32001L0110
L 010/47
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA 2001/110/CE A CONSILIULUI
din 20 decembrie 2001
privind mierea
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât:
(1)
Anumite directive verticale privind produsele alimentare ar trebui să fie simplificate astfel încât să prevadă doar cerințele esențiale care trebuie îndeplinite de produsele la care se referă, pentru a permite libera circulație a produselor respective pe piața internă, în conformitate cu concluziile Consiliului European de la Edinburg, din 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de concluziile Consiliului European de la Bruxelles din 10 și 11 decembrie 1993.
(2)
Directiva 74/409/CEE a Consiliului din 22 iulie 1974 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind mierea (4) se justifică prin faptul că diferențele dintre legislațiile interne privind definiția mierii, diferitele tipuri de miere și caracteristicile acesteia puteau crea condiții de concurență neloială care să inducă în eroare consumatorii și să aibă, astfel, efect direct asupra realizării și funcționării pieței comune.
(3)
Directiva 74/409/CEE și modificările ulterioare ale acesteia au stabilit, prin urmare, definiții, au specificat diferitele tipuri de miere care puteau fi introduse pe piață cu anumite denumiri, au stabilit norme comune cu privire la compoziție și au determinat principalele tipuri de informații incluse la etichetare pentru a asigura libera circulație a acestor produse pe teritoriul Comunității.
(4)
Din motive de claritate, Directiva 74/409/CEE ar trebui să fie reformulată pentru a face mai accesibile normele privind condițiile de producere și comercializare a mierii, precum și pentru a alinia aceste norme cu legislația comunitară generală în materie de alimente, în special cu legislația în materie de etichetare, contaminanți și metode de analiză.
(5)
Normele generale cu privire la etichetarea alimentelor prevăzute de Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului (5) trebuie să se aplice în anumite condiții. Datorită strânsei legături dintre calitatea mierii și originea sa, este indispensabilă furnizarea unor informații complete în acest sens, astfel încât consumatorul să nu fie indus în eroare cu privire la calitatea produsului. Interesul special al consumatorilor cu privire la caracteristicile geografice ale mierii și transparența completă în acest sens impun necesitatea includerii pe etichetă a țării de origine unde a fost recoltată mierea.
(6)
Nu trebuie să se îndepărteze polenul sau alte ingrediente naturale ale mierii decât în condițiile în care acest lucru este inevitabil pentru îndepărtarea materiilor străine anorganice. Procesul respectiv se poate realiza prin filtrare. În cazul în care această filtrare duce la îndepărtarea unei cantități semnificative de polen, se impune informarea corectă a consumatorului în acest sens, prin intermediul unei mențiuni corespunzătoare incluse la etichetare.
(7)
În cazul mierii a cărei denumire include indicații cu privire la originea florală, vegetală, regională, teritorială sau topografică sau cu privire la criterii calitative specifice este interzisă adăugarea mierii filtrate. În scopul ameliorării transparenței pieței, etichetarea mierii filtrate și a mierii destinate industriei alimentare trebuie să fie obligatorie pentru fiecare tranzacție pe piața de gros.
(8)
Potrivit comunicării Comisiei adresate Parlamentului European și Consiliului în 24 iunie 1994 cu privire la apicultura europeană, Comisia poate adopta metode de analiză pentru a asigura respectarea caracteristicilor de compoziție și declarații specifice suplimentare cu privire la întreaga cantitate de miere comercializată la nivel comunitar.
(9)
Este de dorit să se ia în considerare progresele realizate în adoptarea unui nou standard Codex pentru miere, modificat în mod adecvat în funcție de normele comunitare.
(10)
Conform principiilor de subsidiaritate și de proporționalitate prevăzute la articolul 5 din tratat, obiectivul de a stabili definiții și norme comune pentru produsele în cauză și de a armoniza prevederile cu legislația comunitară generală în materie de produse alimentare nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat, prin natura prezentei directive, de către Comunitate. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat anterior.
(11)
Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (6).
(12)
Pentru a se evita crearea unor noi bariere în calea liberei circulații, statele membre ar trebui să se abțină de la adoptarea, în ceea ce privește produsele respective, a unor dispoziții care nu sunt prevăzute de prezenta directivă,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se aplică produselor menționate la anexa I. Aceste produse respectă normele prevăzute la anexa II.
