KOMISIJOS SPRENDIMAS
2004 m. liepos 14 d.
dėl tam tikrų pagalbos priemonių, kurias Prancūzija įgyvendino akvakultūros produktų gamintojams ir žvejams
(pranešta dokumentu Nr. C(2004) 2588)
(tik tekstas prancūzų kalba yra autentiškas)
(Tekstas svarbus EEE)
(2005/239/EB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 88 straipsnio 2 dalies pirmąją pastraipą,
paprašiusi suinteresuotas šalis pateikti pastabas pagal minėtą straipsnį,
kadangi:
I. PROCEDŪRA
(1)
2000 m. birželio 21 d. laišku Prancūzija Komisijai pranešė apie kompensacijas, kurias skyrė žvejams ir akvakultūros produktų gamintojams, patyrusiems nuostolių dėl taršos naftos produktais 1999 m. gruodžio 12 d. Gaskonijos įlankoje nuskendus tanklaiviui „Erika“ ir dėl 1999 m. gruodžio 27 ir 28 d. kilusios labai smarkios audros. Komisijos prašymu 2000 m. lapkričio 28 d., 2001 m. balandžio 6 d. ir tų pačių metų rugpjūčio 13 d. laiškuose buvo pateikta papildoma informacija. Šios priemonės buvo įgyvendintos Komisijai neįvertinus jų suderinamumo su bendrąja rinka, todėl jos įregistruotos nepraneštų pagalbų registre ir joms suteiktas numeris NN 80/2000.
(2)
2001 m. gruodžio 11 d. laišku Komisija Prancūzijai pranešė apie sprendimą kai kurias priemones įvertinti kaip neprieštaraujančias bendrajai rinkai, o dėl kitų pagalbos priemonių pradėti oficialią tyrimo procedūrą, numatytą Sutarties 88 straipsnio 2 dalyje. Prancūzija savo pastabas pateikė 2002 m. kovo 5 d. laiške.
(3)
Komisijos sprendimas pradėti oficialią tyrimo procedūrą buvo paskelbtas Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje (1). Komisija pakvietė suinteresuotas šalis pateikti pastabas dėl atitinkamų priemonių. Komisija tokių pastabų negavo.
II. APRAŠYMAS
(4)
Priemonės, kurios nagrinėjamos šioje byloje ir dėl kurių buvo pradėta oficiali tyrimo procedūra, yra tokios:
1)
priemonės, skirtos Finistère, Morbihan, Loire-Atlantique, Vendée, Charente-Maritime, Gironde departamentų (toliau - Atlanto vandenyno pakrantės departamentai nuo Finistère srities iki Gironde srities) akvakultūros produktų gamintojams:
-
atleisti nuo socialinio draudimo mokesčio 2000 metų pirmąjį ketvirtį (arba vieną iš vidurinių ketvirčių),
-
sumažinti finansines išlaidas;
2)
papildomos priemonės, skirtos visiems Prancūzijos akvakultūros produktų gamintojams ir žvejams:
-
papildomai sumažinti socialinio draudimo mokestį visiems akvakultūros produktų gamintojams (2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d.) bei Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų žvejams (2000 m. balandžio 15 d.-spalio 15 d.),
-
2000 metais nuo valstybinio nuomos mokesčio atleisti visus akvakultūros produktų gamintojus; nusprendusi pradėti oficialią tyrimo procedūrą, Komisija manė, kad nuo valstybės mokesčių buvo atleistos tik akvakultūros produktus gaminančios įmonės, įsteigtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentuose nuo Finistère srities iki Gironde srities, tačiau vėliau įsitikino, kad ši papildoma priemonė buvo taikoma apskritai visiems Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų gamintojams.
(5)
Komisija priminė, ir Prancūzijai pranešė 2001 m. gruodžio 11 d. laišku, kad, jos nuomone, bendrajai rinkai neprieštarauja tik tos priemonės, kurios skirtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentuose nuo Finistère srities iki Gironde srities esančioms įmonėms. Tai yra priemonės:
-
skirtos akvakultūros produktų gamintojams: dėl žemės ūkio nelaimių patirtos žalos atlyginimo tvarkos įgyvendinimas, pagalba įrangai ir atsargoms atkurti, išankstinės FIPOL (Tarptautinio fondo, atlyginančio dėl taršos naftos produktais patirtus nuostolius) išmokos,
-
skirtos žvejams: pagalba laivams ir per audrą prarastai ar sugadintai žvejybos įrangai pataisyti, išankstinės FIPOL išmokos, pagalba pajamų, prarastų dėl audros padarytų nuostolių, atlyginimui.
A. Priemonės, skirtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities akvakultūros produktų gamintojams
1. Atleidimas nuo socialinių mokesčių 2000 metų pirmąjį ketvirtį (arba vieną iš vidurinių ketvirčių)
(6)
Ši priemonė skirta dviejų kategorijų akvakultūros produktų gamintojams: tiems, kurie dėl 1999 m. gruodžio mėn. audros patyrė atsargų ir įrangos nuostolių ir gavo pagalbą joms atkurti, ir tiems, kurie patyrė nuostolių dėl taršos naftos produktais nuskendus tanklaiviui „Erika“ ir gavo išankstines FIPOL išmokas.
(7)
Tai yra tikslinė priemonė, įgyvendinama atsižvelgus į įmonės padėtį. Ji skiriama vienam, dviem arba trims mėnesiams - tai priklauso nuo įmonės patirto nuostolio. Nuo socialinio draudimo mokesčio buvo atleidžiama visą nustatytą laikotarpį.
(8)
Prašymai buvo išnagrinėti departamentų žalos atlyginimo skyriuose, kurie yra įsteigti visuose susijusiuose departamentuose, vadovaujant prefektui ir dalyvaujant vietos valdžios, profesinių asociacijų, bankų ir draudimo kompanijų atstovams. Jūrų žvejybos ir kultūrų valdyba pagal departamentų prefektų pasiūlymus sudarė pagalbą gausiančių įmonių sąrašą. Į sąrašą įtrauktos 1 476 įmonės. Lengvatų numatyta suteikti už 0,87 milijono eurų.
2. Finansinių išlaidų sumažinimas
(9)
Šita priemonė skirta 6 ir 8 konstatuojamosiose dalyse minėtoms įmonėms. Pagal individualius skolų išmokėjimo planus ši priemonė leistų padengti dalį 2000, 2001 ir 2002 metais susikaupusių palūkanų už vidutinės trukmės bei ilgalaikes ir įmonių konsolidacijai skirtas paskolas. Kaip 2001 m. rugpjūčio 13 d. laiške nurodė Prancūzija, šios priemonės tikslas - sumažinti žalą patyrusių (dėl audros ir dėl į vandenyną išsiliejusios naftos) įmonių finansines išlaidas.
(10)
Dokumentų rinkinius reikėjo pateikti ne vėliau kaip iki 2000 m. balandžio 1 d. Jie buvo išnagrinėti departamentų jūrų ir žuvininkystės reikalų valdybose ir pateikti žalos atlyginimo skyriams. Pagalbos suma buvo apskaičiuota pagal vietose nustatytus kriterijus. Žalos atlyginimo skyriai privalėjo ypač atsižvelgti į 1999-2000 metų žiemą įmonės patirtų nuostolių dydį, į įmonės įsiskolinimus ir nestabilumą, įmonės pajamas per pastaruosius dvejus biudžetinius metus, galimas išorines pajamas, kurias suinteresuotos šalys galėjo gauti per tą patį laikotarpį, ir į atitinkamos įmonės gyvybingumą. Iš kreditorių (bankų ir tiekėjų) buvo prašoma ypatingos finansinės pagalbos. Pagalbos suma negalėjo viršyti 48 000 Prancūzijos frankų (FRF) (arba 7 317 eurų), o žalos atlyginimo skyriui padėtį įvertinus kaip labai kritišką, išmokos suma galėjo padidėti iki 62 000 FRF (9 451 euro).
(11)
Pagal šią procedūrą sudaryti individualūs skolos išmokėjimo planai suteikė galimybę sudaryti sutartį, kuriai pritarė visos suinteresuotos šalys ir kurioje buvo apibrėžtas kiekvienos šalies indėlis, leidžiantis įgyvendinti šią sutartį. Sprendimą skirti pagalbą priėmė departamento prefektas. Bendra pagalbos 1 083 įmonėms suma buvo 8 milijonai FRF (1,2 milijono eurų).
