TARYBOS REGLAMENTAS (EB) Nr. 1256/1999
1999 m. gegužės 17 d.
iš dalies pakeičiantis Reglamentą (EEB) Nr. 3950/92, nustatantį papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje
EUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,
atsižvelgdama į Europos bendrijos steigimo sutartį, ypač į jos 37 straipsnį,
atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą1,
atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę2,
atsižvelgdama į Ekonomikos ir socialinių reikalų komiteto nuomonę3,
atsižvelgdama į Regionų komiteto nuomonę4,
atsižvelgdama į Audito Rūmų nuomonę5,
(1) kadangi pagal 1992 m. gruodžio 28 d. Tarybos reglamentą (EEB) Nr. 3950/92, nustatantį papildomą mokestį pieno ir pieno produktų sektoriuje6, nuo 1984 m. balandžio 2 d. šiame sektoriuje taikoma papildomo mokesčio schema buvo pratęsta dar septyniems 12 mėnesių laikotarpiams; kadangi šios schemos tikslas buvo sumažinti pasiūlos ir paklausos neatitikimą pieno ir pieno produktų sektoriuje ir dėl to atsiradusius struktūrinius perteklius; kadangi, siekiant užtikrinti geresnę pusiausvyrą rinkoje, minėtą schemą reikia taikyti ir ateityje; kadangi dėl to ją reikėtų taikyti dar aštuonis iš eilės einančius 12 mėnesių laikotarpius, pradedant nuo 2000 m. balandžio 1 d.;
(2) kadangi nuo 2005 m. liepos 1 d. per trejus prekybos metus kainų paramos lygis pieno sektoriuje bus palaipsniui sumažintas iš viso 15 %; kadangi šios priemonės taikymo rezultatas pieno ir pieno produktų vidaus suvartojimo ir eksporto srityje pateisina gerai subalansuotą bendros pieno referencinio kiekio padidėjimą Bendrijoje, viena vertus, atitinkamai sumažinus kainas ir, kita vertus, sprendžiant tam tikras struktūrines problemas ankstyvame etape;
(3) kadangi individualus referencinis kiekis, nepaisant jokių kiekių, kurie galėjo būti laikinai perduoti, turėtų būti apibrėžiamas kaip kiekis, turimas 2000 m. kovo 31 d. - paskutinę septynių mokesčio schemos taikymo laikotarpių dieną po jos pratęsimo, dėl kurio sprendimas buvo priimtas 1992 m.;
(4) kadangi referenciniai kiekiai, kuriuos pieno gamintojai nepakankamai išnaudoja, gali trukdyti tinkamai plėtotis pieno sektoriui; kadangi, siekiant to išvengti, valstybėms narėms reikėtų suteikti galimybę, vadovaujantis bendraisiais Bendrijos teisės principais, priimti sprendimą dėl didelių kiekių, nepanaudotų ilgą laikotarpį, priskyrimo nacionaliniam rezervui, kad juos būtų galima paskirti kitiems gamintojams;
(5) kadangi, siekiant padidinti decentralizuoto referencinių kiekių valdymo galimybes pieno gamybai restruktūrizuoti arba valstybių narių aplinkosaugai gerinti, valstybėms narėms reikėtų suteikti įgaliojimus įgyvendinti tam tikras nuostatas atitinkamu teritoriniu lygiu arba pieno supirkimo srityse;
(6) kadangi papildomo mokesčio schemos taikymo patirtis parodė, kad referencinių kiekių perdavimas teisinėmis priemonėmis, tokiomis kaip nuoma, pagal kurias atitinkami referenciniai kiekiai perimančiam gamintojui nebūtinai perduodami visam laikui, gali būti veiksniu, skatinančiu papildomas pieno gamybos išlaidas, kuris trukdo tobulinti gamybos struktūras; kadangi, siekiant sustiprinti referencinių kiekių, kaip pieno ir pieno produktų rinką reguliuojančios priemonės, vaidmenį, valstybėms narėms reikėtų leisti referencinius