KOMISIJOS SPRENDIMAS
2009 m. birželio 11 d.
dėl valstybės pagalbos schemos C 41/06 (ex N 318/A/04), kurią Danija ketina įgyvendinti siekdama kompensuoti CO2 mokestį už kvotomis reguliuojamą sunaudotų degalų kiekį pramonėje
(pranešta dokumentu C(2009) 4517)
(Tekstas autentiškas tik danų kalba)
(Tekstas svarbus EEE)
(2009/972/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
atsižvelgdama į Europos ekonominės erdvės susitarimą, ypač į 62 straipsnio 1 dalies a punktą,
suteikusi galimybę suinteresuotosioms šalims pateikti savo pastabas pagal pirmiau paminėtą 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą (1) ir atsižvelgdama į tas pastabas,
kadangi:
1. PROCEDŪRA
(1)
2004 m. liepos 20 d. raštu, užregistruotu Komisijoje 2004 m. liepos 22 d. (SG/A/7988), Danijos valdžios institucijos pranešė Komisijai apie toliau aprašytą priemonę.
(2)
2004 m. rugsėjo 13 d. ir 2004 m. gruodžio 14 d. raštais Komisija paprašė pateikti papildomos informacijos prie raštų, kurie gauti 2004 m. spalio 14 d. ir 2005 m. kovo 15 d. ir užregistruoti atitinkamai 2004 m. spalio 18 d. (A/37970) ir 2005 m. kovo 15 d. (SG/A/2724).
(3)
Po susitikimo su Konkurencijos generaliniu direktoratu ir Mokesčių ir muitų sąjungos generaliniu direktoratu 2005 m. balandžio 27 d. Danijos valdžios institucijos 2005 m. gegužės 12 d. raštu, kuris užregistruotas 2005 m. gegužės 17 d. (A/33975), paprašė daugiau laiko, kad papildytų savo pranešimą.
(4)
Po keleto nežymių priemonės pakeitimų klausimas buvo toliau aptariamas Komisijos atstovų ir Danijos valdžios institucijų atstovų susitikimuose 2005 m. spalio 12 d., 2005 m. gruodžio 15 d. ir 2006 m. vasario 21 d.
(5)
2006 m. liepos 10 d. raštu, užregistruotu 2006 m. liepos 11 d. (A/35577), Danijos valdžios institucijos pranešė Komisijai, jog, jų nuomone, pranešimas yra išsamus ir paprašė jos toliau vykdyti pradinį priemonės tyrimą tokia forma, kuri buvo pristatyta 2005 m. spalio 12 d. susitikime.
(6)
2006 m. rugsėjo 26 d. raštu Komisija pranešė Danijai, kad dėl priemonės ji nusprendė pradėti procedūrą vadovaudamasi EB sutarties 88 straipsnio 2 dalimi.
(7)
Apie Komisijos sprendimą pradėti procedūrą buvo pranešta Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje (2) Komisija paprašė suinteresuotųjų šalių pateikti savo pastabas dėl pasiūlytos priemonės.
(8)
2006 m. lapkričio 24 d. raštu, užregistruotu 2006 m. lapkričio 27 d. (A/39579), Danijos Vyriausybė pateikė savo pastabas apie procedūros pradžią.
(9)
Komisija gavo pastabų iš šių trečiųjų šalių: Švedijos Vyriausybės (2006 m. gruodžio 8 d., A/40067), „Novo Nordisk“ (2006 m. gruodžio 8 d., A/40027), „Novozymes“ (2006 m. gruodžio 11 d., A/40089) ir „Dansk Industri“ (2006 m. gruodžio 12 d., A/40147). Ji perdavė šias pastabas Danijos Vyriausybei, kuriai buvo suteikta galimybė atsakyti. Danijos Vyriausybės pastabos gautos 2007 m. vasario 5 d. raštu, užregistruotu tą pačią dieną (A/31115).
(10)
2007 m. rugsėjo 12 d. įvyko Neelie Kroes kabineto ir Danijos mokesčių ministro Kristiano Jenseno susitikimas. Šio susitikimo metu buvo sutarta palaukti, kol bus priimtos naujosios Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairės, ir po to priimti sprendimą dėl pasiūlytos mokesčių lengvatos.
(11)
2008 m. gegužės 14 d. raštu Komisija, vadovaudamasi naujosiomis Valstybės pagalbos aplinkos apsaugai Bendrijos gairėmis (3) paprašė informacijos apie taisykles, pagal kurias atleidžiama nuo aplinkos mokesčių. Danija atsakė 2008 m. liepos 22 d. raštu (A/15183) su priedu (A/15244).
(12)
Prašymas pateikti informacijos ir atsakymas buvo pateikti toms trečiosioms šalims, kurios turėjo pastabų apie oficialios tyrimo procedūros pradžią. Tai pranešus trečiosioms šalims, buvo gauta pastabų iš „Dansk Industri“ (2008 m. spalio 6 d., A/20427), „Novo Nordisk“ (2008 m. spalio 7 d., A/20550), „Novozymes“ (2008 spalio 8 d., A/20739) ir Švedijos Vyriausybės (2008 m. spalio 15 d., A/21433).
2. DETALUS PRIEMONĖS APRAŠYMAS
2.1. Pagrindiniai faktai
(13)
1992 m. Danijoje buvo įvestas CO2 mokestis, taikomas energetikos produktams ir elektros energijai. Tai yra vartojimo mokestis, kuris sudaro 90 DKK už toną CO2 išlakų. Pagrindinis CO2 mokesčio tikslas yra apriboti CO2 išlakų išmetimą. Kiekvieno degalų tipo mokestis nustatomas pagal anglies kiekį energetikos produkte (4). Be to, nuo 1977 m. yra taikomas energijos mokestis.