B. Papildomos priemonės
(12)
Be aprašytųjų priemonių, dėl kurių pradėta oficiali tyrimo procedūra, bei tų, kurias Komisija įvertino teigiamai ir kurios, Prancūzijos nuomone, buvo skirtos žvejybos ir akvakultūros sektoriaus sunkumams, susidariusius dėl audros ir vandenyno taršos naftos produktais, įveikti, taip pat skiriamų atsižvelgiant į šio sektoriaus įmonių nuostolius, patirtus dėl pablogėjusios padėties rinkoje, žemės ūkio ir žuvininkystės ministras nusprendė skirti šioms įmonėms papildomas pagalbos priemones.
1. 2000 metais visus akvakultūros produktų gamintojus atleisti nuo valstybinio nuomos mokesčio
(13)
Prancūzijos 2000 m. birželio 21 d. laiške, t. y. prieš priimant sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą, buvo pateikta informacija, kad jūrų kultūrų koncesijos, esančios valstybės jūrinėje valdoje, 2000 metais yra atleistos nuo valstybinio nuomos mokesčio ir nuo valstybinio mokesčio už leidimą naudojantis vandens tiekimo įrengimais aprūpinti privačioje valdoje esančius plotus.
(14)
Prancūzija 2002 m. kovo 5 d. laiške, kuriame pateikia pastabas dėl tyrimo procedūros, taip pat teigia, kad tai yra viena iš papildomų lengvatas suteikiančių priemonių, skirta visiems Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų akvakultūros produktų gamintojams.
(15)
Komisijos prašymu 2002 m. rugsėjo 24 d. laišku Prancūzija patvirtino, kad sprendimą netaikyti mokesčio visiems jūros kultūrų augintojams priėmė 2000 m. rugsėjo 12 d.
(16)
Sumažinus mokestį susidaro 3,81 milijono eurų mokesčio lengvata.
2. Socialinio draudimo mokesčio sumažinimas visiems akvakultūros produktų gamintojams ir žvejams
(17)
Žemės ūkio ir žuvininkystės ministras, 2000 m. balandžio 15 d. ir 2000 m. liepos 13 d. patvirtinęs aplinkraščius, nusprendė visoms sektoriaus įmonėms socialinio draudimo mokestį sumažinti iki 50 %: 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiui - akvakultūros produktų gamintojams, o 2000 m. balandžio 15 d.-spalio 15 d. laikotarpiui - žvejams.
(18)
Šis sumažinimas buvo skirtas tiek darbdavio, tiek darbuotojo įmokoms ir yra taikomas visiems Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų akvakultūros produktų gamintojams bei žvejams.
(19)
Mokesčio mažinimo sistema skyrėsi pagal tai, ar mokestis pervedamas į ENIM (Valstybinė jūrų laivyno invalidų bendrovė), ar į MSA (Žemės ūkio draudimo kompanija) kasą.
(20)
Tiek darbdaviams, tiek darbuotojams, mokantiems į ENIM kasą, socialinio draudimo įmokos buvo sumažintos 50 %. Tačiau ypatingais atvejais, kai laivuose darbo užmokestis buvo skaičiuojamas ne pagal sugautą laimikį, darbdavio sumokama socialinio draudimo įmoka buvo sumažinta 75 %. Prancūzijos nuomone, šį normos skirtumą galima paaiškinti tuo, kad kai darbo užmokestis skaičiuojamas pagal sugautą laimikį ir atsižvelgiant į sunkumus, su kuriais susiduriama žvejojant, laivo įgula finansiškai labai priklauso nuo laivyno, ypač jei sumažėja apyvarta, tuo tarpu pramoniniai laivynai, kuriuose tokio darbo užmokesčio nėra, prisiima didžiąją dalį atsakomybės už ekonominius sunkumus.
(21)
Įmokų į MSA kasą, kurias sumoka akvakultūros produktų gamintojai, turintys šios kompanijos draudimą, sumažinimo taisyklės buvo apibrėžtos Žemės ūkio ir žuvininkystės ministerijos 2000 m. balandžio 25 d. aplinkraštyje. Socialinio draudimo mokesčio sumažinimas 50 % atitiko tris dvyliktąsias socialinio draudimo įmokų, kurias darbdaviai ir įmonės vadovai privalėjo sumokėti 1999 metais, ir įmokas, kurias reikėjo sumokėti už darbuotojų trijų paskutinių 1999 metų mėnesių darbo užmokestį.
(22)
Sumažinus mokestį, susidarė 119 milijonų FRF (arba 18,2 milijono eurų) mokesčio lengvata.
C. Oficialios tyrimo procedūros priežastys
(23)
A ir B dalyse aprašytos priemonės buvo sukurtos po to, kai 1999 m. gruodžio 12 d. įvykus tanklaivio „Erika“ avarijai buvo užteršta aplinka, ir po 1999 m. gruodžio 26 d. ir 27 d. praūžusios smarkios audros.
(24)
Jos buvo išnagrinėtos remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punktu, kuriame teigiama, kad bendrajai rinkai neprieštarauja „pagalba gaivalinių nelaimių ar kitų ypatingų įvykių padarytai žalai atitaisyti“. Iš tiesų pagal minėtą straipsnį taršos, atsiradusios nuskendus tanklaiviui „Erika“, padariniai gali būti vertinami kaip ypatingas įvykis, o 1999 m. gruodžio 26 d. ir 27 d. praūžusi nepaprastai smarki audra gali būti laikoma gaivaline nelaime.
(25)
Susidarius tokioms aplinkybėms, Komisija privalėjo patikrinti, ar dėl šių įvykių patirtos žalos atlyginimas nebuvo per didelis.
1. Priemonės, skirtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities akvakultūros produktų gamintojams
(26)
Socialinio draudimo mokesčio netaikymas pirmąjį (arba vidurinį) 2000 metų ketvirtį, finansinių išlaidų sumažinimas ir atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio yra priemonės, dėl kurių buvo pradėta oficiali tyrimo procedūra.
(27)
Netaikyti socialinio draudimo mokesčio nuspręsta po to, kai žalos atlyginimo skyriuose buvo ištirta įmonių, galinčių gauti tokią pagalbą, padėtis. Atsižvelgus į patirtos žalos dydį, įmonės nuo mokesčio buvo atleistos 1-3 mėnesius. Ši mokesčio lengvata buvo skiriama kartu su kitomis priemonėmis (dėl gaivalinių nelaimių žemės ūkiui padarytos žalos atlyginimo tvarkos įgyvendinimo, pagalbos įrangai ir atsargoms atkurti ir išankstinės FIPOL išmokų). Iš pateiktos informacijos Komisija padarė išvadą, kad negali patikrinti, ar suteiktos kompensacijos suma, susidariusi atleidus nuo socialinio draudimo mokesčio, nebuvo didesnė nei patirti nuostoliai.
(28)
Finansinių išlaidų sumažinimas buvo skiriamas kaip papildoma priemonė. Komisija taip pat negalėjo garantuoti, kad suteiktos kompensacijos suma, susidariusi sumažinus finansines išlaidas, nebuvo didesnė nei patirti nuostoliai.
(29)
Atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio taip pat papildė jau esančias pagalbos priemones. Be to, kaip rodo Komisijai pateikta informacija, ši pagalbos priemonė suteikta visiems šešiems susijusiems departamentams. Prancūzija nepaaiškino, kodėl ši priemonė (valstybinės nuomos mokesčio lengvata) buvo suteikta visiems šių departamentų akvakultūros produktų gamintojams. Komisija ir vėl negalėjo įvertinti, ar apskritai kompensacija, susidariusi atleidus nuo valstybinio nuomos mokesčio, yra didesnė nei patirti nuostoliai.
(30)
Kadangi Komisija negalėjo įvertinti, ar kompensacija neviršijo patirtų nuostolių dydžio, remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatomis negalima teigti, kad šios priemonės neprieštarauja bendrajai rinkai.
(31)
Kalbant apie neteisėtai suteiktą pagalbą, šios priemonės buvo išnagrinėtos vadovaujantis 1997 metų gairėmis dėl valstybės pagalbos žuvininkystei ir akvakultūrai ištyrimo (2) (toliau - 1997 metų gairės), priimtomis 1997 metais ir galiojusiomis minimų įvykių metu. Kadangi atitinkama pagalba yra skirta veiklai, Komisija taikė 1997 metų gairių 1.2 dalies 4 punkto trečiosios įtraukos nuostatas dėl valstybės pagalbos, skirtos veiklai, suderinamumo su bendrąja rinka bendrojo principo. Vadovaudamasi turima informacija, ji ir toliau abejojo, ar atitinkamos priemonės neprieštarauja bendrajai rinkai.
