Tarybos reglamentas (EB) Nr. 3290/94
1994 m. gruodžio 22 d.
dėl žemės ūkio sektoriuje būtinų pritaikomųjų pataisų ir pereinamojo laikotarpio priemonių, kad būtų įgyvendintos daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde sudarytos sutartys
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į 1968 m. birželio 27 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 805/68 dėl bendro galvijienos rinkos organizavimo [1], ypač į jo 7 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos siūlymą,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
kadangi Bendrija priėmė bendrą žemės ūkio politiką reglamentuojančių taisyklių rinkinį;
kadangi daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde Bendrija aptarė įvairius susitarimus (toliau - GATT susitarimai); kadangi keletas iš tų susitarimų siejasi su žemės ūkiu ir ypač su Sutartimi dėl žemės ūkio (toliau - Sutartis); kadangi nuolaidų, susijusių su vietine parama, gali būti pasiekta tinkamai nustatant kainų bei pagalbos lygį bei netaikant šioje srityje specifinių nuostatų; kadangi Sutartis numato šešerių metų laikotarpį, per kurį, viena vertus, padidėtų galimybė trečiųjų šalių žemės ūkio produktams patekti į Bendrijos rinką, antra vertus, laipsniškai sumažėtų Bendrijos parama, teikiama žemės ūkio produktų eksportui; kadangi turėtų būti sukurti atitinkami įstatymai, reglamentuojantys prekybą žemės ūkio produktais su trečiosiomis šalimis;
kadangi, keičiant visas žemės ūkio produktų įvežimą apribojančias priemones į muitą (tarifikacija) ir draudžiant taikyti tas priemones ateityje, Sutartis reikalauja panaikinti kintamus importo mokesčius bei kitas priemones ir importo mokesčius, kurie šiuo metu numatyti organizuojant rinkas; kadangi pagal Sutartį muito normos žemės ūkio produktams turi būti įtvirtintos Bendrajame muitų tarife; tačiau, kadangi tokioms produktų grupėms, pvz., javams, ryžiams, vynui, vaisiams ir daržovėms, taikant papildomus arba kitus prekybos mechanizmus, į kuriuos neįeina nustatyto muito rinkimas, kyla būtinybė priimti taisykles, kurios leistų taikyti nukrypti leidžiančias nuostatas pagrindiniams reglamentams; be to, kadangi priemonės, taikomos apsaugoti Bendrijos rinką nuo džiovintų vynuogių bei apdorotų vyšnių importo, pagal Sutartį dėl apsaugos gali išsilaikyti penkerius metus; be to, kadangi, siekiant išvengti Bendrijos rinkos aprūpinimo problemų, turi būti leidžiama laikinai neapmuitinti kai kurių cukraus gaminių;
kadangi tam, kad rinka bent minimaliai būtų apsaugota nuo žalingų tarifikacijos padarinių, Sutartis leidžia taikyti papildomą muitą, tačiau laikantis tiksliai nurodytų reikalavimų ir tik tiems produktams, kuriems nustatomas tarifas; kadangi dėl šios priežasties minimas pagrindinis reglamentas turėtų būti papildytas atitinkamomis nuostatomis;
kadangi Sutartis numato daugybę tarifo kvotų pagal susitarimus dėl dabartinių ir minimalių galimybių; kadangi tokioms kvotoms taikomi reikalavimai yra smulkiai išvardyti Sutartyje; kadangi, atsižvelgiant į didelį kvotų skaičių ir tam, kad būtų garantuotas kuo veiksmingesnis jų taikymas, Komisija atsako už jų atidarymą bei administravimą taikant Vadybos komiteto procedūrą;
kadangi, iš pagrindinės sutarties dėl bananų, pasirašytos Urugvajaus raunde su kai kuriomis Pietų Afrikos šalimis, kylantys pakeitimai turėtų būti įtraukti į 1993 m. vasario 13 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 404/93 dėl bendro bananų rinkos organizavimo [3];
kadangi Sutartyje dėl apsaugos numačius aiškias apsaugos straipsnių taikymo organizuojant rinkos struktūrą taisykles, tokius straipsnius reikėtų papildyti nuoroda į įsipareigojimus, kylančius iš tarptautinių sutarčių;
kadangi Bendrija, prekiaudama su GATT susitarimais nesusaistytomis trečiosiomis šalimis, nėra ribojama iš tų sutarčių kylančių suvaržymų, susijusių su Bendrijos rinkos atvirumu; kadangi tam, kad būtų garantuota, jog galima imtis reikiamų priemonių iš tokių šalių įvežamų produktų atžvilgiu, Komisijai reikėtų suteikti atitinkamus įgaliojimus, kurie būtų vykdomi laikantis Vadybos komiteto procedūros;
kadangi, remiantis Sutartimi, eksporto subsidijos suteikiamos tik kai kurioms čia nurodytų žemės ūkio produktų grupėms; be to, kadangi šis apribojimas siejamas su kiekiu ir verte;
