Tarybos reglamentas (EB) Nr. 104/2000
1999 m. gruodžio 17 d.
dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkų organizavimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 26, 36 ir 37 straipsnius,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą [1],
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę [2],
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę [3],
atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę [4],
kadangi:
(1) žuvininkystės produktų rinkos organizavimo pagrindinės nuostatos turi būti pakeistos, kad būtų galima atsižvelgti į rinkos pokyčius, per pastaruosius metus pasikeitusią žvejybos veiklą ir trūkumus, pastebėtus įgyvendinant dabar galiojančias taisykles; dėl darytinų pataisų gausumo ir sudėtingumo šios nuostatos, jeigu jos nebus visiškai iš naujo parengtos, neteks taisyklių visumai būtino aiškumo; dėl to 1992 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamentas (EEB) Nr. 3759/92 dėl bendro žuvininkystės ir akvakultūros produktų rinkos organizavimo [5] turėtų būti pakeistas nauju reglamentu;
(2) siekiant supaprastinti taisykles ir palengvinti naudojimąsi jomis tiems, kuriems jos skirtos, naujasis reglamentas taip pat turėtų apimti pagrindines tinkamai atnaujintas ir papildytas 1976 m. sausio 19 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 105/76 dėl gamintojų organizacijų pripažinimo žvejybos pramonėje [6] ir 1982 m. birželio 29 d. Tarybos reglamento (EEB) Nr. 1772/82, nustatančio gamintojų organizacijų žuvininkystės sektoriuje priimtų tam tikrų taisyklių taikymo išplėtimo bendras taisykles [7], nuostatas; dėl to šie reglamentai turėtų būti panaikinti;
(3) bendra žemės ūkio politika turi apimti visų pirma bendrą žemės ūkio rinkų organizavimą, kuris atsižvelgiant į atitinkamus produktus gali būti įvairių formų;
(4) žvejybos pramonė turi ypatingos svarbos kai kurių Bendrijos pakrančių regionų ekonomikai; tokiuose regionuose ji sudaro didžiąją žvejų pajamų dalį; dėl to rinkos stabilumas turėtų būti skatinamas atitinkamomis priemonėmis, įgyvendinamomis laikantis Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų, ypač Pasaulio prekybos organizacijos nuostatų dėl vidaus gamybos rėmimo mechanizmų ir muitų susitarimų;
(5) žuvininkystės produktų gamyboje ir rinkodaroje turėtų būti atsižvelgiama į būtinumą remti subalansuotą žvejybą; dėl to bendras šių produktų rinkų organizavimas turėtų apimti priemones, užtikrinančias geresnį pasiūlos atitikimą paklausai dėl kiekybės ir kokybės ir padidinančias produktų duodamą pelną, reikalingą pirmiau minėtam tikslui ir gamintojų pajamoms pagerinti užtikrinant rinkos kainų stabilumą;
(6) vienas iš bendro rinkos organizavimo įgyvendinimo būdų yra atitinkamiems produktams taikyti bendras pardavimo normas; šių normų taikymas turėtų neleisti nepatenkinamos kokybės produktams patekti į rinką ir lengvinti sąžininga konkurencija grindžiamą prekybą, tokiu būdu padėdamas gerinti gamybos pelningumą;
(7) taikant šias normas reikia, kad produktai, kuriems jos buvo nustatytos, būtų tikrinami; dėl to turėtų būti numatyta tokios kontrolės galimybė;
(8) didėjant tiekimo, ypač šviežių ir šaldytų žuvininkystės produktų įvairovei, svarbu vartotojams teikti bent minimalią informaciją apie svarbiausias produktų savybes; tuo tikslu valstybės narės turėtų patvirtinti savo teritorijoje prekyboje tais produktais vartojamų priimtų pavadinimų sąrašą;
(9) gamintojų organizacijos sudaro bendro rinkos organizavimo, užtikrinančio decentralizuotą jos veikimą, pagrindą; nuolat didėjant paklausos koncentracijai, pasiūlos koncentracija per šias organizacijas yra labiau negu kada nors anksčiau juntama ekonominė būtinybė siekiant sustiprinti gamintojų padėtį rinkoje; tokios koncentracijos turėtų būti savanoriškos ir reikšmingos gamintojų organizacijoms savo nariams siūlomų paslaugų sritimi ir veiksmingumu; kad valstybė narė galėtų pripažinti gamintojų organizaciją, turėtų būti nustatyti bendri kriterijai; valstybė narė neturėtų pripažinti gamintojų organizacijos kaip galinčios prisidėti siekiant bendro rinkos organizavimo tikslų, jeigu jos įstatai nenustato jai ir jos nariams tam tikrų pareigų;
(10) gamintojų organizacijų iniciatyva gerinti žuvininkystės produktų kokybę turėtų būti remiama nustatant atitinkamų organizacijų ypatingą pripažinimą, priklausomą nuo tam tikrų sąlygų;
(11) siekdamos remti gamintojų organizacijų veiklą ir sudaryti sąlygas didesniam rinkos stabilumui, valstybės narės tam tikromis sąlygomis organizacijos priimtas taisykles, ypač gamybą ir pardavimą, įskaitant intervenciją, reglamentuojančias taisykles konkrečiame regione jos narių vardu turėtų leisti taikyti ir ne nariams, parduodantiems prekes konkrečiame regione; šią procedūrą turėtų tikrinti Komisija, kuri tam tikromis aplinkybėmis tokį išplėtimą gali paskelbti negaliojančiu;
(12) pirmiau aprašytos sistemos taikymas yra susijęs su organizacijos, kurios taisyklių galiojimas išplečiamas, išlaidomis; dėl to ne nariai turėtų prisidėti padengiant šias išlaidas; valstybės narės taip pat tokiems operatoriams turėtų leisti teikti kompensaciją už produktus, kurie, nors ir atitinka pardavimo normas, negali būti parduoti ir yra pašalinami iš rinkos;
(13) bet kuriuo atveju turėtų būti priimtos nuostatos, užtikrinančios, kad gamintojų organizacijos neturėtų dominuojančios padėties Bendrijoje;
(14) siekdamos racionaliai ir subalansuotai naudoti išteklius, gamintojų organizacijos savo narius turėtų orientuoti taip, kad jų produkcija atitiktų rinkos reikalavimus, ir sudaryti sąlygas, užtikrinančias, kad jų nariams už sugautas žuvis, ypač tų rūšių, kurioms taikomos kvotos, gaus kuo didesnį pelną; dėl šių priežasčių patartina reikalauti, kad gamintojų organizacijos sudarytų ir kiekvienų žuvininkystės metų pradžioje kompetentingoms institucijoms pateiktų siūlomą planuojamo tiekimo programą ir iš anksto reguliuotų savo narių pristatomus produktus, tam tikrais atvejais numatytų konkrečias nuostatas dėl paprastai sunkiai parduodamų produktų;
(15) numatant gamintojų organizacijų išlaidas atliekant pirmiau minėtas pareigas, leistina tokioms organizacijoms ribotą laikotarpį teikti atitinkamą kompensaciją;
(16) valstybėms narėms turėtų būti leidžiama gamintojų organizacijoms teikti papildomą pagalbą pagal veiklos programas laikantis 1999 m. gruodžio 17 d. Tarybos reglamento (EB) Nr. 2792/1999, nustatančio išsamias Bendrijos struktūrinės paramos žuvininkystės sektoriui taisykles ir tvarką [8];
(17) asmenų arba esamų operatorių grupių iniciatyva įsteigtos tarpšakinės organizacijos gali ten, kur joms priklauso didelė įvairių žuvininkystės produktų sektoriaus profesinių padalinių narių dalis, padėti labiau atsižvelgti į rinkos realijas ir atsirasti komerciniam požiūriui, kuris pagerins atsiskaitymą, taip pat gamybos organizavimą, produktų pristatymą ir pardavimą; kadangi tokių organizacijų darbas gali būti paspirtis apskritai siekiant Sutarties 33 straipsnyje ir visų pirma šiame reglamente nustatytų tikslų, nustačius atitinkamas veikimo formas reikėtų, kad tokios organizacijos, kurios praktine veikla siekia pirmiau minėtų tikslų, būtų pripažįstamos; atsižvelgiant į tam tikras sąlygas, turėtų būti numatyta galimybė išplėsti tarpšakinių organizacijų priimtų taisyklių taikymą ir pasidalyti dėl tokio išplėtimo atsiradusias išlaidas; šią procedūrą turėtų tikrinti Komisija, kuri tam tikromis aplinkybėmis tokį išplėtimą gali paskelbti negaliojančiu;
(18) turėtų būti nurodytos sąlygos, kuriomis tarpšakinių organizacijų susitarimams, sprendimams ir suderintiems veiksmams gali būti netaikomas Tarybos reglamento Nr. 26 [9] 1 straipsnis;
(19) siekiant valdyti tokias rinkoje susidarančias situacijas, kurios tam tikrų ypatingos svarbos gamintojų pajamoms turinčių žuvininkystės produktų atveju gali lemti kainas, galinčias sutrikdyti Bendrijos rinką, orientacinė kaina arba tunų atveju Bendrijos gamintojo kaina, kuri yra būdinga gamybos zonoms Bendrijoje ir kuri, numatant intervenciją į rinką, bus taikoma nustatant kainų lygius, turi būti nustatoma kiekvieniems žuvininkystės metams, remiantis naujausiais specialiaisiais duomenimis; atsižvelgiant į visa tai, orientacinė kaina turi būti tokia, kad atspindėtų rinkos realijas ir nuo vienų iki sekančių žuvininkystės metų neleistų kainoms perdaug kisti; orientacinė kaina yra svarbiausias veiksnys, lemiantis daugelį kitų intervencijos priemonių; šiuo tikslu Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, turėtų priimti priemones;
(20) siekiant stabilizuoti kainas, gamintojų organizacijos turėtų būti pajėgios veikti rinką, visų pirma taikydamos kainas, kurioms esant žemesnėms, jų narių produktai yra pašalinami iš rinkos;
(21) konkrečiais atvejais ir tam tikromis aplinkybėmis gamintojų organizacijas reikėtų remti teikiant joms finansinę kompensaciją už galutinai iš rinkos pašalintus produkcijos kiekius, skirtus žmonėms vartoti;
(22) tačiau šis gamintojų organizacijų intervencijos tipas turėtų būti taikomas tik atskirose vietose susikaupusiems produkcijos kiekiams, kurių rinka negali absorbuoti ir kurių negalima išvengti taikant kitas priemones; dėl to kompensacija turi būti skiriama tik nedideliam produkcijos kiekiui;
(23) siekiant žvejus skatinti tiksliau derinti pristatomus produktų kiekius su rinkos poreikiais, turėtų būti numatyti įvairūs kompensacijos lygiai, kurie priklausytų nuo pašalintų iš rinkos produktų kiekių;
(24) pagal šį reglamentą įgyvendintas visų šių naujų priemonių taikymas leis gamintojų organizacijoms ženkliai sumažinti produktų pašalinimą iš rinkos; dėl to pereinamuoju laikotarpiu leistina mažinti ir produktų kiekius, už kuriuos galima gauti finansinę kompensaciją, ir laipsniškai mažinti kompensacijos dydį;
(25) atsiradus dideliam rinkos sutrikimui, turėtų būti priimtos atitinkamos priemonės, kad kompensacijos už pašalintus iš rinkos produktų kiekius taikymo sąlygos būtų pakoreguotos;