(14)
Kalbant apie energijos mokestį, paprasti namų ūkiai ir tam tikra paslaugų sektoriaus dalis moka visą mokestį, o visos kitos PVM mokėtojomis įregistruotos bendrovės yra visiškai atleistos nuo mokesčio. Kalbant apie CO2 mokestį, paprasti namų ūkiai ir tam tikra paslaugų sektoriaus dalis moka visą mokestį, o kitoms PVM mokėtojomis įregistruotoms bendrovėms taikomas ypatingas bendrovių mokestis. Šį vadinamąjį bendrovių mokestį Komisija patvirtino 2005 m. lapkričio mėnesį (5). Vartojant energiją tam tikruose „sudėtinguose procesuose“ (6), bendrasis bendrovių mokestis dar labiau sumažinamas. Komisija mažesnius mokesčius už tokius procesus paskutinįkart patvirtino 2005 m. rugsėjo mėnesį (7). Leidimas buvo pagrįstas tuo, kad pagalbos gavėjai vis dar mokėjo CO2 mokestį, laikydamiesi EB minimalių mokesčių tarifų, nustatytų 2003 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvoje 2003/96/EB, pakeičiančioje Bendrijos energetikos produktų ir elektros energijos mokesčių struktūrą (8) (toliau - Energijos mokesčių direktyva). Be to, dalis daug energijos suvartojančių bendrovių pasirašė savanoriškas energijos taupymo sutartis su Danijos Vyriausybe. Jei jos pasiekia šiose sutartyse nustatytus tikslus, joms dar labiau sumažinamas CO2 mokestis, kurį Komisija paskutinįkart patvirtino 2003 m. balandžio mėnesį (9)
(15)
Vadovaujantis 2003 m. spalio 13 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyva 2003/87/EB, nustatančia šiltnamio efektą sukeliančių dujų emisijos leidimų sistemą Bendrijoje ir iš dalies keičiančia Tarybos direktyvą 96/61/EB (10) (toliau - Prekybos kvotomis direktyva), 2005 m. sausio 1 d. įsigaliojo ES dujų išmetimo leidimų prekybos schema (toliau - ES kvotų sistema). Todėl šios direktyvos taikymo sričiai priklausantis įrenginio valdytojas (operatorius) privalo turėti šiltnamio efektą sukeliančių dujų išmetimo kvotų. Operatorius gauna šias kvotas nemokamai kiekvieno kvotų laikotarpio pradžioje arba perka jas aukcione ir (arba) rinkoje. Per pirmąjį prekybos kvotomis laikotarpį (2005 m. sausio 1 d. - 2007 m. gruodžio 31 d.) valstybės narės buvo įpareigotos suteikti bent 95 % kvotų nemokamai. Likusius 5 % Danija nusprendė parduoti atvirame aukcione. Per antrąjį prekybos kvotomis laikotarpį (2008 m. sausio 1 d. - 2012 m. gruodžio 31 d.) valstybės narės turi galimybę aukcione parduoti 10 % kvotų. Danija nusprendė atiduoti visas kvotas nemokamai (11)
2.2. Schema, apie kurią pranešta
(16)
Schema, apie kurią pranešta, Danijos valdžios institucijos siūlo, kad daug energijos suvartojančios bendrovės (12) kurioms taikoma ES kvotų sistema, būtų visiškai atleidžiamos nuo CO2 mokesčio (jį kompensuojant). Kitos bendrovės, kurioms taikoma ES kvotų sistema, moka CO2 mokestį, atitinkantį 50 % minimalių mokesčių tarifų. Pagal Danijos valdžios institucijas visos bendrovės, kurioms šiuo metu taikoma ES kvotų sistema, yra daug energijos suvartojančios bendrovės, kaip apibrėžta Energijos mokesčių direktyvoje. Vadinasi, jei priemonė, apie kurią pranešta, būtų patvirtinta, už visuose pramonės procesuose, kuriuos apima ES kvotų sistema, sunaudotus degalus galėtų būti visiškai kompensuojamas CO2 mokestis.
(17)
Numatomas atleidimas nuo mokesčio taikomas tik degalų sunaudojimui (naftos produktams, dujoms ir akmens angliai) toje pramonės veikloje, kuriai taikoma ES kvotų sistema. Jis netaikomas elektros energijos ir šilumos vartojimui, taip pat neskirtas degalams, kurie naudojami patalpų ir vandens šildymui.
(18)
Pasiūlyto atleidimo nuo mokesčio teisinis pagrindas yra 2004 m. birželio 9 d. įstatymas.
(19)
Siūloma sunaudotiems degalams visose pramonės veiklos srityse, kurioms taikoma Prekybos kvotomis direktyva, išskyrus elektros energijos ir šilumos gamybą, visiškai arba iš dalies netaikyti CO2 mokesčio, kaip aprašyta pirmiau. Tikimasi, kad tai apims maždaug 85 gamybos procesus, vykdomus apytiksliai 120 gamybos vienetų.
(20)
Danijos valdžios institucijos apskaičiavo, kad metiniai nuostoliai dėl nesurinktų mokesčių, susidarę dėl šios priemonės, būtų apytiksliai 30 mln. DKK (maždaug 4 mln. EUR). Tačiau 2008 m. liepos 22 d. raštu Danijos valdžios institucijos leidžia suprasti, kad schemos biudžetas bus mažesnis negu ši apskaičiuota suma.
(21)
Siūlomos schemos teisinį pagrindą Danijos valdžios institucijos priėmė 2004 m., tačiau užtikrino, kad jis bus įgyvendinamas tik tuo atveju, jeigu Komisija jį patvirtins. Tokiu atveju šis teisinis pagrindas bus taikomas nuo 2005 m. sausio 1 d. Schema nėra apribota laiko atžvilgiu, tačiau, jei ji bus patvirtinta, Danijos valdžios institucijos įsipareigoja pakartotinai pranešti Komisijai apie schemą po 10 metų.
3. PRIEŽASTYS, DĖL KURIŲ REIKIA PRADĖTI OFICIALIĄ TYRIMO PROCEDŪRĄ PAGAL 88 STRAIPSNIO 2 DALĮ
(22)
Savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija nustatė, kad ši priemonė yra finansuojama iš valstybės lėšų. Ji taikoma tik toms bendrovėms, kurioms taikoma ES kvotų sistema, ir atleidžia šias bendroves nuo išlaidų, kurias jos priešingu atveju pačios turėtų padengti iš savo einamosios veiklos biudžeto, t. y. priemonė šioms bendrovėms atneša ekonominę naudą. Komisija abejojo, ar priemonės atrankinis pobūdis galėtų būti pateisinamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir struktūra. Pagalbos gavėjai yra aktyvūs rinkos, kuri yra atvira konkurencijai ir prekybai tarp valstybių narių, dalyviai. Dėl to ši priemonė gali iškraipyti konkurenciją ir daryti poveikį prekybai vidaus rinkoje. Todėl Komisija mano, kad priemonė galėtų būti laikoma valstybės pagalba.
(23)
Komisija abejojo, ar ši priemonė gali būti laikoma suderinama su tuo metu galiojusiomis Bendrijos rekomendacijomis dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (13) (toliau - 2001 m. aplinkos apsaugos rekomendacijos), kadangi mokestis, kurį bendrovės turėtų sumokėti pagal siūlomą schemą, būtų mažesnis už minimalius tarifus, nurodytus Energijos mokesčių direktyvoje, ir pagalbos gavėjams nereikėtų prisiimti jokių savanoriškų įsipareigojimų arba sudaryti sutarčių, pagal kurias jie imtųsi priemonių, kurios apimtų daugiau nei suderintų Bendrijos įsipareigojimų laikymasis.
