Komisijos sprendimas
1987 m. liepos 22 d.
dėl priežiūros ir apsaugos priemonių, kurių valstybėms narėms gali būti leista imtis pagal EEB Sutarties 115 straipsnį
(87/433/EEB)
EUROPOS BENDRIJŲ KOMISIJA,
atsižvelgdama į Europos ekonominės bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 115 straipsnį,
kadangi Sutarties 30 straipsnis et sequitur dėl kiekybinių apribojimų ir tokį patį poveikį turinčių priemonių panaikinimo be išimčių taikomi Bendrijos kilmės produktams ir bet kurioje valstybėje narėje laisvai cirkuliuoti išleistiems produktams, nepriklausomai nuo jų kilmės;
kadangi pagal šiuos susitarimus draudžiama reikalauti prekybai Bendrijoje taikyti importo licenziją arba panašią procedūrą, nors ir visiškai formaliai;
kadangi, be to, Sutarties 9 straipsnio 2 dalis neleidžia taikyti jokių administracinių procedūrų, skirtų sukurti skirtingas prekių judėjimo taisykles priklausomai nuo to, ar jų kilmės šalis Bendrija, ar yra kilusios iš trečiųjų šalių ir išleistos laisvai cirkuliuoti vienoje iš valstybių narių;
kadangi tačiau visiškas šių principų taikymas leidžia veiksmingai sukurti bendrąją prekybos politiką;
kadangi bendroji prekybos politika dar nesukurta; kadangi valstybių narių taikomų priemonių kai kuriems trečiųjų šalių produktams dar nepakeitė vienodos bendrosios taisyklės;
kadangi tai, jog bendroji prekybos politika dar nevisiškai sukurta, reiškia, kad išliks valstybių narių prekybos politikų skirtumai, galintys sukelti prekybos srautų nukreipimus, siekiant kurių išvengti sukurtas Sutarties 115 straipsnis;
kadangi todėl Komisijai suteikiama teisė įgalioti valstybes nares imtis Bendrijos viduje priežiūros arba apsaugos priemonių, nepaisant prekių, kilusių iš trečiųjų šalių ir išleistų laisvai cirkuliuoti vienoje valstybių narių, laisvo judėjimo Bendrijoje principo; kadangi tačiau 115 straipsnis numato, kad šios priemonės gali būti leidžiamos tik tada, kai reikia, ir kad Komisija suteikia prioritetą toms priemonėms, kurios mažiausiai trukdo funkcionuoti bendrajai rinkai; kadangi todėl šiame bendrosios rinkos sukūrimo etape pagal Sutarties 115 straipsnį numatytas priemones turėtų būti leista taikyti tik tada, jei prekybos srautų nukreipimai sudaro ekonomikos sunkumų arba sukelia pavojų valstybių narių prekybos politikos priemonių, taikomų vykdant Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus, veiksmingumui;
kadangi Suvestinis Europos aktas numato, kad nuo 1993 m. sausio 1 d. sukuriama erdvė be vidaus sienų, kurioje gali laisvai judėti prekės, paslaugos ir kapitalas; kadangi, viena vertus tai reiškia, kad palaipsniui bus sumažinti arba panaikinti valstybių narių taikomų prekybos politikų prieštaravimai, ir, kita vertus, kad Komisija turi būti gerai susipažinusi su šiais tikslais vertindama būtinybę patvirtinti priemones pagal Sutarties 115 straipsnį;
kadangi 1979 m. gruodžio 20 d. Sprendimas 80/47/EEB dėl priežiūros ir apsaugos priemonių, kurių valstybėms narėms gali būti leista imtis dėl tam tikrų produktų, kilusių iš trečiųjų šalių ir išleistų laisvai cirkuliuoti kitoje valstybėje narėje [1], Komisija nustatė tam tikrus kriterijus ir procedūras, kurių reikia laikytis įgyvendinant Sutarties 115 straipsnį;