(26) naikinti iš rinkos pašalintas žuvis, turint omenyje tam tikrų žuvų rūšių stygių, turėtų būti kiek įmanoma vengiama; šiuo tikslu už tam tikrų pašalintų iš rinkos šviežių produktų kiekių perdirbimą, stabilizavimą ir saugojimą, kad žmonės juos galėtų vėliau vartoti, turėtų būti teikiama kompensacija; šia priemone turėtų būti galima pasinaudoti už visas iš rinkos pašalintinas žuvų rūšis; šis mechanizmas, kuris yra ir intervencijos forma, ir priemonė pajamoms už žuvininkystės produktus didinti, gamintojų organizacijoms turėtų būti plačiau prieinamas negu visiškas pašalinimas iš rinkos; dėl to kiekiai, už kuriuos suteikiama teisė naudotis šiuo mechanizmu, turėtų būti padidinti;
(27) kai kurių žuvų rūšių kainos atskiruose regionuose yra tokios skirtingos, kad toms rūšims dar negalima taikyti gamintojų organizacijoms teikiamos finansinės kompensacijos schemos; kad būtų skatinamas didesnis atitinkamų produktų rinkos stabilumas, deramai atsižvelgiant į jų savybes bei su jų gamyba ir pardavimu susijusių aplinkybių įvairovę, tokiems produktams turėtų būti taikoma jų konkrečioms savybėms pritaikyta Bendrijos kainų rėmimo schema, grindžiama gamintojų organizacijų savarankiškai nustatomos pašalinimo iš rinkos kainos taikymu ir vienodo dydžio pagalbos teikimu tam tikromis sąlygomis tokioms organizacijoms už produktus, kuriems buvo taikoma savarankiška intervencija;
(28) kai kuriems jūroje užšaldytiems produktams turėtų būti numatyta specifinė paramos schema, kuri tokiems produktams taikoma privataus saugojimo pagalbos forma, siejama su tam tikrais apribojimais ir sąlygomis jų neparduodant rinkoje aukštesne nei Bendrijos lygiu nustatyta kaina;
(29) konservų pramonei skirtų tunų importo kainų sumažėjimas gali kelti grėsmę šio produkto Bendrijos gamintojų pajamų dydžiams; dėl to prireikus turėtų būti numatoma galimybė šiems gamintojams teikti kompensaciją; siekiant racionalizuoti vienodo produkto pardavimą, tokios kompensacinės išmokos gamintojų organizacijoms turėtų būti mokamos tik esant tam tikroms sąlygoms;
(30) siekiant varžyti nenormalų tunų produkcijos padidėjimą, dėl kurio didėja ir su ja susijusios išlaidos, turėtų būti numatytos tam tikros ribos, kurių laikantis gamintojų organizacijoms gali būti teikiamos išmokos remiantis Bendrijos rinkoje užfiksuotomis pasiūlos sąlygomis, o šio mechanizmo taikymo kriterijai turėtų būti pakeisti;
(31) siekiant įvertinti, ar Bendrijos rinkoje esanti padėtis turi ryšį su kainų tendencija pasaulinėje tunų rinkoje, kuri sudaro pagrindą kompensacinėms išmokoms mokėti, turėtų būti patikrinta, kad Bendrijos rinkos kainos sumažėja tikrai dėl importo kainų sumažėjimo;
(32) bendrojo muitų tarifo mokesčių taikymas tam tikriems tunų produktams yra visiškai sustabdomas; kadangi tunų produkcija Bendrijoje yra nepakankama, pasiūlos sąlygos, panašios į tas, kurios yra eksportuojančiose trečiosiose šalyse, šiuos produktus naudojančioje maisto perdirbamojoje pramonėje turėtų būti palaikomos taip, kad nebūtų trikdomas jos plėtojimas tarptautinių konkurencijos sąlygų kontekste; visus nuostolius, kuriuos dėl šios sistemos galėtų patirti Bendrijos tunų gamintojai, galėtų padengti šiam tikslui numatytas kompensacijos mokėjimas;
(33) kad būtų užtikrintas tinkamas Bendrijos rinkos aprūpinimas perdirbamajai pramonei skirtomis žaliavomis tokiomis sąlygomis, kurios leistų jai išlikti konkurencinga, bendrųjų muitų tarifų mokesčių taikymas kai kuriems produktams turėtų būti neribotam laikui visiškai arba iš dalies sustabdytas;
(34) tačiau mokesčių sustabdymas įgyvendinant pirmiau minėtas priemones neturėtų skatinti tiekimo iš trečiųjų šalių neįprastai mažomis kainomis; dėl to minėtas sustabdymas turėtų būti vykdomas laikantis referencinės kainos, apskaičiuotos pagal nustatytas taisykles;
(35) jei dėl importo ar eksporto susidariusių išimtinių aplinkybių atsirastų grėsmė kilti dideliam sutrikimui, galinčiam sutrukdyti siekti Sutarties 33 nustatytų tikslų, prekybai su trečiosiomis šalimis turėtų būti sudaryta galimybė taikyti atitinkamas priemones, kartu laikantis Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų;
(36) patirtis parodė, jog gali prireikti imtis labai skubių priemonių, kad būtų užtikrintas tiekimas Bendrijos rinkai ir kad būtų užtikrintas Bendrijos tarptautinių įsipareigojimų laikymasis; siekiant leisti Bendrijai greitai reaguoti esant tokioms situacijoms, reikėtų numatyti procedūrą, kurios laikantis būtų galima greitai imtis būtinų priemonių;
(37) tam tikros pagalbos teikimas statytų į pavojų bendra kainų sistema grindžiamos bendros rinkos kūrimą; dėl to Sutarties nuostatos, pagal kurias valstybių narių teikiama valstybės pagalba gali būti tiriama siekiant uždrausti schemas, kurios yra nesuderinamos su bendra rinka, turėtų būti taikomos ir žuvininkystei;
(38) įgyvendinant šį reglamentą reikia, kad būtų sukurtos ir išlaikomos informacijos tarp Komisijos ir valstybių narių perdavimo sistemos; turėtų būti nurodytos tokios sistemos kūrimo išlaidos, kurių dalis yra padengiama iš Bendrijos biudžeto;
(39) valstybių narių išlaidas, atsirandančias dėl šio reglamento įpareigojimų įgyvendinimo, turėtų finansuoti Bendrija pagal 1999 m. gegužės 17 d. Tarybos reglamentą (EB) Nr. 1258/1999 dėl bendrosios žemės ūkio politikos finansavimo [10];
(40) įgyvendinant šį bendrą organizavimą reikia atsižvelgti ir į tai, kad Bendrijos interesas yra kiek įmanoma išsaugoti žvejybos plotus; dėl to finansuoti priemones, taikomas žuvų kiekiams, viršijantiems tuos, kurie gali būti paskirti valstybėms narėms, neturėtų būti leidžiama;
(41) valstybių narių pareiga yra priimti visas atitinkamas priemones siekiant užtikrinti, kad šio reglamento būtų laikomasi ir būtų užkirstas kelias sukčiavimui;
(42) šių nuostatų įgyvendinimui palengvinti vadybos komitete turėtų būti nustatyta valstybių narių ir Komisijos glaudesnio bendradarbiavimo tvarka;
(43) priemonės, būtinos šiam reglamentui įgyvendinti, turėtų būti priimamos laikantis 1999 m. birželio 28 d. Tarybos sprendimo 1999/468/EB, nustatančio Komisijai suteiktų įgyvendinimo įgaliojimų vykdymo tvarką [11];
(44) bendrai organizuojant žuvininkystės produktų rinką, tuo pačiu metu turėtų būti atsižvelgta į Sutarties 33 ir 131 straipsniuose nustatytus tikslus,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Šiuo reglamentu nustatomi bendri žuvininkystės produktų rinkos principai, apimantys kainų ir prekybos sistemą bei bendras konkurencijos taisykles.
Šiame reglamente:
- "gamintojas" - tai fiziniai arba juridiniai asmenys, naudojantys gamybos priemones žuvininkystės produktams gaminti, numatant jų pirmo etapo pardavimą,
- "žuvininkystės produktas"
apima toliau išvardytus jūroje arba vidaus vandenyse sugautus ir akvakultūros produktus.
KN kodas | Prekių aprašymas |
| |
a) | 0301 | Gyvos žuvys |
0302 | Šviežios arba šaldytos žuvys, išskyrus žuvų filė ir kitą žuvų mėsą, klasifikuojamą 0304 pozicijoje |
0303 | Užšaldytos žuvys, išskyrus žuvų filė ir kitą žuvų mėsą, klasifikuojamą 0304 pozicijoje |
0304 | Žuvų filė ir kita žuvų mėsa (malta arba nemalta): šviežia, šaldyta arba užšaldyta |
b) | 0305 | Žuvys, vytintos, sūdytos arba užpiltos sūrymu; rūkytos žuvys, virtos ar keptos arba nevirtos ir nekeptos prieš rūkymą arba rūkymo proceso metu; žuvų miltai, rupiniai ir granulės, tinkami (-os) žmonėms vartoti |
c) | 0306 | Vėžiagyviai, su kiautais arba be kiautų, gyvi, švieži, šaldyti, užšaldyti, vytinti, sūdyti arba užpilti sūrymu; vėžiagyviai su kiautais, virti vandenyje arba garuose, šaldyti arba nešaldyti, užšaldyti arba neužšaldyti, vytinti arba nevytinti, sūdyti ar užpilti sūrymu arba nesūdyti ir neužpilti sūrymu; vėžiagyvių miltai, rupiniai ir granulės, tinkami (-os) žmonėms vartoti |
0307 | Moliuskai, su geldelėmis arba be geldelių, gyvi, švieži, šaldyti, užšaldyti, vytinti, sūdyti ar užpilti sūrymu; kiti vandens bestuburiai, išskyrus vėžiagyvius ir moliuskus, gyvi, švieži, šaldyti, užšaldyti, vytinti, sūdyti ar užpilti sūrymu; vandens bestuburių, išskyrus vėžiagyvius, miltai, rupiniai ir granulės, tinkami (-os) žmonėms vartoti |
d) | | Gyvūniniai produktai, nenurodyti kitoje vietoje; nugaišę gyvūnai, klasifikuojami 1 arba 3 skirsniuose, netinkami žmonėms vartoti: |
| - Kiti: |
| - - Produktai iš žuvų arba vėžiagyvių, moliuskų arba kitų vandens bestuburių; nugaišę gyvūnai, klasifikuojami 3 skirsnyje: |
05119110 | - - - Žuvų atliekos |
05119190 | - - - Kiti |
e) | 1604 | Gaminiai arba konservai iš žuvų; ikrai ir ikrų pakaitalai, pagaminti iš žuvų ikrelių |
f) | 1605 | Vėžiagyviai, moliuskai ir kiti vandens bestuburiai, gaminiai arba konservai |
g) | | Tešlos gaminiai, virti arba nevirti, įdaryti (mėsa arba kitais produktais) arba neįdaryti, taip pat paruošti arba neparuošti kitu būdu, pavyzdžiui, spageti, makaronai, vermišeliai, lazanja, gnocchi, ravioliai (koldūnai), cannelloni; kuskusas, paruoštas arba neparuoštas: |
| - Tešlos gaminiai, nevirti, neįdaryti ir neparuošti kitu būdu: |
190220 | - Įdaryti tešlos gaminiai, virti arba nevirti, paruošti arba neparuošti kitu būdu: |
19202010 | - - Kurių sudėtyje yra daugiau kaip 20 % masės žuvų, vėžiagyvių, moliuskų arba kitų vandens bestuburių |
h) | | Miltai, rupiniai ir granulės iš mėsos arba mėsos subproduktų, žuvų arba vėžiagyvių, moliuskų arba kitų vandens bestuburių, netinkami žmonėms vartoti; taukų likučiai: |
23012000 | - Miltai, rupiniai ir granulės iš žuvų arba vėžiagyvių, moliuskų arba kitų vandens bestuburių |
I ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBOS STANDARTAI IR INFORMACIJA VARTOTOJAMS
1 SKYRIUS
PREKYBOS STANDARTAI
2 straipsnis
1. Bendri prekybos standartai ir tokių standartų taikymo sritis gali būti nustatyti 1 straipsnyje išvardytiems produktams arba šių produktų grupėms; šie standartai gali visų pirma apimti klasifikavimą pagal kokybę, dydį ar svorį, įpakavimą, pateikimą ir ženklinimą etiketėmis.
