Tarybos direktyva 98/29/EB
1998 m. gegužės 7 d.
dėl pagrindinių nuostatų, taikomų eksporto kredito draudimui, apdraudžiant vidutinio ir ilgo laikotarpio sandorius, suderinimo
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 113 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,
(1) kadangi vidutinio ir ilgo laikotarpio eksporto kredito draudimas turi lemiamos reikšmės tarptautinei prekybai ir yra vienas svarbiausių prekybos politikos instrumentų;
(2) kadangi vidutinio bei ilgo laikotarpio eksporto kredito draudimas yra svarbus veiksnys prekyboje su besivystančiomis šalimis ir taip skatina jų integraciją į pasaulio ekonomiką, o tai yra vienas iš Bendrijos plėtros politikos tikslų;
(3) kadangi tarp dabar valstybėse narėse galiojančių vidutinio ir ilgo laikotarpio kredito draudimo sistemų yra skirtumų, susijusių su draudimo apsauga, įmokomis ir draudimo politika, o dėl to gali atsirasti konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių;
(4) kadangi tikslinga, kad šia direktyva numatomos priemonės apsiribotų tik tuo, kas būtina, norint pasiekti suderinimą, reikalingą užtikrinti, kad eksporto politika būtų grindžiama vieningais principais ir neatsirastų konkurencijos iškraipymų tarp Bendrijoje veikiančių įmonių;
(5) kadangi, siekiant sumažinti egzistuojančius konkurencijos iškraipymus, reikia suderinti skirtingas oficialias eksporto kredito draudimo sistemas, kaip numatyta Sutarties 112 straipsnyje, laikantis vieningų principų ir taip, kad jos sudarytų neatskiriamas bendrosios prekybos politikos visumos dalis;
(6) kadangi Vyriausybių (ar tam tikrų Vyriausybės kontroliuojamų institucijų) numatomos eksporto kredito garantijų ar draudimo programos su draudimo įmokų tarifais, kurie yra nepakankami programų ilgalaikės veiklos sąnaudų ir nuostolių padengimui, yra priskirtos draudžiamoms eksporto subsidijoms Susitarime dėl subsidijų ir kompensacinių priemonių, sudarytame daugiašalių prekybos derybų Urugvajaus raundo rėmuose (1986 m. ir 1994 m.) [1], konkrečiai, - jo I priedo 3 straipsnio 1 dalies a ir j punktuose;
(7) kadangi kredito draudiko nustatoma draudimo įmoka turi atitikti draudžiamą riziką;
(8) kadangi suderinimas paskatintų valstybės vardu ar su valstybės parama veikiančių kredito draudikų bendradarbiavimą ir sustiprintų Bendrijos viduje veikiančių įmonių bendradarbiavimą, kaip numato Sutarties 130 straipsnis;
(9) kadangi ir derinimas, ir bendradarbiavimas yra ypač svarbūs veiksniai, lemiantys Bendrijos eksportuotojų į ne Bendrijoje esančias rinkas konkurencingumą;
(10) kadangi 1985 m. birželio mėnesį Europos Tarybos priimta Baltoji knyga dėl vidaus rinkos sukūrimo pabrėžia Bendrijos įmonių bendradarbiavimui palankios aplinkos sukūrimo svarbą;
(11) kadangi savo 1960 m. rugsėjo 27 d. sprendimu [2] Taryba įsteigė Politikos koordinavimo grupę kredito draudimo, kredito garantijų ir finansinių kreditų klausimams;
(12) kadangi 1991 m. kovo 15 d. minėta Politikos koordinavimo grupė įgaliojo ekspertus iš visų valstybių narių, kurie, tuo metu būdami 1992 m. Vienos bendros rinkos ekspertų grupėje, pateikė 1992 m. kovo 27 d., 1993 m. birželio 11 d. ir 1994 m. vasario 9 d. pranešimus, kuriuose buvo išdėstyti pasiūlymai;
(13) kadangi Taryba savo sprendimu 93/112/EEB [3] į Bendrijos teisę įdiegė EBPO susitarimą dėl gairių oficialiai remiamiems eksporto kreditams;
(14) kadangi 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/509/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidutiniams ir ilgalaikiams sandoriams su viešaisiais pirkėjais priėmimo [4] ir 1970 m. spalio 27 d. Tarybos direktyvą 70/510/EEB dėl bendros kredito draudimo politikos vidutiniams ir ilgalaikiams sandoriams su privačiais pirkėjais priėmimo [5] reikia pakeisti šia direktyva;
(15) kadangi šį pradinį eksporto kredito draudimo derinimo etapą galima laikyti žingsniu link įvairių valstybėse narėse egzistuojančių sistemų susiliejimo,
PRIĖMĖ ŠIĄ DIREKTYVĄ:
1 straipsnis
Taikymo sritis
Ši direktyva taikoma sandorių, susijusių su valstybės narės kilmės prekių ir (arba) paslaugų eksportu, draudimui, jeigu ši parama teikiama tiesiogiai ar netiesiogiai vienos ar kelių valstybių narių lėšomis ar su jų parama, kai bendros rizikos laikotarpis, t. y., skolos grąžinimo laikotarpis įskaitant gamybos laikotarpį, yra ne trumpesnis negu du metai.