2. Papildomos priemonės: sumažinti socialinio draudimo mokestį akvakultūros produktų gamintojams ir žvejams
(32)
Prancūzijos nuomone, papildoma priemonė - mokesčių visiems Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų akvakultūros produktų gamintojams bei žvejams sumažinimas buvo taikoma siekiant kompensuoti dėl rinkoje pablogėjusios padėties sektoriaus įmonių patirtus ekonominius nuostolius, nes dėl tanklaivio sukeltos taršos susiformavo neigiamas požiūris į jūros produktus.
(33)
Socialinio draudimo mokestis sumažintas 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiui.
(34)
Prancūzijos nuomone, dėl pablogėjusios padėties rinkoje per 2000 metų pirmąjį pusmetį 9 % pagal apimtį ir 5 % pagal vertę sumažėjo mažmeninė prekyba moliuskais. Nors Charente-Maritime departamentas Prancūzijoje yra pagrindinis prekiautojas austrėmis, audra neigiamai paveikė viso prekiautojų vėžiagyviais sektoriaus ekonominę padėtį.
(35)
Tačiau Prancūzija nepateikė jokios informacijos dėl sąsajų tarp ekonominės žalos, kuri visiems moliuskų augintojams buvo padaryta dėl vandenyno taršos nafta, sumos ir sumos, kuri susidaro minėtą laikotarpį atleidus nuo socialinio draudimo mokesčio. Taigi Komisija negalėjo patikrinti, ar ši nuo mokesčio atleidžianti priemonė atitinka patirtų nuostolių apimtį ir jos neviršija.
(36)
Kadangi šios priemonės yra skirtos veiklai, Komisija, remdamasi 1997 m. gairių 1.2 dalies ketvirtojo punkto trečiąja įtrauka ir atsižvelgdama į turimą informaciją, manė, kad yra didelių abejonių, ar ši priemonė neprieštarauja bendrajai rinkai.
(37)
Socialinio draudimo mokestis sumažintas 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiui.
(38)
Prancūzija teigia, kad buvo pastebėtas bendras jūros produktų sumažėjimas rinkoje, taip pat ir nuolatinis jų paklausos mažėjimas, nes vartotojai sunerimo dėl naftos produktų taršos daromo poveikio sveikatai.
(39)
Prancūzija pateikė įvairius statistinius duomenis apie mažmeninę prekybą jūros produktais, kuri pagrindžia mokesčius sumažinančias priemones. Komisija atsižvelgė į pateiktą informaciją. Tačiau laiške, kuriuo Prancūzijai pranešė apie oficialą tyrimo procedūros pradžią, Komisija pirmiausia pažymėjo, kad, kaip rodo kita gauta informacija, per pirmąjį 2000 metų pusmetį pardavimo aukcione apimtis padidėjo 3 %, o visų rūšių iškrautų žuvų pašalinimas iš rinkos buvo mažesnis nei 1,5 %, ir tai yra 1999 metais tuo pačiu laikotarpiu užregistruota norma. Be to, ši priemonė (atleidimas nuo mokesčių) buvo taikoma visoms žvejybos įmonėms, įskaitant ir tas, kurios įsteigtos užjūrio departamentuose.
(40)
Komisija taip pat susipažino su agentūros „France-Presse“ pateikta ir spaudoje pasirodžiusia informacija, kad socialinio draudimo mokestis buvo sumažintas siekiant kompensuoti jau keletą mėnesių pakilusią degalų kainą.
(41)
Susipažinusi su visa informacija, Komisija padarė išvadą, jog Prancūzija nepateikė duomenų, kurie leistų patvirtinti, kad apibūdintoji padėtis rodo, jog įmonės patyrė nuostolių dėl pablogėjusios padėties jūros produktų rinkoje. Kadangi ši priemonė yra pagalba veiklai, Komisija, remdamasi 1997 metų gairių 1.2 straipsnio ketvirtos pastraipos trečiąja įtrauka, nusprendė, kad, atsižvelgus į visą turimą informaciją, buvo rimtų abejonių, ar ši priemonė neprieštarauja bendrajai rinkai.
III. PRANCŪZIJOS PASTABOS
A. Priemonės, skirtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities akvakultūros produktų gamintojams
(42)
Prancūzija nurodė, kad finansinių išlaidų sumažinimo, suteikiamo pagal skolos išmokėjimo planus, tikslas - padėti pačioms nestabiliausioms įmonėms įveikti ypatingą padėtį, susidariusią dėl įvykusių nelaimių, o ne kompensuoti nuostolius. Ši priemonė suteikta tik pačioms nestabiliausioms įmonėms.
(43)
Dėl to, kad kompensacija viršijo patirtus nuostolius, Prancūzija pažymėjo, jog socialinio draudimo mokesčio sumažinimo tvarka pirmiausia buvo nustatyta tam, kad kompensacijos suma nebūtų viršijama. Žalos atlyginimo skyriai, įsteigti kiekviename nelaimės zonoje esančiame departamente, įvertino bendrą kiekvienos įmonės ekonominę padėtį ir, atsižvelgę į patirtus nuostolius, patvirtino pagalbos sumą.
B. Papildomos priemonės, skirtos visiems akvakultūros produktų gamintojams ir žvejams
1. Akvakultūros produktų gamintojams
(44)
Prancūzija pažymėjo, kad mokesčių sumažinimas tik akvakultūros produktų gamintojams, patyrusiems nuostolių dėl audros ir vandenyno taršos nafta, buvo nepakankama priemonė. Bendra padėtis sektoriuje kėlė didelį susirūpinimą, todėl visos priemonės pasirodė esančios pagrįstos. Dėl žiniasklaidos įtakos viešajai nuomonei dėl vandenyno pakrančių taršos susiformavo neigiamas vartotojų požiūris į jūros produktus, ypač į moliuskus, užaugintus ūkiuose, kad ir kur jie būtų įsikūrę. Jūros ir akvakultūros produktų profesijas vienijantis nacionalinis biuras (Ofimer) atlikto tyrimo duomenimis, per keturis mėnesius nuo 1999 m. gruodžio 17 d. iki 2000 m. balandžio 16 d. moliuskų ūkio apyvarta sumažėjo iki 51 milijono FRF (7,77 milijono eurų).
(45)
Kad būtų išsilaikyta susidarius tokiai padėčiai, buvo nuspręsta imtis bendrų priemonių: sumažinti socialinio draudimo mokestį ir atleisti nuo valstybinio nuomos mokesčio. Sumažinus socialinio draudimo mokestį, susidarė 3,35 milijono eurų suma. Atleidus nuo valstybinio nuomos mokesčio, susidarė 3,81 milijono eurų. Taigi bendra suma buvo mažesnė už, Ofimer skaičiavimais, 7,77 milijono eurų sumažėjusią apyvartą.
2. Žvejams
(46)
Prancūzija nesutinka su Komisijos pateiktais argumentais, kodėl reikia pradėti oficialią tyrimo procedūrą. Ji nurodė, kad dėl šoko, patirto dėl taršos naftos produktais, ir perdėto šios taršos pasekmių išpūtimo žiniasklaidoje susiformavo neigiamas požiūris į jūros produktus; to neišvengė joks sektorius ir jokia zona.
(47)
Prancūzija nurodė, kad laikotarpis, kai buvo mažinamas mokestis (nuo 2000 m. balandžio 15 d. iki spalio 15 d.), tik faktiškai sutampa su laivyno pirmojo metų pusmečio veikla, nes nuostatos dėl socialinio draudimo mokesčio iš tiesų yra susijusios su tų metų paskutinių trijų mėnesių įmonių veikla. Dėl šio atotrūkio buvo atsižvelgta į tikruosius sunkumus, su kuriais susidūrė žvejai, t. y. į sunkumus, patirtus per pirmuosius šešis mėnesius po dviejų 1999 m. gruodžio mėn. įvykusių katastrofų. Dėl šitų priežasčių Prancūzija mano, kad Komisija, atlikdama savo tyrimą, neturėjo remtis 2001 m. vasario 16 d. Ofimer memorandumu Flash Eco.