2. Nustačius prekybos standartus, produktai, kuriems jie taikomi, negali būti pateikti parduoti, siūlomi parduoti, parduodami arba kitaip realizuojami, jei jie neatitinka šių standartų, atsižvelgiant į specialias taisykles, kurios gali būti priimtos dėl prekybos su trečiosiomis šalimis.
3. Prekybos standartai ir išsamios jų taikymo taisyklės, įskaitant 2 dalyje nurodytas specialias taisykles, priimami 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
3 straipsnis
1. Produktų, kuriems yra patvirtinti bendri prekybos standartai, atitikimą šiems standartams tikrina valstybės narės.
Šis tikrinimas gali vykti visuose pardavimo etapuose ir produktus transportuojant.
2. Valstybės narės imasi visų atitinkamų priemonių, kad už 2 straipsnio pažeidimus būtų skiriamos baudos.
3. Ne vėliau kaip praėjus vienam mėnesiui nuo kiekvieno prekybos standarto įsigaliojimo valstybės narės kitoms valstybėms narėms ir Komisijai praneša institucijų, kurioms patikėta tikrinti kiekvieną patvirtintą normą atitinkantį produktą arba produktų grupes, pavadinimus ir adresus.
4. Prireikus, išsamios šio straipsnio 1 dalies taikymo taisyklės yra priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka, visų pirma atsižvelgiant į būtinumą užtikrinti kontrolės įstaigų darbo koordinavimą ir bendrų prekybos standartų aiškinimo bei taikymo vienodumą.
2 SKYRIUS
INFORMACIJA VARTOTOJAMS
4 straipsnis
1. Nepažeidžiant Direktyvos 79/112/EEB [12], 1 straipsnio a, b ir c punktuose nurodyti produktai negali būti siūlomi mažmeninėje prekyboje galutiniam vartotojui, nepaisant jų pardavimo būdo, jei nėra atitinkamo žymėjimo arba ženklinimo etiketėmis, nurodančio:
a) rūšių komercinį pavadinimą;
b) gamybos būdą (pagauta jūroje ar vidaus vandenyse ar užauginta ūkyje);
c) žūklės plotą.
Tačiau šie reikalavimai netaikomi nedideliems produktų kiekiams, kuriuos žvejai ar žuvų augintojai parduoda tiesiogiai vartotojams.
2. Kad būtų galima taikyti šio straipsnio 1 dalies a punktą, valstybės narės ne vėliau kaip iki 2002 m. sausio 1 d. bent visoms šio reglamento I-IV prieduose išvardytoms rūšims sudaro ir paskelbia savo teritorijoje priimtą komercinių pavadinimų sąrašą. Šiame sąraše nurodomas kiekvienos rūšies mokslinis pavadinimas, pavadinimas valstybės narės oficialiąja kalba arba kalbomis ir prireikus bet kuris kitas teritorijoje ar regione priimtas arba leidžiamas vartoti pavadinimas ar pavadinimai.
3. Valstybės narės šio straipsnio 2 dalyje nurodytą komercinių pavadinimų sąrašą pasiunčia Komisijai bent prieš du mėnesius iki šio straipsnio 2 dalyje nurodytos datos. Valstybės narės pripažįsta kitų valstybių narių toms pačioms rūšims ta pačia kalba išvardytus pavadinimus.
4. Išsamios šios straipsnio taikymo taisyklės prireikus priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
II ANTRAŠTINĖ DALIS
GAMINTOJŲ ORGANIZACIJOS
I SKYRIUS
GAMINTOJŲ ORGANIZACIJŲ PRIPAŽINIMO SUTEIKIMO IR PANAIKINIMO SĄLYGOS
5 straipsnis
1. Šiame reglamente "gamintojų organizacija" - tai bet kuris juridinis asmuo:
a) įsteigtas vieno ar daugiau 1 straipsnio a, b ir c punktuose nurodytų produktų gamintojų grupės iniciatyva, jeigu tik užšaldytiems, apdorotiems ar perdirbtiems produktams atitinkamos operacijos buvo atliktos žvejybos laivuose;
b) įsteigtas siekiant visų pirma užtikrinti, kad žvejyba būtų vykdoma racionaliai ir kad būtų gerinamos jos narių pagamintų produktų pardavimo sąlygos imantis tokių priemonių, kurios:
1) skatins gamybos planavimą ir jos derinimą prie paklausos kiekybės atžvilgiu, ypač įgyvendinant sugavimo planus;
2) skatins tiekimo koncentraciją;
3) stabilizuos kainas;
4) skatins žvejybos būdus, kuriais palaikoma subalansuota žvejyba;
c) kurio įstatai reikalauja, kad jo gamintojai nariai:
1) žvejybai, gamybai ir pardavimui taikytų jo priimtas taisykles;
2) tais atvejais, kai atitinkama valstybė narė nusprendžia, kad dalį jos žvejybos kvotos ar kvotų arba visą kvotą ar visas kvotas ir (arba) žvejybinių pastangų priemonių taikymą turi tvarkyti gamintojų organizacijos, taikytų tuo tikslu organizacijos priimtas priemones;
3) užtikrintų, kad bet kuris vienas laivas pagal tam tikrą produktą ar produktų grupę priklausytų tik vienai gamintojų organizacijai;
4) realizuotų visą savo produktų, dėl kurių jie yra nariai, kiekį per gamintojų organizaciją; tačiau organizacija gali nuspręsti netaikyti tokio reikalavimo, jei produktai yra realizuojami pagal jos iš anksto nustatytas bendras taisykles;
5) teiktų gamintojų organizacijos reikalaujamą informaciją, kad ši galėtų priimti sprendimus dėl šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytų priemonių arba atlikti įstatymines prievoles, arba statistikos tikslais;
6) pagal 17 straipsnio 3 dalį dėl intervencinio fondo įsteigimo ir papildymo mokėtų įstatuose nustatytus finansinius įnašus;
7) pasiliktų organizacijos nariais bent trejus metus po jos pripažinimo ir bent vienerius metus iš anksto praneštų organizacijai, jei norėtų iš jos išstoti;
d) kurio įstatuose yra numatyta:
1) c punkto l papunktyje nurodytų taisyklių nustatymo, priėmimo ir keitimo tvarka;
2) bet kokio narių diskriminavimo, visų pirma dėl pilietybės arba įsisteigimo vietos, panaikinimas;
3) gamintojų organizacijai finansuoti reikalingų finansinių įnašų nariams skyrimas;
4) taisyklės, leidžiančios gamintojams nariams kruopščiai demokratiškais pagrindais tikrinti savo organizaciją ir jos sprendimus;
5) baudos už įstatuose numatytų įsipareigojimų pažeidimą, visų pirma už finansinių įnašų nemokėjimą, ir gamintojų organizacijos nustatytų taisyklių pažeidimą;
6) naujų narių priėmimo taisyklės;
7) organizacijos veiklai taikomos buhalterinės apskaitos ir biudžeto taisyklės, įskaitant atskirų atsiskaitymo už veiklos rūšis, už kurias suteiktas pripažinimas, sąskaitų tvarkymą;
e) kuris atitinkamos valstybės narės yra pripažintas pagal šio straipsnio 2 dalį.
2. Valstybės narės pagal šį reglamentą gamintojų organizacijomis pripažįsta visas gamintojų grupes, kurios jų teritorijoje turi savo oficialią būstinę, ūkiniu atžvilgiu jų teritorijoje yra pakankamai aktyvios ir kurios pateikia tokio pripažinimo paraišką, jeigu jos:
a) atitinka šio straipsnio 1 dalyje nustatytus reikalavimus ir pateikia atitinkamus įrodymus, įskaitant patvirtinimą, kad jos turi tam tikrą minimalų gamintojų narių skaičių ar kad joms priklauso minimalus parduodamos produkcijos kiekis;
b) turi pakankamai įrodymų, kad jos gali tinkamai vykdyti savo veiklą ir laiko, ir veiksmingumo atžvilgiu;
c) turi reikalingą teisinį statusą pagal nacionalinę teisę.
3. Gamintojų organizacijos negali turėti dominuojančios padėties atitinkamoje rinkoje, išskyrus tuos atvejus, kai to reikia laikantis Sutarties 33 straipsnio tikslų.
4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
6 straipsnis
1. Valstybės narės:
a) nusprendžia, ar suteikti pripažinimą per tris mėnesius nuo paraiškos su visais atitinkamais patvirtinamaisiais dokumentais pateikimo dienos;
b) tolygiais laiko tarpsniais atlieka patikrinimus siekdamos įsitikinti, kad gamintojų organizacijos laikosi pripažinimo nuostatų ir sąlygų; gamintojų organizacijos pripažinimas gali būti panaikintas, jei nesilaikoma 5 straipsnyje nustatytų sąlygų arba jei pripažinimas yra pagrįstas neteisinga informacija; jei organizacija gauna pripažinimą arba naudojasi juo nesąžiningais būdais, pripažinimas nedelsiant panaikinamas atgaline data;
c) per du mėnesius Komisijai praneša apie kiekvieną sprendimą suteikti, atsisakyti suteikti arba panaikinti pripažinimą.
2. Valstybė narė pripažinimą suteikia gamintojų organizacijai, kuri jos teritorijoje turi oficialią būstinę, bet kurios keletas narių yra vienos ar daugiau kitų valstybių narių piliečiai, jeigu laikomasi 5 straipsnyje nustatytų sąlygų.
Valstybės narės, kurių piliečiai yra kitos valstybės narės teritorijoje įsteigtos gamintojų organizacijos nariai, bendradarbiaudamos su pastarąja valstybe nare, nustato administracinį bendradarbiavimą, reikalingą atitinkamos organizacijos veiklai tikrinti.
3. Valstybės narės išskirtinai konkrečiai žūklės zonai gali pripažinti vieną gamintojų organizaciją, jei ji pripažįstama esanti reprezentatyvi pagal 7 straipsnio 1 dalyje nustatytus kriterijus.