kiekius, kurie buvo perduoti nuomos būdu arba panašiomis teisinėmis priemonėmis, grąžinti į nacionalinį rezervą siekiant juos perskirstyti, remiantis objektyviais kriterijais, aktyviems gamintojams, ypač tiems, kurie šiuos kiekius naudojo anksčiau; kadangi valstybėms narėms taip pat reikėtų suteikti teisę referencinių kiekių perdavimą organizuoti kitu būdu nei individualios operacijos tarp gamintojų; kadangi reikėtų aiškiai numatyti, ypač siekiant atitinkamai atsižvelgti į galiojančias juridines teises, kad valstybės narės, naudodamosi šiais leidimais, turi taikyti būtinas bendrųjų Bendrijos teisės principų laikymąsi užtikrinančias priemones;
(7) kadangi tam tikras skaičius nuostatų, pateiktų Reglamente (EEB) Nr. 3950/92, daugiau netaikomos ir dėl to turėtų būti panaikintos,
PRIĖMĖ ŠĮ REGLAMENTĄ:
1 straipsnis
Šiuo reglamentu Reglamentas (EEB) Nr. 3950/92 iš dalies pakeičiamas taip:
1. 1 straipsnio pirmoji pastraipa iš dalies keičiama taip:
"Nuo 2000 m. balandžio 1 d. karvių pieno gamintojai aštuonis dvylikos mėnesių iš eilės einančius laikotarpius turi mokėti papildomą mokestį už per minėtus laikotarpius supirkėjui pristatytus arba tiesiogiai vartotojams parduotus pieno ar pieno ekvivalento tuos kiekius, kurie viršija nustatytiną kiekį."
2. 3 straipsnio 2 dalyje pateikta lentelė keičiama šio reglamento I priede pateikta lentele.
3. 3 straipsnio 2 dalis pakeičiama taip:
"2. Visos šio reglamento priede pateikti bendrieji kiekiai nustatomi nepažeidžiant galimo jų peržiūrėjimo atsižvelgiant į bendrą padėtį rinkoje ir konkrečias sąlygas tam tikrose valstybėse narėse.
Bendras Suomijai nustatytas pristatymų kvotos kiekis gali būti padidintas kaip kompensacija Suomijos "SLOM" gamintojams ne daugiau kaip iki 200 000 tonų, kurios turi būti paskirstytos pagal Bendrijos teisės aktus. Šis rezervas yra neperduodamas ir juo leidžiama naudotis tik tiems gamintojams, kurių teisei vėl imtis gamybos turės įtakos įstojimas.
Sprendimai dėl bendrų kiekių padidinimo ir ankstesnėje pastraipoje minėtų individualių referencinių kiekių suteikimo sąlygų priimami vadovaujantis 11 straipsnyje nurodyta tvarka."
4. 3 straipsnio 3 dalis išbraukiama.
5. 4 straipsnis pakeičiamas taip:
"4 straipsnis
1. Ūkyje esantis individualus referencinis kiekis atitinka 2000 m. kovo 31 d. turimą kiekį. Jis tam tikromis aplinkybėmis kiekvienam iš minėtų laikotarpių gali būti pakeistas taip, kad tos pačios rūšies individualių referencinių kiekių suma neviršytų 3 straipsnyje įvardytų atitinkamų bendrųjų kiekių, atsižvelgiant į visus 5 straipsnyje numatytus mažinimo atvejus, siekiant papildyti nacionalinį rezervą.
2. Individualūs referenciniai kiekiai yra padidinami arba nustatomi, kai gamintojai pateikia pagrįstą prašymą atsižvelgti į pasikeitimus, turinčius įtakos gamintojų vykdomiems pristatymams ir (arba) tiesioginiams pardavimams. Būtina šio referencinio kiekio padidinimo arba nustatymo sąlyga yra atitinkamas kito gamintojo turimo referencinio kiekio sumažinimas arba anuliavimas. Dėl tokio patikslinimo konkrečiai valstybei narei neturi padidėti 3 straipsnyje nurodyta pristatytų ir tiesiogiai parduotų kiekių bendra suma.
Galutinai keičiant individualius referencinius kiekius, 3 straipsnyje minėti kiekiai patikslinami 11 straipsnyje nustatyta tvarka."