kadangi atsižvelgiant į įgytą patyrimą ir veiklos programą, kurią Bendrija susikūrė siekdama sukurti bendrąją rinką, Sprendimas 80/47/EEB turėtų būti iš dalies pakeistas ir visų pirma jo taikymo sritis turėtų būti išplėsta visiems atvejams, kai skiriasi valstybių narių prekybos politikos priemonės, taikomos pagal Sutartį, įskaitant atvejus, kai vis dar leidžiami tarifinių priemonių skirtumai, ir kai kurie sprendimo nustatomi kriterijai ir procedūros turėtų būti sukonkretinti; kadangi siekiant pritaikyti šiuos pakeitimus, prieš tai minėtas sprendimas turėtų būti perdarytas į suvestinį aktą;
kadangi, jei yra leidžiama taikyti priežiūros priemonę, importo dokumentai turi būti išduoti automatiškai, nemokamai, per nustatytą laikotarpį ir bet kokiam prašomam kiekiui; kadangi, jei priežiūros priemones prašoma taikyti dėl to, kad importas gali sukelti ekonominių sunkumų valstybėje narėje, tokio pavojaus tikrumas turėtų būti įvertintas atsižvelgiant į praeityje pastebėtus prekybos srautų nukreipimus ir į importo galimybių, kurias Bendrija suteikė atitinkamai trečiajai šaliai, lygį;
kadangi, jei valstybė narė prašo leisti taikyti apsaugos priemones, importo dokumentų išdavimo laikotarpis turi būti pratęstas, jei dar neišduotų dokumentų prašymuose nurodytas kiekis pasiekia tam tikrą lygį;
kadangi informacija ir priežastys, kurias valstybės narės pateikia pagrįsdamos prašymus leisti taikyti atitinkamas priemones, turi būti tokios, kad Komisija galėtų pilnai įvertinti tokio leidimo poreikį;
kadangi turėtų būti numatyta, kad prireikus, Komisija gali surengti apklausą, kad patikrintų jos turimos informacijos pagrįstumą;
kadangi pagal Sutarties 115 straipsnį priimtos priemonės dėl to, kad jos yra ne tik Sutarties 9 ir 30 straipsnių nuostatų išimtis, bet taip pat ir trukdo sukurti Sutarties 113 straipsnyje numatytą bendrąją prekybos politiką, turi būti interpretuojamos ir taikomos griežtai; kadangi siekiant atsižvelgti į tai ir į Suvestiniame Europos akte nustatytus tikslus, tokios priemonės turėtų būti taikomos tik ribotą laikotarpį ir tada, kai jų taikymą pateisina situacijos svarba;
kadangi siekiant užtikrinti, kad nebūtų pakenkta prekybai Bendrijos viduje, turėtų būti numatyta, kad atliekant formalumus, susijusius su produkto importu iš kitos valstybės narės, valstybės narės įprastai turi reikalauti iš importuotojo tik tam tikros informacijos ir duomenų; kadangi dėl kilmės patikrinimo valstybės narės įprastai turi reikalauti tik paprastai nurodyti produkto kilmę, nes pagrįstai galima tikėtis, kad importuotojas ją žinos,
PRIĖMĖ ŠĮ SPRENDIMĄ:
1 straipsnis
Taikymo sritis
Šis sprendimas taikomas produktų, kilusių iš trečiosios šalies ir išleistų laisvai cirkuliuoti Bendrijoje, importui į valstybę narę, kuriam netaikomos vienodos importo į valstybes nares sąlygos.
2 straipsnis
Priežiūra Bendrijoje
1. Jei iškyla pavojus, kad 1 straipsnyje nurodyto produkto importas į valstybę narę sudarys ekonominius sunkumus, šio produkto importui, gavus Komisijos leidimą, konkretų laikotarpį gali būti taikomas importo dokumentas.
2. Paprastai Komisija nesuteikia straipsnio 1 dalyje nurodyto leidimo, jei:
a) per kalendorinius metus, einančius prieš metus, kuriais pateiktas prašymas, nebuvo importuoti dideli atitinkamo produkto kiekiai iš kitos valstybės narės;
b) Bendrijos suteikta galimybė importuoti atitinkamą produktą iš trečiosios kilmės šalies viršija 1 % visų importo galimybių, kurias Bendrija sudaro visoms trečiosioms šalims pagal panašias taisykles.
3. Nepažeidžiant 3 straipsnio, susijusi valstybė narė išduoda importo dokumentą bet kokiam prašomam kiekiui ir nemokamai, ne ilgiau kaip per penkių darbo dienų laikotarpį nuo importuotojo paraiškos pateikimo dienos, nepriklausomai nuo to, kur yra jo verslo vieta Bendrijoje.
