Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3448/93
1993 m. gruodžio 6 d.
nustatantis prekybos tvarką, taikomą tam tikroms iš perdirbtų žemės ūkio produktų pagamintoms prekėms
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ir ypač į jos 43 ir 113 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
kadangi Sutarties 38-47 straipsniuose numatyta sukurti bendrąją žemės ūkio politiką, taikomą Sutarties II priede išvardytiems žemės ūkio produktams;
kadangi į Sutarties II priedą neįtraukta nemažai prekių, kurioms gaminti naudojami tam tikri žemės ūkio produktai;
kadangi būtina numatyti priemones, kurios bendrosios žemės ūkio politikos ir bendrosios prekybos politikos sąlygomis leistų įvertinti, kokią įtaką prekyba tokiomis prekėmis turi Sutarties 39 straipsnyje numatytiems tikslams ir kaip Sutarties 43 straipsniui įgyvendinti numatytos priemonės veikia tų prekių padėtį rinkoje, esant žemės ūkio produktų supirkimo kainų skirtumams Bendrijoje ir už jos ribų bei pačių žemės ūkio produktų kainų skirtumams;
kadangi Sutartyje nustatyta, kad žemės ūkio politika ir prekybos politika yra Bendrijos politikos sritys; kadangi, siekiant įgyvendinti Sutarties tikslus, reikia nustatyti visoje Bendrijoje taikomas bendras ir išsamias taisykles, reglamentuojančias prekybą tam tikromis prekėmis, pagamintomis perdirbant žemės ūkio produktus;
kadangi 1980 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3033/80, nustatantis prekybos sistemą, taikytiną kai kurioms prekėms, gautoms perdirbant žemės ūkio produktus [4], numato tam tikroms importuojamoms prekėms taikyti privalomąjį mokėjimą, susidedantį iš nustatyto dydžio komponento, skirto perdirbamosios pramonės apsaugai, ir kintamo dydžio komponento, skirto atitinkamų žemės ūkio produktų kainų Bendrijoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumams išlyginti;
kadangi reikia išlaikyti Reglamentu (EEB) Nr. 3033/80 nustatytos tvarkos bendrąjį pobūdį, ją papildant tam tikromis priemonėmis, paaiškintomis toliau, ir atitinkamai patikslinant; kadangi, viena vertus, B priedo 1 lentelėje išvardytoms prekėms, kurioms šiuo metu taikoma minėtoji tvarka, reikia sudaryti sąrašą žemės ūkio produktų, kurių kainų skirtumai Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje gali būti išlyginti importuojant, ir, kita vertus, taip pat turi būti įmanoma iš šių žemės ūkio produktų išskirti bazinius produktus, kurių kainų skirtumai faktiškai fiksuojami, ir ekvivalentiniais bazinių produktų kiekiais išreikšti kitų žemės ūkio produktų, asimiliuotų produktų ir juos perdirbant gautų produktų kiekius;
kadangi, siekiant atsižvelgti į naujus Bendrijos susitarimus ir pokyčius bendrojoje žemės ūkio politikoje, reikia atitinkamai pataisyti ir papildyti prekybos šiomis prekėmis taisykles;
kadangi Reglamentas (EEB) Nr. 3033/80 netaikomas tam tikroms prekėms, įtrauktoms į Kombinuotosios prekių nomenklatūros 1-24 skyrius; kadangi šioms prekėms gaminti taip pat naudojami žemės ūkio produktai, kuriems taikoma bendroji žemės ūkio politika; kadangi šių prekių importui taikomi privalomieji mokėjimai taip pat turi išlyginti jų gamybai naudojamų žemės ūkio produktų kainų Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumus ir garantuoti su jomis susijusios perdirbamosios pramonės apsaugą; kadangi dėl to būtina sujungti taisykles, taikomas visoms prekėms, kurių didelei daliai pagaminti naudojami žemės ūkio produktai;
kadangi, laikydamasi sudarytų susitarimų, Bendrija privalo apriboti šiuos privalomuosius mokėjimus sumomis, pakankamomis visiškai ar iš dalies išlyginti aptariamų prekių gamybai naudojamų žemės ūkio produktų kainų skirtumus; kadangi dėl to reikia nustatyti, kuri šioms prekėms taikomo privalomojo mokėjimo dalis skiriama atitinkamų žemės ūkio produktų kainų skirtumams išlyginti;
kadangi bazinių žemės ūkio produktų kainų Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje skirtumai išlyginami žemės ūkio mokesčiais; kadangi dėl to būtina išlaikyti glaudų ryšį tarp prekėms taikomo privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponento apskaičiavimo ir importuojamiems neperdirbtiems baziniams produktams taikomo privalomojo mokėjimo komponento apskaičiavimo;
