turi būti priimta atitinkama nuostata dėl pereinamojo laikotarpio, kad Komisija galėtų sėkmingai užbaigti šią savo užduotį.
(14)
Turėtų būti patvirtintos priemonės, būtinos šiai direktyvai įgyvendinti laikantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijos naudojimosi jai suteiktais įgyvendinimo įgaliojimais tvarką (6).
(15)
Ši direktyva neturėtų daryti poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais II priedo B dalyje,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Šioje direktyvoje išdėstyti minimalūs veislinių ir penimų kiaulių apsaugos standartai.
2 straipsnis
Šios direktyvos tikslais taikomos šios sąvokų apibrėžtys:
1)
„kiaulė“ reiškia įvairaus amžiaus gyvūnus, priklausančius kiaulinių gyvūnų rūšiai, auginamus penėjimui ir veisimui;
2)
„kuilys“ reiškia subrendusį veislinį kiaulių patiną;
3)
„kiaulaitė“ reiškia subrendusią kiaulių patelę iki paršiavimosi;
4)
„paršavedė“ reiškia kiaulių patelę po pirmojo paršiavimosi;
5)
„žindoma paršavedė“ reiškia kiaulių patelę tarp perinatalinio ir paršelių nujunkymo periodo;
6)
„nesukergta paršavedė“ reiškia paršavedę po paršelių nujunkymo iki perinatalinio periodo;
7)
„paršelis“ reiškia kiaulę nuo gimimo ir nujunkymo;
8)
„nujunkytas paršelis“ reiškia kiaulę iki dešimties savaičių po nujunkymo;
9)
„auginama kiaulė“ reiškia kiaulę nuo dešimties savaičių amžiaus iki jos paskerdimo;
10)
„kompetentinga institucija“ reiškia kompetentingą instituciją, kaip tai apibrėžta Tarybos direktyvos 90/425/EEB dėl Bendrijos vidaus prekyboje tam tikrais gyvūnais ir produktais taikomų veterinarinių ir zootechninių patikrinimų, siekiant užbaigti vidaus rinkos kūrimą (7) 2 straipsnio 6 dalyje.
3 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad visi ūkiai atitinka šiuos reikalavimus:
a)
kiekvienoje grupėje laikomam nujunkytam paršeliui arba penimai kiaulei, išskyrus sukergtas kiaulaites ir paršavedes, laisvas (be pertvarų) grindų plotas turi būti ne mažesnis kaip:
Gyvasis svoris (kg)
m2
Ne daugiau kaip 10
0,15
Daugiau kaip 10, bet ne daugiau kaip 20
0,20
Daugiau kaip 20, bet ne daugiau kaip 30
0,30
Daugiau kaip 30, bet ne daugiau kaip 50
0,40
Daugiau kaip 50, bet ne daugiau kaip 85
0,55
Daugiau kaip 85, bet ne daugiau kaip 110
0,65
Daugiau kaip 110
1,00
b)
kiekvienai sukergtai kiaulaitei ir kiekvienai paršavedei, laikomai grupėse, turi būti skirtas ne mažesnis kaip atitinkamai 1,64 m2 ir 2,25 m2 bendras laisvas (be pertvarų) grindų plotas. Kai grupę sudaro ne daugiau kaip šeši minėti gyvūnai, laisvas grindų plotas turi būti padidintas 10 %. Kai grupę sudaro 40 arba daugiau gyvūnų, laisvas grindų plotas gali būti 10 % sumažintas.
2. Valstybės narės užtikrina, kad grindų paviršiai atitinka šiuos reikalavimus:
a)
sukergtoms kiaulaitėms ir paršingoms paršavedėms: 1 dalies b punkte nurodyto ploto dalis, ne mažiau kaip 0,95 m2 vienai kiaulaitei ir ne mažiau kaip 1,3 m2 paršavedei, turi būti ištisinė kieta danga, kurios ne daugiau kaip 15 % skiriama drenažo angoms;
b)
jei kiaulių grupė yra laikoma ant betoninių grotelinių grindų:
i)
didžiausias angų plotis turi būti:
-
11 mm paršeliams,
-
14 mm nujunkytiems paršeliams,
-
18 mm penimoms kiaulėms,
-
20 mm sukergtoms kiaulaitėms ir paršavedėms;
ii)
mažiausias grotelių virbo plotis turi būti:
-
50 mm paršeliams ir nujunkytiems paršeliams ir
-
80 mm penimoms kiaulėms ir sukergtoms kiaulaitėms bei paršavedėms.
3. Valstybės narės užtikrina, kad draudžiama statyti naujus arba pertvarkyti senus paršavedžių arba kiaulaičių pririšimo įrenginius. Nuo 2006 m. sausio 1 d. paršavedes ir kiaulaites rišti draudžiama.
