Tarybos Direktyva
1991 m. lapkričio 19 d.
nustatanti būtiniausius kiaulių apsaugos reikalavimus
(91/630/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ TARYBA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 43 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonominių ir socialinių reikalų komiteto išvadas [3],
kadangi visos valstybės narės yra ratifikavusios Europos Konvenciją dėl ūkiuose auginamų gyvūnų apsaugos; kadangi Sprendimu 78/926/EEB [4] Bendrija taip pat yra patvirtinusi šią Konvenciją, o patvirtinimo dokumentą deponavusi;
kadangi Europos Parlamentas 1987 m. vasario 20 d. Rezoliucijoje dėl gyvūnų gerovės politikos [5] skatina Komisiją teikti pasiūlymus dėl minimalių kiaulininkystės standartų;
kadangi gyvos kiaulės įtrauktos į produktų sąrašą, pateiktą Sutarties II priede;
kadangi kiaulininkystė yra sudėtinė žemės ūkio dalis; kadangi ji yra dalies žemės ūkiu užsiimančių gyventojų pajamų šaltinis;
kadangi dėl skirtingų konkurencijos sąlygų bendrosios kiaulių ir kiaulių produktų rinkos veikla yra netolygi;
kadangi dėl to būtina sukurti bendrus minimalius kiaulių apsaugos standartus ir garantuoti racionalų produkcijos augimą;
kadangi oficialiai patvirtintos tarnybos, gamintojai, vartotojai ir kiti turi būti nuolat informuojami apie šios ūkio šakos pasiekimus; kadangi dėl to Komisija, remdamasi Veterinarijos mokslo komiteto ataskaita, aktyviai vykdo mokslinius tyrimus ir ieško geriausio kiaulių gerovės atžvilgiu auginimo būdo arba būdų; kadangi turi būti priimta atitinkama nuostata dėl pereinamojo laikotarpio, kad Komisija galėtų sėkmingai užbaigti šią savo užduotį,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Šioje direktyvoje išdėstyti minimalūs veislinių ir penimų kiaulių apsaugos standartai.
2 straipsnis
Šioje direktyvoje vartojami terminai:
1) "kiaulė" reiškia įvairaus amžiaus gyvūnus, priklausančius kiaulinių gyvūnų rūšiai, auginamus penėjimui ir veisimui;
2) "kuilys" reiškia subrendusį veislinį kiaulių patiną;
3) "kiaulaitė" reiškia subrendusią kiaulių patelę iki paršiavimosi;
4) "paršavedė" reiškia kiaulių patelę po pirmojo paršiavimosi;
5) "žindoma paršavedė" reiškia kiaulių patelę tarp perinatalinio ir paršelių nujunkymo periodo;
6) "nesukergta paršavedė" reiškia paršavedę po paršelių nujunkymo iki perinatalinio periodo;
7) "paršelis" reiškia kiaulę nuo gimimo ir nujunkymo;
8) "nujunkytas paršelis" reiškia kiaulę iki dešimties savaičių po nujunkymo;
9) "auginama kiaulė" reiškia kiaulę nuo dešimties savaičių amžiaus iki jos paskerdimo;
10) "kompetentinga institucija" reiškia kompetentingą instituciją kaip tai apibrėžta Direktyvos 90/425/EEB [6] 2 straipsnio 6 dalyje.
3 straipsnis
Valstybės narės užtikrina, kad:
1) - nauji ūkiai, pastatyti, perstatyti ir (arba) pertvarkyti po 1994 m. sausio 1 d., atitiktų bent šiuos reikalavimus:
grindų plotas, skirtas vienam nujunkytam paršeliui arba auginamai kiaulei, būtų ne mažiau kaip:
- 0,15 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris iki 10 kg,
- 0,20 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris tarp 10 kg ir 20 kg,
- 0,30 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris tarp 20 kg ir 30 kg,
- 0,40 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris tarp 30 kg ir 50 kg,
- 0,55 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris tarp 50 kg ir 85 kg,
- 0,65 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris tarp 85 kg ir 110 kg,
- 1,00 m2 kiaulėms, kurių vidutinis gyvasis svoris virš 110 kg,
- šie minimalūs standartai nuo 1998 m. sausio 1 d. taikomi visuose ūkiuose;
2) po 1995 m. gruodžio 31 d. nebūtų įrenginėjami arba keičiami paršavedžių ir kiaulaičių pririšimo įrenginiai.
Tačiau kompetentinga institucija, atsižvelgusi į 7 straipsnio 1 dalyje nurodytų patikrinimų išvadas, tam tikrą laiką, bet jokiu būdu ne ilgiau kaip iki 2005 m. gruodžio 31 d., turi teisę leisti naudotis įrenginiais, sukonstruotais iki 1996 m. gruodžio 31 d. ir neatitinkančiais 1 punkto reikalavimų.
Šio straipsnio nuostatos netaikomos ūkiams, kuriuose laikoma mažiau negu šešios kiaulės arba penkios paršavedės su paršeliais.
4 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad kiaulių auginimo sąlygos atitiktų bendrąsias nuostatas, išdėstytas priede.
Tačiau kompetentingos valstybių narių institucijos turi teisę iki 1995 m. birželio 30 d. leisti nukrypti nuo nuostatų, išdėstytų šio dokumento priedo I skyriaus 3, 5, 8 ir 11 punktuose.