kadangi, siekiant išvengti nereikalingų administracinių formalumų, nedidelių sumų iš valstybių narių neturi būti reikalaujama ir valstybės narės turi būti atleidžiamos nuo su tam tikra operacija susijusių sumų tikslinimo, jeigu gautas skirtumas yra nedidelis;
kadangi lengvatinių susitarimų vykdymas neturi apsunkinti prekybos su trečiosiomis valstybėmis tvarkos; kadangi todėl vykdymo taisyklės turi garantuoti, kad eksportui lengvatinėmis sąlygomis deklaruotos prekės nebūtų faktiškai eksportuojamos bendrąja tvarka, ir atvirkščiai;
kadangi reikia nustatyti eksporto grąžinamųjų išmokų išmokėjimo tvarką tam tikriems žemės ūkio produktams, naudojamiems Sutarties II priede nenumatytoms prekėms gaminti, siekiant išvengti žalos minėtų prekių gamintojams, kurie turi pirkti žaliavas bendrosios žemės ūkio politikos pagrindu nustatytomis kainomis; kadangi šių grąžinamųjų išmokų sumos gali būti ne didesnės kaip skirtumas tarp atitinkamo žemės ūkio produkto kainų Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje; kadangi ši tvarka turi būti nustatyta kaip atitinkamų rinkų bendro organizavimo dalis;
kadangi tokių grąžinamųjų išmokų išmokėjimas numatytas 1992 m. birželio 30 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1766/92 dėl bendro grūdų rinkos organizavimo [5] 13 straipsnyje ir atitinkamuose tam tikrų kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio produktų rinkos organizavimo straipsniuose; kadangi įgyvendinimo taisyklės turi būti vadybos komiteto patvirtintos Reglamento (EEB) Nr. 1766/92 23 straipsnyje ir atitinkamuose kitų susijusių reglamentų straipsniuose numatyta tvarka; kadangi grąžinamųjų išmokų sumos turi būti nustatomos ta pačia tvarka, kaip ir grąžinamųjų išmokų už eksportuojamus neperdirbtus žemės ūkio produktus sumos; kadangi minėtos tvarkos įgyvendinimo taisyklės turi būti nustatomos pirmiausia atsižvelgiant į atitinkamų prekių gamybą; kadangi įgyvendinimo taisyklių pagrindas atitinkamai turi būti tas pats;
kadangi šiame reglamente numatytas žemės ūkio apsaugos mechanizmas tam tikromis ypatingomis aplinkybėmis gali pasirodyti netinkamas; kadangi tokia rizika gali atsirasti ir dėl lengvatinių susitarimų; kadangi siekiant šiais atvejais nepalikti Bendrijos rinkos neapsaugotos nuo su tuo susijusių sutrikimų, būtina numatyti visas skubiai taikytinas priemones;
kadangi šiame reglamente minimai prekybai reikia taikyti 1992 m. spalio 12 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2913/92, nustatantį Bendrijos muitų kodeksą [6];
kadangi skirtumas tarp į Sutarties II priedą įtrauktų žemės ūkio produktų ir į jį neįtrauktų žemės ūkio produktų yra Bendrijai būdingas kriterijus, atspindintis Bendrijos žemės ūkio ir maisto pramonės situaciją; kadangi tam tikrose trečiosiose valstybėse, su kuriomis Bendrija sudaro susitarimus, situacija gali būti kitokia; kadangi dėl to tuose susitarimuose reikia numatyti galimybę Sutarties II priede neišvardytiems perdirbtiems žemės ūkio produktams taikomas bendrąsias taisykles mutatis mutandis taikyti ir tam tikriems Sutarties II priede išvardytiems žemės ūkio produktams;
kadangi reglamentui būtinos išsamios įgyvendinimo taisyklės; kadangi tokias išsamias įgyvendinimo taisykles reikia nustatyti pasitarus su vadybos komitetu, kuriame valstybės narės turi savo atstovus; kadangi taisyklėse, be kita ko, turi būti numatyta bazinių produktų kiekių, laikomų sunaudotais Reglamente (EEB) Nr. 3033/80 numatytų ir šio reglamento B priedo 1 lentelėje išvardytų prekių gamybai, nustatymo taisyklės, pakeičiančios 1980 m. lapkričio 11 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3034/80, nustatantį bazinių produktų kiekius, laikomus sunaudotais Reglamente (EEB) Nr. 3033/80 [7] numatytoms prekėms gaminti,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
1. Šis reglamentas nustato prekybos tvarką, taikomą tam tikroms 2 dalies trečioje įtraukoje apibrėžtoms prekėms:
a) kurių gamybai naudojamas vienas ar daugiau perdirbtų arba neperdirbtų žemės ūkio produktų arba
b) kurios pagal 13 straipsnio 2 dalį laikomos pagamintomis iš žemės ūkio produktų; arba
c) kurios klasifikuojamos toje pačioje (aštuonženkliu skaičiumi žymimoje) Kombinuotosios nomenklatūros subpozicijoje, kaip a ir b punktuose minimos prekės.