(48)
Prancūzija mano, kad Komisija neturėjo atsižvelgti ir į 2000 m. sausio-vasario mėn. Ofimer memorandumą, nes jame remiamasi apytiksliais skaičiavimais, iš tiesų gali būti vertinami tik kovo ir balandžio mėn. duomenys. Komisijos pastebėti nesutapimai atsirado ne dėl skirtingo vertinimo, bet dėl natūralaus statistinio atotrūkio tarp pirminių ir patvirtintų duomenų. Todėl reikėtų remtis 2001 m. balandžio 6 d. pranešime pateiktais duomenimis, kuriuos Prancūzija perdavė Komisijai šios bylos tyrimo metu; šie duomenys yra galutiniai ir atitinka nagrinėjamą laikotarpį.
(49)
Be to, Prancūzija nurodo, kad, Ofimer mėnesinių suvestinių duomenimis, iškrautų žuvininkystės produktų kiekis, net jei tam tikrais momentais ir buvo pastebėtas ženklus sumažėjimas, labiausiai patraukęs žiniasklaidos dėmesį, pirmuosius šešis mėnesius liko nepakitęs, palyginti su tuo pačiu 1999 metų laikotarpiu. Vis dėlto iš rinkos pašalintų žuvininkystės produktų kiekis buvo didesnis 28 %, palyginti su 1999 metais, ypač pirmuosius metų mėnesius (sausis: + 92 %, vasaris: + 66 %, kovas: + 35 %). Kai kurių rūšių buvo pašalinta ypač dideli kiekiai (langustai: + 175 %, jūrų velniai: + 161 %, voriniai krabai: × 5), o tai rodo, kad naftos išsiliejimas turėjo didelį psichologinį poveikį vartotojams.
(50)
Kadangi iškrautų žuvininkystės produktų kiekis per pirmąjį 2000 metų pusmetį nepakito, bet pašalintų žuvininkystės produktų kiekis buvo gerokai didesnis, buvo parduotas mažesnis produktų kiekis. Šviežių jūros produktų vartojimas sumažėjo 7 % (žuvų 6 %, moliuskų 9 % ir vėžiagyvių, ypač krevečių - 6,5 %).
(51)
Kainos sumažėjo 6 %, palyginti su kainomis 1999 m. sausio mėn., o svarbiausių rūšių, turinčių didžiausią įtaką įmonių stabilumui, kainos ir toliau mažėjo. Iš 49 pagrindinių rūšių, kurios minimos Ofimer pateiktuose statistiniuose duomenyse, 2000 m. sausio mėn. sumažėjo 34 rūšių, 2000 m. vasario mėn. - 26 rūšių, 2000 m. kovo mėn. - 21 rūšies kainos. Visą laikotarpį nuolat mažėjo pagrindinių rūšių žuvies kaina.
(52)
Prancūzija taip pat pažymėjo, kad vartotojai negalėjo lengvai atskirti, iš kurios vietovės yra atgabenti jūros produktai, ir neigiamas požiūris į šiuos produktus pasireiškė nepaisant to, iš kokio regiono jie pateko į rinką. Todėl dėl taršos naftos produktais atsiradęs įtarus požiūris į jūros produktus nepriklausė nuo to, ar šie produktai yra iš metropolijos, ar iš užjūrio departamentų. Prancūzijos nuomone, muitinių duomenys atspindi liūdnas užjūrio departamentų dėl išsiliejusios naftos patirtas pasekmes, todėl nėra jokios priežasties šių departamentų žvejams nesuteikti vyriausybės sukurtos pagalbos priemonių.
(53)
Galiausiai, Prancūzija pažymėjo, kad Komisija mažai dėmesio skyrė spaudos straipsniams, kurie buvo pateikti kaip atspindintys padėtį, ir pernelyg atsižvelgė į kai kurių žurnalistų skleidžiamus gandus. Šioms pastaboms pagrįsti Prancūzija pateikė įvairių straipsnių, rodančių žiniasklaidos dėmesį šiam įvykiui ir patvirtinančių tą įtarumo atmosferą, kuri neigiamai paveikė vartotojų požiūrį į jūros produktus. Ji taip pat paneigė laiške, kuriame Prancūzijai pranešama apie oficialios tyrimo procedūros pradžią, Komisijos išdėstytą prielaidą, kad socialinio draudimo mokesčio sumažinimas iš tiesų buvo priemonė, kuria siekta kompensuoti jau keletą mėnesių padidėjusią degalų kainą.
IV. ĮVERTINIMAS
A. Esama valstybės pagalba
(54)
Sutarties 87 straipsnio 1 dalyje teigiama, kad „valstybės narės arba iš jos valstybinių išteklių bet kokia forma suteikta pagalba, kuri, palaikydama tam tikras įmones arba tam tikrų prekių gamybą, iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti, yra nesuderinama su bendrąja rinka, kai ji daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai“.
(55)
Šiame sprendime nagrinėjamos įvairios priemonės (socialinio draudimo mokesčio ir finansinių išlaidų sumažinimas, atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio) suteikia pranašumą įmonėms, besiverčiančioms ypatinga veikla, t. y. akvakultūros ir žuvininkystės įmonėms. Iš tiesų šios įmonės yra atleidžiamos nuo tam tikrų įsipareigojimų, kuriuos įprastomis sąlygomis turėtų vykdyti.
(56)
Dėl šių priemonių valstybė tiesiogiai (finansinių išlaidų sumažinimas ir atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio) arba netiesiogiai (nes valstybė turi kompensuoti nuostolius, kuriuos patiria socialinio draudimo įmokas gaunanti įstaiga) praranda lėšų. Todėl pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalies nuostatas šios priemonės yra valstybės pagalba.
(57)
Be to, kadangi pagalbą gavusių įmonių produktai parduodami Bendrijos rinkoje, Prancūzijos numatytos priemonės sustiprina tų įmonių padėtį tiek Prancūzijos rinkoje, palyginti su kitų valstybių narių įmonių, kurios taip pat nori savo produktus (akvakultūros ir žuvininkystės produktus ar kitus konkuruojančius maisto produktus) tiekti į šią rinką, tiek kitų valstybių narių rinkose, palyginti su tomis įmonėmis, kurios šiose rinkose parduoda tokius pat produktus. Todėl atitinkamos priemonės iškraipo konkurenciją arba gali ją iškraipyti ir daro įtaką valstybių narių tarpusavio prekybai.
(58)
Tokios priemonės pagal Sutarties 87 straipsnio 1 dalį yra draudžiamos. Jos gali būti laikomos neprieštaraujančiomis bendrajai rinkai tik tais atvejais, kai joms gali būti taikoma viena iš Sutartyje numatytų nukrypti leidžiančių nuostatų. Pagalba, suteikta akvakultūros ir žuvininkystės įmonėms, turi būti išnagrinėta vadovaujantis 1997 metų gairėmis, kaip tai jau buvo padaryta per išankstinį tyrimą.
B. Priemonės, skirtos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities akvakultūros produktų gamintojams
(59)
Komisija inicijavo oficialią tyrimo procedūrą dėl kai kurių priemonių, akvakultūros produktų gamintojams skirtų po 1999 m. gruodžio mėn. įvykių, nes nebuvo galima garantuoti, jog kompensacija nebuvo didesnė už patirtus nuostolius, kadangi buvo skirta ir kita, be kita ko, Komisijos teigiamai įvertinta, pagalba.
(60)
Komisija primena, kad oficiali tyrimo procedūra pradėta dėl šių pagalbos priemonių:
-
atleidimo nuo socialinio draudimo mokesčio (vieną, du ar tris mėnesius - tai priklauso nuo patirtų nuostolių) pirmąjį 2000 metų ketvirtį,
-
akvakultūros produktų gamintojų, kuriuos tiesiogiai palietė audra ir naftos išsiliejimas, finansinių išlaidų sumažinimo,
-
ūkių, esančių šešiuose dėl šių įvykių nukentėjusiuose departamentuose (Atlanto vandenyno pakrantės departamentai nuo Finistère srities iki Gironde srities), atleidimo nuo valstybinio nuomos mokesčio 2000 metais.
(61)
Kalbant apie atleidimą nuo socialinio draudimo mokesčio ir finansinių išlaidų sumažinimą, tai, kaip rodo pateikta papildoma informacija, Prancūzijos sukurta tvarka, kai kiekviename susijusiame departamente buvo įsteigtas žalos atlyginimo skyrius, kuriame dalyvauja suinteresuotų įvairių valstybės tarnybų, bankų ir profesinių asociacijų atstovai, siekta išvengti per didelės kompensacijos. Prancūzija primena, kad kiekvienu atveju dokumentai buvo išnagrinėti departamentų žalos atlyginimo skyriuose, ir ši analizė leido suteiktą pagalbą paskirstyti atsižvelgiant į padėtį įmonėje ir taip išvengti per didelės kompensacijos.