4. Valstybės narės užtikrina, kad paršavedžių ir kiaulaičių laikymo grupėje laikotarpis prasideda praėjus keturioms savaitėms nuo jų apvaisinimo ir baigiasi likus vienai savaitei iki numatyto paršiavimosi laiko. Tvarto, kuriame yra laikoma grupė, sienelės ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2,8 m. Jei grupę sudaro mažiau kaip šešios paršavedės ar kiaulaitės, jų tvarto sienelės ilgis turi būti ne mažesnis kaip 2,4 m.
Taikant išlygą pirmos pastraipos nuostatoms, paršavedės ir kiaulaitės, išaugintos ūkiuose, kuriuose auginama mažiau kaip 10 paršavedžių, toje pastraipoje minėtu laikotarpiu gali būti laikomos atskirai, jei jos gali laisvai apsisukti savo garduose.
5. Valstybės narės užtikrina, kad, nepažeidžiant I priede nustatytų reikalavimų, paršavedėms ir kiaulaitėms būtų lengvai prieinama jų manipuliavimo poreikiams skirta medžiaga, atitinkanti bent jau tam tikrus to priedo reikalavimus.
6. Valstybės narės užtikrina, kad grupėje laikomos paršavedės ir kiaulaitės yra šeriamos taikant tokią sistemą, kuri leistų kiekvienai iš jų gauti pakankamai maisto ir tada, kai yra konkurencija.
7. Valstybės narės užtikrina, kad norint patenkinti paršingų paršavedžių ir kiaulaičių alkio bei kramtymo poreikius, joms visoms yra duodama pakankamai stambaus arba daug ląstelienos turinčio bei didelės energetinės vertės pašaro.
8. Valstybės narės užtikrina, kad grupėje laikomos ypač agresyvios, kitų agresyvių puolamos, sergančios arba sužeistos kiaulės laikinai gali būti laikomos atskiruose tvartuose. Šis atskiras tvartas turi būti toks, kad jos galėtų laisvai jame apsisukti, jei tai neprieštarauja konkretiems veterinarų patarimams.
9. 1 dalies b punkto, 2, 4 bei 5 dalių nuostatos ir 8 dalies paskutinis sakinys yra taikomi visiems naujai pastatytiems, perstatytiems arba po 2003 m. sausio 1 d. pradedamiems naudoti ūkiams. Nuo 2013 m. sausio 1 d. šios nuostatos bus taikomos visiems ūkiams.
4 dalies pirmos pastraipos nuostatos netaikomos ūkiams, kuriuose yra mažiau kaip dešimt paršavedžių.
4 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad kiaulių auginimo sąlygos atitiktų bendrąsias nuostatas, išdėstytas I priede.
5 straipsnis
I priedo nuostatos, atsižvelgus į mokslo pažangą, gali būti iš dalies keičiamos laikantis 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.
6 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad:
a)
kiekvienas asmuo, samdantis arba įdarbinantis kiaulių prižiūrėtojus, užtikrina, kad jie gautų nurodymus ir patarimus dėl atitinkamų 3 straipsnio ir I priedo nuostatų;
b)
būtų būti rengiami atitinkami mokymo kursai. Svarbiausias dėmesys juose turi būti skiriamas gerovės klausimams.
7 straipsnis
1. Komisija, pageidautina iki 2005 m. sausio 1 d. ir jokiu būdu ne vėliau kaip iki 2005 m. liepos 1 d., pateikia Tarybai pranešimą, parengtą remiantis Europos maisto saugos tarnybos nuomone. Ją rengiant atsižvelgiama į socialines ekonomines, sanitarines išvadas, pasekmes aplinkai ir skirtingas klimato sąlygas. Be to, atsižvelgiama ir į kiaulininkystės bei mėsos perdirbimo technologijų ir sistemų, kurios galbūt sumažintų chirurginio kastravimo būtinybę, tobulinimą. Prireikus kartu su pranešimu pateikiami atitinkami įstatyminiai pasiūlymai dėl įvairių taikytinų su erdve ir grindų tipais susijusių nuolaidų poveikio nujunkytų paršelių ir penimų kiaulių gerovei.
2. Komisija ne vėliau kaip iki 2008 m. sausio 1 d. pateikia Tarybai pranešimą, parengtą remiantis Europos maisto saugos tarnybos nuomone.