2. Be to, iki šios direktyvos galiojimo pradžios Komisija, bendradarbiaudama su valstybėmis narėmis pateikia atmintinę, kurioje kartu su minimaliais šio dokumento priede išdėstytais kiaulių apsaugos reikalavimais rekomenduoja taikyti papildomus reikalavimus.
5 straipsnis
Priedo nuostatos, atsižvelgus į mokslo pažangą, gali būti iš dalies keičiamos laikantis 10 straipsnyje nurodytos tvarkos.
6 straipsnis
Iki 1997 m. spalio 1 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie kiaulių intensyvios veislininkystės sistemą (-as), kuri (-ios) atitiktų kiaulių patologinius, zootechninius, fiziologinius ir elgsenos reikalavimus, sudarytą remiantis Veterinarijos mokslo komiteto išvadomis ir įvairių sistemų socialine ir ekonomine reikšme. Ataskaitoje visų pirma atsižvelgiama į paršavedžių, auginamų skirtinguose garduose ir grupėse, gerovę ir pateikti atitinkami pasiūlymai, atsižvelgiant į ataskaitos išvadas.
Taryba kvalifikuota balsų dauguma priima sprendimą dėl šių pasiūlymų ne vėliau kaip per tris mėnesius nuo jų pateikimo dienos.
7 straipsnis
1. Valstybės narės užtikrina, kad kompetentinga institucija atliktų patikrinimus, kurių metu būtų nustatyta, kaip laikomasi šios direktyvos ir jos priedo nuostatų.
Šių patikrinimų metu, kurie gali būti vykdomi kartu su kitomis patikromis, kasmet tikrinama tam tikra statistiškai reprezentatyvi skirtingų veislininkystės sistemų, naudojamų valstybėse narėse, imtis.
2. Komisija, laikydamasi 10 straipsnyje išdėstytos tvarkos, nustato taisykles, kurios taikomos 1 dalyje nurodytų patikrinimų metu.
3. Valstybės narės kas dvejus metus iki paskutinės balandžio mėnesio darbo dienos, pradedant nuo 1996 m. balandžio 30 d., informuoja Komisiją apie patikrinimų, atliktų per paskutinius dvejus metus laikantis šio straipsnio nuostatų, rezultatus, tarp jų patikrinimų skaičių, atliktų priklausomai nuo jų teritorijose esančių ūkių skaičiaus.
8 straipsnis
Gyvūnai, importuojami iš šalies, kuri nėra valstybė narė, turi būti auginami laikantis gerovės reikalavimų, kurie būtų lygiaverčiai šios direktyvos reikalavimams, taikomiems Bendrijos kilmės gyvūnams. Šis reikalavimas turi būti įrašytas sertifikate, kurį išduoda tokios šalies atsakinga institucija.
9 straipsnis
Komisijos veterinarijos ekspertai turi teisę, jei tai būtina siekiant užtikrinti vienodą šios direktyvos taikymą, atlikti patikrinimą vietose kartu su kompetentingomis institucijomis. Tikrintojai imasi specialių asmens higienos priemonių, padedančių išvengti bet kokios ligų platinimo rizikos.
Ekspertams padeda valstybė narė, kurios teritorijoje atliekamas patikrinimas. Apie patikrinimo rezultatus Komisija praneša tokios valstybės narės kompetentingai institucijai.
Susijusios valstybės narės kompetentinga institucija, atsižvelgusi į patikrinimo rezultatus, imasi visų būtinų priemonių.
Šalių, kurios nėra valstybės narės, atžvilgiu taikomos Direktyvos 91/496/EEB [7] III skyriaus nuostatos.
Bendros šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos laikantis 10 straipsnyje išdėstytos tvarkos.
10 straipsnis
1. Kai turi būti laikomasi šiame straipsnyje nurodytos tvarkos, pirmininkas savo iniciatyva arba valstybės narės atstovo prašymu nedelsiant praneša Veterinarijos nuolatiniam komitetui, įsteigtam Direktyva 68/361/EEB [8] (toliau - Komitetas).
2. Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
3. Komisija patvirtina numatytas priemones, jeigu jos atitinka Komiteto nuomonę.
4. Kai numatytos priemonės neatitinka Komiteto nuomonės arba nuomonė nepareiškiama, Komisija nedelsdama pateikia Tarybai pasiūlymą dėl priemonių, kurių turi būti imtasi. Taryba sprendžia kvalifikuota balsų dauguma.
Jeigu Taryba per tris mėnesius nuo tos dienos, kai klausimas buvo jai perduotas, nepriima jokio sprendimo, pasiūlytas priemones patvirtina Komisija, nebent Taryba paprasta balsų dauguma pasisako prieš tokias priemones.
11 straipsnis
1. Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, įskaitant sankcijas, kurie, įsigalioję ik 1994 m. sausio 1 d., įgyvendina šią direktyvą. Apie tai jos nedelsdamos praneša Komisijai.
Valstybės narės, tvirtindamos šias priemones, daro jose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma jas oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
2. Tačiau valstybės narės, laikydamosi bendrųjų Sutarties taisyklių, turi teisę nuo 1 dalyje nurodytos dienos savo teritorijoje taikyti griežtesnes kiaulių apsaugos nuostatas, negu tos, kurios išdėstytos šioje direktyvoje. Apie tokias priemones jos informuoja komisiją.
12 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1991 m. lapkričio 19 d.