(24)
Komisija tyrė, ar potenciali pagalba gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, remiantis EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, tai grindžiant tariama būtinybe panaikinti „dvigubą reglamentavimą“. Šiame kontekste Komisija nurodė, kad nacionaliniai CO2 mokesčiai yra įtraukiami į nacionalinį energijos apmokestinimo lygmenį vadovaujantis Energijos mokesčių direktyva. Todėl siūlomos mokesčių lengvatos gali iškreipti konkurenciją vidaus rinkoje, nes jos padidintų mokesčių diferenciaciją toje srityje, kurioje mokesčiai yra suderinti Bendrijos lygmeniu. Be to, gali būti prieštaraujama principui „teršėjas moka“, jei yra suteikiamos CO2 mokesčio lengvatos visoms bendrovėms, dalyvaujančioms ES kvotų sistemoje, kadangi tai apimtų bendroves, kurioms suteiktos nemokamos išlakų kvotos. Komisija paragino Daniją pateikti informacijos apie sistemą, siekiant užtikrinti, kad būtų galima nustatyti bet kokią papildomą naštą, be CO2 mokesčio, ir jos dydį kiekvienai bendrovei ir kad nuo mokesčių būtų atleistos tik tos įmonės, kurios tikrai turėjo tokią naštą. Komisija pažymėjo, kad teikti pagalbą tik toms bendrovėms, kurios turi pirkti papildomas kvotas, prieštarautų aplinkos apsaugos logikai, nes tai būtų naudinga tiems, kurie neriboja savo taršos.
4. SUINTERESUOTŲJŲ ŠALIŲ PASTABOS
(25)
Švedijos valdžios institucijos nurodė, kad Komisija turėtų parengti išsamią mokesčių lengvatos, apie kurią pranešta, ekonominę ir teisinę analizę. Jos priminė argumentus, kuriuos pateikė savo pranešime panašiu atveju (14) kai Komisija taip pat pradėjo oficialią tyrimo procedūrą.
(26)
„Dansk Industri“ tvirtina, kad pirmiausia turėtų būti paaiškinta, kad priemonė nėra valstybės pagalba ir, antra, kad ji yra suderinama su EB sutarties 87 straipsnio 3 dalimi. Šiame kontekste reikėtų atsižvelgti į tai, kad Danijos pramonė turi mokėti CO2 mokestį, energetikos mokestį, SO2 mokestį ir priedą prie kainos, kurį administruoja Energinet.dk ir išdalija „žaliosios“ elektros energijos gamintojams. Todėl Danijos bendrovės už suvartotą energiją moka gerokai daugiau negu jų Europos bei tarptautiniai konkurentai.
(27)
Pasak „Novo Nordisk A/S“, bendrovė dėl siūlomos priemonės per metus sutaupys 200 000 DKK mokesčių. Bendrovė tvirtino, kad toks sutaupymas negalėtų iškraipyti konkurencijos. Pirmiausia todėl, kad bendrovė pagal išmetamųjų dujų kvotų sistemą turėtų panaudoti apie 400 000 DKK, siekdama sumažinti CO2 išlakų išmetimą. Įmonė pateikia nuorodą į de minimis taisykles, kurios per trejus metus leistų gauti pagalbą iki 200 000 eurų (apie 1,5 mln. DKK). Kalbėdama apie Energijos mokesčių direktyvos laikymąsi, „Novo Nordisk“ remiasi faktu, kad ji naudoja termofikacinę energiją, todėl turi teisę būti atleista nuo mokesčio arba mokėti mažesnį mokestį pagal Direktyvos 15 straipsnio 1 dalies c punktą. Be to, bendrovė suvartoja daug energijos ir jos bendros energijos suvartojimo išlaidos (minėtieji mokesčiai, pridėjus išlaidas, kurių reikia norint sumažinti CO2 išlakų kiekį) yra didesnės negu minimalūs EB tarifai. „Novo Nordisk“ taip pat nurodė Energijos mokesčių direktyvos preambulės 7 punktą, kuriame teigiama, kad energijos apmokestinimas galėtų būti priemonė siekiant įgyvendinti Kioto protokolo tikslus (t. y. tuos pačius tikslus kaip ir ES kvotų sistemoje), ir padarė išvadą, kad šiuo atveju yra kalbama apie dvigubą reglamentavimą. Galiausiai „Novo Nordisk“, atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą įvertinti galimą naštą kiekvienam pagalbos gavėjui, nurodė, kad toks būdas sukeltų rimtų sunkumų nustatant tikslų laikotarpį ir t. t., nes kvotų pirkimas nebūtinai atspindi energijos vartojimo laiką.
(28)
„Novozymes A/S“ pastebėjo, kad bendrovė, gamindama fermentus, gamina ir elektros energiją ir šilumą pramoninėje terminėje jėgainėje. Bendrovės produkcija yra laikoma sudėtingu procesu, o tai reiškia, kad turi būti mokamas nuo 3-25 DKK mokestis už kiekvieną toną CO2 išlakų, gautą naudojant degalus. Bendrovei taip pat yra taikoma ES kvotų sistema. „Novozymes“ pastabos atitinka „Novo Nordisk“ pateiktas pastabas.
5. DANIJOS VALDŽIOS INSTITUCIJŲ PASTABOS
(29)
Danijos valdžios institucijos, atsižvelgdamos į Teisingumo Teismo 2000 m. gegužės 16 d. sprendimą byloje C-83/98 P (Prancūzijos Respublika prieš Ladbroke Racing Limited ir Komisiją) (15) teigia, kad šiuo atveju nėra kalbama apie kokį nors atrankinį pranašumą. Teisingumo Teismas keliose bylose (16) yra nustatęs, kad tuo atveju, jeigu schema yra bendrojo ekonominio politinio arba socialinio politinio pobūdžio, o ne teikianti naudą tam tikroms veikloms arba ekonomikos sektoriams, schemai nėra taikoma EB sutarties 87 straipsnio 1 dalis. Byloje Adria-Wien prekes gaminančiai energijos bendrovei mokesčių lengvata buvo suteiktas ekonominis pranašumas, lyginant su paslaugų sektoriaus bendrovėmis. Tai įvyko nepaisant to, kad paslaugų sektoriaus įmonės irgi gali būti santykinai didelės energijos vartotojos. Danijos valdžios institucijos teigė, kad dabartinė schema nesuteikia pranašumo tam tikrai įmonių grupei. Schemą sudaro mokesčių lengvata visoms vienodos teisinės ir faktinės padėties įmonėms (17). Būtent todėl Danijos valdžios institucijos mano, kad siūlomai schemai nėra taikoma EB sutarties 87 straipsnio 1 dalis.
(30)
Valdžios institucijos taip pat pateikė nuorodą į Teisingumo Teismo išvadą byloje Adria-Wien, kad schema, kuri tikrai suteikia pranašumą pagalbos gavėjui, tačiau kuri gali būti pagrindžiama sistemos pobūdžiu ar struktūra, neatitinka atrankinio kriterijaus. Šiuo atveju ir po ES kvotų sistemos įvedimo Danijos valdžios institucijos mano, kad mokestis nebeturi jokios vertės aplinkos apsaugai. Kadangi mokesčio tikslas negali būti pasiektas visiškai arba iš dalies, savaime suprantama, kad atitinkamos bendrovės yra atleidžiamos nuo mokesčio.