6. 5 straipsnis pakeičiamas taip:
"5 straipsnis
Valstybė narė, laikydamasi 3 straipsnyje nurodytų kiekių, gali padidinti nacionalinį rezervą visoje šalyje mažindama visus individualius referencinius kiekius, kad gamintojams, nustatomiems pagal objektyvius, su Komisija suderintus kriterijus, skirtų papildomus arba specialius kiekius.
Nepažeidžiant 6 straipsnio 1 dalies, gamintojų, vieną iš dvylikos mėnesių laikotarpį nepardavusių pieno ar kitų pieno produktų, turimi referenciniai kiekiai pridedami prie nacionalinio rezervo ir gali būti paskirstyti pagal pirmą pastraipą. Jei gamintojas per valstybės narės nustatytiną laiką atnaujina pieno arba kitų pieno produktų gaminimą, pagal 4 straipsnio 1 dalį ne vėliau kaip balandžio 1 dieną po prašymo pateikimo dienos jam skiriamas referencinis kiekis.
Jeigu bent vieną 12 mėnesių laikotarpį gamintojas nepasinaudojo, pristatydamas arba tiesiogiai parduodamas vartotojams, bent jau 70 % turimo individualaus referencinio kiekio, valstybės narės, atsižvelgdamos į bendruosius Bendrijos teisės principus, gali nuspręsti:
- ar visą nepanaudotą referencinį kiekį arba jo dalį reikia grąžinti į nacionalinį rezervą ir kokiomis sąlygomis tai daryti. Vis dėlto nepanaudoti referenciniai kiekiai į nacionalinį rezervą negrąžinami esant force majeure aplinkybėms ir deramai pagrįstais atvejais, kurie turi įtakos atitinkamų gamintojų gamybiniam pajėgumui ir kuriuos pripažįsta kompetentinga institucija,
- kokiomis sąlygomis referencinis kiekis turi būti paskirstytas atitinkamiems gamintojams."
7. 6 straipsnio 1 dalies pirmoji pastraipa pakeičiama taip:
"1. Valstybės narės iki jų pačių nustatytos datos, bet ne vėliau kaip iki kovo 31 d., reikiamam dvylikos mėnesių laikotarpiui leidžia laikinai perduoti individualius referencinius kiekius, kurių turintys į juos teisę gamintojai neketina išnaudoti."
8. 7 straipsnio 1 dalis pakeičiama taip:
"1. Parduodant, nuomojant arba paveldint ūkį, ūkiui priskirti referenciniai kiekiai kartu su ūkiu perduodami gamintojams, perimantiems ūkį pagal išsamias taisykles, kurias nustato valstybės narės, atsižvelgdamos į pieno gamybai naudojamus plotus ar kitus objektyvius kriterijus, o tam tikromis aplinkybėmis - ir į šalių susitarimą.
Bet kuri su ūkiu neperduodama referencinių kiekių dalis yra pridedama prie nacionalinio rezervo. Tačiau jeigu ši dalis paimama į nacionalinį rezervą perduodant referencinius kiekius, sumažinimas netaikomas, kai referenciniai kiekiai yra grąžinami.
Tos pačios nuostatos taikomos ir kitiems perdavimo atvejams, kurių teisinės pasekmės gamintojams yra panašios.
Tačiau, jei žemė perduodama valdžios institucijoms ir (arba) naudojimui viešojo intereso labui arba jei perduodama ne žemės ūkio reikmėms, valstybės narės numato, kad būtų įgyvendinamos šalių teisėtų interesų apsaugai būtinos priemonės, ir visų pirma išsikeliančiam gamintojui būtų sudaromos sąlygos tęsti pieno gamybą, jei jis ketina to imtis."