2. Šiame reglamente:
- "žemės ūkio produktai" - tai Sutarties II priede nurodyti produktai,
- "baziniai produktai" - tai tam tikri žemės ūkio produktai, nurodyti šio reglamento A priede arba tų produktų gamyboje panaudoti ar iš jų perdirbti produktai ir kurių kainos Bendrijos rinkoje ir pasaulinėje rinkoje yra skirtingos. Laikoma, kad šie kainų skirtumai atspindi visų tinkamų produktų kainų skirtumus.
Tačiau:
i) jeigu lengvatiniame susitarime numatyta išlyginti kitų nei A priede išvardytų žemės ūkio produktų kainų skirtumus, tinkamų produktų sąrašą tame susitarime galima papildyti kitais baziniais produktais;
ii) jeigu su tam tikru regionu sudarytame lengvatiniame susitarime numatytas ypatingas kainų išlyginimo būdas, skirtumą tarp Bendrijos rinkos ir pasaulinės rinkos kainų galima pakeisti tame susitarime apibrėžtu skirtumu.
- "prekės" - tai produktai, neįtraukti į Sutarties II priedą, kurie yra gaminami vien tik iš žemės ūkio produktų arba kurių gamyboje žemės ūkio produktai naudojami iš dalies ir kurie nurodyti šio reglamento B priede.
3. Šis reglamentas taip pat gali būti taikomas tam tikriems žemės ūkio produktams, kurie yra lengvatinės prekybos objektas.
Tokiu atveju reikia atitinkamu susitarimu patvirtinti sąrašą produktų, kuriems taikomos prekybos prekėmis taisyklės.
I ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBOS TVARKA
1 SKYRIUS
Importavimas
2 straipsnis
1. Importuojant į Bendriją B priede išvardytas prekes, imamas privalomasis mokėjimas; nustatant šį privalomąjį mokėjimą, atsižvelgiama į:
a) tų prekių gamybos ir pardavimo sąlygas;
b) skirtumus tarp žemės ūkio produktų, panaudotų toms prekėms gaminti, kainų Bendrijos rinkoje ir
- importo iš trečiųjų valstybių kainų, kur aptariamųjų bazinių produktų kainos yra didesnės nei Bendrijoje, arba
- tam tikrų žemės ūkio produktų kainų tam tikrose trečiosiose valstybėse, jeigu tai numatyta lengvatiniame susitarime.
2. Už B priedo 1 lentelėje išvardytas prekes imamas pirmoje straipsnio dalyje minimas privalomasis mokėjimas susideda iš:
- ad valorem muito, sudarančio nustatyto dydžio privalomojo mokėjimo komponentą, kuriuo atsižvelgiama į prekės pagaminimo ir pardavimo sąlygas,
- "žemės ūkio komponento", kuris panaudojamas 1 straipsnio dalies b punkte minimiems kainų skirtumams išlyginti.
Žemės ūkio komponentas gali būti tik tokio dydžio, kad padengtų tik A priede nurodytų žemės ūkio produktų, juos gaminant panaudotų produktų arba juos perdirbant gautų produktų kainų skirtumus.
Jis gali būti kintamo dydžio komponento, nustatomo pagal 3 straipsnyje nurodytas sąlygas, arba nustatyto dydžio komponento, nustatomo pagal 5 straipsnyje nurodytas sąlygas, formos.
