31995D3052
L 321/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DECIZIA NR. 3052/95/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 13 decembrie 1995
privind stabilirea procedurii pentru schimbul de informații privind măsurile interne de derogare de la principiul liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 100a,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
acționând conform procedurii stabilite la articolul 189b din tratat (3),
întrucât Comisia, în conformitate cu articolul 100b din tratat, a întocmit inventarul actelor cu putere de lege și actelor administrative interne care se încadrează în articolul 100a din tratat și care nu au fost armonizate în conformitate cu acest articol;
întrucât acel inventar a arătat că cele mai multe dintre obstacolele în schimburile comerciale cu produse raportate de țările membre sunt rezolvate fie prin măsuri luate în conformitate cu articolul 100a, fie prin proceduri inițiate în conformitate cu articolul 169 din tratat pentru neîndeplinirea obligațiilor care decurg din articolul 30;
întrucât transparența măsurilor interne de interzicere a unor produse poate facilita rezolvarea rapidă și la un nivel adecvat a problemelor ce pot periclita libera circulație a mărfurilor, inter alia, prin apropierea măsurilor într-o perioadă de timp rezonabilă sau modificarea acestora în conformitate cu articolul 30 din tratat;
întrucât, în scopul de a înlesni o astfel de transparență, trebuie să se stabilească o procedură simplă și pragmatică pentru schimbul de informații între statele membre și cu Comisia, astfel încât orice problemă care poate apărea în legătură cu funcționarea pieței interne să poată fi rezolvată în mod satisfăcător atât pentru operatorii economici, cât și pentru consumatori;
întrucât scopul principal al procedurii este o mai bună cunoaștere în ceea ce privește realizarea liberei circulații a mărfurilor în sectoarele nearmonizate și identificarea problemelor întâlnite, în vederea identificării unor soluții adecvate;
întrucât o asemenea procedură ar trebui să acopere numai acele cazuri în care un stat membru adoptă măsuri pentru a împiedica, din motive de neconformitate cu propriile reglementări interne, libera circulație sau accesul pe piață a unor mărfuri produse legal sau comercializate într-un alt stat membru;
întrucât trebuie cuprinse numai măsurile care acționează ca obstacol în calea unui anumit model sau tip de mărfuri, iar măsurile legate de mărfurile de ocazie care, cu trecerea timpului sau prin folosință, au devenit improprii pentru introducerea sau menținerea pe piață trebuie excluse din cadrul prezentei decizii;
întrucât măsurile care se referă exclusiv la protecția moralității sau ordinii publice trebuie, de asemenea, excluse;
întrucât alte state membre și Comisia trebuie să aibă posibilitatea de a reacționa la măsurile notificate în cadrul prezentei decizii;
întrucât, în plus, procedura nu trebuie să se suprapună peste procedurile de notificare sau informare prevăzute de alte măsuri comunitare; întrucât aceste proceduri diferite trebuie coordonate în mod adecvat;
întrucât întreprinderile, consumatorii și alte părți interesate trebuie să știe pe cine să contacteze în cadrul Comisiei și în administrațiile fiecăruia dintre statelor membre, în cazul în care apare o problemă referitoare la libera circulație a mărfurilor;
întrucât procedurile stabilite pentru aplicarea prezentei decizii nu trebuie să ducă la crearea unor structuri birocratice noi și inutile, ci să asigure un echilibru efectiv între apărarea intereselor legitime ale statelor membre și garanția liberei circulații a mărfurilor în cadrul Comunității;
întrucât, în scopul transparenței, trebuie să existe informații complete și actualizate la îndemâna tuturor părților interesate în aplicarea prezentei decizii;
întrucât înlăturarea obstacolelor în calea liberei circulații a mărfurilor este de importanță fundamentală pentru Comunitate și întrucât este necesar pentru Comunitate să stabilească măsuri în acest domeniu, în vederea realizării acestui obiectiv; întrucât această măsură este în conformitate evidentă cu principiul proporționalității, drept complement al principiului subsidiarității, de vreme ce aceasta este menită să asigure cunoașterea cazurilor în care aplicarea normelor de drept intern nearmonizate poate aduce atingere bunei funcționări a pieței interne,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
În cazul în care un stat membru adoptă măsuri pentru a împiedica libera circulație sau introducerea pe piață a unui anumit model sau tip de produs, fabricat legal sau comercializat într-un alt stat membru, acesta va notifica Comisia, în cazul în care efectul direct sau indirect al măsurii este:
-
o interzicere generală a mărfurilor;
-
un refuz de a permite introducerea pe piață a mărfurilor;
-
modificarea modelului sau tipului de produs în cauză, în vederea introducerii sau menținerii pe piață sau
-
retragerea mărfurilor de pe piață.
Articolul 2
În scopul prezentei decizii:
-
„modificarea modelului sau tipului de produs” înseamnă orice modificare a uneia sau a mai multor caracteristici ale produsului, astfel cum sunt enumerate în definiția „specificații tehnice” formulată la articolul 1 din Directiva 83/189/CEE (4);
-
„hotărâre judecătorească” înseamnă orice hotărâre luată de către o instanță judecătorească competentă în acest sens;
-
„măsură” înseamnă orice altă măsură cu excepția hotărârilor judecătorești.
Articolul 3
(1) Obligația de notificare menționată la articolul 1 se aplică măsurilor luate de autoritățile competente ale statelor membre autorizate în acest sens, cu excepția hotărârilor judecătorești.
În cazul în care un anumit model sau tip de produs face obiectul mai multor măsuri, adoptate în condiții și proceduri de fond identice, numai prima dintre aceste măsuri se va supune cerinței de notificare.
