32006D0896
L 167/8
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DECIZIA NR. 896/2006/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 14 iunie 2006
de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către statele membre a anumitor permise de ședere eliberate de Elveția și de Liechtenstein în scopul tranzitului pe teritoriul lor
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 62 punctul (2) litera (a),
având în vedere propunerea Comisiei,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (1),
întrucât:
(1)
În temeiul articolului 21 din Convenția de punere în aplicare a Acordului Schengen din 14 iunie 1985 dintre guvernele statelor din Uniunea Economică Benelux, Republicii Federale Germania și Republicii Franceze privind eliminarea treptată a controalelor la frontierele comune (2), semnată la 19 iunie 1990, denumită în continuare „Convenția Schengen”, permisele de ședere eliberate de statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen sunt reciproc recunoscute ca fiind echivalente ale unei vize uniforme.
(2)
Cu toate acestea, normele comunitare actuale nu prevăd un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe care ar permite recunoașterea permiselor de ședere eliberate de țări terțe ca fiind echivalente ale vizei uniforme în scopul tranzitului prin spațiul comun sau pentru scurta ședere în acest spațiu.
(3)
Resortisanții țărilor terțe, care sunt titulari ai unui permis de ședere eliberat de Elveția și care intră sub incidența obligativității vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001 al Consiliului din 15 martie 2001 de stabilire a listei țărilor terțe ai căror resortisanți trebuie să dețină viză pentru trecerea frontierelor externe și a listei țărilor terțe ai căror resortisanți sunt exonerați de această obligație (3), sunt obligați să solicite o viză pentru a se putea reîntoarce în țara lor de origine atunci când tranzitează spațiul comun. Prin urmare, birourile consulare ale statelor membre din Elveția trebuie să prelucreze un număr ridicat de cereri de viză depuse de acești resortisanți ai țărilor terțe. Se constată dificultăți asemănătoare pentru cererile de viză introduse de titularii permiselor de ședere eliberate de Liechtenstein.
(4)
Ca urmare a procedurii de punere în aplicare în două etape a acquis-ului Schengen, noile state membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004 sunt obligate, de la această dată, să elibereze vize naționale resortisanților țărilor terțe care sunt titulari ai unui permis de ședere eliberat de Elveția sau de Liechtenstein și care intră sub incidența obligativității vizei în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001. Unele state membre noi și-au exprimat preocuparea față de supraîncărcarea administrativă rezultată a birourilor lor consulare din Elveția și Liechtenstein.
(5)
Nu este necesar ca statele membre să supună obligativității vizei această categorie de persoane care prezintă pentru ele numai un risc scăzut de imigrație clandestină.
(6)
În scopul rezolvării situației birourilor consulare din Elveția și Liechtenstein ale statelor membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen și ale noilor state membre, ar trebui instituit un regim simplificat pentru controlul persoanelor la frontierele externe, aceste regim bazându-se pe recunoașterea unilaterală a anumitor permise de ședere eliberate de autoritățile din Elveția și din Liechtenstein ca fiind echivalente ale unei vize uniforme sau vizelor naționale.
(7)
Această recunoaștere ar trebui limitată în scopul tranzitului și nu ar trebui să afecteze posibilitatea statelor membre de a elibera vize de scurtă ședere.
(8)
Aplicarea acestui regim de recunoaștere ar trebui să fie obligatorie pentru statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen și facultativă pentru noile state membre care aplică Decizia nr. 895/2006/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 14 iunie 2006 de stabilire a unui regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către Republica Cehă, Estonia, Cipru, Letonia, Lituania, Ungaria, Malta, Polonia, Slovenia și Slovacia a anumitor documentelor ca fiind echivalente ale vizele lor naționale în scopul tranzitului pe teritoriul lor (4), pe parcursul perioadei de tranziție până la o dată ce urmează a fi stabilită de Consiliu, în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003.