kadangi vertės apribojimų laikymasis gali būti garantuotas tada, kai nustatomos grąžinamosios išmokos, bei kontroliuojant mokėjimus pagal taisykles, susijusias su EŽŪOGF (Europos žemės ūkio orientavimo ir garantijų fondas); kadangi kontroliavimą galima palengvinti privalomu būdu iš anksto nustatant grąžinamąsias išmokas, o tuo atveju, kai grąžinamosios išmokos yra diferencijuotos, jei galimybės leidžia pakeičiant nustatytą paskyrimo vietą; kadangi, pakeičiant paskyrimo vietą, turėtų būti išmokama faktinei paskyrimo vietai taikoma grąžinamoji išmoka, kurios aukščiausia riba turėtų būti tas dydis, kuris taikomas iš anksto nustatytai paskyrimo vietai;
kadangi kiekybinių apribojimų kontroliavimas reikalauja įvesti patikimą ir veiksmingą kontrolės sistemą; kadangi dėl to grąžinamosios išmokos turėtų būti suteikiamos pagal eksporto licenciją; kadangi grąžinamųjų išmokų dydis turėtų būti racionaliai ribojamas atsižvelgiant į kiekvieno produkto konkrečią padėtį; kadangi išimtys iš šios taisyklės gali būti leidžiamos tik tiems Sutarties II priede neišvardytiems perdirbtiems produktams, kuriems netaikomi vertės apribojimai, ir kai maisto produktais teikiama pagalba, kuriai netaikomi jokie apribojimai; kadangi tada, kai panašu, jog eksportas, kuriam taikomos grąžinamosios išmokos, neviršija nurodytų kiekybinių apribojimų, turi būti priimta nuostata dėl laisvesnio valdymo taisyklių laikymosi; kadangi eksportuojamų kiekių, kuriems taikomos grąžinamosios išmokos, kontrolė Sutartyje nurodytais prekybos metais gali būti atliekama remiantis eksporto licencijomis, išduotomis kiekvienais prekybos metais;
kadangi bendrai organizuojant didžiąją dalį rinkų, išimtinė kompetencija neleisti naudotis susitarimais dėl laikino įvežimo perdirbti priklauso Tarybai; kadangi iš šios Sutarties kylančiomis ekonominėmis sąlygomis gali būti tikslinga skubiai reaguoti į rinkos problemas, atsirandančias taikant minėtus susitarimus; kadangi šiuo atveju Komisijai turėtų būti suteikta kompetencija imtis neatidėliotinų priemonių, kurios yra ribojamos laiko; kadangi tos priemonės turėtų būti taikomos 1987 m. liepos 13 d. Tarybos sprendimo 87/373/EEB [4] 3 straipsnyje nustatyta tvarka;
kadangi turi būti užtikrinama, jog laikomasi ir Sutarties dėl intelektinės nuosavybės teisių prekybos srityje; kadangi dėl to į 1987 m. kovo 16 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 822/87 dėl bendro vyno rinkos organizavimo [5] turi būti įtrauktos reikalaujamos sąlygos;
kadangi, žemės ūkio įstatymuose padarius šiuo reglamentu numatytus pataisymus, daugelis Tarybos reglamentų, kylančių iš pagrindinių reglamentų, neatlieka jokios funkcijos; kadangi dėl juridinio aiškumo jie turėtų būti atšaukti; kadangi kai kurios galios netekusios nuostatos, nors tiesiogiai ir nesusijusios su GATT susitarimais, taip pat turėtų būti panaikintos; kadangi tą patį galima pasakyti ir apie kai kuriuos Tarybos reglamentus, vadinamus "antros kartos", kurių didžioji dalis gali būti įtraukta į pagrindinius čia minimus reglamentus;
kadangi Tarybos dabartinių apsaugos straipsnio taikymo bendrųjų taisyklių vis dėlto nebuvo galima įtraukti į pagrindinius reglamentus; kadangi dėl pataisymų, kuriuos būtinai reikėjo padaryti toje srityje laikantis GATT susitarimų, svarbos aptariamus reglamentus nebūtina išsaugoti; kadangi dėl to jie turėtų būti panaikinti tuo pačiu sukuriant teisinį pagrindą, leidžiantį juos pakeisti;
kadangi Sutarties dėl žemės ūkio taikymui galėtų kilti pavojus, jei atskiruose sektoriuose taikytinos procedūros iš esmės skirtųsi; kadangi dėl to pageidautina šias procedūras suvienodinti;
kadangi Tarybos priimtos bendrosios įgyvendinimo taisyklės anksčiau leido numatyti tinkamą konkretesnių taisyklių, būtinų rinkai valdyti, sistemą; kadangi šios Sutarties dėl žemės ūkio įgyvendinimas neturėtų kelti abejonių dėl bendrą žemės ūkio politiką reguliuojančių mechanizmų bei procedūrų;
kadangi vėlesniame etape bus naudinga panagrinėti tiek šiuo reglamentu nustatytų susitarimų veikimą, tiek patirtį, kurią įgijo trečiosios šalys, kurios ėmėsi priemonių įgyvendinti GATT susitarimus; kadangi dėl to, praėjus dvejiems metams nuo šio reglamento taikymo pradžios, Komisija turėtų pateikti Tarybai ir Europos Parlamentui ataskaitą;
kadangi perėjimas nuo dabartinių nutarimų prie tų, kurie yra GATT susitarimų rezultatas, gali sukelti prisitaikymo sunkumų, nenagrinėjamų šiame reglamente; kadangi, norint išspręsti šią galimą problemą, reikėtų įtraukti bendrą nuostatą, kuri leistų Komisijai priimti tam tikrą laikotarpį reikalingas laikinas priemones;
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Šiame reglamente pateikiami pakeitimai bei laikinos priemonės, kurių reikia imtis žemės ūkio sektoriuje tam, kad būtų įgyvendintos sutartys, priimtos daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde.