(31)
Tiek ES kvotų sistema, tiek CO2 mokestis yra ekonomiškai naudingos ir rinkos dėsniais pagrįstos priemonės, kuriomis siekiama sumažinti CO2 išlakų kiekį, susijusį su energijos vartojimu. Abi priemonės didina ribines sąnaudas vartojant energiją, nepaisant to, kad kvotos paskirstomos nemokamai. Kvotos ir mokesčiai didina gamybos sąnaudas. Bendras CO2 išlakų kiekis yra apribotas bendru kvotų skaičiumi. Todėl jeigu bendrovė, pvz., dėl mokesčių, sumažina savo išlakų kiekį, kitoms bendrovėms ji suteikia galimybę jų išmesti daugiau. Dėl dvigubo reglamentavimo mokestis nebėra ekonomiškai naudinga valdymo priemonė. Jis nebeturi papildomo poveikio aplinkai. Priešingai - jis tik papildoma finansinė našta bendrovėms. Būtent todėl Danijos valdžios institucijos mano, kad ši schema atitinka mokesčių sistemos pobūdį ir logiką.
(32)
Pirma, Danijos valdžios institucijos nurodė, kad 2001 m. aplinkos apsaugos rekomendacijose nurodomi tik vadinamieji neprivalomi teisės aktai, kuriuose yra pateikiami Komisijos valstybės pagalbos vertinimo kriterijai. Tuo metu, kai buvo pateiktas pranešimas ir Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą, numatytą EB sutarties 88 straipsnio 2 dalyje, atitinkamos galiojančios gairės buvo įtrauktos ir į 2001 m. aplinkos apsaugos rekomendacijas. Negalima teigti, kad šios rekomendacijos apima tokių schemų kaip ši vertinimo kriterijus, nes jos įsigaliojo daugiau nei prieš dvejus metus iki Prekybos kvotomis direktyvos ir Energijos mokesčių direktyvos priėmimo. Todėl Danijos valdžios institucijos teigė, kad Komisijos savanoriškų susitarimų ir įsipareigojimų, nurodytų 51 skirsnio 1 dalies a punkte, interpretacija yra pernelyg griežta. Visų pirma todėl, kad antroje šio skirsnio pastraipoje teigiama, kad nuostatos taip pat taikomos, kai valstybė narė sumažina mokesčius, jeigu laikomasi tokių sąlygų, kurių poveikis yra toks pat, kaip susitarimų ar savanoriško pobūdžio įsipareigojimų. Danijos valdžios institucijos mano, kad ES kvotų sistema daro tokį patį poveikį, kokį darytų ir savanoriški susitarimai arba CO2 mokestis.
(33)
Jeigu Komisija teigs, kad schema nėra suderinama su 2001 m. aplinkos apsaugos rekomendacijomis, Danijos valdžios institucijų nuomone, schema gali būti patvirtinta remiantis EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu, nes situacija yra iš esmės pasikeitusi priėmus Energijos mokesčių direktyvą ir Direktyvą dėl ES kvotų sistemos ir atitinkamoms bendrovėms dabar taikomas dvigubas reglamentavimas.
(34)
Danija nurodė Komisijos tarnybų darbinį dokumentą (18) kuris parengtas priimant Energijos mokesčių direktyvą. Šiame dokumente Komisija teigė, kad atleidimas nuo CO2, mokesčio, kuris yra suteikiamas bendrovėms, kurias apima ES kvotų sistema, negali būti laikomas valstybės pagalba, nes CO2 mokesčio taikymas ir nustatyta išmetimo riba galėtų būti laikoma dvigubo apmokestinimo forma, o to reikėtų vengti. Be to, Taryba savo posėdžio dėl direktyvos protokole (19), remdamasi Komisijos pasiūlymu, įsipareigojo ištirti mokesčių priemones, taikomas įgyvendinant ES kvotų sistemą, visų pirma siekiant išvengti dvigubo apmokestinimo.
(35)
Savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija paprašė Danijos Vyriausybės pateikti informacijos, įrodančios, kad schema padės įgyvendinti aplinkos apsaugos tikslus arba užtikrinti didesnį energijos vartojimo efektyvumą, t. y. padės pasiekti to, kas būtų pasiekta, jei būtų laikomasi vienodo dydžio minimalaus EB tarifo. Danijos valdžios institucijos nurodė, kad tokia informacija jau buvo pateikta lyginant kvotų kainas su minimaliais Komisijos tarifais. Tuo metu, kai Danija pateikė savo pastabas, kvotos kaina buvo 13 eurų už toną CO2 išlakų, o mažiausias EB tarifas, perskaičiuotas į eurus už toną CO2 išlakų, buvo 1,55 EUR angliai ir koksui, 6,66 EUR dyzelinui ir 2,64 EUR gamtinėms dujoms. 13 eurų už toną CO2 išlakų kaina yra gerokai didesnė finansinė paskata mažinti išlakų kiekį negu mokestis. Pagal Danijos nacionalinio paskirstymo 2005-2007 m. planą kvotomis reguliuojamai Danijos pramonei būtų paskirtas 7,1 % mažesnis kvotų lygis, palyginti negu CO2 išlakų kiekiu, kuris būtų buvęs leistas nekeičiant esamos padėties (įskaitant mokesčius ir savanoriškus susitarimus) per tą patį laikotarpį.
6. SIŪLOMOS PRIEMONĖS ĮVERTINIMAS
6.1. Valstybės pagalba
(36)
Pagal EB sutarties 87 straipsnio 1 dalį valstybės pagalba arba pagalba, teikiama iš valstybinių išteklių, bet kokia forma, kuri iškraipo arba gali iškraipyti konkurenciją suteikdama pranašumą tam tikroms bendrovėms arba tam tikrai produkcijai, yra nesuderinama su bendrąja rinka, nes daro poveikį prekybai tarp valstybių narių.
(37)
Siūloma priemonė lemia valstybės pajamų praradimą ir ją finansuoja Danija iš valstybės išteklių. Pagalbos gavėjai aktyviai dalyvauja rinkose, kuriose vyksta konkurencija ir prekyba tarp valstybių narių, todėl ši priemonė gali potencialiai iškreipti konkurenciją ir paveikti prekybą tarp valstybių narių. Norint nustatyti, ar siūlomai priemonei taikoma 87 straipsnio 1 dalis, reikia svarstyti, ar ji suteikia atrankinės ekonominės naudos pagalbos gavėjams.