(62)
Atsižvelgdama į šią informaciją, Komisija daro išvadą, kad Prancūzija sukūrė tinkamą tvarką, leidžiančią išvengti per didelės patirtų nuostolių kompensacijos. Todėl ji mano, kad vienintelis šios pagalbos tikslas buvo atlyginti žalą, patirtą po dviejų ypatingų įvykių - 1999 m. gruodžio mėn. audros ir tanklaivio „Erika“ nuskendimo.
(63)
Taigi, remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatomis, atleidimas nuo socialinio draudimo mokesčio ir finansinių išlaidų sumažinimas turi būti pripažinti priemonėmis, neprieštaraujančiomis bendrajai rinkai.
(64)
Atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio bus nagrinėjamas C.1 dalyje, kadangi ne taip, kaip teigiama informacijoje, su kuria Komisija susipažino dar iki oficialaus tyrimo pradžios, ši priemonė buvo suteikta visiems Prancūzijos akvakultūros produktų gamintojams. Iš tiesų Prancūzija 2000 m. birželio 21 d. laišku Komisijai pranešė, kad 2000 metais nuo valstybinio mokesčio atleistos jūrų kultūrų koncesijos, taip pat valstybinio mokesčio nereikėjo mokėti už leidimą naudotis vandens tiekimo įrengimais. Kadangi Prancūzija kituose, išsamiai paaiškinančiuose priemonių įgyvendinimo svarbą laiškuose Komisijai nebeminėjo šios mokesčio lengvatos, Komisija 2001 m. birželio 21 d. laiške Prancūzijos paklausė, ar iš tiesų ši lengvata buvo taikoma ir, jeigu taip, paprašė pateikti atitinkamą informaciją. Prancūzija 2001 m. rugpjūčio 13 d. laišku pranešė, kad „Finistère, Morbihan, Loire-Atlantique, Vendée, Charente-Maritime, Gironde akvakultūros produktų gamintojai 2000 metais tikrai buvo atleisti nuo valstybinio nuomos mokesčio“, tačiau nepaminėjo, kad ši priemonė buvo taikoma ir kituose departamentuose. Tik atsakydama į sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą Prancūzija pažymėjo, kad ši priemonė, kaip ir socialinio draudimo mokesčio sumažinimas, buvo taikoma apskritai visiems Prancūzijos akvakultūros produktų gamintojams.
C. Bendros papildomos priemonės, skirtos visiems akvakultūrų produktų augintojams ir žvejams
1. Akvakultūros produktų gamintojams
(65)
Visi Prancūzijos metropolijos ir užjūrio departamentų akvakultūros produktų gamintojai buvo atleisti nuo valstybinio nuomos mokesčio 2000 metais, o socialinio draudimo mokestis buvo sumažintas 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiu.
(66)
Prancūzija teigia, kad tanklaivio „Erika“ katastrofa pakenkė vartotojų požiūriui į ūkiuose užaugintus moliuskus, todėl sumažėjo visų Prancūzijos akvakultūros produktų gamintojų apyvarta ir šios priemonės buvo sukurtos nuostoliams dėl sumažėjusios apyvartos kompensuoti. Ofimer atlikto tyrimo duomenimis, dėl šio įvykio apyvarta, palyginti su ankstesniais metais, galėjo sumažėti 7,7 milijono eurų.
(67)
Atleidus nuo patento mokesčio susidariusi 3,81 milijono eurų lengvata, o sumažinus socialinio draudimo mokestį - 3,35 milijono eurų lengvata leistų iš dalies kompensuoti pajamų nuostolius. Bendra pagalba, suteikta visoje Prancūzijoje, sudaro 7,16 milijono eurų, o tai yra mažiau nei suma, pateikta atlikus tyrimą (7,7 milijono eurų).
(68)
Atsižvelgdama į pateiktą informaciją Komisija sutinka, kad buvo trumpalaikių pablogėjimų ūkiuose išaugintų moliuskų rinkoje. Vis dėlto, kaip jau yra pažymėjusi pranešime dėl oficialaus tyrimo procedūros pradžios, šis padėties rinkoje pablogėjimas turi būti vertinamas objektyviai; vartotojų nepasitenkinimas nebuvo staigus ir netikėtas.
(69)
Komisija pažymi, kad metinė akvakultūros produktų (moliuskų ir žuvų) vertė visoje Prancūzijoje 1999 metais buvo 502 milijonai eurų (Ofimer 2000 metų ataskaita). Lentelėje, kurioje pateikta ši vertė, nenurodoma, kokią dalį sudarė žuvys. Pasak kito šaltinio (Žemės ūkio ministerijos interneto svetainės puslapis „akvakultūra“ (3)), ši dalis (jūros ir gėlųjų vandenų žuvys) būtų 221 milijonas eurų. Todėl moliuskų produkcijos vertė - 281 milijonas eurų.
(70)
Apyvartos nuostoliai dėl neigiamo požiūrio į moliuskus gali sudaryti, skaičiuojant procentais, 7,7/281, arba 2,7 %, 1998 metų produkcijos vertės. Kompensacijų išmokos sudarė 7,16 milijono eurų, o tai yra 7,16/281, arba 2,5 %, metinės apyvartos.
(71)
Komisija mano, kad kiekviena įprastomis sąlygomis veikianti įmonė turi numatyti sąnaudas galimiems nedideliems nuostoliams padengti. Iš tiesų, kiekviena ūkinė veikla susiduria su įvairia didesne ar mažesne rizika (dėl produkcijos rodiklių atsiradęs kainų svyravimas, gamybos ir pardavimo kainų svyravimas, galimas tam tikrų mokesčių padidėjimas ir pan.), galinčiomis sukelti įvairiausių pasekmių. Komisija mano, kad šios nedidelius nuostolius sukeliančios rizikos negali būti kompensuojamos, nes tai a contrario reikštų, kad visi įmonininkai, susidūrę su bet kokiu nenumatytu atveju, galėtų reikalauti tokios kompensacijos. Todėl, vadovaudamasi šia pagrindine gaire, Komisija mano, kad žemės ūkio sektoriuje, remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punktu, pagalba galėtų būti laikoma neprieštaraujančia bendrajai rinkai, jei nuostolių riba siektų 30 % (nepalankiuose regionuose - 20 %).
(72)
Todėl socialinio draudimo mokesčio sumažinimas ir atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio yra priemonės, skirtos kompensuoti tik 2,7 % nuostoliui, susidariusiam dėl sumažėjusios apyvartos, ir pagal Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatas jos negali būti laikomos neprieštaraujančiomis bendrajai rinkai. Be to, šioms pagalbos priemonėms negali būti taikoma jokia nukrypti leidžianti nuostata, numatyta 1997 metų gairėse. Todėl jos turi būti laikomos prieštaraujančiomis bendrajai rinkai.
(73)
Tačiau Komisija pažymi, kad priemonės, suteiktos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities akvakultūros produktų gamintojams, buvo skirtos kompensuoti nuostoliams, tiesiogiai susijusiems su vienu iš 1999 m. gruodžio mėn. įvykiu - tanklaivio „Erika“ avarija. Šios pagalbos priemonės gali būti vertinamos kartu su kita po minėtų įvykių suteikta pagalba. Tai yra pagalba, kurią 2001 m. gruodžio 11 d. Komisija įvertino kaip neprieštaraujančią bendrajai rinkai (gaivalinių nelaimių žemės ūkiui padarytos žalos atlyginimo tvarkos įgyvendinimas, pagalba įrangos ir atsargų atkūrimui ir išankstinės FIPOL išmokos), arba pagalba, kurią Komisija šiame sprendime įvertino teigiamai (socialinio draudimo mokesčio sumažinimas pirmąjį 2000 metų ketvirtį ir finansinių išlaidų sumažinimas, žr. B dalį).
(74)
Kadangi, remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punktu, šios pagalbos buvo arba yra paskelbtos neprieštaraujančiomis bendrajai rinkai, papildoma išmoka, sudaranti 2,5 % apyvartos, turi būti priskiriama prie visos pagalbos, kurią gavo akvakultūros produktų gamintojai (šis 2,5 % procentas, lygus 7,16 milijono eurų/281 milijonui eurų, buvo apskaičiuotas nacionaliniu lygiu; tas procentas gali būti taikomas kiekvienam ūkiui kaip vidurkis). Atsižvelgiant į šią nedidelę santykinę vertę ir į tai, kad kitos pagalbos nepadengė visų patirtų nuostolių, rizikos perviršyti kompensacijas yra išvengta.
