Tarybos direktyva 1999/37/EB
1999 m. balandžio 29 d.
dėl transporto priemonių registracijos dokumentų
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 75 straipsnio 1 dalies d punktą,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [2],
laikydamasi Sutarties 189c straipsnyje nustatytos tvarkos [3],
(1) kadangi Bendrija priėmė tam tikras priemones, kurios skirtos vidaus rinkos be sienų sukūrimui, kurioje būtų užtikrintas laisvas prekių, asmenų, paslaugų ir kapitalo judėjimas pagal Sutarties nuostatas;
(2) kadangi visos valstybės narės reikalauja, kad transporto priemonės, registruotos kitoje valstybėje narėje, vairuotojas turėtų tinkamą tos transporto priemonės registracijos liudijimą, kad jam būtų leista važiuoti tų valstybių narių teritorijose esančiais keliais;
(3) kadangi registracijos liudijimo formos ir turinio suvienodinimas palengvins jame esančios informacijos supratimą, o tai padės vienoje valstybėje narėje registruotoms transporto priemonėms laisvai judėti kitų valstybių narių teritorijose esančiais keliais;
(4) kadangi registracijos liudijimo turinys turi būti toks, kad būtų galima patikrinti, ar vairuotojo pažymėjimo, išduoto vadovaujantis 1991 m. liepos 29 d. Direktyva 91/439/EEB dėl vairuotojo pažymėjimų [4], turėtojas vairuoja tų kategorijų transporto priemones, kurias vairuoti turi teisę; kadangi tokie patikrinimai padeda gerinti kelių eismo saugą;
(5) kadangi visos valstybės narės reikalauja, kad būtina sąlyga, registruojant anksčiau kitoje valstybėje narėje jau registruotą transporto priemonę, yra pateikti registraciją ir transporto priemonės technines charakteristikas liudijantį dokumentą;
(6) kadangi registracijos liudijimų suvienodinimas palengvina anksčiau kitoje valstybėje narėje registruotų transporto priemonių grįžimą į eismą ir tai padeda vidaus rinkai tinkamai funkcionuoti;
(7) kadangi valstybės narės naudoja registracijos liudijimą, kuriame yra arba viena dalis, arba dvi atskiros dalys, ir kadangi šiuo metu priimtinas abiejų sistemų koegzistavimas;
(8) kadangi valstybės narės vis dar skirtingai interpretuoja registracijos liudijime esančią informaciją; kadangi siekiant, kad tinkamai funkcionuotų vidaus rinka, vyktų laisvas judėjimas ir patikrinimai, reikia patikslinti, kada liudijime nurodyti asmenys gali naudoti tą transporto priemonę, kuriai išduotas liudijimas;
(9) kadangi, siekiant palengvinti šiuos patikrinimus ir, visų pirma, užkirsti kelią sukčiavimui ir vogtų transporto priemonių nelegaliai prekybai, tikslinga valstybėms narėms glaudžiai bendradarbiauti ir efektyviai keistis informacija;
(10) kadangi tikslinga numatyti supaprastintą techninių charakteristikų, išdėstytų I ir II prieduose, pritaikymo tvarką,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Ši direktyva taikoma dokumentams, kuriuos valstybė narė išduoda registruojant transporto priemonę.
Ji nepažeidžia valstybių narių teisės laikinai registruojant transporto priemones naudoti dokumentų, kurie ne visais atžvilgiais atitinka šios direktyvos reikalavimus.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje:
a) "transporto priemonė" - tai bet kuri transporto priemonė, kaip apibrėžta 1970 m. vasario 6 d. Tarybos direktyvos 70/156/EEB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų tipo patvirtinimą, suderinimo [5]2 straipsnyje ir 1992 m. birželio 30 d. Tarybos direktyvos 92/61/EEB dėl dviračių arba triračių motorinių transporto priemonių tipo patvirtinimo [6] 1 straipsnyje;
b) "registracija" - tai administracinis leidimas transporto priemonei patekti į kelių transporto eismą, apimantis transporto priemonės identifikavimą ir serijinio numerio, vadinamo registracijos numeriu, išdavimą;
c) "registracijos liudijimas" - tai dokumentas, liudijantis, kad transporto priemonė yra registruota valstybėje narėje;
d) "registracijos liudijimo turėtojas" - tai asmuo, kurio vardu yra registruota transporto priemonė.