(38)
Danijos valdžios institucijos teigė, kad siūloma mokesčių lengvata nesuteikia pagalbos gavėjams atrankinio pranašumo, nes ji apima visas tokios pačios teisinės ir faktinės padėties bendroves, t. y. tas, kurioms yra taikomas dvigubas reglamentavimas. Tačiau Danijos valdžios institucijos tvirtina, kad jeigu būtų nustatyta, kad kalbama apie atrankinį pranašumą, jis būtų grindžiamas šios sistemos pobūdžiu ir struktūra. Taip yra todėl, kad CO2 mokesčio ir ES kvotų sistemos tikslas yra tas pats, t. y. sumažinti CO2 išlakų kiekį. Įvedus ES kvotų sistemą, CO2 mokestis nebepasiekė nė vieno aplinkos apsaugos tikslo. Bendrovėms, kurioms yra taikoma ES kvotų sistema, CO2 mokestis nėra veiksminga priemonė siekiant sumažinti bendrą CO2 išlakų kiekį. Priešingai - tai tėra papildoma finansinė našta.
(39)
Komisija pažymi, kad byloje Adria-Wien (20) buvo nuspręsta, kad „reikia tik nuspręsti, ar valstybinė priemonė pagal nustatytą teisinę sistemą gali suteikti naudos „tam tikroms bendrovėms arba produkcijai“, žr. Sutarties 92 straipsnio 1 dalį, lyginant su kitomis bendrovėmis, kurios, atsižvelgiant į šioje priemonėje pateikiamus tikslus, yra tos pačios faktinės ir teisinės padėties.“ Egzistuoja naujesnė teismų praktika (21) aiškinanti sąvokas nauda ir atranka (22) Gibraltaro sprendime buvo pateikta standartinė valstybės pagalbos mokesčių bylose analizė. Pirmosios instancijos teismas nusprendė, kad tokią analizę turėtų sudaryti: 1) pamatinės sistemos nustatymas, 2) nustatymas, kiek leidžiama nukrypti nuo šios pamatinės sistemos, 3) galimybė pateisinti šiuos leidžiamus nukrypimus remiantis sistemos pobūdžiu ir struktūra.
(40)
Dėl sąvokos atrankinis pranašumas Komisija pirmiausia turi nustatyti pamatinę sistemą. Šiuo atveju Komisija naudojasi standartine analize ir teigia, kad pamatinė sistema yra esama bendra energijos mokesčių sistema (įskaitant visus mokesčius, kurie mokami vartojant kiekvieną energetikos produktą, t. y. CO2 mokestis ir elektros energijos mokestis). Kaip numatyta Energijos mokesčių direktyvos 4 straipsnio 2 dalyje, visi to paties energetikos produkto netiesioginiai mokesčiai gali būti sujungti, norint atitikti minimalius EB mokesčių tarifus. Be to, Danija 2004 m. pristatė du mokesčius - dalį nacionalinės energijos mokesčių sistemos, siekdama parodyti, kad laikomasi Energijos mokesčių direktyvos nuostatų ir pateisinti atleidimą nuo elektros energijos mokesčio (23). Atleisdama pagalbos gavėjus nuo finansinės naštos, kuri būtų buvusi jų gamybos sąnaudų dalis, schema pagalbos gavėjams duoda akivaizdžios naudos, palyginti su nuo mokesčių neatleistomis bendrovėmis, ir todėl nukrypstama nuo pamatinės sistemos. Danijos valdžios institucijos tvirtino, kad vertinant, ar egzistuoja atrankinis pranašumas, reikėtų atsižvelgti į tai, kad pagalbos gavėjams yra taikomas mokestis pagal ES kvotų sistemą. Komisija pažymi, kad energijos mokesčių sistema tik iš dalies turi tą patį tikslą kaip ES kvotų sistema. ES kvotų sistema siekiama sumažinti CO2 išlakų kiekį, o energijos mokesčių sistema taip pat turi ir kitų tikslų, pavyzdžiui, skatinti energijos vartojimo efektyvumą ir surinkti valstybės pajamas. Taip pat yra didelių skirtumų tarp to, kaip funkcionuoja mokesčių arba rinkliavų sistema ir kvotų sistema (pvz., ES kvotų sistemoje nėra faktinių mokesčių, kuriuos turėtų mokėti kiekvienas pagalbos gavėjas už kiekvieną suvartotą energijos vienetą). Atsižvelgdama į šias aplinkybes, Komisija nesutinka su Danijos pozicija, kad CO2 mokestis kartu su ES kvotų sistema turi būti laikomas pamatine sistema.
(41)
NOx sprendime Pirmosios instancijos teismas nutarė, kad nebuvo kalbama apie atranką, nes naudą (nemokamus dujų išmetimo leidimų paskirstymus) gauna tik tos bendrovės, kurios įsipareigojo pagal tą pačią schemą ir todėl negali būti laikomos tos pačios teisinės ir faktinės padėties bendrovėmis kaip ir tos bendrovės, kurios nepriklauso schemai (24). Komisija mano, kad NOx bylos padėtis skiriasi nuo dabartinės. NOx byloje nauda (t. y. nemokami NOx prekybos leidimai) teikiama su sąlyga, kad pagalbos gavėjams yra taikoma tokia pati dujų išmetimo riba pagal tą pačią sistemą. Šiuo atveju yra siūloma teikti CO2 mokesčio, kurį paprastai moka visi energijos vartotojai, lengvatą. Suteikiant lengvatą pagalbos gavėjams būtų taikoma kita (ne mokesčių) sistema. Komisijos nuomone, šis atvejis yra panašesnis į pirmiau minėtą Adria-Wien bylos sprendimą, kuriame Teisingumo Teismas nutarė, kad kalbama apie atrankinį pranašumą, nes energijos mokesčių lengvata suteikė naudos tam tikroms bendrovėms arba tam tikrų prekių gamybai, palyginus su kitomis panašios teisinės ir faktinės padėties bendrovėmis, atsižvelgiant į tikslą, kurio siekiama šiuo mokesčiu.
(42)
Remiantis Komisijos pranešimu dėl valstybės pagalbos taisyklių taikymo su tiesioginiu verslo apmokestinimu susijusioms priemonėms (25) grynai techninio pobūdžio mokesčių priemonės turi būti laikomos (pvz., siekiant išvengti dvigubo apmokestinimo) bendrosiomis priemonėmis (26) Kaip jau minėta, esama svarbių skirtumų tarp mokesčio ir ES kvotų sistemos. Todėl pastaroji negali būti laikoma apmokestinimu pagal minėtąjį pranešimą.