(75)
Kiekvienam ūkiui nuostolių įvertinimas ir pagalbos jiems kompensuoti skyrimas turėjo būti atlikti atskirai, kad būtų galima patikrinti, ar visi kiekvienos įmonės patirti nuostoliai, prie kurių priskiriami ir 2,7 % nuostoliai, patirti apyvartai sumažėjus dėl pablogėjusio požiūrio į moliuskų rūšis, sudaro tikrai didelę sumą. Prancūzijos pasirinktas metodas neatitiko šios schemos, nes jis buvo taikomas visiems minėto regiono gamintojams (Atlanto vandenyno pakrantės departamentai nuo Finistère srities iki Gironde srities). Tačiau šiuo konkrečiu atveju Komisija gali manyti, kad šis metodas yra tinkamas ir galėjo būti pagrįstai taikomas administraciniam valdymui palengvinti, atsižvelgiant į platų regioną, kurį palietė šie įvykiai, ir į didelį nukentėjusių įmonių skaičių.
(76)
Todėl, remiantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatomis, kai šios priemonės (valstybinio nuomos mokesčio netaikymas ir socialinio draudimo mokesčio sumažinimas) yra skiriamos žuvininkystės įmonėms, kurios nėra įsikūrusios nelaimių ištiktuose departamentuose, negali būti laikomos neprieštaraujančiomis bendrajai rinkai. Tačiau jei tos pačios priemonės yra taikomos Atlanto vandenyno pakrantės departamentų nuo Finistère srities iki Gironde srities įmonėms, jos neprieštarauja bendrajai rinkai.
2. Žvejams
(77)
Prancūzijos teigimu, sumažinus socialinio draudimo mokestį apskritai visiems Prancūzijos žvejams buvo siekiama kompensuoti nuosmukį žuvininkystės produktų rinkoje. Ši lengvata buvo taikoma 2000 m. balandžio 15 d.-spalio 15 d.
(78)
Prancūzijos pateikti duomenys, ypač atsižvelgus į kitą Ofimer pateiktą informaciją (informacija yra šios viešosios įstaigos interneto tinklalapyje (4)), Komisijos neįtikino, todėl ji nusprendė pradėti oficialią tyrimo procedūrą.
(79)
2002 m. kovo 5 d. pranešime dėl oficialaus tyrimo procedūros pradžios Prancūzija pažymėjo, kad informacija, pateikta 2001 m. balandžio 5 d. pranešime, yra galutinė ir atitinka svarstomą laikotarpį: jos nuomone, Komisija neturėjo remtis informacija, rasta Ofimer interneto tinklalapyje.
(80)
Komisija atmeta šį argumentą. Iš tiesų Ofimer yra viešoji įstaiga, prižiūrima Žemės ūkio ir žuvininkystės ministerijos, kurios viena iš funkcijų, kaip skelbiama šios įstaigos interneto tinklalapio pristatyme, - kiekvieną dieną sekti jūros ir akvakultūros produktų rinkos svyravimus. Ji yra įsteigta tam, kad rinktų ir skelbtų informaciją apie ekonominę padėtį. Aukcionų tinklas surenka pardavimų visuose Prancūzijos aukcionuose duomenis, juos apibendrina ir perduoda sektoriaus operatoriams. Būtent tokia apibendrinta informacija domino Komisiją, nes kontekste ją atsižvelgdama galėjo atkurti ir neišsamią informaciją, kurią Prancūzija pateikė šios pagalbos schemos tyrimui.
(81)
Komisija nesutinka, kad Ofimer pateiktuose duomenyse gali būti pastebimų skirtumų, palyginti su galutiniais statistiniais duomenimis, kurie pateikiami kiek vėliau. Informacijos rinkimo metodika, kuria naudojasi Ofomer ekonominės padėties stebėtojai ir vertintojai, yra aprašyta šios įstaigos metinėse ataskaitose (5). Taigi, naudodamasi šiuo aukcionų tinklu, Ofimer vietiniams operatoriams (aukcionams, gamintojų organizacijoms, žuvų pardavėjams) perduoda kasdienius ir savaitinius pranešimus, kuriuose skelbiami duomenys apie žuvų kiekius bei kainas pagrindiniuose aukcionuose ir pagrindines žuvų rūšis, siūlomas Prancūzijoje. Be to, kiekvieno mėnesio pradžioje išankstiniame pranešime pateikiami nuo metų pradžios sukaupti duomenys apie pardavimus pagrindiniuose aukcionuose ir pagrindines žuvininkystės produktų rūšis, o kiekvieno ketvirčio pradžioje parengiama pardavimų suvestinė, kuri įdedama įstaigos interneto tinklalapyje. Informacijos surinkimo būdas patvirtina, kad Ofimer pateikti duomenys yra patikimi. Jokia informacijos dalis nerodo, kad šie duomenys būtų klaidinantys. Be to, Komisija kituose šiame tinklalapyje pateikiamuose dokumentuose nerado taisytinų ar prieštaraujančių duomenų, palyginti su kitais naudotais duomenimis; jei toks atvejis būtų, į tai būtų atsižvelgta. Tai, kad šios viešosios įmonės interneto tinklalapyje pateikiami duomenys yra prieinami visuomenei, tik įrodo jų oficialumą. Todėl nėra jokios priežasties svarstyti, ar jie yra patikimi.
(82)
Ir prieš pradedant oficialią tyrimo procedūrą ir 2002 m. kovo 5 d. pranešime atsakydama dėl oficialaus tyrimo pradžios Prancūzija oficialiai pateikė nedaug informacijos, ir ji nebuvo pakankamai išsami ir detali, kad Komisija galėtų teisingai įvertinti padėtį žuvininkystės produktų rinkoje nagrinėjamu laikotarpiu. Todėl, norėdama įvertinti, ji turėjo ieškoti kitos informacijos. Komisija apgailestauja, kad Prancūzija tiesiogiai nepateikė šių duomenų arba kitų tokio pat pobūdžio oficialių duomenų.
(83)
Todėl reikia išanalizuoti skirtingą turimą informaciją, kad padėtis žuvininkystės produktų rinkoje 2000 metų pirmąjį pusmetį būtų teisingai įvertinta.
(84)
Prancūzijos 2001 m. balandžio 6 d. pranešime nebuvo duomenų apie gautą pelną. Tebuvo pasakyta, kad „parduotas žuvų kiekis ir to kiekio vertė iš tiesų yra mažesnė, nei nurodyta Komisijos turimuose ar ankstesniuose nei 1999 metų duomenyse“. Tuo metu Komisija jau buvo susipažinusi su duomenimis, pateiktais 2000 m. sausio-balandžio mėn. memorandume, kurį 2000 m. gegužės 24 d. pasitarime išnagrinėjo Ofimer valdybos taryba, ir rezultatus pateikė 2001 m. sausio 15 d. prašyme Prancūzijai suteikti papildomą informaciją (buvo pacituota ištrauka, kurioje teigiama, kad „iškrautų žuvų kiekis per pirmuosius keturis 2000 metų mėnesius nepakito, palyginti su tuo pačiu 1999 metų laikotarpiu, o aukcione parduoto kiekio vertė pakilo 3 %, palyginti su praėjusiais metais“).
(85)
Prancūzijos 2002 m. kovo 5 d. pranešime sakoma priešingai: „visuose pagrindiniuose Prancūzijos aukcionuose … iškrautų žuvų kiekis pirmąjį 2000 metų pusmetį nepakito, palyginti su tuo pačiu 1999 metų laikotarpiu, net jei ir yra užfiksuoti trumpalaikiai sumažėjimai, akivaizdžiai sutampantys su tais momentais, kai žiniasklaidos dėmesys buvo didžiausias“. Ši informacija sutampa su informacija iš 2001 m. vasario 16 d. Ofimer Flash Eco memorandumo - dokumento, kuriuo Komisija rėmėsi priimdama sprendimą pradėti oficialią tyrimo procedūrą (dokumente pateikiami palyginamieji 2000 ir 1999 metų produkcijos duomenys ir nurodoma, kad „2000 metų rezultatai rodo nepakitusį, palyginti su 1999 metais, parduotų žuvų kiekį“).