3 straipsnis
1. Valstybės narės išduoda registracijos liudijimą transporto priemonėms, kurios pagal nacionalinius teisės aktus turi būti registruojamos. Liudijimą gali sudaryti arba viena dalis pagal I priedą, arba dvi dalys pagal I ir II priedus.
Valstybės narės gali įgalioti šiam tikslui jų paskirtas tarnybas, ypač gamintojų tarnybas, užpildyti registracijos liudijimo techninių duomenų dalį.
2. Išduodamos naują registracijos liudijimą transporto priemonei, įregistruotai iki šios direktyvos įgyvendinimo, valstybės narės naudoja šioje direktyvoje nustatytą liudijimų išdavimo modelį ir gali sumažinti juose nurodomos informacijos kiekį tiek, kiek tuo metu yra turima būtinų duomenų.
3. Duomenys, pateikti registracijos liudijime pagal I ir II priedus, išreiškiami šiuose prieduose nurodytais suderintais Bendrijos kodais.
4 straipsnis
Pagal šią direktyvą, identifikuojant transporto priemonę tarptautiniame eisme arba perregistruojant ją kitoje valstybėje narėje, vienoje valstybėje narėje išduotas registracijos liudijimas pripažįstamas kitose valstybėse narėse.
5 straipsnis
1. Siekdamos identifikuoti transporto priemonę kelių eisme, valstybės narės gali reikalauti, kad vairuotojas turėtų I registracijos liudijimo dalį.
2. Perregistruodamos transporto priemonę, kuri anksčiau jau buvo įregistruota kitoje valstybėje narėje, kompetentingos institucijos visais atvejais reikalauja pateikti I ankstesnio registracijos liudijimo dalį ir, jeigu buvo išduota, II registracijos liudijimo dalį. Šios institucijos paima pateiktą ankstesnio registracijos liudijimo dalį (dalis) ir saugo ją (jas) mažiausiai šešis mėnesius. Kompetentingos institucijos per du mėnesius pran eša registracijos liudijimus išdavusioms valstybių narių institucijoms apie paimtus liudijimus. Registracijos liudijimus išdavusių institucijų prašymu, registracijos liudijimus paėmusios institucijos per šešis mėnesius nuo jų paėmimo grąžina liudijimus to prašančioms institucijoms.
Tais atvejais, kai registracijos liudijimą sudaro I ir II dalys, tačiau II dalies trūksta, tos valstybės narės, kurioje pareikalauta perregistruoti transporto priemonę, kompetentingos institucijos išimtiniais atvejais gali priimti sprendimą perregistruoti transporto priemonę, tačiau tai padaryti gali tik gavusios iš tos valstybės narės, kurioje ta transporto priemonė buvo anksčiau registruota, rašytinį ar elektroninį patvirtinimą, kad pareiškėjas turi teisę perregistruoti transpor to priemonę kitoje valstybėje narėje.
6 straipsnis
Visi pakeitimai, būtini siekiant suderinti šios direktyvos priedus su technikos pažanga, priimami 7 straipsnyje nustatyta tvarkos.
7 straipsnis
1. Tais atvejais, kai daroma nuoroda į šiame straipsnyje nustatytą tvarką, Komisijai padeda pagal 1996 m. gruodžio 20 d. Tarybos direktyvos 96/96/EB dėl valstybių narių įstatymų, reglamentuojančių motorinių transporto priemonių ir jų priekabų techninę apžiūrą, suderinimo [7], 8 straipsnį įsteigtas Komitetas (toliau - Komitetas), kuris yra sudarytas iš valstybių narių atstovų ir kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas, atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė pareiškiama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą Komisijos siūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai paskirstomi taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. a) Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.
b) Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija.
8 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie, įsigalioję iki 2004 m. birželio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
Komisija pateikia v alstybėms narėms registracijos liudijimų, kuriuos naudoja nacionalinės valdymo institucijos, pavyzdžius.
9 straipsnis
Įgyvendindamos šią direktyvą valstybės narės teikia viena kitai pagalbą. Jos dvišaliu arba daugiašaliu lygiu keičiasi informacija, ypač tais atvejais, kai prieš transporto priemonės registraciją turi būti patikrinamas tos transporto priemonės teisinis statusas toje valstybėje narėje, kurioje ta transporto priemonė buvo anksčiau registruota. Toks tikrinimas išplečia elektroninio tinklo naudojimo galimybes.
10 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje dieną.
11 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Liuksemburge, 1999 m. balandžio 29 d.