4. Norėdama gauti straipsnio 1 dalyje nurodytą leidimą, savo prašyme Komisijai valstybė narė pateikia tokią informaciją:
a) produkto aprašymą ir jo prekybos paskirties išsamią informaciją, Bendrojo muitų tarifo pozicijos numerį, NIMEXE kodą ir kilmės šalį;
b) taisykles, reglamentuojančias tiesioginį importą iš kilmės valstybės narės ir kitų trečiųjų šalių, įskaitant, tam tikrais atvejais, susitarimus dėl tarifo, importo galimybių apimtį ir (arba) kiekį, bei ekonominius sumetimus, kuriais grindžiamos šios taisyklės;
c) atitinkamo produkto, kurio kilmės šalis yra:
- susijusi trečioji šalis, importo apimtį arba kiekį, suskirstytą pagal tiesioginį importą ir laisvai cirkuliuojančius produktus,
- visos trečiosios šalys, importo apimtį arba kiekį,
- Bendrija, importo apimtį arba kiekį;
d) ekonominius sunkumus, įtariamus galinčius sukelti pavojų dėl, pavyzdžiui produkto suvartojimo ir atitinkamų rinkos dalių, kurias užima nacionalinė produkcija, produkcija iš susijusios trečiosios šalies ir visų trečiųjų šalių, faktorių.
Pagal c ir d papunkčius reikalaujama informacija pateikiama už prieš tai buvusius dvejus metus ir esamus metus. Jei šios informacijos negalima pateikti taip tiksliai, kaip reikalaujama, arba jos negalima pateikti laiku, valstybės narės prašyme pateikiama turima informacija.
5. Valstybė narė, gavusi straipsnio 1 dalyje nurodytą leidimą, iš importo dokumento pareiškėjo gali reikalauti tik tokios informacijos ir duomenų:
a) išsamią informaciją, nurodančią importuotoją ir siuntėją eksportuojančioje valstybėje narėje;
b) kilmės šalį ir eksportuojančią valstybę narę;
c) produkto aprašymą, nurodant:
- jo prekybos paskirtį,
- Bendrojo muitų tarifo pozicijos numerį ir NIMEXE kodą;
d) produkto vertę ir kiekį, nurodytą paprastai prekyboje naudojamais vienetais;
e) numatytą pristatymo datą arba datas;
f) pagrindžiantį įrodymą, kad produktas išleistas laisvai cirkuliuoti: jei prašymo importuoti pateikimo dieną produktai dar nėra išleisti laisvai cirkuliuoti arba pagrindžiantys įrodymai negali būti pateikti iki šios datos, importo dokumentas suteikiamas, bet jis galioja tik vieną mėnesį nuo dienos, kada pareiškėjas gauna dokumentą.
3 straipsnis
Apsaugos priemonės
1. Jei 1 straipsnyje nurodyto produkto importas į valstybę narę sukelia ekonominių sunkumų, susijusi valstybė narė gali imtis apsaugos priemonių prieš tai gavusi leidimą iš Komisijos, kuri nustato tokių priemonių sąlygas ir išsamią informaciją.
2. Komisija suteikia leidimą tik ribotam laikotarpiui ir jei tokį suteikimą pateisina situacijos svarba.
3. Norėdama gauti leidimą, valstybė narė savo prašyme Komisijai be 2 straipsnio 4 dalies a ir b punktuose nurodytos išsamios informacijos ir duomenų nurodo:
a) eksportuojančią valstybę narę;
b) importo dokumento paraiškos pateikimo datą;
c) atitinkamo produkto faktiškai įvykdyto arba patvirtinto importo, kurio kilmės šalis yra:
- susijusi trečioji šalis, suskirstyto pagal tiesioginį importą ir laisvai cirkuliuojančių produktų importą,
- kitos trečiosios šalys, kurioms prašančioji valstybė narė taiko panašias importo procedūras arba tokio pačio poveikio procedūras,
- visos trečiosios šalys,
- Bendrija, apimtį ir kiekį;
d) jei įmanoma, produkto, kurio kilmės šalis yra susijusi trečioji šalis, reeksporto į kitas valstybes nares ir trečiąsias šalis, apimtį ir kiekį;
e) įtariamus ekonominius sunkumus, kuriuos parodo šių faktorių, pavyzdžiui, gamybos, pajėgumų panaudojimo, suvartojimo, pardavimų, susijusios trečiosios šalies, visų trečiųjų šalių ir nacionalinės produkcijos atitinkamai užimamų rinkos dalių, kainų (t. y., sumažintos kainos arba trukdymas kainoms normaliai didėti), pelno arba nuostolių, užimtumo, tendencijos;
f) Komisijos prašymu, susijusio sektoriaus situacijai pataisyti naudotas arba pasiūlytas priemones.