4. Valstybės narės gali suteikti pripažinimą gamintojų organizacijų asociacijai, jeigu ji atitinka 5 straipsnyje nustatytas sąlygas. Tačiau tokioms asociacijoms netaikomi 9 ir 10 straipsniai.
5. Siekdama užtikrinti, kad būtų laikomasi 5 straipsnio ir šio straipsnio 1 dalies b punkto, Komisija atlieka patikrinimus ir, remdamasi tokiais patikrinimais, tam tikrais atvejais prašo, kad valstybės narės panaikintų pripažinimą.
6. Kiekvienų metų pradžioje Komisija Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje"C" serijoje skelbia per praėjusius metus pripažintų gamintojų organizacijų ir gamintojų organizacijų, kurių pripažinimas per tą patį laikotarpį buvo panaikintas, sąrašą.
7. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, visų pirma pripažinimo panaikinimo sąlygos, patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
2 SKYRIUS
TAISYKLIŲ TAIKYMO IŠPLĖTIMAS NE NARIAMS
7 straipsnis
1. Jei gamintojų organizacija yra laikoma atstovaujančia gamybai ir pardavimui vienoje ar daugiau valstybės narės iškrovimo vietų ir pateikia paraišką kompetentingoms nacionalinėms institucijoms, atitinkama valstybė narė gali reikalauti, kad gamintojai, kurie nėra tos organizacijos nariai ir kurie parduoda bet kuriuos iš 1 straipsnyje nurodytų produktų regione, kuriame ta gamintojų organizacija yra atstovaujanti, laikytųsi:
a) tos organizacijos nustatytų gamybos ir pardavimo taisyklių siekiant 5 straipsnio 1 dalies b punkte nustatytų tikslų;
b) tos organizacijos priimtų 1 straipsnio antros pastraipos antros įtraukos a-c punktuose nurodytų šviežių ir šaldytų produktų pašalinimo iš rinkos ir pervežimo taisyklių.
Tačiau I priede išvardytiems produktams šios taisyklės gali būti taikomos ir ne nariams tik tuo atveju, jei gamintojų organizacijos taikoma kaina yra pašalinimo iš rinkos kaina arba Bendrijos pardavimo kaina, atsižvelgiant į 21 straipsnio 1 dalies a punkte nustatytą leistiną nuokrypį.
Valstybės narės gali nuspręsti, kad a ir b punktuose nurodytų taisyklių išplėtimas tam tikroms pardavimų kategorijoms yra netaikomas.
2. Taisyklės, kurios pagal šio straipsnio 1 dalį yra privalomos, taikomos iki pirmo etapo produktų pardavimo rinkoje ne ilgiau kaip 12 mėnesių regioniniu mastu ribotoje teritorijoje.
3. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai apie taisykles, kurias jos yra nusprendusios pagal šio straipsnio 1 dalį padaryti privalomas.
Jei Komisija nėra tikra dėl sprendimo galiojimo pagrįstumo dėl šio straipsnio 4 dalyje nurodytų atvejų, kai išplėtimas turi būti paskelbtas negaliojančiu, ji gali per mėnesį nuo minėto pranešimo gavimo dienos paprašyti atitinkamą valstybę narę visai arba iš dalies sustabdyti sprendimo taikymą. Šiuo atveju per du mėnesius nuo tos dienos Komisija:
- patvirtina, kad praneštas taisykles galima padaryti privalomas,
arba
- pagrįstu sprendimu valstybės narės nustatytą taisyklių išplėtimą paskelbia negaliojančiu, remdamasi viena iš šio straipsnio 4 dalies a ir b punktuose nurodytų aplinkybių. Šiuo atveju Komisijos sprendimas taikomas nuo tos dienos, kurią prašymas sustabdyti tų taisyklių taikymą buvo pasiųstas valstybei narei.
4. Komisija šio straipsnio 1 dalyje nurodytą išplėtimą skelbia negaliojančiu:
a) jei ji nustato, kad atitinkamas išplėtimas kelia pavojų laisvai prekybai arba kad dėl jo kyla pavojus Sutarties 33 straipsnio tikslams;
b) jei ji nustato, kad taisyklei, kurią buvo nuspręsta išplėsti ir kitiems gamintojams, taikoma Sutarties 81 straipsnio 1 dalis.
5. Atlikusi ex-post patikrinimus, Komisija pagal šio straipsnio 4 dalį gali bet kada nustatyti negaliojimo atvejus ir atitinkamą išplėtimą paskelbti negaliojančiu.
6. Komisija nedelsdama informuoja kitas valstybes nares bet kuriame šio straipsnio 3, 4 ir 5 dalyse nustatytos procedūros etape.
7. Valstybės narės imasi visų būtinų priemonių siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi šio straipsnio 1 dalyje nurodytų taisyklių. Apie tokias priemones jos nedelsdamos praneša Komisijai.
8. Jei taikoma šio straipsnio 1 dalis, atitinkama valstybė narė gali nuspręsti, kad ne nariai organizacijai turi mokėti visus gamintojų narių mokamus mokesčius arba jų dalį, jei šie mokesčiai yra skirti dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodytos sistemos taikymo atsirandančioms administravimo išlaidoms padengti.
9. Jei taikoma šio straipsnio 1 dalis, valstybės narės užtikrina, jei būtina, veikdamos per gamintojų organizacijų atstovybę, pardavimo taisyklių neatitinkančių produktų arba produktų, kurie negali būti parduoti bent pašalinimo iš rinkos kainai prilygstančia kaina, pašalinimą iš rinkos.
10. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės yra priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
8 straipsnis
1. Jei taikoma 7 straipsnio 1 dalis, valstybė narė gamintojams, kurie nėra organizacijos nariai ir kurie yra įsisteigę Bendrijoje, gali suteikti kompensaciją už produktus, kurie:
- negali būti parduoti pagal 7 straipsnio 1 dalies a punktą,
arba
- buvo pašalinti iš rinkos pagal 7 straipsnio 1 dalies b punktą.
Kompensacija suteikiama nediskriminuojant gavėjų dėl jų pilietybės arba įsisteigimo vietos. Ji negali būti didesnė kaip 60 % sumos, gautos pašalintiems kiekiams taikant:
- pagal 20 straipsnį nustatytą pašalinimo iš rinkos kainą I priedo A ir B dalyse išvardytiems produktams,
arba
- pagal 22 straipsnį nustatytą pardavimo kainą I priedo C dalyje išvardytiems produktams.
2. Išlaidas, atsirandančias dėl šio straipsnio 1 dalyje nurodytos kompensacijos suteikimo, apmoka atitinkama valstybė narė.
3 SKYRIUS
GAMYBOS IR PARDAVIMO PLANAVIMAS
9 straipsnis
1. Žuvininkystės metų pradžioje kiekviena gamintojų organizacija sudaro I, IV ir V prieduose išvardytų rūšių veiklos programą žuvininkystės metams ir nusiunčia ją valstybės narės kompetentingoms institucijoms. Joje pateikiama:
a) rinkos strategija, kuria organizacija vadovautųsi siekdama pagal kiekybę ir kokybę priderinti tiekimą prie rinkos poreikių;
b) - I ir IV prieduose išvardytų rūšių, visų pirma rūšių, kurioms taikomos sugavimo kvotos, jei tokios rūšys sudaro ženklią jos narių iškrautų kiekių dalį, sugavimo planas,
- V priede išvardytų rūšių gamybos planas;
c) specialios iš anksto numanomos priemonės, siekiant pakoreguoti rūšių, kurios paprastai yra sunkiai parduodamos žuvininkystės metais, tiekimą;
d) baudos, taikytinos nariams, pažeidžiantiems sprendimus, priimtus įgyvendinant tokius planus.
Dėl nenumatytų aplinkybių veiklos programa žuvininkystės metais gali būti keičiama, o apie pakeitimus pranešama valstybės narės kompetentingoms institucijoms.
Jokia naujai pripažinta gamintojų organizacija nėra įpareigojama parengti veiklos programą per pirmuosius po pripažinimo metus.
2. Veiklos programą ir jos pakeitimus tvirtina valstybės narės kompetentingos institucijos.
3. Nepažeisdamos 6 straipsnio 1 dalies b punkto, valstybės narės atlieka atitinkamus patikrinimus siekdamos užtikrinti, kad kiekviena gamintojų organizacija vykdytų šio straipsnio 1 dalyje nustatytus įsipareigojimus, ir, jeigu jie nevykdomi, taiko tokias nuobaudas:
a) jei pagal šio straipsnio 1 dalį gamintojų organizacija neparengė žuvininkystės metų veiklos programos, atitinkamais žuvininkystės metais ji negauna jokios finansinės pagalbos, suteikiamos atlikti intervencinius veiksmus pagal IV antraštinę dalį;
b) jei gamintojų organizacija neįgyvendino savo veiklos programoje numatytų priemonių, tai atitinkamais žuvininkystės metais:
- pagal IV antraštinę dalį atliekamiems intervencijos veiksmams suteikiama tik 75 % finansinės pagalbos už nevykdymą pirmą kartą,
- tik 50 % pirmiau minėtos finansinės pagalbos suteikiama už nevykdymą antrą kartą ir
- jokios pirmiau minėtos finansinės pagalbos nesuteikiama už paskesnį nevykdymą.
Šio straipsnio 3 dalies a ir b punktuose paminėtos nuobaudos netaikomos iki 2002 m. sausio 1 d.
4. Apie šio straipsnio 3 dalies a ir b punktų taikymo atvejus valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai.
5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės yra patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
10 straipsnis
1. Neatmesdamos pagalbos, kuri galėtų būti teikiama siekiant skatinti gamintojų organizacijų kūrimą ir sudaryti sąlygas jų veiklai pagal Reglamento (EB) Nr. 2792/1999 15 straipsnio 1 dalies b punktą, valstybės narės gali gamintojų organizacijoms ribotą laiką teikti kompensaciją, kad padengtų išlaidas, atsirandančias dėl joms pagal 9 straipsnį skirtų įsipareigojimų.
Iki 2001 m. sausio 1 d. pripažintos gamintojų organizacijos tokią kompensaciją gali gauti penkerius metus nuo tos datos.
Vėliau pripažintos gamintojų organizacijos gali gauti kompensaciją penkerius metus po tų metų, kai joms buvo suteiktas pripažinimas.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodyta kompensacija susideda iš:
a) I ir IV prieduose išvardytoms rūšims - iš narių laivų skaičiui proporcingos sumos, apskaičiuotos proporcingai mažėjančia seka VIIA priede nustatytu būdu, ir vienodos 500 eurų sumos už kiekvieną rūšį, kuriai taikoma 9 straipsnio 1 dalies b punkto pirma įtrauka - iš viso iki 10 rūšių;
b) V priede išvardytoms rūšims - iš gamintojų organizacijų reprezentatyvumo lygiui proporcingos sumos, apskaičiuotos VIIB priede nustatytu būdu. Reprezentatyvumo lygis apskaičiuojamas pagal per gamintojų organizacijas gamybos zonoje realizuotos produkcijos procentinį dydį, kurį, remiantis tos valstybės narės nustatytais pripažinimo kriterijais, atitinkama valstybė narė laiko pakankamai dideliu.
