SPRENDIMAS Nr. 205
2005 m. spalio 17 d.
dėl sąvokos „dalinė bedarbystė“ taikymo pasienio darbuotojams
(Tekstas svarbus EEE ir ES-Šveicarijos susitarimui)
(2006/351/EB)
DARBUOTOJŲ MIGRANTŲ SOCIALINĖS APSAUGOS ADMINISTRACINĖ KOMISIJA,
atsižvelgdama į 1971 m. birželio 14 d. Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 dėl socialinės apsaugos sistemų taikymo pagal darbo sutartį dirbantiems asmenims, savarankiškai dirbantiems asmenims ir jų šeimų nariams, judantiems Bendrijoje (1), 81 straipsnio a punktą, pagal kurį ji privalo nagrinėti visus administravimo arba aiškinimo klausimus, kylančius iš Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 ir vėliau priimtų reglamentų,
atsižvelgdama į pirmiau minėto reglamento 71 straipsnio 1 dalies a punktą,
kadangi:
(1)
Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies a punkte pateikiama nuostata, kuria pasienio darbuotojams, tapusiems visiškais bedarbiais, leidžiama nukrypti nuo šio reglamento 13 straipsnio 2 dalies a punkte nurodyto lex loci laboris principo.
(2)
Europos Bendrijų Teisingumo Teismas nusprendė, kad siekiant nustatyti ar pasienio darbuotojas yra dalinis ar visiškas bedarbis, kaip apibrėžta pirmiau minėto reglamento 71 straipsnio 1 dalies a punkte, visoje Bendrijoje turi būti taikomi vienodi kriterijai. Tokio įvertinimo negalima atlikti remiantis kriterijais, įtvirtintais nacionalinės teisės nuostatose (2).
(3)
Kadangi šalių narių socialinės apsaugos įstaigos skirtingai nustato bedarbystės rūšis, svarbu patikslinti pirmiau minėto straipsnio taikymo sritį, siekiant priimti vienodus ir suderintus kriterijus, kuriuos taikytų pirmiau minėtos įstaigos.
(4)
Europos Bendrijų Teisingumo Teismas nurodė, kad jeigu pasienio darbuotojas nebeturi jokio ryšio su kompetentinga valstybe nare ir jeigu jis yra visiškas bedarbis, bedarbio pašalpą jam moka jo gyvenamosios vietos kompetentinga įstaiga savo lėšomis.
(5)
Darbinių santykių buvimas ar palaikymas nustatomas vien tik pagal valstybės, kurioje asmuo dirba, nacionalinius teisės aktus.
(6)
Tikslas apsaugoti pasienio darbuotojus, kurio siekiama pirmiau minėto reglamento 71 straipsnyje, nebūtų pasiektas, jeigu darbuotojas, dirbantis toje pat įmonėje, įsikūrusioje kitoje valstybėje narėje nei yra darbuotojo gyvenamoji vieta, laikinai sustabdęs savo veiklą, vis dėlto būtų laikomas visišku bedarbiu ir turėtų kreiptis į savo gyvenamosios vietos kompetentingą įstaigą, kad gautų bedarbio pašalpą,
NUSPRENDĖ:
1)
Siekiant užtikrinti, kad būtų taikomos Reglamento 71 straipsnio 1 dalies a punkto nuostatos, bedarbystės rūšys (t. y. visiška ar dalinė bedarbystė) nustatomos atsižvelgiant į tai, ar šalis tebesieja santykiai, pagrįsti darbo sutartimi, o ne į darbuotojų veiklos laikino sustabdymo trukmę.
2)
Jeigu pasienio darbuotojas lieka įdarbintas toje pat įmonėje, įsikūrusioje kitoje valstybėje narėje nei yra darbuotojo gyvenamoji vieta ir jeigu laikinai sustabdoma tokio darbuotojo veikla, bet jam paliekama galimybė bet kada sugrįžti į tą pačią darbo vietą, toks darbuotojas laikomas daliniu bedarbiu ir susijusias bedarbio pašalpas jam moka valstybės, kurioje jis dirbo, kompetentinga įstaiga pagal Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies a punkto i papunkčio nuostatas.
3)
Jeigu jokie santykiai, pagrįsti darbo sutartimi, pasienio darbuotojo nebesieja su valstybe nare, kurioje jis dirbo (pvz., nutraukus darbo sutartį arba jai pasibaigus), jis laikomas visišku bedarbiu pagal Reglamento (EEB) Nr. 1408/71 71 straipsnio 1 dalies a punkto ii papunkčio nuostatas ir bedarbio pašalpą jam moka jo gyvenamosios vietos kompetentinga įstaiga.
4)
Šis sprendimas taikomas nuo pirmos kito mėnesio dienos po jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.