(43)
Dėl šių priežasčių Komisija mano, kad mokesčių lengvata savaime suteikia atrankinį pranašumą, kuris apibrėžtas EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
(44)
Atsižvelgdama į sistemos logiką, Komisija vėl pažymi, kad energijos mokesčių sistema tik iš dalies turi tą patį tikslą kaip ES kvotų sistema. Šiuo atveju pamatinė sistema yra energijos mokesčių sistema. Šia sistema siekiama apmokestinti kiekvieną suvartotą energetikos produktą, o planuojamas mokesčių sumažinimas yra nesuderinamas su šiuo tikslu. Todėl Danija teigia, kad dvigubas reglamentavimas didina įmonės ribines išlaidas nemažindamas bendro CO2 išlakų kiekio. Tačiau Komisija mano, kad šis argumentas yra susijęs tik su galimos valstybės pagalbos suderinamumu, ypač su valstybės pagalbos proporcingumu. Taip yra todėl, kad pagal valstybės pagalbos apibrėžimą ES kvotų sistemos poveikis nėra pamatinės sistemos dalis. NET jeigu Komisija įtrauktų ES kvotų sistemą į pamatinę sistemą, ne visoms veikloms, kurias vykdant išmetama dujų, ir atitinkamam įsipareigojimui pateikti dujų išmetimo leidimus pagal ES kvotų sistemą būtų taikoma siūloma CO2 mokesčio lengvata (27). Tokiu būdu būtų nukrypstama nuo bendrosios logikos, už kurią pasisako Danija, nes lengvata nevisiškai atitiktų sistemos logiką.
(45)
Todėl Komisija nemano, kad siūlomo atleidimo atrankinis pobūdis gali būti grindžiamas mokesčių sistemos pobūdžiu ir logika.
(46)
Priemonės, apie kurią pranešta, priskyrimas prie valstybės pagalbos yra suderinamas su nusistovėjusia Komisijos praktika, pagal kurią atleidimas nuo aplinkos apsaugos mokesčių arba jų sumažinimas paprastai traktuojamas kaip valstybės pagalba. Komisija valstybės pagalba laiko tas schemas (28), kuriomis įvedami CO2 mokesčių sumažinimai toms įmonėms, kurioms taikoma ES kvotų sistema.
(47)
Todėl Komisija daro išvadą, kad priemonė, apie kurią pranešta, yra valstybės pagalba, apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
6.2. Pagalbos suderinamumas su EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu
(48)
Priėmus sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, buvo priimtos naujos Bendrijos gairės dėl valstybės pagalbos aplinkos apsaugai (3) (toliau - 2008 m. gairės). 2008 m. gairių 204 punkte nurodyta, kad po naujų gairių paskelbimo Komisija jas taikys visoms pagalbos priemonėms, apie kurias pranešta ir dėl kurių ji turi priimti sprendimą, nepaisant to, ar apie priemones buvo pranešta iki 2008 m. gairių paskelbimo. Tačiau Gairių 68 punkte nurodyta, kad rengdama šias gaires Komisija nebuvo įgijusi pakankamai patirties įvertinti aplinkos mokesčių sumažinimo suderinamumą, kai atitinkamos bendrovės dalyvauja dujų išmetimo leidimų prekybos sistemoje, ir todėl 2008 m. tvirtinant gaires buvo per anksti nustatyti tam skirtas bendrąsias gaires. Todėl vertinant tokius atvejus bus vadovaujamasi EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu. Komisijai vertinant aplinkos apsaugos klausimus, kurie nėra įtraukti į gaires, paprastai yra vadovaujamasi čia nustatytais kriterijais. Šiuo atveju jau yra nustatyti energijos mokesčių sumažinimo ir atleidimo nuo jų vertinimo kriterijai, todėl būtų mažų mažiausiai nelogiška į juos neatsižvelgti, ypač vertinant, ar parama yra būtina ir ar ji atitinka tikslus.
(49)
Komisija, vertindama pagalbos suderinamumą su EB sutartimi, turi nuspręsti, ar teigiamu minėtosios priemonės poveikiu yra siekiama bendro intereso tikslo (pvz., aukštesnio aplinkos apsaugos lygio), atsižvelgiant į jos potencialų neigiamą poveikį prekybai ir konkurencijai. Šiuo atveju sunku nustatyti, ar įvedus siūlomą schemą būtų naudos aplinkos apsaugai. Nors ES kvotų sistemos ir CO2 mokesčio tikslai yra pasiekti aukštesnį aplinkos apsaugos lygį, pagrindinis mokesčių lengvatos tikslas yra išvaduoti bendroves nuo mokesčių naštos. Taigi siūlomos priemonės poveikis yra tas, kad pagalbos gavėjai gauna konkurencinį pranašumą, kuris savaime negali būti laikomas bendro intereso tikslu. Tačiau neatmetama galimybė, kad aplinkai gali būti daroma tiesioginė nauda, nes mokesčių sumažinimas leidžia sukurti arba išlaikyti aukštesnį mokesčių lygį negu EB minimalus mokestis kitoms bendrovėms (29).
(50)
Antra, 2008 m. gairių 152 punkte nurodyta, kad norint patvirtinti suderintų mokesčių sumažinimą arba atleidimą nuo jų pagal EB sutarties 87 straipsnį, tai turi atitikti atitinkamus EB teisės aktus. Reikalavimas laikytis mokesčių direktyvų taip pat buvo įtvirtintas teismų praktikoje 2001 m. rugsėjo 27 d. Pirmosios instancijos teismo sprendimu byloje T-184/97 BP Chemicals prieš Komisiją (30) Tokiais atvejais kaip šis, t. y. susijusiais su CO2 mokesčio lengvata, visų pirma laikomasi Energijos mokesčių direktyvos. Vadovaujantis šia direktyva, mokesčių lygis turi atitikti minimalų kiekvieno energetikos produkto ar EB elektros energijos tarifą. Minimalūs tarifai yra nurodyti I direktyvos priede. Kaip jau minėta ir nurodyta 4 straipsnio 2 dalyje, Energijos mokesčių direktyvos minimalūs tarifai gaunami apskaičiuojant bendrą naštą, kuri tenka dėl visų netiesioginių mokesčių (išskyrus PVM), kurie tiesiogiai ar netiesiogiai apskaičiuojami pagal suvartotų energetikos produktų ir elektros energijos kiekį. Tos pačios direktyvos 17 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad įmonės, kurios moka mažesnį mokestį nei minimalus ES tarifas, turi sudaryti susitarimus, prekybos leidimais programas ar lygiaverčius susitarimus, kuriais pasiekiami aplinkos apsaugos tikslai, kurie didžiąja dalimi atitinka tikslą, kuris būtų pasiektas, jeigu būtų laikomasi EB minimalių mokesčių tarifų. Savo sprendimu pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija paprašė Danijos suteikti papildomos informacijos, įrodančios, kad ES kvotų sistema iš esmės turėtų tokį patį poveikį kaip mokesčiai. Danija nepateikė jokios papildomos informacijos šia tema. Atsižvelgiant į ES kvotų sistemos kainų lygį, palyginus su EB minimaliais tarifais, vis dėlto negalima atmesti, kad ES kvotų sistemos poveikis yra maždaug lygiavertis tam, kas būtų pasiekta CO2 mokesčiu (31).