3. Valstybės narės kompensaciją gamintojų organizacijoms išmoka per keturis mėnesius nuo tų metų, už kuriuos ji yra suteikta, pabaigos, jei jų kompetentingos institucijos yra patikrinusios, kad ją gaunančios organizacijos įvykdė joms pagal 9 straipsnį nustatytus įpareigojimus.
4. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės yra patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
11 straipsnis
Valstybės narės gali teikti papildomą pagalbą gamintojų organizacijoms, kurios pagal 9 straipsnio 1 dalyje paminėtas pamatines veiklos programas parengia žuvų rinkodaros organizavimo ir veikimo priemones, taip pat geresnio pasiūlos ir paklausos subalansavimo priemones, vadovaudamosi Reglamentu (EB) Nr. 2792/1999, ypač jo 14 ir 15 straipsniais.
12 straipsnis
1. Valstybės narės gali teikti specialųjį pripažinimą 5 straipsnio 1 dalyje nurodytoms gamintojų organizacijoms, parduodančioms produktus, kuriems taikomi Reglamentu (EB) Nr. 2406/96 [13] nustatyti bendri prekybos standartai, arba akvakultūros produktus, jeigu jos yra pateikusios kompetentingų nacionalinių institucijų patvirtintą tokių produktų kokybės gerinimo planą.
2. Pagrindinis šio straipsnio 1 dalyje nurodyto plano tikslas yra aprėpti visus gamybos ir pardavimo etapus. Tokiuose planuose konkrečiai numatoma:
- kaip iš esmės gerinti produktų kokybę juos laikant laivuose arba auginant ūkiuose,
- kaip optimaliai išlaikyti produktų kokybę, atitinkamai, gaudymo, iškrovimo, gavybos, krovimo, transportavimo ir pardavimo metu,
- kaip taikyti atitinkamus specialius metodus ir pažangiąją patirtį pirmiau minėtiems tikslams pasiekti,
- aprašyti planuojamas priemones, įskaitant parengiamuosius tyrimus, apmokymą ir investicijas.
3. Valstybės narės gamintojų organizacijų joms pateiktus planus siunčia Komisijai. Tokių planų valstybės narės kompetentinga institucija negali patvirtinti tol, kol jie nebus nusiųsti Komisijai ir po to nepraeis 60 dienų, per kurias Komisija gali paprašyti pakeisti planą arba jį atmesti.
4. Pagal šį straipsnį suteiktas ypatingas pripažinimas yra teisės į piniginę pagalbą, numatytą Reglamento (EB) Nr. 2792/1999 15 straipsnio 1 dalies b punkte, sąlyga.
5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės yra patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
III ANTRAŠTINĖ DALIS
TARPŠAKINĖS ORGANIZACIJOS IR SUSITARIMAI
1 SKYRIUS
PRIPAŽINIMO SUTEIKIMO IR PANAIKINIMO SĄLYGOS TARPŠAKINĖMS ORGANIZACIJOMS
13 straipsnis
1. Pagal šį reglamentą valstybės narės tarpšakinėmis organizacijomis gali pripažinti visus savo teritorijoje įsisteigusius juridinius asmenis, kurie pateikia atitinkamą paraišką ir kuriuos sudaro su 1 straipsnyje nurodytų produktų gamyba ir (arba) prekyba, ir (arba) apdirbimu susijusios veiklos atstovai, jeigu:
a) jie buvo įsteigti visų arba kai kurių jas sudarančių organizacijų arba asociacijų iniciatyva;
b) jie atitinkamame regione ar regionuose atstovauja didelei žuvininkystės produktų arba apdirbtų žuvininkystės produktų gamybos ir prekybos, ir (arba) apdirbimo daliai ir, jeigu kalbama apie daugiau kaip vieną regioną, gali įrodyti tam tikrą minimalų kiekvienos juos sudarančios šakos atstovavimo lygį kiekviename regione;
c) jie patys nedalyvauja veikloje, susijusioje su žuvininkystės produktų arba apdirbtų žuvininkystės produktų gamyba, apdirbimu arba pardavimu;
d) viename ar daugiau Bendrijos regionų su Bendrijos taisyklėmis, ypač konkurencijos, suderinamomis sąlygomis, atsižvelgdami į vartotojų interesus ir tik tuomet, jei tai netrukdys patikimai rinkos organizavimo veiklai, jie įgyvendina dvi ar daugiau šių priemonių:
- gerina gamybos ir rinkos pažinimą bei skaidrumą,
- padeda geriau koordinuoti žuvininkystės produktų pateikimo į rinką būdus, ypač atlikdami mokslinius tyrimus ir tirdami rinką,
- tiria ir rengia metodus rinkos veiklai optimizuoti, įskaitant informacines ir ryšių technologijas,
- rengia pavyzdines su Bendrijos taisyklėmis suderintas sutartis,
- teikia informaciją ir atlieka mokslinius tyrimus, reikalingus nukreipti gamybą labiau rinkos reikalavimus ir vartotojų skonį bei pageidavimus, ypač dėl kokybės, atitinkančių produktų ir išteklių tvarumą palaikančių naudojimo būdų linkme,
- kuria metodus ir priemones bei organizuoja apmokymo sistemas produktų kokybei gerinti,
- naudoja kilmės pavadinimų, kokybės antspaudų ir geografinių pavadinimų potencialą bei jų apsaugą,
- nustato žuvininkystės produktų gaudymo ir pardavimo taisykles, griežtesnes negu Bendrijos ar nacionalinės taisyklės,
- labiau išnaudoja žuvininkystės produktų potencialą,
- reklamuoja žuvininkystės produktus.
2. Prieš suteikdamos pripažinimą, apie pripažinimo paraiškas pateikusias tarpšakines organizacijas valstybės narės praneša Komisijai ir pateikia visą būtiną informaciją apie jų reprezentatyvumą ir įvairių rūšių veiklą bei visą kitą įvertinimui reikalingą informaciją.
Per du mėnesius nuo pranešimo Komisija gali prieštarauti dėl pripažinimo.
3. Valstybės narės:
a) nusprendžia, ar suteikti pripažinimą per tris mėnesius nuo paraiškos su visais atitinkamais patvirtinamaisiais dokumentais pateikimo dienos;
b) tolygiais laiko tarpsniais atlieka patikrinimus, siekdamos įsitikinti, kad tarpšakinės organizacijos laikosi pripažinimo nuostatų ir sąlygų;
c) panaikina pripažinimą, jei:
i) nesilaikoma šiame reglamente nustatytų pripažinimo nuostatų ir sąlygų;
ii) tarpšakinė organizacija pažeidžia bet kurį 14 straipsnyje nustatytą draudimą arba trukdo patikimai organizuoti rinkos veiklą, nepaisant jokių kitų baudų, kitu atveju skiriamų pagal nacionalinę teisę;
d) per du mėnesius Komisijai praneša apie visus sprendimus suteikti, atsisakyti suteikti arba panaikinti pripažinimą.
4. Komisija tikrina, kad būtų laikomasi šio straipsnio 1 dalies ir 3 dalies b punkto, atlikdama patikrinimus ir po tų patikrinimų gali paprašyti valstybės narės panaikinti pripažinimą.
5. Pripažinimą, laikantis šio reglamento sąlygų, sudaro leidimas įgyvendinti šio straipsnio 1 dalies d punkte išvardytas priemones.
6. Komisija Europos Bendrijų oficialiojo leidinio"C" serijoje paskelbia pripažintų tarpšakinių organizacijų sąrašą, nurodydama jų ekonominę sritį arba veiklos sritį ir veiklos rūšis, kurias jos atlieka atsižvelgdamos į 15 straipsnio tikslus. Viešai skelbiamas ir pripažinimo panaikinimas.
7. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės ir visų pirma, nuostatos ir sąlygos, pagal kurias, bei dažnumas, kurio laikantis valstybės narės Komisijai turi atsiskaityti už tarpšakinių organizacijų veiklą, priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
2 SKYRIUS
SU TARPŠAKINIŲ ORGANIZACIJŲ SUSITARIMAIS, SPRENDIMAIS IR SUDERINTAIS VEIKSMAIS SUSIJUSIOS NUOSTATOS IR SĄLYGOS
14 straipsnis
Nepaisant Reglamento Nr. 26 1 straipsnio, Sutarties 81 straipsnio 1 dalis netaikoma pripažintų tarpšakinių organizacijų susitarimams, sprendimams ir suderintiems veiksmams, kuriais siekiama įgyvendinti šio reglamento 13 straipsnio 1 dalies d punkte nurodytas priemones ir kurie, nepažeidžiant priemonių, kurių tarpšakinės organizacijos imasi pagal konkrečias Bendrijos teisės nuostatas:
a) nenumato įsipareigojimo taikyti nustatytą kainą;
b) kokia nors forma nepadalija rinkų Bendrijoje;
c) netaiko skirtingų sąlygų lygiaverčiams sandoriams su kitais prekybos partneriais, dėl ko jų konkurencinė padėtis tampa nepalanki;
d) didelei atitinkamų produktų daliai nepanaikina konkurencijos;
e) kitaip neriboja konkurencijos tokiais būdais, kurie nėra svarbūs tarpšakine veikla siekiant įgyvendinti bendrosios žuvininkystės politikos tikslus.
3 SKYRIUS
SUSITARIMŲ, SPRENDIMŲ IR SUDERINTŲ VEIKSMŲ IŠPLĖTIMAS NE NARIAMS
15 straipsnis
1. Jei konkrečiame valstybės narės regione ar regionuose veikianti tarpšakinė organizacija yra laikoma atstovaujančia tam tikro produkto gamybai ir (arba) prekybai, ir (arba) perdirbimui, atitinkama valstybė narė organizacijos prašymu atitinkamame regione ar regionuose gali kai kuriuos tos organizacijos priimtus susitarimus, sprendimus ar suderintus veiksmus kitiems vykdytojams, t. y. organizacijai nepriklausantiems asmenims ar grupėms, padaryti ribotam laikui privalomais.
2. Tarpšakinė organizacija yra laikoma atstovaujančia pagal šio straipsnio 1 dalį, jei atitinkamame valstybės narės regione ar regionuose jai priklauso bent du trečdaliai atitinkamo produkto ar produktų gamybos ir (arba) prekybos ir (arba) perdirbimo. Jei prašymas kitiems operatoriams taikyti jos taisykles apima daugiau kaip vieną regioną, tarpšakinė organizacija turi įrodyti esanti atstovaujanti kiekvienai jai priklausančiai šakai visuose atitinkamuose regionuose.
3. Taisyklės, kurias galima prašyti taikyti ir kitiems operatoriams:
a) turi būti susijusios su vienu iš šių:
- informacija apie gamybą ir rinką,
- griežtesnėmis negu Bendrijos ar nacionalinėse taisyklėse nustatytomis gamybos taisyklėmis,
- standartinių sutarčių, suderinamų su Bendrijos taisyklėmis, rengimu,
- pardavimo taisyklėmis;
b) turi būti galiojusios bent vienerius metus;
c) gali būti privalomos ne ilgiau kaip trejus prekybos metus;
d) neturi daryti jokios žalos kitiems kituose valstybės narės regionuose arba kitose valstybėse narėse įsiteigusiems operatoriams.