(86)
Taigi Komisija nustatė, kad 2000 metais, ypač pirmąjį pusmetį, pelnas nepakito. Jokia informacija neleidžia teigti, kad tuo metu, kai žiniasklaidos įtaka buvo didžiausia, gautas pelnas sumažėjo. Be to, gautas pelnas galėjo sumažėti ir dėl kitų priežasčių, dažniausiai dėl blogų oro sąlygų. Neretai pasitaiko, kad didelė dalis žvejybos laivų gana ilgai (1-2 savaites, o kartais ir ilgiau) negali išeiti į jūrą dėl nuolatinių blogų oro sąlygų. Minėta žiniasklaidos įtaka neturi tiesioginės įtakos pelnui, ir ne dėl šios priežasties yra sutrukdoma žvejams išeiti į jūrą. Šios įtakos rezultatus galima pajusti kitose sektoriaus srityse - kainų ir iš rinkos pašalintų produktų kiekio.
(87)
Prancūzijos 2001 m. balandžio 6 d. pranešime sakoma: „Iš rinkos pašalintų produktų kiekis pirmaisiais 2000 metų mėnesiais buvo gerokai didesnis nei tais pačiais 1999 metų mėnesiais; palyginus 1999 m. sausio-balandžio mėn. su 2000 m. sausio-balandžio mėn., padidėjo 25 %, 1999 m. sausio-kovo mėn. su 2000 m. sausio-kovo mėn. - 35 %, 1999 m. sausio mėn. su 2000 m. sausio mėn. - 92 %, o 1999 m. vasario mėn. su 2000 m. vasario mėn. - 57 %“. 2002 m. kovo 5 d. pranešime šie skaičiai pakartojami ir taip pat pažymima, kad sausio-gegužės mėn. pašalintų iš rinkos produktų kiekis padidėjo 32 %, o sausio-birželio mėn. - 28 %. Pranešime patikslinama, kad „kai kurių rūšių pašalintų iš rinkos produktų kiekis buvo itin didelis, pavyzdžiui, langustų (+ 175 %), jūrų velnių (+ 161 %) ir vorinių krabų (× 5), kurių jautrumas naftos produktams (6) žiniasklaidoje buvo ypač dažnai minimas“.
(88)
Šie duomenys nėra išsamūs ir neleidžia susidaryti tikslaus iš rinkos pašalintų produktų kiekio vaizdo. Iš tiesų tikslus iš rinkos pašalintų produktų kiekis nenurodomas; du ar tris kartus didesnis kiekis gali nieko nereikšti, jei kiekis, su kuriuo lyginama, t. y. pirmaisiais metais pašalintų produktų kiekis, yra labai nedidelis. Be to, nepatikslinama, kokį kiekį procentais sudaro pašalintų iš rinkos produktų kiekis, palyginti su iškrautų į krantą produktų kiekiu. Taip pat nenurodoma, ar pašalintų iš rinkos produktų kiekis yra susijęs su rūšimis, kurių jautrumas naftos produktams žiniasklaidoje buvo dažniausiai minimas. Komisija išnagrinės trijų Prancūzijos minėtų rūšių atvejus: langustų, jūrų velnių ir vorinių krabų.
(89)
Kalbant apie langustus, tai jeigu remsimės Ofimer atlikta tyrimų analize, geriausias šių vėžiagyvių sezonas prasideda įpusėjus balandžio mėn. ir tęsiasi iki rugpjūčio mėn (7). Didelis iš rinkos pašalintų produktų kiekis gali būti ir laikinas reiškinys. Šioje analizėje nagrinėjami neįprastai dideli 2001 m. gegužės ir birželio mėn. - po to, kai už parduotus gyvus langustus nelabai palankiu šio produkto pardavimui laikotarpiu buvo gautas didelis pelnas - pašalinto produkto kiekiai. Be to, kaip rodo Komisijai perduoti duomenys, taikant bendram žuvininkystės produktų rinkos organizavimui nustatytas taisykles (1992 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3759/1992 dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkos organizavimo ir įgyvendinimo reglamentai (8), kurie buvo taikomi nagrinėjamų įvykiu metu), per pirmuosius šešis 2000 metų mėnesius iš rinkos buvo pašalinta: sausio mėn. - 21 kg, vasario mėn. - 5 kg, kovo mėn. - 2 kg, balandžio mėn. - 103 kg, gegužės mėn. - 1 364 kg, birželio mėn. - 2 007 kg. Todėl apie šį vėžiagyvį nėra jokių aiškių ir tikslių duomenų, kurie leistų teigti, kad padidėjęs žiniasklaidos dėmesys dėl išsiliejus naftai atsiradusios taršos galėjo turėti įtakos ryškiam iš rinkos pašalintų langustų kiekio padidėjimui.
(90)
Komisijos gautais duomenimis, 2000 m. sausio mėn. iš pardavimo rinkos pašalinta 454 kg jūrų velnių, o 1999 m. sausio mėn. - tik 84 kg, šis skirtumas rodo ryškų padidėjimą. Tačiau 2000 m. vasario mėn. iš rinkos pašalinta tik 59 kg, tuo tarpu 1999 m. vasario mėn. - 221 kg, 2000 m. kovo mėn. - 39 kg, o 1999 m. kovo mėn. - 148 kg; per kitus tris 1999 metų mėnesius pašalintų produktų kiekis (278 kg) taip pat buvo didesnis nei 2000 metais (241 kg). Taigi susidarė labai prieštaringa situacija, dėl to Komisija negali daryti išvados, kad iš rinkos pašalintų produktų kiekis padidėjo dėl išsiliejus naftai padarytos įtakos.
(91)
Dėl trečiosios Prancūzijos paminėtos rūšies - vorinių krabų, tai Komisija neturi duomenų apie iš rinkos pašalintą šio produkto kiekį (9). Vis dėlto galima remtis Komisijai perduotais krabų miegalių, kurių padėtis prekyboje ir rinkoje yra jam artima, kiekių duomenimis. Iš rinkos pašalintas kiekis pirmaisiais 2000 metų mėnesiais padidėjo, palyginti su 1999 metais, bet pagal absoliučią vertę šis kiekis buvo labai mažas; sausio mėn. jis padidėjo nuo 19 kg iki 47 kg, vasario mėn. - nuo 3 kg iki 35 kg, kovo mėn. - nuo 7 kg iki 31 kg, padidėjimo nebuvo balandžio mėn., gegužės mėn. kiekis padidėjo nuo 31 kg iki 164 kg ir birželio mėn. - nuo 501 kg iki 521 kg. Taigi nebuvo nepalankaus vartotojų požiūrio į krabus miegalius, ypač pirmaisiais 2000 metų mėnesiais, ir jokie duomenys nerodo, kad tuo metu būtų buvęs susiformavęs toks požiūris ir į vorinius krabus.
(92)
Todėl nors 2000 m. sausio mėn. iš rinkos pašalintų produktų kiekis padidėjo 92 %, palyginti su 1999 m. sausio mėn., o per pirmuosius šešis mėnesius padidėjo 28 %, pagal absoliučią vertę šis pašalintų produktų kiekis padidėjo labai mažai. Be to, nėra jokių duomenų, įrodančių, kad šiam padidėjimui įtakos turėjo žiniasklaidos dėmesys naftos produktų išsiliejimui. Taip pat ir toliau remiantis Komisijai pateiktais duomenimis pastebima, kad 2000 m. sausio mėn. užfiksuoti dideli iš rinkos pašalintų produktų kiekiai yra susiję ir su tokiomis rūšimis kaip katininiai rykliai (nuo 11 423 kg iki 16 362 kg), ledjūrio menkės (nuo 120 kg iki 3 727 kg) ar plekšnės (nuo 51 kg iki 1 789 kg); kaip rodo rinkos duomenys, tai yra rūšys, kurių ryšys tarp iš rinkos pašalinto kiekio ir žiniasklaidos dėmesio taršai naftos produktais yra labai nedidelis arba jo visai nėra. Kita vertus, pagal 2000 m. sausio-balandžio mėn. Ofimer memorandumą iš rinkos pašalintų produktų kiekis buvo 1,5 % mažesnis nei iškrautų pagrindinių rūšių kiekis, užfiksuotas nedidelis pašalintų ešerių, ančiuvių ir vorinių krabų kiekis.
(93)
Darydama išvadą dėl pašalintų iš rinkos produktų Komisija pažymėjo, kad nėra duomenų, kurie leistų padidėjusį iš rinkos pašalintų produktų kiekį susieti su žiniasklaidos daromu poveikiu dėl taršos naftos produktais.