(51)
Danija pateikė nuorodą į Žaliąją knygą dėl rinkos priemonių, taikomų aplinkosaugos ir susijusiais politikos tikslais (32) kurią Komisija laiko pagrindu peržiūrint Energijos mokesčių direktyvą (33). Reikėtų pažymėti, kad žalioji knyga yra diskusijų dokumentas, naudojama kaip diskusijų dėl politikos pasirinkimo galimybių pagrindas prieš rengiant pasiūlymus, t. y. ji neturi privalomo pobūdžio. Minėtoje žaliojoje knygoje Komisija pripažįsta, kad ES kvotų sistema ir Energijos mokesčių direktyva bent jau tam tikru mastu turi tą patį tikslą, ir teigia, kad reikėtų vengti dubliavimosi. Kalbant apie energijos mokesčius, žaliojoje knygoje taip pat aptariami keli energijos mokesčio tikslai ir siūloma energijos mokestį padalyti į CO2 dalį ir su energija susijusią dalį. Logiškai mąstant, CO2 dalis neturėtų būti taikoma įrenginiams, įtrauktiems į ES kvotų sistemą. Kadangi vadovaujantis ES kvotų sistema Danijos bendrovės jau yra atleistos nuo energijos mokesčio, jei priemonė bus patvirtinta, jos neturės mokėti jokių gamyboje suvartojamos energijos mokesčių. Todėl Komisija nemano, kad Danijos siūloma priemonė yra suderinama su žaliojoje knygoje išdėstytomis mintimis.
(52)
Laikantis atitinkamų EB teisės aktų, valstybės pagalbos taisyklių, taikomų mažinant aplinkos mokesčius arba atleidžiant nuo jų, principas yra pritarti situacijoms, kai yra atsižvelgiama į EB mokesčių tarifus, o griežtesnė praktika yra taikoma tais atvejais, kai pagalbos gavėjams suteikiamos prastesnės konkurencijos sąlygos nei tos, kurios nustatomos minimaliais tarifais. Tai reiškia, kad mokesčių lengvata gali būti patvirtinta be papildomos analizės tais atvejais, kai yra laikomasi EB minimalių tarifų, o mokesčių lengvatas, kurios yra mažesnės už minimalius tarifus, savo ruožtu, laikyti ypač iškraipančiomis konkurenciją. Todėl Komisija turėtų detaliau įvertinti tokios pagalbos būtinumą ir proporcingumą. Šio vertinimo pagrindu Komisija turėtų laikyti informaciją, kurią yra gavusi iš valstybių narių.
(53)
Vadovaudamasi 2008 m. gairių 158 punktu ir vertindama pagalbos reikalingumą, Komisija turėtų nuspręsti, 1) ar pagalbos gavėjo pasirinkimas yra grindžiamas objektyviais ir aiškiais kriterijais, 2) ar yra aiškus gamybos išlaidų padidėjimas ir 3) ar šį padidėjimą galima perkelti vartotojams, smarkiai nemažinant pardavimų (tai įrodoma apskaičiuojant tam tikrų bendrovių arba sektorių produktų kainų elastingumą, prarastą pardavimo apimtį ir (arba) sumažėjusį pelną).
(54)
Šiuo atveju pagalbos gavėjai pasirenkami remiantis objektyviais ir aiškiais kriterijais, t. y. dalyvavimu ES kvotų sistemoje. Kalbant apie antrąjį kriterijų, vadovaujantis Energijos mokesčių direktyvos 17 straipsnio 1 dalimi, visos bendrovės (bent jau dabartinėje situacijoje) yra daug energijos suvartojančios bendrovės, vadinasi, galima teigti, kad laikomasi ir šio kriterijaus. Informacija apie mažėjančią atitinkamo pagalbos gavėjo apyvartą ir (arba) rinkos dalį būtų vertingas rodiklis, kad priemonė yra būtina. Tačiau Danija tokios informacijos nepateikė. Vietoj to Danija pateikė visų pagalbos gavėjų sąrašą, nurodydama jų CO2 išlakų kiekį 2005, 2006 ir 2007 m. Per šiuos trejus metus kai kurie iš šių pagalbos gavėjų sumažino savo išlakų kiekį, o kiti - padidino. Didžiausią pagalbą gautų cemento pramonės įmonės (mokesčio bazė yra apie 2,8 mln. tonų CO2 išlakų per metus), cukraus pramonės įmonės (0,2 mln. tonų per metus) ir naftos perdirbimo pramonės įmonės (0,1 mln. tonų per metus). Taigi Danija neįrodė, jog tai, kad buvo naudojamasi abiem sistemomis, lėmė žymiai padidėjusias gamybos sąnaudas, kurių negalima perkelti vartotojui smarkiai nesumažinus pardavimų.
(55)
Komisija negali daryti išvados, kad siūloma schema yra būtina.
(56)
Kalbant apie proporcingumą, pagal 2008 m. direktyvos 159 punktą kiekvienas pagalbos gavėjas turi atitikti šiuos kriterijus: 1) Kiekvienas pagalbos gavėjas moka dalį nacionalinio mokesčio, kuris iš esmės atitinka kiekvieno pagalbos gavėjo aplinkos apsaugos veiksmingumą, palyginus su veiksmingumu, susijusiu su geriausia technologija EEE. Tie pagalbos gavėjai, kurie naudojasi geriausia technika, gali pasinaudoti mokesčio sumažinimu, atitinkančiu gamybos sąnaudų padidėjimą, atsirandantį dėl mokesčio naudojant geriausią technologiją, kurio negalima perkelti vartotojams; 2) Pagalbos gavėjai moka bent 20 % nacionalinio mokesčio, nebent būtų pateisinamas mažesnis lygis; arba 3) Pagalbos gavėjai gali sudaryti susitarimus su valstybėmis narėmis, kuriais jie įsipareigoja siekti aplinkos apsaugos tikslų, turinčių tokį patį poveikį, koks būtų pasiektas, jeigu būtų laikomasi 1 ir 2 punktų arba taikomi EB minimalūs tarifai.
(57)
Danijos valdžios institucijos atsakė, kad jos neturi informacijos apie geriausią techniką ir kad bet kuriuo atveju siūloma priemonė jos nereikalauja. Antrojo kriterijaus nesilaikoma, ir, jei būtų mokama 20 % nacionalinio mokesčio, mokesčių tarifas būtų gerokai didesnis negu EB minimalūs tarifai. Kalbant apie trečiąjį kriterijų, kai kurie pagalbos gavėjai jau yra sudarę savanoriškus susitarimus, pagal kuriuos jie turi teisę mokėti už EB minimalius tarifus mažesnį tarifą. Šioje priemonėje siūloma pakeisti tokius susitarimus ES kvotų sistema. ES kvotų sistema egzistuoja nepriklausomai nuo siūlomos mokestinės priemonės, todėl nereikia jokių papildomų Danijos veiksmų mainais už siūlomą mokesčių lengvatą.