3. B priedo 2 lentelėje išvardytoms prekėms žemės ūkio komponentą sudaro muitas arba kaip konkreti suma mato vienetui.
Žemės ūkio komponentas gali būti pakeistas viena iš 2 dalyje nurodytų formų, jeigu tokia galimybė numatyta lengvatiniame susitarime.
4. Atsižvelgiant į 10 straipsnio nuostatas, draudžiama prekes apmokestinti bet kokiais tam pačiam tikslui skirtais muitais ar lygiaverčio poveikio privalomaisiais mokėjimais, išskyrus pirmoje dalyje nurodytą privalomąjį mokėjimą.
3 straipsnis
1. Kiekvienai B priedo 1 lentelėje išvardytai prekei Komisija nustato kintamo dydžio komponentą.
Kintamo dydžio komponentas nustatomas remiantis bazinių produktų, laikomų sunaudotais atitinkamoms prekėms gaminti, kiekiais, apskaičiuojamais 13 straipsnio 2 dalyje nurodytu būdu bei 2 dalyje apibrėžtais kainų skirtumais.
Laikantis 13 straipsnio 1 dalies nuostatų, turi būti sudarytas sąrašas bazinių produktų, kuriais turi būti išreiškiami žemės ūkio produktų kiekiai.
2. Kiekvienam baziniam produktui Komisija:
- nustato skirtumą tarp:
a) vidutinės ribinės kainos ataskaitiniu laikotarpiu, už kurį apskaičiuojamas kintamo dydžio komponentas; ir
b) vidutinės CIF kainos (išskyrus specialiąsias CIF kainas) arba, kur reikia, kainas franko pasienyje, kuriomis buvo remiamasi nustatant mokestį laikotarpiui prieš tą laikotarpį, kuriam nustatytas kintamo dydžio komponentas,
- arba izogliukozės atveju taiko Reglamento (EEB) Nr. 1785/81 [8] 16 straipsnio dalyje 6 nurodytus vidutinius mokesčius, kurie buvo nustatyti ankstesniam laikotarpiui nei laikotarpis, kuriam nustatomi komponentai.
3. Antroje dalyje minimas laikotarpis yra 3 mėnesiai. Jeigu laikotarpis patenka į du kalendorinius arba realizacijos metus, jį galima toliau skirstyti į du 1 ir 2 mėnesių trukmės laikotarpius arba pagal lengvatinius susitarimus laikotarpis gali būti pratęstas ilgesniam nei 3 mėnesių laikotarpiui.
Skaičiuojant CIF kainas, kainas franko pasienyje ar mokesčius, į praėjusio laikotarpio paskutinių 20 dienų duomenis neatsižvelgiama.
4. Jeigu neįmanoma gauti kurių nors 2 dalyje minimiems kainų skirtumams apskaičiuoti reikalingų duomenų apie vieną ar daugiau bazinių produktų, Komisija šiuos duomenis pakeičia atitinkamais turimais duomenimis iš artimiausio praėjusio laikotarpio, kur reikia pakoregavusi juos pagal mėnesinius mokėjimų svyravimus arba kitus žinomus veiksnius, sąlygojančius trūkstamų duomenų ir jiems pakeisti parinktų duomenų palyginamumą.
Gavusi duomenis, kurių anksčiau trūko, Komisija gali nustatyti pakoreguotus kintamo dydžio komponentus, jeigu taikant ankstesnės pastraipos nuostatas smarkiai sutriko prekyba arba gresia rimtas tokio sutrikimo pavojus.
4 straipsnis
1. Jeigu Bendrajame muitų tarife nurodomas didžiausias privalomasis mokėjimas, 2 straipsnio 2 dalyje nurodytas privalomasis mokėjimas negali jo viršyti.
Jeigu didžiausią privalomąjį mokėjimą galima taikyti tik esant tam tikromis sąlygomis, šios sąlygos nustatomos pagal 1987 m. liepos 23 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2658/87 dėl tarifų ir statistinės nomenklatūros bei dėl Bendrojo muitų tarifo 11 straipsnio 1 dalį [9].