2 straipsnis
1 straipsnyje minimi pakeitimai yra išdėstyti šio dokumento prieduose.
3 straipsnis
1. Kai, siekiant palengvinti perėjimą nuo dabartinių susitarimų prie tų, kuriuos nulemia 1 straipsnyje minimų sutarčių reikalavimai, bendra žemės ūkio politika reikalauja laikinų priemonių, tokios priemonės priimamos Reglamento Nr. 136/66/EEB [6] 38 straipsnyje, atitinkamuose kitų reglamentų dėl bendro žemės ūkio rinkų organizavimo straipsniuose arba Reglamente (EB) Nr. 3448/93 [7] nustatyta tvarka.
Priėmus tokias priemones, būtina atsižvelgti į įvairių žemės ūkio sektorių ypatumus tinkamą dėmesį skiriant įsipareigojimams, kylantiems iš 1 straipsnyje minimų sutarčių.
2. 1 dalyje nurodytos priemonės gali būti priimtos per laikotarpį, kuris baigiasi 1996 m. birželio 30 d., ir netaikomos po tos dienos. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma gali tą laikotarpį pratęsti.
4 straipsnis
1. Jei, atsižvelgiant į ypatingas aplinkybes, kurios turi poveikį žemės ūkio produktui, reikalavimų dėl eksporto paramos, numatytos 1 straipsnyje minimose sutartyse, laikymasis gali būti užtikrinamas priemonėmis, turinčiomis mažesnį poveikį nei tos, kurios tam tikslui buvo numatytos, Komisija tam produktui gali netaikyti nuostatų dėl eksporto grąžinamųjų išmokų, kurioms taikomas šis reglamentas.
2. Nepažeisdama šio reglamento nuostatų, Komisija gali imtis bet kokių priemonių, galinčių apsaugoti Bendrijos rinką nuo žemės ūkio produktų įvežimo iš tų trečiųjų šalių, kurioms Bendrija neturi įsipareigojimų pagal 1 straipsnyje minimas sutartis.
3. 1 ir 2 dalyje minimos priemonės priimamos 3 straipsnio 1 dalyje nustatyta tvarka.
5 straipsnis
Iki 1997 m. birželio 30 d. Komisija pateikia Tarybai ir Europos Parlamentui pranešimą apie tai, kaip veikia susitarimai, kylantys iš šio reglamento, ir apie patirtį, įgytą trečiosioms šalims taikant priemones, padedančias įgyvendinti sutartis, priimtas daugiašalių derybų dėl prekybos Urugvajaus raunde.
Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, Sutarties 43 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka nuspręs dėl pakeitimų, kylančių iš pranešimo rezultatų ir išvadų.
6 straipsnis
1. Šis reglamentas įsigalioja 1995 m. sausio 1 d.
2. Jis taikomas nuo 1995 m. liepos 1 d.
Tačiau:
a) 3 ir 4 straipsniai taikomi nuo 1995 m. sausio 1 d.;
b) prieduose išdėstytos nuostatos dėl importo muitų ir papildomų importo muitų, taikomų XIII ir XVI priede išvardytiems produktams, kuriems taikoma įvežimo kaina, taikomos 1995 m. nuo prekybos metų pradžios 1995 m. aktualiems produktams;
c) nuostatos dėl eksporto grąžinamųjų išmokų taikomos:
- nuo 1995 m. rugsėjo 1 d. - II ir XVI priedai,
- nuo 1995 m. spalio 1 d. - IV priedas,
- nuo 1995 m. lapkričio 1 d. -V priedas;
d) XV priede išdėstytos nuostatos taikomos nuo 1995 m. sausio 1 d.;
e) XVI priedo I skirsnio 2 dalyje išdėstytos nuostatos taikomos nuo 1996 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1994 m. gruodžio 22 d.