Komisijos reglamentas (EEB) Nr. 546/2004
2004 m. kovo 24 d.
iš dalies keičiantis Tarybos reglamento (EEB) Nr. 2377/90, nustatančio veterinarijos vaistų gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausios likučių koncentracijos nustatymo tvarką Bendrijoje, I, II ir III priedus
(tekstas svarbus EEE)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį,
atsižvelgdama į 1990 m. birželio 26 d. priimtą Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 2377/90, nustatantį veterinarinių vaistų likučių gyvūninės kilmės maisto produktuose didžiausių kiekių nustatymo tvarką Bendrijoje [1], su paskutiniais pakeitimais, padarytais Komisijos reglamentu (EB) Nr. 324/2004 [2], ir ypač jo 6, 7 ir 8 straipsnius,
kadangi:
(1) Pagal Reglamentą (EEB) Nr. 2377/90 didžiausia likučių koncentracija palaipsniui turi būti nustatyta visoms farmakologiškai aktyvioms medžiagoms, Bendrijoje naudojamoms veterinarijos vaistuose, kurie skiriami maistui skirtiems gyvūnams.
(2) Didžiausia likučių koncentracija turėtų būti nustatoma tik po to, kai Veterinarijos vaistų komitetas patikrina visą atitinkamą informaciją apie konkrečios medžiagos likučių saugą gyvūninės kilmės maisto produktų vartotojui ir likučių poveikį pramoniniam maisto produktų perdirbimui.
(3) Nustatant didžiausią veterinarinių vaistų likučių koncentraciją gyvūninės kilmės maisto produktuose, būtina apibrėžti gyvūnų, kuriuose gali būti likučių, rūšis, likučių koncentracijos lygmenį kiekviename svarbiame gydyto gyvūno kūno audinyje (tiriamasis audinys), ir likučio (nustatomasis likutis), tinkamo stebėti ir kontroliuoti likučių kiekį, pobūdį.
(4) Siekiant kontroliuoti likučių kiekį, kaip numatyta atitinkamuose Bendrijos teisės aktuose, didžiausia leistina likučių koncentracija paprastai turėtų būti nustatyta tiriamuose kepenų arba inkstų audiniuose. Tačiau kepenys ir inkstai dažnai pašalinami iš skerdenų, skirtų tarptautinei prekybai, todėl didžiausia likučių koncentracija visuomet turėtų būti nustatyta raumenų arba riebalų audiniuose.
(5) Tais atvejais, kai veterinarijos vaistai skirti dedekliams paukščiams, gyvūnams laktacijos laikotarpiu arba bitėms, didžiausia likučių koncentracija taip pat turi būti nustatoma kiaušiniams, pienui arba medui.
(6) Nafcilinas turėtų būti įtrauktas į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I priedą.
(7) Oksalo rūgštis turėtų būti įtraukta į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 II priedą.
(8) Siekiant baigti mokslinius tyrimus, oksolino rūgštis turėtų būti įtraukta į Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 III priedą.
(9) Iki šio reglamento įsigaliojimo turėtų būti numatytas atitinkamas laikotarpis, kad valstybės narės, siekdamos atsižvelgti į šio reglamento nuostatas, galėtų padaryti visus pakeitimus, kurių gali prireikti leidimams pateikti į rinką atitinkamus veterinarijos vaistus, kurie buvo išduoti pagal Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2001/82/EB [3].
(10) Šiame reglamente nustatytos priemonės atitinka Veterinarijos vaistų nuolatinio komiteto nuomonę,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Reglamento (EEB) Nr. 2377/90 I, II ir III priedai yra iš dalies pakeičiami, kaip nurodyta šio reglamento priede.
2 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja trečią dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas praėjus šešiasdešimčiai dienų po jo paskelbimo.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 2004 m. kovo 24 d.