2. Jeigu didžiausią privalomąjį mokėjimą sudaro papildomas muitas už įvairių rūšių cukrų, išreikštą sacharoze (AD S/Z), arba miltus (AD F/M), toks papildomas muitas apskaičiuojamas atitinkamai laikant arba cukrų, arba miltus vieninteliu žemės ūkio produktu.
Cukraus arba miltų kiekis nustatomas pagal 13 straipsnio 1 dalyje numatytas sąlygas.
Jeigu 13 straipsnio 1 dalyje numatyti faktiškai sunaudoto cukraus arba miltų kiekiai nežinomi, šie kiekiai nustatomi taip pat, kaip ir skaičiuojant žemės ūkio komponentą.
3. Kiekvienam 3 straipsnio 3 dalyje nurodytam laikotarpiui Komisija nustato:
a) papildomų privalomųjų mokėjimų sumas, apskaičiuojamas šio straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka;
b) kainų skirtumus papildomiems privalomiesiems mokėjimams, nustatomiems 3 straipsnio 2 dalyje numatyta tvarka.
5 straipsnis
1. Jeigu A priede numatyti mokesčiai, taikomi bazinių produktų importui, pakeičiami nustatyto dydžio sumomis, B priedo 1 lentelėje išvardytoms prekėms taikomi kintamo dydžio komponentai apskaičiuojami šių sumų pagrindu.
2. Kiekvienam baziniam produktui, į kurį reikia atsižvelgti apskaičiuojant žemės ūkio komponentą, nustatyta suma, kai taikoma 3 straipsnio 2 dalis, keičiama baziniam produktui, laikomam panaudotu prekei gaminti, taikoma suma.
3. Data, nuo kurios nustatant žemės ūkio komponentą, atsižvelgiama į bazinių produktų importui taikomas nustatytas sumas, patvirtinama 16 straipsnyje nustatyta tvarka.
6 straipsnis
1. Prekybos pagal lengvatinius susitarimus su šalimis, atitinkančiomis Bendrijos teisės aktų perdirbtiems žemės ūkio produktams keliamus reikalavimus, atveju, skaičiuojant žemės ūkiui komponentą:
a) pagal 13 straipsnio 2 dalį apskaičiuoti panaudotų žemės ūkio produktų kiekiai gali būti pakeisti importuojamų prekių gamybai faktiškai sunaudotais kiekiais, jeigu Bendrija yra sudariusi muitų bendradarbiavimo sutartį, kurioje numatyta galimybė nustatyti tokius kiekius; tokiu atveju tiesioginio palyginamumo dėlei galima nustatyti perskaičiavimo koeficientus, atsižvelgiant į atitinkamus sutarties šalių bazinių produktų apibrėžimus;
b) 3 straipsnio 2 dalyje nurodytas kainų skirtumas gali būti pakeistas žemės ūkio produktų kainų Bendrijoje ir atitinkamame regione skirtumų tiesioginio išlyginimo sistema arba tiesioginiu išlyginimu tam regionui bendrai nustatant vieną kainą;
c) jeigu dėl b punkto taikymo yra gaunamos sumos, darančios nedidelį poveikį nurodytoms prekėms, šis susitarimas gali būti pakeistas vienodų dydžių arba normų sistema.
2. 1 dalyje minimi žemės ūkio komponentai gali būti taikomi skirtingam nei nelengvatinei prekybai nustatytam laikotarpiui.
3. Ad valorem muitai, atitinkantys B priedo 2 lentelėje nurodytoms prekėms taikomą žemės ūkio komponentą, gali būti pakeisti kitu žemės ūkio komponentu, jeigu jis numatytas lengvatiniame susitarime.
4. Šio straipsnio 1-3 dalių taikymui reikalingos išsamios taisyklės priimamos 16 straipsnyje numatyta tvarka, jei atitinkamas lengvatinis susitarimas numato:
- susitarime priimtas žemės ūkio produktų kainas,
- laikotarpį, kuriam nustatomi šie žemės ūkio komponentai,
- prekes ir žemės ūkio produktus, kuriems taikomos Susitarime numatytos taisyklės.
Jei minėtame susitarime vienas arba keli komponentai nenumatyti, juos tvirtina Taryba Sutarties 113 straipsnyje nurodyta tvarka.
5. Kitos lengvatinių susitarimų nuostatų įgyvendinimo taisyklės nustatomos 16 straipsnyje nurodyta tvarka.
Šios įgyvendinimo taisyklės, be kita ko, nustato:
- lengvatinių susitarimų įforminimo dokumentų pildymo ir platinimo tvarką,
- būtinas apsaugos nuo prekybos iškreipimo priemones.