Articolul 2
Directiva 2000/13/CE se aplică produselor menționate la anexa I, în următoarele condiții:
1.
termenul „miere” se aplică doar în cazul produsului definit la anexa I punctul 1 și este utilizat, în cazul comercializării, pentru a desemna produsul respectiv;
2.
denumirile produselor incluse în anexa I punctele 2 și 3 se aplică numai produselor definite la anexa I și se utilizează, în cazul comercializării, pentru a desemna produsele respective. Aceste denumiri pot fi înlocuite cu denumirea simplă „miere”, cu excepția mierii filtrate, a mierii cu fagure, a mierii cu bucăți de fagure sau a fagurelui cu miere și a mierii destinate industriei alimentare.
Cu toate acestea,
(a)
în cazul mierii destinate industriei alimentare, cuvintele „pentru gătit” apar pe etichetă aproape de denumirea produsului;
(b)
cu excepția mierii filtrate sau a mierii destinate industriei alimentare, pe lângă denumirea produselor, se mai pot adăuga informații cu privire la:
-
originea florală sau vegetală, dacă produsul provine integral sau în principal din sursa indicată și prezintă caracteristicile organoleptice, fizico-chimice și microscopice ale sursei;
-
originea regională, teritorială sau topografică, dacă produsul provine integral din sursa indicată;
-
criteriile calitative specifice;
3.
în cazul în care s-a utilizat mierea destinată industriei alimentare ca ingredient al unui produs alimentar mixt, termenul „miere” poate fi utilizat în denumirea produsului alimentar mixt în locul termenului „miere destinată industriei alimentare”. Cu toate acestea, în lista ingredientelor, se va utiliza termenul prevăzut la anexa I punctul 3;
4.
(a)
țara sau țările de origine unde s-a recoltat mierea sunt indicate pe etichetă.
Cu toate acestea, în cazul în care mierea provine din mai multe state membre sau țări terțe, mențiunea respectivă se poate înlocui cu una dintre următoarele mențiuni, după caz:
-
„amestec de miere provenită din CE”;
-
„amestec de miere provenită din spațiul extra-comunitar”;
-
„amestec de miere provenită din CE și spațiul extra-comunitar”.
(b)
În sensul Directivei 2000/13/CE, în special articolele 13, 14, 16 și 17, elementele care trebuie indicate în conformitate cu litera (a) sunt considerate ca elemente în sensul articolului 3 din directiva menționată anterior.
Articolul 3
În cazul mierii filtrate și al mierii destinate industriei alimentare, recipientele pentru mierea în vrac, ambalajele și documentele comerciale precizează în mod clar denumirea integrală a produsului, conform anexei I punctul 2 litera (b) subpunctul (viii) și punctul 3.
Articolul 4
Comisia poate adopta metode care să permită să se verifice dacă mierea respectă prevederile prezentei directive. Aceste metode sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 7 alineatul (2). Până la adoptarea unor astfel de metode, statele membre utilizează, ori de câte ori este posibil, metode validate și recunoscute pe plan internațional, de tipul celor aprobate de Codex Alimentarius pentru a verifica respectarea prevederilor prezentei directive.
Articolul 5
În cazul produselor menționate la anexa I, statele membre nu adoptă dispoziții de drept intern care nu sunt prevăzute de prezenta directivă.
Articolul 6
Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive, adoptate referitor la problemele menționate în continuare, se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 7 alineatul (2):
-
prin alinierea prezentei directive cu legislația comunitară generală în materie de produse alimentare;
-
prin adaptarea la progresul tehnic.
Articolul 7
(1) Comisia este sprijinită de Comitetul permanent pentru produse alimentare (denumit în continuare „comitet”) instituit în temeiul articolului 1 din Decizia 69/414/CEE (7).
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.
(3) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.
Articolul 8
Directiva 74/409/CEE se abrogă cu efect de la 1 august 2003.
Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
Articolul 9
Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 august 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Dispozițiile se aplică astfel încât:
-
să autorizeze comercializarea produselor menționate în anexa I, în cazul în care sunt conforme definițiilor și normelor prevăzute de prezenta directivă, începând cu 1 august 2003;
-
să interzică comercializarea produselor care nu sunt conforme cu prezenta directivă, începând cu 1 august 2004.
Cu toate acestea, se permite comercializarea produselor care nu sunt conforme cu prezenta directivă, dar care au fost etichetate înainte de 1 august 2004 în conformitate cu Directiva 74/409/CEE până la epuizarea stocurilor.
Atunci când statele membre adoptă aceste acte, acestea cuprind o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
Articolul 10
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
Articolul 11
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2001.