(2) Articolul 1 nu se aplică:
-
măsurilor luate exclusiv în aplicarea dispozițiilor comunitare de armonizare;
-
măsurilor notificate Comisiei în temeiul unor dispoziții speciale;
-
proiectelor de măsuri notificate Comisiei în temeiul unor dispoziții speciale;
-
măsurilor care pregătesc sau conduc la măsura principală menționată la articolul 1, cum ar fi măsurile preventive sau investigațiile;
-
măsurilor care se referă exclusiv la protecția moralității sau a ordinii publice;
-
măsurilor care se referă la mărfuri de ocazie care, prin trecerea timpului sau prin folosință, au devenit improprii pentru introducerea sau menținerea pe piață.
(3) Inițierea unei căi de atac în fața instanței, împotriva măsurii principale nu trebuie în nici un caz să ducă la suspendarea aplicării articolului 1.
Articolul 4
(1) Notificarea menționată la articolului 1 trebuie să fie suficient de detaliată și într-o formă clară și inteligibilă. Aceasta constă în transmiterea:
-
unei fișe de informații cuprinzând datele înscrise în anexă și
-
a unei copii a măsurii luate de autoritățile menționate la articolul 3 alineatul (1), astfel cum a fost publicată sau notificată persoana în cauză.
Informațiile care nu se încadrează în rubricile de pe formularul fișei pot fi omise de pe copie.
(2) Informațiile menționate la alineatul (1) vor fi comunicate în termen de 45 de zile de la data la care s-a luat măsura menționată la articolul 1.
(3) Comisia transmite o copie a informațiilor menționate la alineatul (1) celorlalte state membre.
Articolul 5
(1) În cazul în care măsura care trebuie notificată în conformitate cu prezenta decizie cuprinde una sau mai multe anexe, copia măsurii va fi însoțită numai de o listă care să indice pe scurt conținutul acestor anexe.
(2) Comisia sau oricare alt stat membru poate solicita statului membru care a luat măsura să furnizeze în termen de o lună de la formularea cererii, textul complet al anexelor menționate în lista la care se face referire la alineatul (1) sau orice altă informație relevantă referitoare la măsura întreprinsă.
(3) În cazul în care legislația internă prevede că investigația trebuie să rămână confidențială, comunicarea informațiilor care nu sunt menționate în rubricile de pe formularul menționat la articolul 4 alineatul (1) se supun, atunci când este indicat, autorizării date de autoritatea judiciară competentă.
Articolul 6
Statele membre și Comisia adoptă măsurile necesare pentru a se asigura că funcționarilor și agenților lor li se solicită să nu dezvăluie informații obținute în scopul prezentei decizii care, prin natura ei, constituie un secret profesional, cu excepția informațiilor referitoare la aspectele privind siguranța unui produs dat, a căror dezvăluire este impusă de condițiile de protejare a sănătății și siguranței persoanelor.
Articolul 7
Fiecare stat membru informează Comisia despre autoritatea sau autoritățile naționale competente pe care le-a numit pentru a transmite sau primi informațiile menționate de prezenta decizie. Comisia transmite de îndată celorlalte state membre informațiile primite.
Statele membre încearcă să asigure stabilirea unui punct de contact, care ar putea fi autoritatea națională competentă sau autoritățile menționate de primul paragraf, sau a unei rețele de puncte de contact care să acționeze ca punct inițial pentru toate investigațiile care urmăresc stabilirea motivelor pentru care reglementările de drept intern ale altor state membre nu sunt recunoscute și modul general de funcționare a prezentei decizii.
Articolul 8
(1) Comisia își consolidează coordonarea tuturor chestiunilor ridicate de aplicarea prezentei decizii, inclusiv coordonarea procedurilor de notificare și informare, a sesizărilor privind obstacolele în calea liberei circulații a mărfurilor, precum și a problemelor generale de recunoaștere reciprocă.
(2) Comisia încearcă să garanteze că întreprinderile, consumatorii și alte părți interesate știu pe cine să contacteze în situația în care survin astfel de probleme.
Articolul 9
Respectând confidențialitatea atunci când este necesar, și a aduce atingere cazurilor nerezolvate, Comisia va furniza informații la scară comunitară despre măsurile interne notificate în temeiul prezentei decizii, care au implicații pentru principiul liberei circulații a mărfurilor în sectoarele nearmonizate. Aceasta pune la dispoziție, de asemenea, informații despre acțiunile care trebuie urmate.
Măsurile interne notificate sunt înscrise într-o anexă la raportul anual privind piața internă.
Articolul 10
În scopul aplicării prezentei decizii, Comisia este sprijinită de un comitet permanent instituit prin Directiva 83/189/CEE. Comisia îl informează periodic asupra modului în care funcționează procedura stabilită de prezenta decizie și a măsurilor notificate de statele membre.
Dacă este cazul, Comisia informează, de asemenea, comitetele sectoriale instituite de dispoziții comunitare speciale.
Articolul 11
În termen de doi ani de la data aplicării prezentei decizii, Comisia raportează Parlamentului European și Consiliului cu privire la modul în care aceasta funcționează și propune orice modificare pe care o consideră necesară. Pentru pregătirea acestui raport, Comisiei i se comunică de către statele membre orice informație relevantă pentru modul în care aplică prezenta decizie.
Raportul Comisiei va examina, de asemenea, dacă notificarea efectuată în conformitate cu prezenta decizie este coordonată în mod adecvat cu notificările efectuate în temeiul altor instrumente comunitare.
Articolul 12
Prezenta decizie intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
În decurs de șase luni de la data publicării, Comisiei i se comunică de către statele membre măsurile pe care acestea le-au luat în scopul aplicării deciziei.
Decizia se aplică începând cu 1 ianuarie 1997.
Articolul 13
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 13 decembrie 1995.