EUROPOS PARLAMENTO IR TARYBOS DIREKTYVA 2006/113/EB
2006 m. gruodžio 12 d.
dėl vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybės
(kodifikuota redakcija)
EUROPOS PARLAMENTAS IR EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdami į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 175 straipsnio 1 dalį,
atsižvelgdami į Komisijos pasiūlymą,
atsižvelgdami į Europos ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę,
pasikonsultavę su Regionų komitetu,
laikydamiesi Sutarties 251 straipsnyje nustatytos tvarkos (1),
kadangi:
(1)
1979 m. spalio 30 d. Tarybos direktyva 79/923/EEB dėl vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybės (2) buvo iš esmės keičiama (3). Siekiant aiškumo ir racionalumo minėta direktyva turėtų būti kodifikuota.
(2)
Aplinkos apsauga ir jos kokybės gerinimas skatina priimti konkrečias priemones, reikalingas apsaugoti vandenis nuo taršos, įskaitant vandenis, kuriuose veisiasi vėžiagyviai.
(3)
Būtina apsaugoti tam tikras vėžiagyvių populiacijas nuo įvairių žalingų padarinių, atsirandančių dėl į jūrą išliejamų taršą sukeliančių medžiagų.
(4)
2002 m. liepos 22 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendime Nr. 1600/2002/EB, nustatančiame šeštąją Bendrijos aplinkosaugos veiksmų programą (4), numatyta, kad kokybės tikslų turi būti siekiama kartu nustatant įvairius reikalavimus, kuriuos turi atitikti aplinka, inter alia, nustatant parametrus vandenims, įskaitant tuos, kuriuose veisiasi vėžiagyviai.
(5)
Įvairiose valstybėse narėse galiojančių nuostatų dėl vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybės reikalavimų skirtumų gali susidaryti skirtingos konkurencijos sąlygos ir tokiu būdu turėti tiesioginę įtaką vidaus rinkos funkcionavimui.
(6)
Direktyvos tikslams įgyvendinti valstybės narės turi priskirti vandenis, kuriems taikys šią direktyvą ir nustatyti tam tikrus parametrus atitinkančias ribines vertes. Taip priskirti vandenys šias vertes turės atitikti šešerius metus nuo priskyrimo pradžios.
(7)
Tikrinant vandenų, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, kokybę turės būti imamas mažiausias mėginių kiekis ir atliekami I priede nurodytų parametrų matavimai. Tokių mėginių ėmimas gali būti sumažintas arba sustabdomas atsižvelgiant į matavimų duomenis.
(8)
Tam tikrų gamtinių sąlygų valstybės narės negali kontroliuoti, ir todėl yra būtina numatyti galimybę tam tikrais atvejais nukrypti nuo šios direktyvos.
(9)
Technikos ir mokslo pažanga gali paskatinti daryti skubias kai kurių I priede nustatytų reikalavimų pataisas. Kad būtų palengvintas šiam tikslui reikalingų tokių priemonių įdiegimas, turėtų būti nustatyta tvarka, sukurianti glaudų bendradarbiavimą tarp valstybių narių ir Komisijos. Toks bendradarbiavimas turėtų vykti Derinimo su technikos ir mokslo pažanga komitete, įsteigtame pagal 2006 m. rugsėjo 6 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvos 2006/44/EB dėl gėlojo vandens, kuriam reikalinga apsauga arba kurį reikia gerinti, kad jame galėtų gyventi žuvys, kokybės (5) 13 straipsnio 1 dalį.
(10)
Ši direktyva neturėtų pažeisti valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais II priedo B dalyje,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Ši direktyva reglamentuoja vandens, kuriame veisiasi vėžiagyviai, kokybę, ir ji yra taikoma tiems pakrančių ir sūriems vandenims, kuriuos valstybės narės priskiria vandenims, kuriems reikalinga apsauga arba kokybės pagerinimas, kad būtų palaikoma vėžiagyvių (dvigeldžių ir pilvakojų moliuskų) gyvybė ir prieauglis, ir tokiu būdu būtų prisidedama prie žmogaus tiesiogiai valgomų iš vėžiagyvių pagamintų produktų aukštos kokybės.
2 straipsnis
Vandenims, kuriuos priskiria valstybės narės, taikytini parametrai yra išvardyti I priede.
3 straipsnis
1. Valstybės narės nustato priskirtiesiems vandenims taikomas I priedo G arba I skiltyje išvardytų parametrų vertes. Šios vertės atitinka abiejose skiltyse pateiktas pastabas.
