Tarybos sprendimas
2003 m. liepos 22 d.
dėl valstybių narių užimtumo politikos gairių
(2003/578/EB)
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 128 straipsnio 2 dalį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [4],
atsižvelgdama į Užimtumo komiteto nuomonę,
kadangi:
(1) Europos Sąjungos sutarties 2 straipsnis nustato Sąjungai tikslą skatinti ekonominę ir socialinę pažangą bei aukštą užimtumo lygį. Europos bendrijos steigimo sutarties 125 straipsnis teigia, kad valstybės narės ir Bendrija veikia siekdamos plėtoti suderintą užimtumo strategiją, ypač ugdydamos kvalifikuotą, profesiniu atžvilgiu pasirengusią ir mokančią prisitaikyti darbo jėgą bei darbo rinkas, prisitaikančias prie ekonomikos pokyčių.
(2) Po ypatingojo 1997 m. lapkričio 20 ir 21 d. Liuksemburge vykusio Europos Vadovų Tarybos susitikimo dėl užimtumo, 1997 m. gruodžio 15 d. Tarybos rezoliucija dėl 1998 metų užimtumo gairių [5] pradėtas procesas, kuriam būdingas didelis visų suinteresuotų šalių matomumas, stiprus politinis įsipareigojimas ir plataus masto pritarimas.
(3) Europos Vadovų Taryba 2000 m. kovo 23 ir 24 d. Lisabonoje nustatė naują strateginį tikslą - paversti Europos Sąjungą konkurencingiausia ir dinamiškiausia žiniomis paremta ekonomika pasaulyje, galinčia subalansuotai ekonomiškai augti, kuriant daugiau ir geresnių darbo vietų bei siekiant didesnės socialinės sanglaudos. Siekdama šio tikslo Taryba susitarė dėl bendrų užimtumo tikslų bei moterų užimtumo tikslų iki 2010 m., kurie buvo baigti rengti Europos Vadovų Taryboje Stokholme 2001 m. kovo 23 ir 24 d., nustatant tarpinius tikslus 2005 m. sausio mėnesiui ir naują tikslą 2010 m., kuris atspindi demografinį iššūkį vyresnio amžiaus moterų bei vyrų užimtumo lygiams.
(4) Europos Vadovų Taryba 2000 m. gruodžio 7, 8 ir 9 d. Nicoje patvirtino Europos socialinę darbotvarkę, kurioje teigiama, kad grįžimas prie visiško užimtumo apima ambicingą užimtumo lygio didinimo politiką, skirtumų tarp regionų, nelygybės mažinimą ir darbo kokybės gerinimą.
(5) Europos Vadovų Taryba 2002 m. kovo 15 ir 16 d. Barselonoje paragino sustiprinti Europos užimtumo strategiją sutvirtintu, supaprastintu ir geriau valdomu procesu, įgyvendintu iki 2010 m. bei apimančiu Lisabonos strategijos tikslus ir siekius. Europos Vadovų Taryba Barselonoje taip pat pageidavo racionalizuoti politikos koordinavimo procesą vienu metu priimant bendrąsias ekonominės politikos gaires ir užimtumo gaires.
(6) Europos Vadovų Taryba Briuselyje 2003 m. kovo 20 ir 21 d. patvirtino, kad užimtumo strategijai priklauso pagrindinis vaidmuo įgyvendinant Lisabonos strategijos užimtumo ir darbo rinkos tikslus ir kad užimtumo strategija bei bendrosios ekonominės politikos gairės, atliekančios svarbiausią vaidmenį koordinuojant Bendrijos ekonominę politiką, turėtų veikti darniai. Ši Europos Vadovų Taryba paragino, kad gairių skaičius būtų apribotas, jos būtų konkrečiau skirtos rezultatui pasiekti, taip leidžiant valstybėms narėms kurti tinkamą veiksmų derinį ir remtis atitinkamais tikslais. 2003 metai suteikia ypatingą galimybę naudoti racionalizuotus pagrindinius politikos koordinavimo įrankius - bendrąsias ekonominės politikos gaires, užimtumo gaires ir vidaus rinkos strategiją - ir suteikia jiems naują trijų metų perspektyvą.