16 straipsnis
1. Valstybės narės nedelsdamos praneša Komisijai taisykles, kurias jos pagal 15 straipsnio 1 dalį ketina padaryti privalomomis visiems operatoriams viename ar daugiau nurodytų regionų. Komisija nusprendžia neleisti kuriai nors valstybei narei išplėsti taisyklių taikymo, jei:
a) ji nustato, kad atitinkamas išplėtimas kelia pavojų laisvai prekybai arba kad dėl jo kyla pavojus Sutarties 33 straipsnio tikslams; arba
b) ji nustato, kad susitarimas, sprendimas arba suderinti veiksmai, kuriuos buvo nuspręsta taikyti ir kitiems gamintojams, prieštarauja Sutarties 81 straipsnio 1 dalies nuostatoms; arba
c) ji nustato, kad nesilaikoma šio reglamento 15 straipsnio nuostatų.
Taisyklės negali būti privalomos tol, kol nepraeina du mėnesiai nuo tos dienos, kai Komisija gauna pranešimą arba kol per tą laikotarpį Komisija nenurodo, kad dėl minėtų taisyklių ji neturi jokių prieštaravimų.
2. Jei, atlikusi ex-post patikrinimus, Komisija pagal šio straipsnio 1 dalies a, b arba c punktuose nurodytas aplinkybes nėra tikra dėl išplėtimo pagrįstumo, ji atitinkamos valstybės narės prašo visiškai arba iš dalies sustabdyti sprendimo taikymą. Šiuo atveju per du mėnesius nuo tos dienos Komisija:
- leidžia sustabdymą panaikinti
arba
- pagrįstu sprendimu, remdamasi viena iš pirmiau minėtų aplinkybių, valstybės narės nustatytą taisyklių išplėtimą paskelbia niekiniu. Šiuo atveju Komisijos sprendimas taikomas nuo tos dienos, kai valstybei narei buvo pasiųstas prašymas sustabdyti taisyklių taikymą.
3. Kiekviename bet kurio sprendimo dėl tarpšakinių susitarimų išplėtimo pagal šio straipsnio 2 dalį ir esamų taisyklių sustabdymo ar panaikinimo etape Komisija informuoja 38 straipsnio 1 dalyje nustatytą komitetą.
4. Tais atvejais, kai vienam arba daugiau produktų taisyklės išplečiamos ir pripažinta tarpšakinė organizacija vykdo 15 straipsnio 3 dalies a punkte nurodytų rūšių veiklą, atitinkančią tų operatorių, kurių veikla yra susijusi su vienu ar daugiau atitinkamų produktų, bendrą ekonominį interesą, pripažinimą suteikusi valstybė narė gali nuspręsti, kad asmenys arba grupės, kurios nėra tos organizacijos nariai, bet iš paminėtos veiklos gauna naudą, tai organizacijai turi mokėti tokius pačius įnašus kaip ir jos nariai arba jų dalį, jei tokie įnašai yra skiriami tiesiogiai padengti išlaidas, atsirandančias vykdant paminėtą veiklą.
IV ANTRAŠTINĖ DALIS
KAINOS IR INTERVENCIJA
1 SKYRIUS
KAINOS
17 straipsnis
Bendrosios nuostatos
1. l straipsnyje išvardytiems produktams gamintojų organizacijos gali nustatyti pašalinimo iš rinkos kainą, žemiau kurios neparduos savo narių pateiktų produktų.
Šiuo atveju už pašalintus iš rinkos produktų kiekius gamintojų organizacijos:
- atlygina nariams nuostolius už I priedo A ir B dalyse ir IV priede išvardytus produktus, atitinkančius pagal 2 straipsnį priimtus standartus,
- gali atlyginti nariams nuostolius už kitus 1 straipsnyje išvardytus produktus.
Už kiekvieną 1 straipsnyje išvardytą produktą pagal šio straipsnio 5 dalį gali būti nustatomas didžiausias pašalinimo iš rinkos kainos dydis.
2. Gamintojų organizacija nustato kaip realizuoti iš rinkos pašalintus produktus, kad nebūtų trikdomas normalus atitinkamų produktų pardavimas.
3. Kad galėtų finansuoti šias pašalinimo iš rinkos priemones, gamintojų organizacijos įkuria iš įnašų, nustatomų pagal parduoti pasiūlytus kiekius, papildomą intervencinį fondą arba antraip taiko suvienodinimo sistemą.
4. Gamintojų organizacijos nacionalinės valdžios institucijoms teikia toliau nurodytą informaciją, kuri persiunčiama Komisijai, t. y.:
- produktų, kuriems jos ketina taikyti šios straipsnio 1 dalyje apibūdintą sistemą, sąrašą,
- laikotarpį, per kurį yra taikomos pašalinimo iš rinkos kainos,
- pasiūlytų ir taikomų pašalinimo iš rinkos kainų dydį.
5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės yra patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
18 straipsnis
Orientacinė kaina
1. Kiekvienam iš I priede išvardytų produktų ir kiekvienam iš II priede išvardytų produktų arba produktų grupių prieš žuvininkystės metų pradžią nustatoma orientacinė kaina.
Šios kainos galioja visoje Bendrijoje ir yra nustatomos kiekvieniems žuvininkystės metams arba kiekvienam laikotarpiui, į kuriuos tie metai yra dalijami.
2. Orientacinė kaina yra nustatoma atsižvelgiant į:
- kainų, didelei Bendrijos produkcijos daliai užfiksuotų didmeninėse rinkose arba uostuose per trejus ankstesnius žuvininkystės metus iki tų metų, kada ta kaina nustatoma, vidurkį,
- gamybos ir paklausos tendencijas.
Nustatant šią kainą taip pat atsižvelgiama į būtinumą:
- stabilizuoti rinkos kainas ir išvengti pertekliaus susidarymo Bendrijoje,
- padėti remti gamintojų pajamas,
- paisyti vartotojų interesų.
3. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytas orientacines kainas, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato Taryba.
19 straipsnis
Kainų pranešimas
1. Per visą laikotarpį, per kurį yra taikoma orientacinė kaina, valstybės narės praneša Komisijai savo didmeninėse rinkose arba savo uostuose užfiksuotas 18 straipsnio 1 dalyje nurodytų produktų kainas.
2. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
20 straipsnis
Pašalinimo iš Bendrijos rinkos kainos
1. Pašalinimo iš Bendrijos rinkos kaina nustatoma, remiantis produkto šviežumu, dydžiu arba svoriu, kiekvienam iš I priedo A ir B dalyse išvardytų produktų, pagal 18 straipsnio nuostatas nustatytai orientacinei kainai taikant tam tikrą perskaičiavimo koeficientą. Pašalinimo iš rinkos kaina jokiu būdu neviršija 90 % orientacinės kainos.
2. Siekiant užtikrinti, kad gamintojai iškrovimo teritorijose, kurios yra labai toli nuo Bendrijos pagrindinių vartotojų centrų, galėtų patekti į rinkas patenkinamomis sąlygomis, šio straipsnio 1 dalyje nurodytos kainos kiekvienai teritorijai gali būti siejamos su tam tikru koregavimo koeficientu.
3. Išsamios taisyklės, reglamentuojančios šio straipsnio taikymą, visų pirma orientacinės kainos procentinio dydžio kaip pašalinimo iš Bendrijos rinkos kainos elemento nustatymą ir šio straipsnio 2 dalyje nurodytų iškrovimo teritorijų skyrimą, taip pat kainų nustatymą, patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
2 SKYRIUS
INTERVENCIJA
21 straipsnis
Finansinė kompensacija už pašalinimą iš rinkos
1. Už I priedo A ir B dalyse išvardytų produktų pašalinimą iš rinkos pagal 17 straipsnį valstybės narės gamintojų organizacijoms teikia kompensaciją, jeigu:
a) šių organizacijų taikoma pašalinimo iš rinkos kaina atitinka pagal 20 straipsnį nustatytą pašalinimo iš Bendrijos rinkos kainą, kurią atsižvelgiant į leistiną nukrypimo dydį, ypač rinkos kainų sezoninius svyravimus, vis dėlto leidžiama iki 10 % sumažinti arba iki 10 % padidinti;
b) pašalinti iš rinkos produktai atitinka pagal 2 straipsnį priimtas pardavimo normas ir yra atitinkamos kokybės, kuri turi būti apibrėžta 2 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka;
c) a punkte nurodyta pašalinimo iš rinkos kaina yra taikoma per ištisus žuvininkystės metus kiekvienai atitinkamai produktų kategorijai; tačiau gamintojai organizacijai, taikančiai tam tikrų kategorijų produktų žvejybos arba pardavimo draudimą kaip vieną iš 5 straipsnio 1 dalyje nurodytų priemonių, neprivalu toms produktų kategorijoms taikyti pašalinimo iš Bendrijos rinkos kainą.
2. Finansinė kompensacija teikiama tik tais atvejais, kai pašalinti iš rinkos produktai yra realizuojami ne žmonėms vartoti arba tada, kai nėra trikdomas normalus kitų produktų pardavimas.
3. Už šio straipsnio 1 dalyje nurodytus produktus:
a) suteikiama finansinė kompensacija prilygsta:
i) 85 % atitinkamos gamintojų organizacijos taikomos pašalinimo iš rinkos kainos už pašalintus produktų kiekius, neviršijančius 4 % metinių kiekvienais metais parduoti pateiktų atitinkamo produkto kiekių;
ii) 2003 žuvininkystės metais - 55 % atitinkamos gamintojų organizacijos taikomos pašalinimo iš rinkos kainos už pašalintus pelaginių rūšių kiekius, viršijančius 4 %, bet neviršijančius 10 % ir 8 % kitų rūšių metinių kiekvienais metais parduoti pateiktų atitinkamo produkto kiekių; 2001 ir 2002 žuvininkystės metais ji prilygsta atitinkamai 75 % ir 65 %;
b) jokia finansinė kompensacija neteikiama už pašalintus produktų kiekius, viršijančius 10 % pelaginių rūšių ir 8 % kitų rūšių kiekvienos gamintojų organizacijos pateiktų parduoti kiekių.
4. Apskaičiuojant gamintojų organizacijai suteiktinos finansinės kompensacijos dydį atsižvelgiama į visų jos narių gamybos apimtį, taip pat į visus kitos organizacijos pagal 7 straipsnį pašalintus iš rinkos produktų kiekius.
5. Finansinė kompensacija sumažinama nustatyto standartinio dydžio verte už ne žmonėms vartoti skirtų produktų arba grynųjų pajamų už žmonėms vartoti skirtų produktų realizavimą pagal šio straipsnio 2 dalį. Pirmiau minėta vertė nustatoma žuvininkystės metų pradžioje. Tačiau ji yra koreguojama, jei Bendrijos rinkoje pastebimi didesni ir ilgalaikiai kainų svyravimai.
6. Tais atvejais, kai gamintojų organizacija atlieka šio straipsnio 1 dalyje nurodytus pašalinimus, savo nariams už pašalintus iš rinkos produktų kiekius ji moka nuostolių atlyginimą, bent prilygstantį pagal šio straipsnio 3 dalies a punktą apskaičiuotos finansinės kompensacijos sumai, pridėdama 10 % tos organizacijos taikomos pašalinimo iš rinkos kainos.