2. Valstybės narės nenustato mažesnių verčių nei pateikta I priedo I skiltyje ir stengiasi laikytis G skiltyje nurodytų verčių, atsižvelgdamos į 8 straipsnyje išdėstytus pricipus.
3. Išleidžiant nuotekas, turinčias „organinių halogenintų medžiagų“ ir „metalų“ grupėms priklausančių medžiagų, nuotekų išleidimo normos, valstybių narių nustatytos pagal 2006 m. vasario 15 d. Europos Parlamento ir Tarybos direktyvą 2006/11/EB dėl tam tikrų į Bendrijos vandenis išleidžiamų pavojingų medžiagų sukeltos taršos (6), turi būti taikomos tuo pačiu metu kaip ir kokybės tikslai ir kiti iš šios direktyvos kylantys įsipareigojimai, ypač susijusieji su mėginių ėmimu.
4 straipsnis
1. Valstybės narės priskiria vandenis, kuriuose gali gyventi ir veistis vėžiagyviai, ir gali vėliau priskirti kitus vandenis.
2. Valstybės narės gali iš naujo išnagrinėti tam tikrų vandenų priskyrimą, ypač dėl veiksnių, nenumatytų priskyrimo metu, atsižvelgdamos į 8 straipsnyje nurodytą principą.
5 straipsnis
Valstybės narės sudaro programas siekdamos mažinti taršą ir užtikrinti, jog priskirtieji vandenys pagal 4 straipsnį per šešerius metus nuo priskyrimo atitiktų tiek valstybių narių pagal 3 straipsnį nustatytas vertes, tiek I priedo G ir I skiltyse pateiktas pastabas.
6 straipsnis
1. Kad būtų įgyvendintas 5 straipsnis, priskirtieji vandenys laikomi atitinkančiais šios direktyvos nuostatas, jeigu tokių vandenų mėginiai, per 12 mėnesių paimti I priede nustatytais mažiausiais laiko intervalais ir toje pat mėginių ėmimo vietoje rodo, kad jie atitinka valstybių narių pagal 3 straipsnį nustatytas vertes ir I priedo G ir I skiltyse pateiktas pastabas, t. y.:
a)
100 % mėginių pagal parametrus, priklausančius „organinių halogenintų medžiagų“ ir „metalų“ grupėms;
b)
95 % mėginių pagal parametrus „druskingumas“ ir „ištirpęs deguonis“;
c)
75 % mėginių kitiems I priede išvardytiems parametrams.
Jeigu pagal 7 straipsnio 2 dalį mėginiai pagal visus I priede išvardytus parametrus, išskyrus parametrus, priklausančius „organinių halogenintų medžiagų“ ir „metalų“ grupėms, imami rečiau negu nurodyta I priede, visi mėginiai turi atitikti šios dalies pirmoje pastraipoje minėtas vertes ir pastabas.
2. Skaičiuojant 1 dalyje numatytus procentinius santykius, neatsižvelgiama į valstybių narių pagal 3 straipsnį nustatytų verčių arba I priedo G ir I skiltyse pateiktų pastabų neatitinkančius pavyzdžius, kai šie pavyzdžiai gauti dėl stichinių nelaimių.
7 straipsnis
1. Kompetentingos institucijos valstybėse narėse mėginius paima ne rečiau, kaip nustatyta I priede.
2. Jeigu kompetentinga institucija užregistruoja, kad priskirtų vandenų kokybė daug geresnė už tą, kuri būtų laikantis reikalavimų vertėms, nustatytoms pagal 3 straipsnyje numatytą tvarką, ir laikantis I priedo G ir I skiltyse pateiktų pastabų, mėginius galima paimti rečiau. Kai vanduo neteršiamas arba kai nėra pavojaus, kad vandenų kokybė galėtų blogėti, atitinkamos kompetentingos institucijos gali nuspręsti, jog mėginių imti nebūtina.
3. Jeigu imant mėginius nustatoma, kad nesilaikoma pagal 3 straipsnį nustatytos vertės arba I priedo G arba I skiltyse pateiktų pastabų, kompetentinga institucija nustato, ar tai atsitiktinis rezultatas, natūralus reiškinys ar tarša, ir patvirtina atitinkamas priemones.
4. Tikslią mėginių ėmimo vietą, artimiausią atstumą nuo šios vietos iki tos vietos, kur buvo išleisti teršalai, bei gylį, kuriame turi būti imami mėginiai, nustato kiekvienos valstybės narės kompetentinga institucija, ypač remdamasi vietos aplinkos sąlygomis.