Pranešime pirmiausia nurodoma:
a)
gyvūnų tankumo, įskaitant grupės dydį ir gyvūnų skirstymo į grupes metodus, poveikį kiaulių gerovei, įskaitant jų sveikatą, esant įvairioms ūkininkavimo sistemoms;
b)
gardo konstrukcijos ir įvairių grindų tipų poveikis kiaulių gerovei, įskaitant jų sveikatą ir atsižvelgiant į skirtingas klimato sąlygas;
c)
rizikos faktoriai, susiję su uodegų kandžiojimu, ir patarimai sumažinti būtinybę karpyti uodegas;
d)
tolesnė paršingų paršavedžių apgyvendinimo grupėse sistemos plėtra, atsižvelgiant į patologinius, zootechninius, fiziologinius ir etologinius įvairių sistemų aspektus, į kiaulių sveikatą, poveikį aplinkai ir skirtingas klimato sąlygas;
e)
ploto, įskaitant suaugusiems veisliniams kuiliams skirtą atskirą plotą (apvaisinimo tikslams), reikalavimų nustatymas;
f)
tolesnė sukergtų ir apsiparšiavusių paršavedžių palaido laikymo sistemos, atitinkančios jų poreikius ir nekeliančios pavojaus paršelių gyvybei, plėtra;
g)
vartotojų požiūris ir nuostata dėl kiaulienos esant skirtingiems gyvūnų gerovės gerinimo lygiams;
h)
įvairių kiaulių auginimo sistemų socialiniai ekonominiai padariniai ir jų įtaka Bendrijos ekonominiams partneriams.
Prireikus kartu su pranešimu pateikiami įstatyminiai pasiūlymai.
8 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentinga institucija atliktų patikrinimus, kurių metu būtų nustatyta, kaip laikomasi šios direktyvos nuostatų.
Šių patikrinimų metu, kurie gali būti vykdomi kartu su kitomis patikromis, kasmet tikrinama tam tikra statistiškai reprezentatyvi skirtingų veislininkystės sistemų, naudojamų valstybėse narėse, imtis.
2. Komisija, laikydamasi 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos, nustato taisykles, kurios taikomos šio straipsnio 1 dalyje nurodytų patikrinimų metu.
3. Valstybės narės kas dvejus metus iki paskutinės balandžio mėnesio darbo dienos, pradedant nuo 1996 m. balandžio 30 d., informuoja Komisiją apie patikrinimų, atliktų per paskutinius dvejus metus laikantis šio straipsnio nuostatų, rezultatus, tarp jų patikrinimų skaičių, atliktų priklausomai nuo jų teritorijose esančių ūkių skaičiaus.
9 straipsnis
Kad būtų leista importuoti i į Bendriją gyvūnus iš trečiosios šalies, būtina pateikti tos šalies kompetentingos institucijos išduotą pažymėjimą, kuris patvirtintų, kad su gyvūnais buvo elgiamasi bei jie buvo gydomi laikantis bent jau tokių pačių, Bendrijos gyvūnams taikomų reikalavimų, kurie numatyti šioje direktyvoje.
10 straipsnis
Komisijos veterinarijos ekspertai turi teisę, jei tai būtina siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, atlikti patikrinimą vietose kartu su kompetentingomis institucijomis. Tikrintojai imasi specialių asmens higienos priemonių, padedančių išvengti bet kokios ligų platinimo rizikos.
Ekspertams padeda valstybė narė, kurios teritorijoje atliekamas patikrinimas. Apie patikrinimo rezultatus Komisija praneša tokios valstybės narės kompetentingai institucijai.
Susijusios valstybės narės kompetentinga institucija, atsižvelgusi į patikrinimo rezultatus, imasi visų būtinų priemonių.
Trečiųjų šalių atžvilgiu taikomos 1991 m. liepos 15 d. Tarybos direktyvos 91/496/EEB, nustatančios gyvūnų, įvežamų į Bendriją iš trečiųjų šalių, veterinarinio patikrinimo organizavimo principus (8) III skyriaus nuostatos.
Bendros šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos laikantis 11 straipsnio 2 dalyje nurodytos tvarkos.
11 straipsnis
1. Komisijai padeda Europos Parlamento ir Tarybos reglamento (EB) Nr. 178/2002 nustatančio maistui skirtų teisės aktų bendruosius principus ir reikalavimus, įsteigiantis Europos maisto saugos tarnybą ir nustatantis su maisto saugos klausimais susijusias procedūras (9) 58 straipsniu įsteigtas Maisto grandinės ir gyvūnų sveikatos nuolatinis komitetas, toliau - Komitetas.
2. Jeigu daroma nuoroda į šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 5 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 5 straipsnio 6 dalyje numatytas laikotarpis - trys mėnesiai.
12 straipsnis
Valstybės narės, laikydamosi bendrųjų Sutarties taisyklių, turi teisę savo teritorijoje taikyti griežtesnes kiaulių apsaugos nuostatas, negu tos, kurios išdėstytos šioje direktyvoje. Apie tokias priemones jos informuoja komisiją.
13 straipsnis
Direktyva 91/630/EEB, su II priedo A dalyje nurodytais teisės aktais padarytais pakeitimais, panaikinama nedarant poveikio valstybių narių pareigoms, susijusioms su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais II priedo B dalyje.
Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikmenų lentelę.
14 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
15 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 2008 m. gruodžio 18 d.