Tačiau gamintojų organizacijos, remdamosi vidaus baudų sistema, savo nariams gali mokėti mažesnį negu pirmesnėje pastraipoje nustatytą nuostolių atlyginimą, jeigu tas skirtumas patenka į rezervinį fondą, skirtą išimtinai tolesnėms intervencijos operacijoms.
7. Atsiradus dideliam rinkos sutrikimui, Komisija 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka gali imtis priemonių pakoreguoti šio straipsnio 3 dalies nuostatas. Tokių priemonių taikymas trunka ne ilgiau kaip šešis mėnesius.
8. Išsamios šios straipsnio taikymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
22 straipsnis
Bendrijos pardavimo kaina
Kiekvienam iš I priedo C dalies išvardytų produktų Bendrijos pardavimo kaina nustatoma tomis pačiomis sąlygomis, kurios 20 straipsnyje yra nustatytos pašalinimo iš rinkos kainų nustatymui.
23 straipsnis
Pagalbos perkėlimai
1. Pagalbos perkėlimai yra leidžiami:
i) už I priedo A ir B dalyse išvardytus produktus, pašalinamus iš rinkos 20 straipsnyje nurodyta pašalinimo iš rinkos kaina;
ii) I priedo C dalyje išvardytus produktus, kurie buvo pateikti parduoti, tačiau kuriems galima įrodyti, kad neatsirado pirkėjas pagal 22 straipsnį nustatytą Bendrijos pardavimo kainą.
Atsižvelgiant į sezoninius rinkos kainų svyravimus, šias kainas leidžiama iki 10 % sumažinti ir iki 10 % padidinti.
2. Pagalbos perkėlimai yra leidžiami tiktai tiems kiekiams:
a) kurie buvo pateikti gamintojo nario;
b) kurie atitinka tam tikrus kokybės, dydžio ir pateikimo reikalavimus;
c) kurie yra arba apdorojami, stabilizuojant juos, ir saugojami arba konservuojami pagal nustatytas sąlygas ir nustatytam laikotarpiui.
3. Pagalba gali būti teikiama už kiekvieno iš atitinkamų produktų kiekį, sudarantį 18 % kiekvienais metais pateiktų parduoti produktų kiekių, atimant procentinį dydį pirmiau minėtų kiekių, už kuriuos pagal 21 straipsnį buvo sumokėta finansinė kompensacija.
Šios pagalbos dydis negali viršyti techninių ir finansinių išlaidų, iš esmės susijusių su produktų stabilizavimo ir saugojimo operacijomis.
4. Šiame straipsnyje nurodyti perdirbimo metodai yra šie:
a) - užšaldymas,
- sūdymas,
- vytinimas,
- marinavimas,
ir, kai tinka,
- virimas ir pasterizavimas;
b) filė gamyba arba supjaustymas ir, tam tikrais atvejais, galvų nupjaustymas, kai šios operacijos yra atliekamos kartu su vienu iš a punkte paminėtų procesų.
5. Išsamios šios straipsnio taikymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
24 straipsnis
Gamintojų organizacijų savarankiškas produktų pašalinimas iš rinkos ir jų perkėlimas
1. Už IV priede išvardytus produktus valstybės narės gamintojų organizacijoms, kurios pagal 17 straipsnį taiko intervenciją, teikia vienodo dydžio pagalbą, jeigu:
a) tokios organizacijos prieš prasidedant žuvininkystės metams nustato pašalinimo iš rinkos kainą (toliau - autonominė pašalinimo iš rinkos kaina); šios gamintojų organizacijos minėtą kainą turi taikyti ištisus žuvininkystės metus, ją leidžiant 10 % sumažinti arba padidinti; tačiau ta kaina negali viršyti 80 % svertinės vidutinės kainos, užfiksuotoms per ankstesnius trejus žuvininkystės metus atitinkamų gamintojų organizacijų veiklos zonose atitinkamoms produktų kategorijoms;
b) pašalinti iš rinkos produktai atitinka pagal 2 straipsnį nustatytus prekybos standartus ir yra atitinkamos kokybės, apibrėžtos 2 straipsnio 3 dalyje nustatyta tvarka;
c) nuostolių atlyginimas asocijuotiems gamintojams už pašalintus iš rinkos produktus yra lygus gamintojų organizacijų taikomai autonominei pašalinimo iš rinkos kainai.
2. Vienodo dydžio pagalba suteikiama už pašalintus iš rinkos produktų kiekius, kurie buvo pateikti parduoti pagal 5 straipsnio 1 dalį ir kurie yra realizuojami tokiu būdu, kuris neturi poveikio įprastam produkcijos realizavimui.
3. Vienodo dydžio pagalbos dydis yra 75 % einamaisiais žuvininkystės metais taikomos autonominės pašalinimo iš rinkos kainos, šį dydį sumažinant nustatyto standartinio dydžio produkto verte, kuris yra realizuojamas kaip nurodyta šio straipsnio 2 dalyje.
4. Vienodo dydžio pagalba taip pat suteikiama už pašalintus iš rinkos produktų kiekius, kurie yra arba perdirbami, kad būtų stabilizuoti, arba konservuojami nustatytam laikotarpiui, laikantis nustatytų sąlygų. Tokiais atvejais vienodo dydžio pagalbos dydis negali viršyti techninių ir finansinių išlaidų, iš esmės susijusių su produktų stabilizavimo ir saugojimo operacijomis.
5. Produktų kiekiai, už kuriuos pagal šio straipsnio 2 dalį galima teikti vienodo dydžio pagalbą, negali viršyti pagal 5 straipsnio 1 dalį pateiktų parduoti atitinkamų produktų 5 % metinių kiekių.
Kiekiai, už kuriuos pagal šio straipsnio 2 ir 4 dalis galima teikti vienodo dydžio pagalbą, kartu negali viršyti 10 % pirmoje pastraipoje nurodytų metinių produktų kiekių.
6. Atitinkamos valstybės narės imasi kontrolės priemonių, užtikrindamos, kad produktai, kuriems taikoma vienodo dydžio pagalba, iš tikrųjų atitinka tos pagalbos teikimo reikalavimus.
Kad būtų galima taikyti kontrolės priemones, vienodo dydžio pagalbos gavėjai saugo nustatytus kriterijus atitinkančius prekių apskaitos dokumentus. Valstybės narės nustatytais laikotarpiais siunčia Komisijai lentelę, rodančią didmeninėse rinkose arba uostuose užfiksuotas vidutines produktų ir jų kategorijų kainas.
7. Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu ir atsižvelgdama į produktų rūšių, kurioms taikomas šis straipsnis, kainų reguliavimą, kvalifikuota balsų dauguma sprendžia, ar reikia tas rūšis įtraukti į I priedo A dalies produktų sąrašą.
8. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
25 straipsnis
Pagalba privačiam saugojimui
1. Prieš žuvininkystės metų pradžią kiekvienam iš II priede išvardytų produktų nustatoma Bendrijos pardavimo kaina, kurios dydis prilygsta bent 70 % ir neviršija 90 % 18 straipsnio 1 dalyje nurodytos orientacinės kainos.
2. Pagalba privačiam saugojimui gali būti teikiama gamintojų organizacijoms, kurios per visus atitinkamus žuvininkystės metus:
a) atitinkamų produktų gamybai ir pardavimui taiko 5 straipsnio 1 dalį;
b) taiko šio straipsnio 1 dalyje nurodytą pardavimo kainą, naudodamosi leistinu nukrypimu tas kainas 10 % sumažinti ir 10 % padidinti, kad būtų visų pirma atsižvelgta į sezoninius rinkos kainų svyravimus.
3. Pagalba privačiam saugojimui teikiama už II priede parduoti pateiktus išvardytus produktus, tačiau kuriems, įrodant, kad pagal šio straipsnio 1 dalį nustatytą Bendrijos pardavimo kainą nebuvo rastas pirkėjas.
4. Privataus saugojimo pagalbos teikimui taikomi šie apribojimai:
a) produktus turi sužvejoti, užšaldyti laive ir iškrauti Bendrijoje gamintojų organizacijos narys;
b) produktai turi būti saugojami minimalų laikotarpį ir po to vėl išleidžiami į Bendrijos rinką;
ne daugiau kaip 15 % gamintojų organizacijos atitinkamų parduoti pateiktų produktų metinių kiekių.
5. Privataus saugojimo pagalbos dydis negali viršyti techninių išlaidų ir palūkanų sumos už maksimalų trijų mėnesių laikotarpį. Šis dydis kiekvieną mėnesį proporcingai mažinamas.
6. Išsamios šio straipsnio taikymo, įskaitant 1 dalyje nurodytos pardavimo kainos nustatymą, taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
3 SKYRIUS
PERDIRBIMUI SKIRTAS TUNAS
26 straipsnis
Bendrijos gamintojo kaina
1. Prieš žuvininkystės metų pradžią kiekvienam iš III priede išvardytų produktų Taryba, remdamasis Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma nustato Bendrijos gamintojo kainą. Šios kainos nustatomos laikantis 18 straipsnio 2 dalies pirmos ir antros įtraukų nuostatų.
Nustatant šią kainą, taip pat atsižvelgiama į būtinumą:
- atsižvelgti į tiekimo Bendrijos perdirbamajai pramonei sąlygas,
- padėti remti gamintojų pajamas,
- vengti pertekliaus susidarymo Bendrijoje.
Šios kainos galioja visoje Bendrijoje ir nustatomos kiekvieniems žuvininkystės metams.
2. Valstybės narės Komisijai praneša savo didmeninėse rinkose arba uostuose užfiksuotas šio straipsnio 1 dalyje nurodytų Bendrijos kilmės produktų, turinčių apibrėžtas komercines savybes, kainas.
3. Išsamios šio straipsnio taikymo, ypač įvairių rūšių, dydžių ir pateikimo būdų tunų perskaičiavimo koeficientų nustatymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
27 straipsnis
Išmoka gamintojų organizacijoms
1. Gamintojų organizacijoms už III priede išvardytus produktus, kuriuos jų nariai sugavo, po to pardavė ir pristatė Bendrijos muitų teritorijoje įsisteigusioms perdirbamosios pramonės įmonėms ir kurie yra skirti 1604 KN pozicijoje nurodytų produktų pramoninei gamybai, gali būti suteikiama tam tikra išmoka. Ši išmoka suteikiama tais atvejais, kai tame kalendorinių metų ketvirtyje:
- Bendrijos rinkoje užfiksuota vidutinė pardavimo kaina,
ir
- 29 straipsnio 3 dalies d punkte nurodyta importo kaina
yra žemesnės už orientacinį ribinį dydį, kuris prilygsta 87 % atitinkamo produkto Bendrijos gamintojo kainos.
Valstybės narės prieš kiekvienų žuvininkystės metų pradžią parengia arba atnaujina ir praneša Komisijai šioje dalyje nurodytų pramonės įmonių sąrašą.
2. Išmokos dydis visais atvejais negali viršyti:
- arba skirtumo tarp orientacinio ribinio dydžio ir atitinkamo produkto vidutinės pardavimo kainos Bendrijos rinkoje,
- arba vienodo dydžio, sudarančio 12 % to ribinio dydžio.