(94)
2001 m. balandžio 6 d. pranešime Prancūzija pažymėjo, kad mažmeninio žuvininkystės produktų pardavimo apimtis pirmąjį pusmetį sumažėjo 2 %, palyginti su ankstesniais metais, ypač šviežių produktų pardavimas, kurio apimtis sumažėjo 7 %, o vertė - 1 %, vėžiagyvių pardavimo apimtis sumažėjo 6 %, o žuvų - 6 % (5 % supjaustytų ir 7 % sveikų žuvų). 2002 m. kovo 5 d. pranešime šie skaičiai dar kartą (nedideli pataisymai padaryti dėl vėžiagyvių, kurių pardavimo kiekis sumažėjo 6,5 %) pakartojami ir pažymima, kad šie duomenys rodo tikrai susiformavusį neigiamą vartotojų požiūrį į jūros produktus. Šiame pareiškime pažymima, kad iš 49 pagrindinių rūšių, nagrinėjamų Ofimer tyrime, palyginti su ankstesniais metais, sausio-kovo mėn. sumažėjo 34 rūšių vidutinė kaina, sausio-vasario mėn. - 26 rūšių kaina, sausio-kovo mėn. - 21 rūšies, sausio-balandžio mėn. - 19 rūšių, sausio-gegužės mėn. - 21 rūšies ir sausio-birželio mėn. - 18 rūšių vidutinė kaina. Iš šių rūšių vidutinė kaina sumažėjo: jūros liežuvių (- 5 %), ešerių (- 6 %), sidabrinių menkių (- 6 %), ančiuvių (- 6 %), kalmarų (- 11 %), ledjūrio menkių (- 8 %), sardinių (- 6 %), saulažuvių (- 11 %), skumbrių (- 18 %), plekšnių (- 28 %), kardžuvių (- 20 %), spygliuotųjų ryklių (- 11 %), jūrų gaidžių (- 4 %), aštuonkojų (- 23 %), vorinių krabų (- 16 %), krevečių (- 20 %). Prancūzijos nuomone, „šie duomenys kiekybiškai rodo pablogėjimą rinkoje 2000 m. sausio-birželio mėn., taip pat ir Prancūzijos vartotojų reakciją, kurią sukėlė „Erikos“ nuskendimas“.
(95)
Komisija daro išvadą, kad šie duomenys iš tiesų kiekybiškai nepaaiškina to, kas atsitiko. Kad būtų susidarytas tikroviškas vaizdas, Prancūzija turėjo Komisijai perduoti kiekvienos rūšies parduoto kiekio duomenis, tačiau ji šito nepadarė.
(96)
Priešingai, Komisija pažymi, kad pagal 2000 m. sausio-balandžio mėn. Ofimer memorandumą kainų svyravimas buvo labai prieštaringas. Kai kurios kainos sumažėjo dėl per didelės pasiūlos: didžiadančių (- 11 %), ledjūrio menkių (- 8 %), sidabrinių menkių (- 9 %). Ir priešingai, dėl mažesnės pasiūlos kai kurių rūšių kaina padidėjo: dryžuotųjų kefalių (+ 31 %), menkių (+ 27 %), jūrų velnių (+ 13 %). Šiame memorandume taip pat pažymima, kad pasikeitus pasiūlos struktūrai brangiųjų rūšių (sidabrinių menkių, jūrų velnių, jūros liežuvių, didžiadančių, dryžuotųjų kefalių, langustų) dalis padidėjo sumažėjus pigiųjų žuvų rūšių (ledjūrio menkių, skumbrių, sidabrinių menkių, sepijų, ančiuvių) daliai, todėl bendra aukcionuose parduoto kiekio vertė, palyginti su ankstesniais metais, padidėjo 3 %.
(97)
Aukcionuose parduoto kiekio vertė, išskaičiavus būtinas pardavimo išlaidas, atitinka laivų apyvartą. Todėl Komisija daro išvadą, kad bendra žuvininkystės įmonių apyvarta truputį padidėjo. Todėl jei daugelio rūšių kaina ir sumažėjo, tai šis sumažėjimas atitinka ne bendrą kainų sumažėjimą, bet Ofimer memorandume apibūdintą prieštaringą padėtį. Naftos išsiliejimas galbūt ir turėjo įtakos žuvininkystės produktų rinkai, tačiau šie įvairūs faktai verčia manyti, kad tas poveikis buvo labai menkas. Be to, jei ir būtų buvęs nemenkas, Ofimer būtų jį paminėjusi įvairiuose savo parengtuose oficialiuose dokumentuose.
(98)
Remdamasi šiais įvairiais duomenimis, Komisija mano, kad socialinio draudimo mokesčio sumažinimas žvejams nuo balandžio 15 d. iki spalio 15 d. pagal Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punktą negali būti laikomas suderintu su bendrąja rinka.
(99)
Kadangi ši pagalba veiklai buvo suteikta visoms žuvininkystės įmonėms, nereikalaujant jokių įsipareigojimų, ši pagalbos priemonė pagal 1997 m. gairių 1.2 punkto ketvirtosios pastraipos trečiąją įtrauką prieštarauja bendrajai rinkai.
V. IŠVADOS
(100)
Komisija pažymi, kad Prancūzija, pažeisdama Sutarties 88 straipsnio 3 dalies nuostatas, įgyvendino įvairias pagalbos priemones, kurios yra nagrinėjamos šiame sprendime.
(101)
Atsižvelgdama į šio sprendimo IV.B ir IV.C.1 dalyse pateiktą analizę, Komisija mano, kad, vadovaujantis Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkto nuostatomis, pagalbos priemonės, įgyvendintos Atlanto vandenyno pakrantės departamentuose nuo Finistère srities iki Gironde srities (socialinio draudimo mokesčio sumažinimas, finansinių išlaidų sumažinimas, atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio), neprieštarauja bendrajai rinkai.
(102)
Atsižvelgdama į šio sprendimo IV.C.1 dalyje pateiktą analizę, Komisija mano, kad socialinio draudimo mokesčio sumažinimo 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiu ir atleidimo nuo valstybinio nuomos mokesčio 2000 metais priemonėms, skirtoms kitų departamentų akvakultūros produktų gamintojams, negalima taikyti Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos.
(103)
Atsižvelgdama į šio sprendimo IV.C.2 dalyje pateiktą analizę, Komisija mano, kad socialinio draudimo mokesčio sumažinimas žvejams 2000 m. balandžio 15 d.-spalio 15 d. laikotarpiu yra pagalbos priemonė, kuriai negalima taikyti Sutarties 87 straipsnio 2 dalies b punkte numatytos nukrypti leidžiančios nuostatos,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Prancūzijos įgyvendintos pagalbos priemonės Finistère, Morbihan, Loire-Atlantique, Vendée, Charente-Maritime, Gironde departamentų akvakultūros produktų gamintojams - socialinio draudimo mokesčio sumažinimas, finansinių išlaidų sumažinimas ir atleidimas nuo valstybinio nuomos mokesčio - neprieštarauja bendrajai rinkai.
2 straipsnis
Prancūzijos įgyvendintos pagalbos priemonės, socialinio draudimo mokestį 2000 m. balandžio 15 d.-liepos 15 d. laikotarpiu sumažinus ir nuo valstybinio nuomos mokesčio 2000 metais atleidus ne Finistère, Morbihan, Loire-Atlantique, Vendée, Charente-Maritime, Gironde departamentų akvakultūros produktų gamintojus, prieštarauja bendrajai rinkai.
3 straipsnis
Prancūzijos įgyvendinta pagalbos priemonė, žvejams sumažinanti socialinio draudimo mokestį 2000 m. balandžio 15 d.-spalio 15 d. laikotarpiu, prieštarauja bendrajai rinkai.
4 straipsnis
1. Prancūzija imasi visų priemonių, būtinų, kad 2 ir 3 straipsniuose minėta neteisėtai suteikta pagalba būtų išieškota iš gavėjo.
2. Pagalba išieškoma nedelsiant ir taikant pagal nacionalinę teisę nustatytas procedūras, jeigu jos leidžia nedelsiant ir veiksmingai įvykdyti šį sprendimą. Pagalba, kurią reikia išieškoti, sudaro palūkanos mokamos nuo pagalbos išmokėjimo gavėjui dienos iki jos išieškojimo dienos. Palūkanos skaičiuojamos ir taikomos pagal Komisijos reglamento EB) Nr. 794/2004 V dalyje nustatytą normą (10).
5 straipsnis
Prancūzija per du mėnesius nuo šio sprendimo paskelbimo dienos praneša Komisijai apie priemones, kurių ėmėsi, kad įgyvendintų šį sprendimą.
6 straipsnis
Šis sprendimas skirtas Prancūzijos Respublikai.
Priimta Briuselyje, 2004 m. liepos 14 d.