7 straipsnis
1. Jeigu lengvatinis susitarimas numato 2 straipsnio 1 dalies a punkte numatyto privalomojo mokėjimo dalies sumažinimą arba jo išnykimą, B priedo 1 lentelėje išvardytų prekių atveju tai yra nustatyto dydžio komponentas. Jeigu susitarimas apima kitas prekes, ši privalomojo mokėjimo dalis gaunama iš bendros privalomojo mokėjimo sumos atimant susitarime numatytą žemės ūkio komponentą, jeigu susitarime nenumatyta tą dalį nustatyti kitais būdais.
2. Jeigu lengvatinis susitarimas numato žemės ūkio komponento sumažinimą, išsamios tokių sumažintų žemės ūkio komponentų nustatymo ir valdymo taisyklės priimamos 16 straipsnyje numatyta tvarka jeigu susitarime nurodomi:
- produktai, kuriems gali būti taikomi tokie sumažinimai,
- prekių kiekiai arba kvotų vertė, kuriems gali būti taikomi tokie sumažinimai, arba šių kiekių ar verčių apskaičiavimo metodas,
- žemės ūkio komponento sumažinimas kiekvienam aptariamam baziniam produktui.
Jei minėtame susitarime vienas arba keli komponentai nenumatyti, juos tvirtina Taryba Sutarties 113 straipsnyje nurodyta tvarka.
2 SKYRIUS
Eksportas
8 straipsnis
1. Eksportuojant prekes, už joms gaminti panaudotus žemės ūkio produktus, atitinkančius Sutarties 9 straipsnio 2 dalyje nurodytas sąlygas, gali būti mokamos grąžinamosios išmokos, nustatytos pagal bendro rinkos organizavimo atitinkamuose sektoriuose nuostatas.
Eksporto grąžinamosios išmokos nemokamos už žemės ūkio produktus, panaudotus gaminti prekėms, kurios neminimos bendro rinkos organizavimo potvarkiuose ir kurioms nenumatytos eksporto grąžinamosios išmokos už tokių prekių forma eksportuojamus produktus.
2. Sudarant prekių, už kurias gali būti mokamos eksporto grąžinamosios išmokos, sąrašus atsižvelgiama į:
- toms prekėms gaminti panaudotų žemės ūkio produktų kainų skirtumų Bendrijos ir pasaulinėje rinkoje poveikį,
- būtinybę visiškai arba iš dalies išlyginti šį skirtumą, sudarant sąlygas toms prekėms gaminti panaudotiems žemės ūkio produktams eksportuoti.
Sąrašas sudaromas laikantis bendro žemės ūkio rinkų organizavimo nuostatų.
3. Šiame straipsnyje minimų grąžinamųjų išmokų mokėjimo bendrosios taisyklės tvirtinamos 16 straipsnyje nurodyta tvarka.
Grąžinamųjų išmokų dydžiai nustatomi ta pačia tvarka, kaip ir grąžinamųjų išmokų už eksportuojamus atitinkamus neperdirbtus žemės ūkio produktus dydžiai.
4. Jei 6 straipsnio 1 dalies b punkte minimos tiesioginio išlyginimo priemonės yra numatytos lengvatiniame susitarime, tai laikantis susitarimo sąlygų, už eksportą į atitinkamame susitarime numatytą šalį arba šalis mokėtinos sumos apskaičiuojamos kartu ir tuo pačiu pagrindu, kaip ir privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentas.
Šios sumos apskaičiuojamos 16 straipsnyje nustatyta tvarka. Ta pačia tvarka priimamos įgyvendinimo taisyklės, kurios gali būti reikalingos pagal šią dalį, bei priemonės, garantuojančios, kad eksportui lengvatinėmis sąlygomis deklaruotos prekės nebūtų faktiškai eksportuojamos nelengvatinėmis sąlygomis, ir atvirkščiai.
Jeigu reikia, panaudotų žemės ūkio produktų analizei naudojami tie metodai, kurie yra nustatyti skaičiuoti grąžinamąsias išmokas už aptariamus žemės ūkio produktus, eksportuojamus į trečiąsias valstybes.