3. Didžiausias bendras kiekvieno produkto, už kurį galima gauti išmoką, kiekis neturi viršyti dydžio, prilygstančio pagal šio straipsnio 1 dalyje nustatytas sąlygas per lygiavertį ankstesnių trejų metų ketvirtį prieš tą ketvirtį, už kurį mokama išmoka, parduotų ir pristatytų produktų kiekių vidurkį.
4. Kiekvienai gamintojų organizacijai suteikiamos išmokos dydis prilygsta:
- šio straipsnio 2 dalyje nustatytai aukščiausiai kainai už atitinkamo produkto kiekius, realizuotus pagal šio straipsnio 1 dalį ir neviršijančius jo narių tomis pačiomis sąlygomis per lygiavertį ankstesnių trejų metų ketvirtį, prieš tą ketvirtį, už kurį mokama išmoka, parduotų ir pristatytų kiekių vidurkio,
- 50 % šio straipsnio 2 dalyje nustatytos aukščiausios kainos už atitinkamo produkto kiekius, viršijančius pirmoje įtraukoje nurodytus produktų kiekius ir prilygstančius pertekliaus kiekiui, atsirandančiam paskirsčius tarp gamintojų organizacijų kiekius, už kuriuos pagal šio straipsnio 3 dalį galima gauti išmoką.
Šis paskirstymas atliekamas proporcingai tarp atitinkamų gamintojų organizacijų, remiantis jų atitinkama vidutine produkcija per lygiavertį ankstesnių trejų metų ketvirtį prieš tą ketvirtį, už kurį mokama išmoka.
5. Gamintojų organizacijos savo nariams suteikiamą išmoką paskirsto proporcingai remdamosi jų pagal šio straipsnio 1 dalį pagamintais, parduotais ir pristatytais produktų kiekiais.
6. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, visų pirma išmokos dydis ir jos suteikimo sąlygos patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
V ANTRAŠTINĖ DALIS
PREKYBA SU TREČIOSIOMIS ŠALIMIS
1 SKYRIUS
MUITŲ PRIEMONĖS
28 straipsnis
1. Siekiant užtikrinti perdirbamajai pramonei skirtų žaliavų adekvatų tiekimą į Bendrijos rinką, pagal šio reglamento VI priedą tam tikriems produktams savarankiškai visiškai arba iš dalies neribotam laikotarpiui sustabdomi muitų tarifai.
2. Siekiant išvengti, kad šio straipsnio 1 dalyje paminėtos sustabdymo priemonės nekeltų grėsmės 20, 21, 22, 23, 25 ir 26 straipsniuose nurodytoms stabilizavimo priemonėms, tokio sustabdymo galimybė suteikiama importuojant atitinkamus produktus, jei laikomasi 29 straipsnyje nustatytos kainos.
3. Jei kokiu nors metu, nepaisant to, kad laikomasi šio straipsnio 2 dalyje nurodytos referencinės kainos, atsiranda didelis rinkos sutrikimas, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma sustabdo šio straipsnio 1 dalyje nurodytas priemones.
2 SKYRIUS
REFERENCINĖS KAINOS
29 straipsnis
1. Bendrijai galiojančios referencinės kainos gali būti nustatomos kiekvienais metais pagal produktų kategorijas 1 straipsnyje nurodytiems produktams, kuriems yra taikoma:
a) muitų tarifų sumažinimo arba sustabdymo priemonės tais atvejais, kai pagal jiems privalomas PPO taisykles reikia laikytis referencinės kainos;
b) viena iš 28 straipsnio 1 dalyje nustatytų priemonių
arba
c) kitos negu a ir b punktuose nurodytos priemonės, nustatančios referencinės kainos laikymąsi ir atitinkančios Bendrijos tarptautinius įsipareigojimus.
2. Jei tam tikro iš trečiosios šalies pagal vieną iš šio straipsnio 1 dalyje paminėtų priemonių importuoto produkto deklaruota muitinė vertė yra mažesnė negu referencinė kaina, atitinkamiems produktų kiekiams nurodytos muitų tarifų priemonės negali būti taikomos.
Valstybės narės nedelsdamos informuoja Komisiją apie tuos atvejus, kai taikoma šioje straipsnio dalyje nustatyta priemonė.
3. Referencinės kainos, patvirtintos:
a) I priedo A ir B dalyse išvardytiems produktams, yra tapačios pagal 20 straipsnio 1 dalį nustatytai pašalinimo iš rinkos kainai;
b) I priedo C dalyje nurodytiems produktams, yra tapačios pagal 22 straipsnį nustatytai Bendrijos pardavimo kainai;
c) II priede nurodytiems produktams, yra tapačios pagal 25 straipsnio 1 dalį nustatytai Bendrijos pardavimo kainai;
d) kitiems produktams, yra nustatomos visų pirma remiantis muitinės verčių, užfiksuotų valstybių narių importo rinkose arba importo uostuose per trejus metus prieš tą dieną, kai nustatoma referencinė kaina, svertiniu vidurkiu, atsižvelgiant į būtinumą užtikrinti, kad kainos atspindėtų padėtį rinkoje.
4. Valstybės narės reguliariai praneša Komisijai savo rinkose arba savo uostuose užfiksuotas I-IV prieduose nurodytų produktų importo kainas ir kiekius. Šios kainos yra tapačios atitinkamų produktų muitinei vertei.
5. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, įskaitant referencinių kainų nustatymą, patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
3 SKYRIUS
APSAUGOS PRIEMONĖS
30 straipsnis
1. Tais atvejais, kai dėl vieno arba daugiau iš 1 straipsnyje išvardytų produktų importo ar eksporto Bendrijos rinkoje atsiranda didelis sutrikimas arba yra grėsmė, galinti kelti pavojų siekiant Sutarties 33 straipsnyje nustatytų tikslų, prekybai su trečiosiomis šalimis gali būti taikomos atitinkamos priemonės tol, kol toks sutrikimas arba sutrikimo grėsmė neišnyksta.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nustatytos priemonės taikomos ir įgyvendinamos pagal Reglamento (EB) Nr. 3285/94 [14] 16 straipsnio tvarką.
VI ANTRAŠTINĖ DALIS
BENDROSIOS NUOSTATOS
31 straipsnis
Jei vieno ar daugiau iš 1 straipsnyje nurodytų produktų Bendrijos rinkoje yra užfiksuojami tokie kainų padidėjimai ir atsiranda tiekimo problemų, kurie galėtų kelti pavojų siekiant Sutarties 33 straipsnyje nustatytų tikslų, ir tokia padėtis gali užsitęsti, Taryba, remdamasi Komisijos pasiūlymu, kvalifikuota balsų dauguma priima reikalingas priemones padėčiai pataisyti.
32 straipsnis
Nepaisant jokių prieštaraujančių nuostatų, priimtų pagal Sutarties 36 ir 37 straipsnius, 1 straipsnyje nurodytų produktų gamybai ir prekybai taikomi Sutarties 87, 88 ir 89 straipsniai.
33 straipsnis
Nepažeisdamos kitų Bendrijos nuostatų, valstybės narės imasi priemonių, reikalingų užtikrinti, kad visi laivai, plaukiojantys su valstybės narės vėliava turėtų vienodą galimybę patekti į uostus ir naudotis būtiniausiais prekybos įrengimais kartu su visa susijusia įranga ir techniniais įrenginiais.
34 straipsnis
1. Valstybės narės ir Komisija viena kitai perduoda šiam reglamentui įgyvendinti būtiną informaciją. Tam tikslui jos sukuria būtinas komunikacijos ir pasikeitimo informacija sistemas, rūpinasi jų būkle ir padengia priežiūros išlaidas.
Dalis pirmoje pastraipoje nurodytų sistemų išlaidų padengiama iš Bendrijos biudžeto.
2. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės, įskaitant iš Bendrijos biudžeto padengiamų išlaidų nustatymą, patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
35 straipsnis
1. Išlaidos, atsirandančios dėl šiame reglamente nustatytų išmokų suteikimo, pagal Reglamento (EB) Nr. 1258/1999 2 straipsnio 2 dalį yra laikomos susijusiomis su intervencinėmis priemonėmis.
2. Šio straipsnio 1 dalyje nurodytų išlaidų finansavimas teikiamas už tam tikros rūšies ar rūšių grupės produktus tik pagal tuos limitus, kurie yra skirti atitinkamai valstybei narei iš bendros leistinų sugauti atitinkamos rūšies ar rūšių grupės produktų kiekių apimties.
3. Išsamios šio straipsnio taikymo taisyklės patvirtinamos 38 straipsnio 2 dalyje nustatyta tvarka.
36 straipsnis
Valstybės narės imasi atitinkamų priemonių siekdamos užtikrinti, kad būtų laikomasi šio reglamento ir kad būtų užkirstas kelias ir padarytas galas sukčiavimui. Dėl to:
- jos reguliariai tikrina finansinės paramos gavėjus,
- jei tikslinga tam tikrus patikrinimus daryti imčių atrankos būdu, jos užtikrina, remdamosi rizikos analize, kad patikrinimų dažnumas ir naudojami metodai atitiktų tikrinimo mastą visoje jų teritorijoje ir parduodamų arba laikomų parduoti produktų apimtį.
37 straipsnis
Šiam reglamentui įgyvendinti reikalingos priemonės, susijusios su 2-7, 9, 10, 12, 13, 16, 17, 19-21, 23-27, 29, 34 ir 35 straipsniuose nurodytais klausimais, priimamos 38 straipsnio 2 dalyje nurodyta administravimo tvarka.
38 straipsnis
1. Komisijai padeda Žvejybos produktų vadybos komitetas (toliau - Komitetas).
2. Tais atvejais, kai daroma nuoroda į šio straipsnio šią dalį, taikomi Sprendimo 1999/468/EB 4 ir 7 straipsniai.
Sprendimo 1999/468/EB 43 straipsnio 3 dalyje nurodytas laikotarpis - vienas mėnuo.
3. Komitetas priima savo darbo tvarkos taisykles.
39 straipsnis
Komitetas gali svarstyti bet kokius kitus jam Komiteto pirmininko arba savo paties iniciatyva, arba valstybės narės atstovo prašymu pateiktus klausimus.
40 straipsnis
Šis reglamentas taikomas taip, kad kartu būtų deramai atsižvelgta į Sutarties 33 ir 131 straipsniuose nustatytus tikslus.
41 straipsnis
Ne vėliau kaip iki 2005 m. gruodžio 31 d. Komisija nusiunčia Tarybai ir Europos Parlamentui šio reglamento įgyvendinimo vertinimo ataskaitą.
42 straipsnis
1. Šiuo reglamentu Reglamentai (EEB) Nr. 3759/92, (EEB) Nr. 105/76 ir (EEB) Nr. 1772/82 nuo 2001 m. sausio 1 d. panaikinami.
2. Nuorodos į panaikintą Reglamentą (EEB) Nr. 3759/92 yra aiškinamos kaip nuorodos į šį reglamentą ir suprantamos pagal VIII priedo koreliacijos lentelę.
43 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja dvidešimtą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2001 m. sausio 1 d., išskyrus 4 straipsnį, kuris taikomas nuo 2002 m. sausio 1 d.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1999 m. gruodžio 17 d.