(9)
Condițiile de intrare formulate la articolul 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2006 al Parlamentului European și al Consiliului din 15 martie 2006 de instituire a unui Cod Comunitar privind regimul de trecere a frontierelor de către persoane (Codul Frontierelor Schengen) (5) trebuie îndeplinite, cu excepția condiției prevăzute la articolul 5 alineatul (1) litera (b), în măsura în care prezenta decizie creează un regim de echivalență între vizele de tranzit și permisele de ședere eliberate de Elveția și Liechtenstein.
(10)
Dat fiind că obiectivul prezentei decizii se raportează direct la acquis-ul comunitar privind vizele și nu poate fi realizat în mod satisfăcător de statele membre și, prin urmare, poate fi mai bine realizat la nivel comunitar, având în vedere dimensiunile și efectele prezentei decizii, Comunitatea poate lua măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității consacrat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum a fost formulat la articolul menționat anterior, prezenta decizie nu depășește ceea ce este necesar pentru a atinge obiectivul în cauză.
(11)
În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen în sensul Acordului încheiat între Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei în ceea ce privește asocierea acestor două state în vederea punerii în aplicare, a asigurării respectării și dezvoltării acquis-ului Schengen, care intră sub incidența domeniului prevăzut la articolul 1 litera A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului (6) privind anumite norme de aplicare a respectivului acord.
(12)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea de către Consiliu a prezentei decizii și nu este obligată în temeiul acesteia și nu face obiectul aplicării sale. Ținând seama de faptul că prezenta decizie dezvoltă acquis-ul Schengen în aplicarea dispozițiilor părții a treia titlul IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca, în conformitate cu articolul 5 din respectivul protocol, decide, în termen de șase luni de la data adoptării prezentei decizii, dacă o transpune în legislația sa internă.
(13)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă, în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind solicitarea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (7). Prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii și nu este obligat în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale.
(14)
Prezenta decizie constituie o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă, în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind solicitarea Irlandei de a participa la unele dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (8). Prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentei decizii și nu este obligată în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prezenta decizie stabilește un regim simplificat de control al persoanelor la frontierele externe, bazat pe recunoașterea unilaterală de către statele membre a permiselor de ședere eliberate de Elveția și Liechtenstein resortisanților țărilor terțe care intră sub incidența obligativității vizelor în temeiul Regulamentului (CE) nr. 539/2001 ca fiind echivalente ale vizelor lor uniforme sau naționale în scopul tranzitului.
Punerea în aplicare a prezentei decizii nu afectează controalele efectuate asupra persoanelor la frontierele externe în conformitate cu articolele 5-13 și articolele 18 și 19 din Regulamentul (CE) nr. 562/2006.
Articolul 2
Statele membre care pun în aplicare în întregime acquis-ul Schengen recunosc unilateral permisele de ședere eliberate de Elveția și Liechtenstein enumerate în anexă.
Noile state membre care aplică Decizia nr. 895/2006/CE pot recunoaște unilateral permisele de ședere enumerate în anexa la prezenta decizie ca fiind echivalente ale vizelor lor naționale de tranzit până la o dată ce urmează a fi stabilită de Consiliu în conformitate cu articolul 3 alineatul (2) primul paragraf din Actul de aderare din 2003.
Articolul 3
Perioada în care resortisantul unei țări terțe tranzitează teritoriul unuia sau al mai multor state membre nu depășește cinci zile.
Durata de valabilitate a documentelor enumerate în anexă acoperă durata tranzitului.
Articolul 4
Orice nou stat membru care decide să aplice prezenta decizie informează în acest sens Comisia până la 1 august 2006. Comisia publică în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene informația comunicată de noile state membre.
Articolul 5
Prezenta decizie intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezenta decizie se aplică până la data la care dispozițiile articolului 21 din Convenția Schengen produc efecte pentru Elveția și Liechtenstein în conformitate cu articolul 15 din Acordul dintre Uniunea Europeană, Comunitatea Europeană și Confederația Elvețiană privind asocierea Confederației Elvețiene la punerea în aplicare, asigurarea respectării și dezvoltarea acquis-ului Schengen.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează statelor membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.
Adoptată la Strasburg, 14 iunie 2006.