Pagal c, d ir e papunkčius reikalaujama informacija pateikiama už prieš tai buvusius dvejus metus ir esamus metus.
Jei šios informacijos negalima pateikti taip tiksliai, kaip reikalaujama, arba jos negalima pateikti laiku, valstybės narės prašyme pateikiama turima informacija. Jei mano, kad reikia, Komisija gali surengti apklausą, kad patikrintų valstybių narių pateiktos informacijos pagrįstumą.
Tokiu atveju ji gali, jei apsaugos priemonių nebuvimas sukeltų susijusiam sektoriui materialinės žalos pavojų, leisti laikinai taikyti apsaugos priemones, priklausomai nuo apklausos rezultatų.
4. Valstybės narės prašymo įvedimas negali trukdyti pagal 2 straipsnyje nustatytas sąlygas ir per nustatytą laikotarpį išduoti importo dokumentų, dėl kurių prašymas pateiktas prieš Komisijos sprendimą.
5. Tačiau, jei valstybė narė nustato, kad dar neišnagrinėtuose prašymuose dėl susijusio produkto, kurio kilmės šalis susijusi trečioji šalis, nurodyta apimtis arba visas kiekis yra didesnis kaip arba 5 % galimo tiesioginio importo iš susijusios trečiosios šalies, arba 1 % viso papildomo EEB importo per paskutinių dvylikos mėn. laikotarpį, už kurį yra turima statistinė informacija:
- importo dokumentų išdavimo maksimalus laikotarpis didinamas iki 10 darbo dienų nuo importuotojo prašymo pateikimo dienos,
- valstybė narė gali nepatenkinti importo dokumentų prašymo, jei Komisijos sprendimas leidžia tai daryti.
6. Prašymą dėl apsaugos priemonių valstybės narės pateikia teleksu arba telefaksu. Tuo pačiu metu ir tokiomis pat priemonėmis kopija siunčiama atitinkamiems departamentams, kuriuos šiam tikslui paskiria kitos valstybės narės. Valstybė narė praneša importo dokumentų pareiškėjams apie prašymo taikyti apsaugos priemones įvedimą.
7. Sprendimą dėl valstybės narės prašymo Komisija priima per penkias darbo dienas nuo jo gavimo.
4 straipsnis
Kilmės įrodymas
1. Įformindamos procedūras, susijusias su produktų, kuriems taikomos priežiūros arba apsaugos priemonės Bendrijos viduje, importu, importuojančios valstybės narės atitinkamos institucijos gali paprašyti importuotojo nurodyti produktų kilmę muitinės deklaracijoje arba importo dokumento prašyme.
2. Papildomo įrodymo gali būti paprašyta tik muitinio įforminimo metu arba tada, kai dėl rimtų ir gerai pagrįstų abejonių toks įrodymas yra neišvengiamas norint nustatyti susijusių produktų tikrąją kilmę. Tačiau tokio papildomo įrodymo reikalavimas, kaip toks, negali sutrukdyti importuoti prekių.
5 straipsnis
Baigiamosios nuostatos
Šiame sprendime nustatyta tvarka taikoma tada, jei pagal Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus valstybių narių taikomų prekybos politikos priemonių efektyvumui kelia pavojų prekybos srautų nukreipimai, išskyrus 2 straipsnio 4 dalies d punkte ir 3 straipsnio 3 dalies e punkte nurodytus elementus.
6 straipsnis
1. Šis sprendimas taikomas nuo 1987 m. spalio 1 d.
2. Nuo minėtos dienos Komisijos sprendimas 80/47/EEB panaikinamas. Nuorodos į panaikintą sprendimą laikomos nuorodomis į šį sprendimą.
7 straipsnis
Šis sprendimas skirtas valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1987 m. liepos 22 d.