(58)
Savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą Komisija paprašė Danijos pateikti informacijos apie priemones, kurias galėtų naudoti Danijos valdžios institucijos, norėdamos užtikrinti, kad nuo mokesčių būtų atleistos tik atskiros bendrovės, kurios turi su dalyvavimu ES kvotų sistemoje susijusių grynųjų išlaidų, ir kad būtų padengiamos tik tokios grynosios išlaidos. Tokia informacija būtų galėjusi nurodyti, ar pagalba yra proporcinga siekiamam tikslui, nors galėtų būti svarstoma, ar toks požiūris atitinka aplinkos apsaugos tikslus, nes naudą gautų tos įmonės, kurios turėtų pirkti dujų išmetimo leidimus, nes jos nemažina taršos. Bet kuriuo atveju Danijos valdžios institucijos nei įrodė, nei užtikrino, kad atleidimai nuo mokesčio būtų taikomi tik toms bendrovėms, kurios yra sumokėjusios už dujų išmetimo leidimus (34).25
(59)
Danijos valdžios institucijos taip pat neįrodė, kad siūloma pagalba yra proporcinga.
(60)
Kalbant apie konkurencijos iškraipymą, Danijos bendrovėms, kurioms netaikoma ES kvotų sistema, ir kitų valstybių narių bendrovėms yra arba taikomos visiškai vienodos sąlygos, kurias apibrėžia EB minimalūs tarifai, arba galioja 2008 m. gairėse nustatytos taisyklės. Todėl siūlomas atleidimas nuo mokesčio padidintų Danijos įmonių, kurioms taikoma ES kvotų sistema, konkurencingumą ir tokiu būdu nepagrįstai iškraipytų konkurenciją kitų valstybių narių bendrovių atžvilgiu.
(61)
Atsižvelgusi į šias aplinkybes ir į 2008 m. gaires, Komisija mano, kad ši priemonė negali būti laikoma suderinama su EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu.
(62)
Pradėjusi oficialią tyrimo procedūrą, Komisija gavo pastabų iš trečiųjų šalių, kuriose teigiama, kad atleidimo nuo mokesčių arba jų sumažinimo sumos dažniausiai yra mažesnės už ribas, nustatytas 2006 m. gruodžio 15 d. Komisijos reglamente (EB) Nr. 1998/2006 dėl Sutarties 87 ir 88 straipsnių taikymo de minimis pagalbai (35) (toliau - de minimis reglamentas). Jei Danijos valdžios institucijos įsipareigotų užtikrinti, kad de minimis taisyklių būtų laikomasi visais atvejais, galima būtų teigti, kad priemonė neatitinka 87 straipsnio 1 dalyje nurodytų kriterijų, ir ją būtų galima įgyvendinti nepranešus Komisijai.
(63)
Komisija savo sprendime pradėti oficialią tyrimo procedūrą pabrėžė, kad siūloma sistema galėtų būti laikoma suderinama su bendrąja rinka, jei būtų laikomasi Energijos mokesčių direktyvoje nustatytų minimalių tarifų. Tame pačiame sprendime Komisijos išreikštą susirūpinimą, ar būtų laikomasi principo „teršėjas moka“, taip pat galima būtų išsklaidyti, jeigu pagalbos gavėjai mokėtų EB minimalius tarifus. Iš tiesų energijos mokesčių sumažinimas iki EB minimalių tarifų atitinka 2008 m. rugpjūčio 6 d. Komisijos reglamento (EB) Nr. 800/2008, skelbiančio tam tikrų rūšių pagalbą suderinama su bendrąja rinka taikant Sutarties 87 ir 88 straipsnius, 25 straipsnį (Bendrasis bendrosios išimties reglamentas) (36) ir todėl apie tai neturi būti pranešta Komisijai.
(64)
1999 m. kovo 22 d. Tarybos reglamento Nr. 659/1999, nustatančio išsamias EB sutarties 93 straipsnio taikymo taisykles, 7 straipsnio 4 dalyje teigiama (37) kad Komisija gali užbaigti formalią tyrimo procedūrą priimdama teigiamą sprendimą, kuriame nustatomos sąlygos, pagal kurias pagalba gali būti laikoma suderinama su bendrąja rinka. Tokių sąlygų laikymasis yra griežtai kontroliuojamas.
(65)
Komisija mano, kad šiuo atveju pagalba gali būti leidžiama tol, kol pagalbos gavėjai vis dar moka bent EB minimalius mokesčių tarifus, kurie yra taikomi kiekvienam energijos šaltiniui, t. y. taikant CO2 išlakų mokestį arba kitą energijos mokestį. Tačiau Komisija mano, kad taikant mokesčio lengvatą pasiekiamas lygis, mažesnis negu minimalūs tarifai, todėl pagalba yra nesuderinama su EB sutartimi ir negali būti įgyvendinama.
(66)
Be to, vadovaujantis pirmiau nurodytomis aplinkybėmis aišku, kad schema, apie kurią pranešta, atitinka Energijos mokesčių direktyvą, ypač 17 straipsnio 1 dalies a punktą. Pagal šią nuostatą visi pagalbos gavėjai tikrai yra daug energijos suvartojantys pagalbos gavėjai ir yra išlaikomi direktyvoje nurodyti minimalūs tarifai.
7. IŠVADOS
(67)
Komisija mano, kad siūloma schema „CO2 mokesčio už kvotomis reguliuojamą sunaudotų degalų kiekį pramonėje pakeitimas“ yra valstybės pagalba, kaip apibrėžta EB sutarties 87 straipsnio 1 dalyje.
(68)
Atsižvelgiant į tai, kad visi pagalbos gavėjai dar moka mokestį už kiekvieną energijos šaltinį, kuriam taikomi EB minimalūs mokesčių tarifai, pagalba laikoma suderinama su EB sutarties 87 straipsnio 3 dalies c punktu.
(69)
Siūlomos schemos dalis, siūlanti taikyti žemesnį mokesčių lygį negu suderinti minimalūs tarifai, yra nesuderinama su EB sutartimi,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Kadangi Danijos siūlomai schemai (2004 m. birželio 9 d. įstatymas Nr. 464) netaikomas Reglamentas (EB) Nr. 1998/2006, ši schema yra valstybės pagalba, kuri suderinama su bendrąja rinka tik tokiu atveju, jeigu pagalbos gavėjai už savo suvartotą energiją moka bent jau minimalius Bendrijos apmokestinimo tarifus, nustatytus Direktyvos 2003/96/EB I priede, atitinkantį mokestį.
Jei Danija nori įgyvendinti šią pagalbos priemonę, ją reikia atitinkamai pakeisti.
2 straipsnis
Ne vėliau kaip per du mėnesius nuo pranešimo apie šį sprendimą Danija turi informuoti Komisiją apie priemones, kurių buvo imtasi jam įvykdyti.
3 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Danijos Karalystei.
Priimta Briuselyje 2009 m. birželio 17 d.