5. Naudotini pamatiniai analizės metodai konkrečių parametrų vertėms apskaičiuoti yra pateikti I priede. Laboratorijos, taikančios kitus metodus, užtikrina, kad gautieji rezultatai bus lygiaverčiai arba panašūs į apibrėžtuosius I priede.
8 straipsnis
Priemonių, kurių imamasi pagal šią direktyvą, įgyvendinimas jokiu būdu negali nei tiesiogiai, nei netiesiogiai tapti pakrančių ir sūrių vandenų padidėjusios taršos priežastimi.
9 straipsnis
Valstybės narės priskirtiesiems vandenims bet kuriuo metu gali nustatyti griežtesnes reikalaujamas vertes už nustatytąsias šioje direktyvoje. Jos taip pat gali nustatyti reikalavimus ir kitiems parametrams nei numatyta šioje direktyvoje.
10 straipsnis
Jeigu valstybė narė numato priskirti vandenis, kuriuose veisiasi vėžiagyviai, visai greta kitos valstybės narės sienos, šios valstybės konsultuojasi, kad nustatytų tuos vandens ruožus, kuriems galėtų būti taikoma ši direktyva, bei tokių bendrai siekiamų kokybinių tikslų padarinius; po oficialių konsultacijų kiekviena suinteresuota valstybė narė apibrėžia tokius padarinius. Komisija gali dalyvauti šiuose svarstymuose.
11 straipsnis
Valstybės narės, susidarius ypatingoms oro arba geografinėms sąlygoms, gali nukrypti nuo šios direktyvos.
12 straipsnis
Tokius pakeitimus, kurie reikalingi priede esančioms parametrinėms G vertėms ir analizės metodams suderinti su technikos ir mokslo pažanga, priima komitetas, įsteigtas pagal Direktyvos 2006/44/EB 13 straipsnio 1 dalį, tos direktyvos 13 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka.
13 straipsnis
1. Valstybės narės, taikydamos šią direktyvą, pateikia Komisijai informaciją apie:
a)
vandenis, priskirtus pagal 4 straipsnio 1 dalį santraukos forma;
b)
tam tikrų vandenų priskyrimo peržiūros rezultatus pagal 4 straipsnio 2 dalį;
c)
nuostatas, kurios nustatytos naujiems parametrams parengti, pagal 9 straipsnį.
2. Jeigu valstybė narė taiko 11 straipsnio nuostatas, apie tai ji nedelsdama praneša Komisijai, nurodydama priežastis ir numatomus laikotarpius.
3. Apskritai valstybės narės Komisijai, pastarajai pateikus pagrįstą prašymą, teikia visą šiai direktyvai taikyti reikiamą informaciją.
14 straipsnis
Kas trejus metus, o pirmą kartą 1993-1995 metais imtinai, valstybės narės siunčia Komisijai informaciją apie šios direktyvos įgyvendinimą pagal sektorius, kuri taip pat apima ir kitas su aplinkos apsauga susijusias Bendrijos direktyvas. Tokia ataskaita parengiama pagal klausimyną ar gaires, kurias Komisija sudaro 1991 m. gruodžio 23 d. Tarybos direktyvos 91/692/EEB, standartizuojančios ir racionalizuojančios ataskaitas apie tam tikrų su aplinka susijusių direktyvų įgyvendinimą (7), 6 straipsnio 2 dalyje nurodyta tvarka. Toks klausimynas ar gairės valstybėms narėms atsiunčiamas prieš šešis mėnesius iki laikotarpio, nurodyto ataskaitoje. Ataskaita nusiunčiama Komisijai per devynis mėnesius nuo ja apimamo trejų metų trukmės ataskaitinio laikotarpio pabaigos.
Komisija per devynis mėnesius po valstybių narių ataskaitų gavimo paskelbia Bendrijos pranešimą apie šios direktyvos įgyvendinimą.
15 straipsnis
Valstybės narės pateikia Komisijai šios direktyvos taikymo srityje priimtų nacionalinės teisės aktų pagrindinių nuostatų tekstus.
16 straipsnis
Direktyva 79/923/EEB yra panaikinama nepažeidžiant valstybių narių įsipareigojimų, susijusių su direktyvų perkėlimo į nacionalinę teisę terminais, numatytais II priedo B dalyje.
Nuorodos į panaikintą direktyvą laikomos nuorodomis į šią direktyvą ir skaitomos pagal III priede pateiktą atitikmenų lentelę.
17 straipsnis
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną nuo jos paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje.
18 straipsnis
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Strasbūre, 2006 m. gruodžio 12 d.