9 straipsnis
Jeigu pagal kurią nors bendro tam tikros rinkos organizavimo nuostatą A priede išvardytų žemės ūkio produktų eksportui taikomos kitokie mokesčiai, privalomieji mokėjimai ar kitos priemonės, gali būti nuspręsta tam tikroms prekėms, kurių eksportas dėl didelės atitinkamo žemės ūkio produkto dalies tose prekėse arba dėl tų prekių panaudojimo būdų gali sukliudyti siekti atitinkamam žemės ūkio sektoriui nustatytų tikslų, taikyti specifines priemones, nustatytas 16 straipsnyje numatyta tvarka, atkreipiant reikiamą dėmesį į specifinius perdirbamosios pramonės interesus.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
10 straipsnis
Gresiant pavojui, kad lengvatinio susitarimo pagrindu importuojamoms prekėms taikant sumažintą žemės ūkio komponentą gali būti sutrikdytos žemės ūkio rinkos arba atitinkamų prekių rinkos, aptariamų žemės ūkio produktų importui taikomas apsaugos priemones reglamentuojantys straipsniai taip pat taikomi ir B priede išvardytoms prekėms.
Įvertinant minėtus sutrikimus, atsižvelgiama į pagal lengvatinius susitarimus faktiškai importuojamų prekių charakteristikas, lyginant jas su įprastai iki lengvatinių sąlygų įvedimo importuotų prekių charakteristikomis.
11 straipsnis
Bendro rinkos organizavimo nuostatose numatytų žemės ūkio produktų eksportui skirti arba jau eksportuoti kiekiai, kuriems netaikomi lygiaverčio poveikio muitams mokesčiai ar privalomieji mokėjimai, nustatomi pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2913/92.
Perdirbti įvežtų prekių ir todėl neapmokestinamų 2 straipsnyje numatytu privalomuoju mokėjimu dėl kitų prekių atveju eksportavimo kiekis yra tas, kuris buvo faktiškai panaudotas prekėms pagaminti.
12 straipsnis
1. B priedo 1 lentelę Taryba gali taisyti ir papildyti Sutarties 113 straipsnyje nustatyta tvarka.
2. Norint B priedo 2 lentelę suderinti su Bendrijos sudarytais susitarimais, galima ją taisyti ir papildyti 16 straipsnyje nustatyta tvarka.
3. Šio reglamento priedus Komisija suderina su visais kombinuotosios nomenklatūros pakeitimais ir papildymais, stengdamasi išlaikyti nepakitusius iki tų pakeitimų ir papildymų galiojusius potvarkius.
13 straipsnis
1. Siekiant nustatyti privalomojo mokėjimo žemės ūkio komponentą, 16 straipsnyje nurodyta tvarka patvirtinamas nelengvatinei prekybai skirtų bazinių produktų sąrašas.
Baziniai produktai parenkami pagal jų svarbą tarptautinėje prekyboje ir jų kainų lygių reprezentatyvumą visų kitų žemės ūkio produktų, į kuriuos turi būti atsižvelgta, atžvilgiu.
Kitų žemės ūkio produktų, laikomų panaudotais prekėms gaminti, kiekiai, kur reikia, perskaičiuojami į lygiaverčius bazinių produktų kiekius, atsižvelgiant į Tarybos patvirtintus bendrosios žemės ūkio politikos lygiavertiškumo koeficientus.
2. Bazinių produktų, pagal šiuo reglamentu nustatytą prekybos tvarką laikomų panaudotais šiame reglamente aptariamoms prekėms gaminti, kiekiai arba tam tikrų pagal šio reglamento nustatytą prekybos tvarką pirktų arba parduotų žemės ūkio produktų kiekiai, jeigu tų prekių arba produktų sudėtis nenustatyta, tvirtinami 16 straipsnyje nurodyta tvarka.
3. Nepažeidžiant Tarybos patvirtintų bendrosios žemės ūkio politikos suvienodinimo nuostatų, siekiant sudaryti sąlygas kainoms palyginti, 16 straipsnyje nustatyta tvarka tam tikri žemės ūkio produktai gali būti laikomi baziniais produktais.
4. Bazinių produktų charakteristikos, reikalingos kainų palyginimui būtinoms sąlygoms sudaryti, nustatomos 16 straipsnyje nurodyta tvarka.