9. 8 straipsnis pakeičiamas taip:
"8 straipsnis
Siekdamos užbaigti pieno gamybos restruktūrizaciją ar pagerinti aplinkos sąlygas, valstybės narės, laikydamosi išsamių taisyklių, kurias jos nustato atsižvelgdamos į šalių teisėtus interesus, gali imtis vieno ar kelių toliau išvardytų veiksmų:
a) skirti kompensaciją išmokamą vienu ar keliais metiniais mokėjimais gamintojams, kurie įsipareigoja visiškai arba iš dalies atsisakyti pieno gamybos, o tokius laisvus referencinius kiekius pridėti prie nacionalinio rezervo;
b) remiantis objektyviais kriterijais nustatyti sąlygas, kuriomis gamintojai dvylikos mėnesių laikotarpio pradžioje per kompetentingą instituciją arba jos paskirtą instituciją už mokestį gali gauti referencinius kiekius, kurių praeito dvylikos mėnesių laikotarpio pabaigoje galutinai atsisakė kiti gamintojai, ir jiems už tai buvo vienu ar keliais metiniais mokėjimais išmokėta minėto mokesčio dydžio kompensacija;
c) numatyti, kad perduodant žemę siekiant pagerinti aplinką, išsikeliančiam gamintojui būtų paskirta jo ūkio turimas referencinis kiekis, jei jis ir toliau nori užsiimti pieno gamyba;
d) remiantis objektyviais kriterijais nustatyti regionus ir pieno surinkimo vietoves, kuriose, siekiant pagerinti pieno gamybos struktūrą, būtų leidžiama galutinai perduoti referencinius kiekius kartu neperduodant atitinkamų žemės plotų;
e) gamintojui pateikus prašymą kompetentingai institucijai arba jos paskirtai institucijai, leisti perduoti referencinius kiekius neperduodant atitinkamų žemės plotų ar vice versa, kad būtų pagerinta pieno gamybos struktūra ūkio lygmeniu arba būtų ekstensyvinama gamyba.
Taisyklės, nustatytos a, b, c ir e punktuose, gali būti įgyvendinamos nacionaliniu ar atitinkamu teritoriniu lygiu arba surinkimo vietovėse.
10. Po 8 straipsnio įterpiama:
"8a straipsnis
Valstybės narės pagal bendruosius Bendrijos teisės principus gali imtis toliau nurodytų priemonių, užtikrinančių referencinių kiekių paskyrimą tik aktyviems pieno gamintojams:
a) Nepažeidžiant 7 straipsnio 1 dalies antros pastraipos, jeigu referenciniai kiekiai buvo arba yra perduoti kartu su atitinkama žeme ar be jos žemės ūkio paskirties žemės nuomos arba kitais panašias juridines pasekmes turinčiais būdais, valstybės narės, remdamosi objektyviais kriterijais, gali nuspręsti, ar visą perduotą referencinį kiekį arba jo dalį reikia paimti į nacionalinį rezervą ir kokiomis sąlygomis tai daryti.
Ši nuostata netaikoma 6 straipsnyje nustatytiems laikiniems perdavimams.
b) Valstybės narės gali nuspręsti netaikyti 7 straipsnio 1 dalies nuostatų susijusių su referencinių kiekių perdavimu.
11. Reglamentas (EEB) Nr. 3950/92 papildomas šio reglamento II priedu.
2 straipsnis
Jeigu tam, kad 1 straipsnyje nurodyti daliniai pakeitimai būtų lengviau įgyvendinti, yra būtinos pereinamojo laikotarpio priemonės, jos priimamos Reglamento (EEB) Nr. 3950/92 11 straipsnyje nurodyta tvarka.
3 straipsnis
Taryba įsipareigoja pagal Komisijos ataskaitą 2003 m. atlikti laikotarpiovidurio peržiūrą, kad dabartinės priemonės, susijusios su kvotomis, po 2006 m. būtų nebetaikomos.
4 straipsnis
Šis reglamentas įsigalioja kitą dieną po jo paskelbimo Europos Bendrijų oficialiajame leidinyje.
Jis taikomas nuo 2000 m. balandžio 1 d., išskyrus 1 straipsnio 2 punktą, kuris taikomas nuo jo įsigaliojimo dienos.
Šis reglamentas yra privalomas visas ir tiesiogiai taikomas visose valstybėse narėse.
Priimta Briuselyje, 1999 m. gegužės 17 d.