(7) Užimtumo strategija buvo visapusiškai įvertinta, įskaitant kruopštų laikotarpiui įpusėjus atliktą persvarstymą, kuris buvo baigtas 2000 m., ir 2002 m. atliktą pagrindinį pirmųjų penkerių metų patirties įvertinimą. Šis įvertinimas parodė, kad, siekiant išspręsti likusias struktūrines problemas, reikia toliau nuosekliai vykdyti strategiją, taip pat spręsti naujus iššūkius, iškilsiančius Europos Sąjungai po jos plėtros.
(8) Sėkmingas Lisabonos dienotvarkės įgyvendinimas ragina, kad valstybės narės vykdomomis užimtumo politikomis proporcingai siektų trijų papildomų ir vienas kitą remiančių tikslų - visiško užimtumo, darbo kokybės ir našumo bei socialinės sanglaudos ir įtraukimo. Norint šių tikslų pasiekti, reikia tęsti struktūrines reformas, skirtas dešimčiai svarbiausių tarpusavyje susijusių prioritetų, o ypatingą dėmesį skirti nuosekliam šio proceso valdymui. Politikos reformos reikalauja, kad įgyvendinant visus šiuos veiksmus būtų atsižvelgiama į lyčių aspekto integravimą.
(9) 2001 m. gruodžio 6 d. Taryba patvirtino rodiklius, skirtus matuoti 10 investavimo į darbo kokybę matų, ir paragino, kad šie rodikliai būtų naudojami kontroliuojant Europos užimtumo gaires ir rekomendacijas.
(10) Skatinamoji ir prevencinė politika turėtų būti veiksminga ir prisidėti prie visiško užimtumo ir socialinio įtraukimo tikslų, užtikrinant, kad bedarbiai ir neveiklūs žmonės galėtų konkuruoti ir integruotis darbo rinkoje. Tokią politiką turėtų remti šiuolaikiškos darbo rinkos institucijos.
(11) Valstybės narės turėtų skatinti didesnio skaičiaus ir geresnių darbo vietų kūrimą, ugdydamos verslumą ir novatoriškumą verslui palankioje aplinkoje. Valstybės narės įsipareigoja įgyvendinti Europos mažų įmonių chartiją ir dalyvauja įmonių politikos tikrinimo procese.
(12) Tinkamas lankstumo ir saugumo pusiausvyros palaikymas padeda remti firmų konkurencingumą, darbo kokybės ir našumo didėjimą, palengvinti firmų ir darbuotojų prisitaikymą prie ekonominių permainų. Atsižvelgdamos į tai Europos Vadovų Tarybos Barselonoje ir Briuselyje paragino iš naujo apsvarstyti užimtumo teisės aktus, gerbiant socialinių partnerių vaidmenį. Atsižvelgiant į naująją Bendrijos strategiją nuo 2002 iki 2006 m., reikia kelti darbuotojų sveikatos ir saugos standartų lygius. Ypatingą dėmesį reikia skirti nelaimingiems atsitikimams darbe didelės rizikos sektoriuose. Darbuotojų mokymasis yra esminis lankstumo ir saugumo pusiausvyros elementas, todėl reikia remti darbuotojų dalyvavimą, atsižvelgiant į investicijos grąžą darbuotojams, darbdaviams ir visuomenei kaip visumai. Ekonominis restruktūrizavimas meta iššūkį užimtumui ir dabartinėse, ir būsimose valstybėse narėse, todėl reikia pozityvios vadybos, įtraukiančios visus susijusius dalyvius, taip pat socialinius partnerius.