14 straipsnis
1. Riba arba ribos, kurių neviršijant nustatomi nuliniai dydžiai pagal 3 straipsnio 2 dalį, gali būti numatytos vadovaujantis 16 straipsniu. Dydžių, nustatytų pagal 3 straipsnio 2 dalį, galima netaikyti vadovaujantis ta pačia tvarka, esant specialioms sąlygoms, siekiant išvengti dirbtinių prekybos srautų sukūrimo.
2. Riba, kurios neviršijant valstybės narės gali netaikyti pagal šį reglamentą suteiktinų arba mokėtinų sumų tam tikriems ekonominiams sandoriams, gali būti nustatoma 16 straipsnyje numatyta tvarka, jeigu skirtumas tarp šių sumų yra mažesnis nei nustatyta riba.
15 straipsnis
Vadybos komitetas (toliau - komitetas), sudarytas iš valstybių narių atstovų ir pirmininkaujamas Komisijos atstovo, padeda Komisijai horizontaliaisiais klausimais dėl prekybos perdirbtais žemės ūkio produktais, neišvardytais II priede.
16 straipsnis
Tais atvejais, kai minima šiame straipsnyje nurodyta tvarka, taikomos toliau išvardytos nuostatos. Komisijos atstovas komitetui pateikia taikytinų priemonių projektą. Komitetas per laikotarpį, nustatytą pirmininko pagal reikalo neatidėliotinumą, pateikia savo išvadą apie projektą. Išvada turi būti paremta Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje apibrėžtos daugumos, reikalingos, kad Taryba priimtų Komisijos pasiūlymą. Valstybių narių atstovų balsų santykis nustatomas tame pačiame straipsnyje nurodyta tvarka. Pirmininkas nebalsuoja.
Komisija tvirtina priemones, kurios yra taikytinos nedelsiant. Tačiau jeigu šios priemonės neatitinka komiteto išvados, apie jas Komisija turi pranešti Tarybai. Tuo atveju Komisija gali atidėti patvirtintų priemonių įgyvendinimą ne ilgesniam kaip vieno mėnesio laikotarpiui nuo tokio informacinio pranešimo dienos.
Per vieną mėnesį Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą.
17 straipsnis
Komitetas gali apsvarstyti bet kokį kitą pirmininko savo iniciatyva arba valstybės narės prašymu jam pavestą klausimą.
18 straipsnis
Laikantis 16 straipsnyje nurodytos tvarkos:
- gali būti taisomos taikant šį reglamentą gautos sumos, jeigu trijų mėnesių laikotarpiu:
- pakeičiama ribinė kaina arba
- įvedamos, pakeičiamos arba atšaukiamos visose valstybėse narėse taikomos produkcijos grąžinamosios išmokos arba parama,
- galima imtis priemonių suderinti šio reglamento nuostatas su visais techniniais pakeitimais, kurie gali būti padaryti atitinkamuose su žemės ūkio produktais susijusiuose reglamentuose.
19 straipsnis
Kiekybinės ir kokybinės prekių analizės metodai ir kitos jų identifikavimo ar jų sudėties nustatymo techninės priemonės tvirtinamos Reglamento (EEB) Nr. 2658/87 10 straipsnyje nustatyta tvarka.
20 straipsnis
Valstybės narės Komisijai teikia visą šiam reglamentui vykdyti reikalingą informaciją apie importą, eksportą arba, prireikus, net apie prekių gamybą, taip pat apie priimtas administracines įgyvendinimo priemones. Išsamios šios informacijos pranešimo taisyklės nustatomos 16 straipsnyje nurodyta tvarka.
21 straipsnis
Reglamentas (EEB) Nr. 3033/80 nuo 1994 m. sausio 1 d. laikomas netekusiu galios. Nuorodos į Reglamentą (EEB) Nr. 3033/80 laikomos nuorodomis į šį reglamentą.
Reglamentas (EEB) Nr. 3034/80 laikomas netekusiu galios nuo tos dienos, kai įsigalios pagal 13 straipsnio nuostatas priimtas reglamentas.
22 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja septintą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 1994 m. sausio 1 dienos.
2. Šio reglamento taikymas kazeinams, kurių KN kodas 350110, bei kazeinatams ir kitiems kazeino dariniams, kurių KN kodas 35019090, atidedamas, kol bus priimtas tolesnis Tarybos sprendimas.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimtas Briuselyje, 1993 m. gruodžio 6 d.