Ši direktyva netaikoma ofertos, avansinio mokėjimo, sutarties įvykdymo bei veiksmų neatlikimo užtikrinimo draudimui. Taip pat ji netaikoma rizikoms, susijusioms su statybų įranga ir medžiagomis, naudojamomis vykdant prekybos sutartį.
2 straipsnis
Valstybių narių įsipareigojimai
Valstybės narės užtikrina, kad bet kuri institucija, tiesiogiai ar netiesiogiai teikianti draudimo paslaugas eksporto kredito draudimo, garantijos ar refinansavimo forma valstybės narės sąskaita arba atstovaujanti valstybės narės Vyriausybę, veikianti su jos parama ar jos kontroliuojama ir (arba) jos įgaliota (toliau - draudikas), draudžia sandorius, susijusius su prekių ir (arba) paslaugų eksportu, pagal priede išdėstytas nuostatas, jeigu šis eksportas skirtas ne Bendrijos šalims ir yra finansuojamas pirkėjo ar tiekėjo kreditavimu arba apmokamas grynaisiais pinigais.
3 straipsnis
Sprendimai dėl įgyvendinimo
Sprendimus, minimus priedo 46 punkte, priima Komisija pagal 4 straipsnyje nustatytą procedūrą.
4 straipsnis
Komitetas
Komisijai padeda iš valstybių narių atstovų sudarytas Komitetas, kuriam pirmininkauja Komisijos atstovas.
Komisijos atstovas pateikia Komitetui priemonių, kurių turi būti imtasi, projektą. Komitetas savo nuomonę dėl projekto pareiškia per tokį laiką, kurį nustato pirmininkas atsižvelgdamas į klausimo skubumą. Nuomonė patvirtinama Sutarties 148 straipsnio 2 dalyje nustatyta balsų dauguma tuo atveju, kai Taryba turi priimti sprendimą remdamasi Komisijos pasiūlymu. Valstybių narių atstovų Komitete balsai skaičiuojami taip, kaip nustatyta tame straipsnyje. Pirmininkas nebalsuoja.
Komisija priima priemones, kurios įsigalioja nedelsiant. Tačiau, jeigu šios priemonės neatitinka Komiteto nuomonės, Komisija nedelsdama praneša apie jas Tarybai. Tokiu atveju:
- Komisija savo sprendimu atideda patvirtintų priemonių taikymą laikotarpiui, kuris negali viršyti vieno mėnesio nuo tokio pranešimo dienos,
- Taryba kvalifikuota balsų dauguma gali priimti kitokį sprendimą per pirmoje įtraukoje nurodytą laikotarpį.
5 straipsnis
Ataskaita ir kontrolė
Iki 2001 m. gruodžio 31 d. Komisija pateikia Tarybai ataskaitą apie taikant šios direktyvos nuostatas įgytą patirtį ir pasiektą susiliejimą.
6 straipsnis
Santykis su kitomis procedūromis
Šia direktyva nustatytos procedūros papildo procedūras, numatytas sprendimu 73/391/EEB [6].
7 straipsnis
Panaikinimas
Direktyvos 70/509/EEB ir 70/510/EEB panaikinamos.
8 straipsnis
Perkėlimas į nacionalinę teisę
Valstybės narės priima įstatymus ir kitus teisės aktus, kurie būtini šios direktyvos įsigaliojimui 1999 m. balandžio 1 d. Jos nedelsdamos praneša apie tai Komisijai.
Valstybės narės, priimdamos šiuos aktus, daro juose nuorodą į šią direktyvą arba tokia nuoroda daroma juos oficialiai skelbiant. Nuorodos darymo tvarką nustato valstybės narės.
9 straipsnis
Įsigaliojimas
Ši direktyva įsigalioja dvidešimtą dieną po jos paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
10 straipsnis
Adresatai
Ši direktyva skirta valstybėms narėms.
Priimta Briuselyje, 1998 m. gegužės 7 d.