(13) Europos Vadovų Taryba Barselonoje pasveikino Komisijos veiksmų planą dėl įgūdžių ir mobilumo, o 2002 m. birželio 3 d. Tarybos rezoliucija dėl įgūdžių ir mobilumo toliau kvietė Komisiją, valstybes nares ir socialinius partnerius imtis reikiamų priemonių. Didesnis profesinis ir geografinis mobilumas bei darbo vietų atitikimas padės didinti užimtumą ir socialinę sanglaudą, atsižvelgiant į imigrantų darbo aspektus.
(14) Nuoseklių ir visaapimančių visą gyvenimą trunkančio mokymosi strategijų įgyvendinimas yra būtinas siekiant visiško užimtumo, geresnės darbo kokybės ir našumo, geresnės socialinės sanglaudos. Europos Vadovų Taryba Barselonoje pasveikino Komisijos komunikatą "Visą gyvenimą trunkančio mokymosi erdvės Europoje kūrimas", kuriame pateiktos svarbiausios visą gyvenimą trunkančio mokymosi partnerystės strategijų dalys, numatytas poreikis mokytis, pakankami ištekliai, galimybių mokytis palengvinimas, mokymosi kultūros kūrimas ir tobulumo siekimas. Vykstantis procesas dėl konkrečių švietimo sistemos ateities tikslų, pradėtas Europos Vadovų Tarybos Lisabonoje, yra labai svarbus žmogiškojo kapitalo raidai, o sinergijas su Užimtumo strategija reiktų pilnai išnaudoti. 2003 m. gegužės 5-6 d. Taryba patvirtino Europos vidutinio veikimo mokymo ir lavinimo patikras, kai kurios iš jų yra ypač svarbios užimtumo politikai. Europos Vadovų Taryba Lisabonoje paragino žymiai padidinti per capita investicijas į žmogiškuosius išteklius. Tam reikia pakankamai paskatų darbdaviams ir asmenims bei veiksmingiau investuoti valstybės finansus į žmogiškuosius išteklius visame mokymosi spektre.
(15) Siekiant atlaikyti demografinį iššūkį, remti ekonomikos augimą, skatinti visišką užimtumą bei remti socialinės apsaugos sistemų tolygumą, reikia pakankamos darbo jėgos pasiūlos. Bendrame Komisijos ir Tarybos pranešime "Darbo jėgos dalyvavimo didinimas ir vyresnio amžiaus žmonių aktyvumo skatinimas", Tarybos priimtame 2002 m. kovo 7 d., prieita prie išvados, jog tam reikia kurti visaapimančias nacionalines strategijas, grindžiamas gyvenimo ciklo požiūriu. Politikoje reikia panaudoti visų kategorijų asmenų užimtumo potencialą. Europos Vadovų Taryba Barselonoje sutarė, kad Europos Sąjunga turėti stengtis iki 2010 m. palaipsniui maždaug penkeriais metais padidinti vidutinį išėjimo iš darbo rinkos amžių, kurio sulaukę žmonės liaujasi dirbti. 2001 m. apskaičiuota, jog toks amžius yra 59,9.
(16) Jei Europos Sąjunga nori pasiekti visiško užimtumo, didinti darbo kokybę ir skatinti socialinį įtraukimą bei sanglaudą, reikia palaipsniui išnaikinti lyčių diskriminaciją darbo rinkoje. Tam reikia ir lyčių aspekto integravimo ir specifinių politinių veiksmų, sukursiančių sąlygas moterims ir vyrams ateiti į darbo rinką, grįžti į ją bei joje likti. Europos Vadovų Taryba Barselonoje sutarė, kad iki 2010 m. valstybės narės turi suteikti vaikų priežiūrą mažiausiai 90 % vaikų nuo trijų metų iki privalomojo mokyklinio amžiaus bei mažiausiai 33 % vaikų iki trijų metų amžiaus. Reikia kovoti su nevienodą vyrų ir moterų darbo apmokėjimą lemiančiais veiksniais, ir tokius skirtumus sumažinti nekvestionuojant algų diferenciacijos pagal našumą ir situaciją darbo rinkoje principo.
(17) Veiksmingas palankių sąlygų neturinčių žmonių integravimas į darbo rinką padidins socialinį įtraukimą ir užimtumo lygius, pagerins socialinės apsaugos sistemų tolygumą. Politiniai sprendimai turi nugalėti diskriminaciją, pateikti asmeninį požiūrį į individualias reikmes ir kurti pakankamas darbo galimybes pateikiant darbdaviams paskatas samdyti darbuotojus. 2001 m. gruodžio 3 d. Tarybos direktyva 2001/903/EB [6] 2003 metus pavadino "Žmonių su negalia metais Europoje". Kalbant apie žmones su negalia, kurių Europos Sąjungoje yra apie 37 milijonus ir kurių daugelis gali ir nori dirbti, didžiausias prioritetas yra patekimas į darbo rinką.
(18) Siekiant pagerinti visiško užimtumo ir socialinės sanglaudos perspektyvą, pusiausvyra tarp darbo pajamų ir nedarbo ar neveiklumo pajamų turi būti tokia, kad skatintų žmones ateiti į darbo rinką, grįžti į ją ir likti joje bei skatintų naujų darbo vietų kūrimą.
(19) Nedeklaruojamu darbu laikoma "bet kokia apmokama veikla, kuri yra teisėta pagal savo pobūdį, tačiau nedeklaruojama valstybės institucijoms". Tyrimai rodo, kad neoficialios ekonomikos dydis svyruoja tarp 7 % ir 16 % ES bendrojo vidaus produkto. Ją reikia paversti reguliariu darbu, taip pagerinant bendrą verslo aplinką, suinteresuotų asmenų darbo kokybę, socialinę sanglaudą ir valstybinio finansavimo bei socialinės apsaugos sistemų tolygumą. Reikia siekti geresnių žinių apie nedeklaruojamo darbo mastą valstybėse narėse ir Europos Sąjungoje.
(20) Užimtumo ir nedarbo skirtumai Europos Sąjungos regionuose lieka dideli ir augs po Sąjungos plėtros. Su jais reikia kovoti plačiu požiūriu, įtraukiant visų lygių veikėjus ir taip siekiant remti ekonominę ir socialinę sanglaudą, naudojantis Bendrijos struktūriniais fondais.
(21) Pirmųjų penkerių metų užimtumo strategijos įvertinimas pabrėžė, kad geresnis valdymas yra būtinas strategijos veiksmingumui ateityje. Sėkmingas užimtumo politikos įgyvendinimas priklauso nuo partnerystės visais lygiais, daugelio veiklos tarnybų dalyvavimo bei pakankamų finansinių išteklių užimtumo gairių įgyvendinimui remti. Valstybės narės yra atsakingos už veiksmingą užimtumo gairių įgyvendinimą, įskaitant subalansuotą pristatymą regioniniu ir vietos lygiu.
(22) Norint sėkmingai įgyvendinti užimtumo gaires, reikia aktyvaus socialinių partnerių dalyvavimo visose pakopose - nuo politikos kūrimo iki jos įgyvendinimo. 2001 m. gruodžio 13 d. socialiniame aukščiausiojo lygio susitikime socialiniai partneriai išreiškė poreikį plėtoti ir gerinti trišalių konsultacijų koordinavimą. Susitarta, kad Trišalis socialinis aukščiausio lygio susitikimas augimui ir užimtumui bus rengiamas prieš kiekvieną pavasarinę Europos Vadovų Tarybą.
(23) Greta užimtumo gairių, valstybės narės turėtų pilnai įgyvendinti bendrąsias ekonominės politikos gaires ir užtikrinti, kad jų veiksmai pilnai atitiktų gerų valstybės finansų išlaikymą ir makroekonominį stabilumą,
NUSPRENDĖ:
Vienintelis straipsnis
Patvirtinamos valstybių narių užimtumo politikos gairės ("užimtumo gairės"), pridedamos prie šio dokumento kaip priedas. Valstybės narės atsižvelgia į jas vykdydamos savo užimtumo politiką.
Priimta Briuselyje, 2003 m. liepos 22 d.