32001L0112
L 010/58
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA 2001/112/CE A CONSILIULUI
din 20 decembrie 2001
privind sucurile de fructe și anumite produse similare destinate consumului uman
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât:
(1)
Anumite directive verticale privind alimentele ar trebui să fie simplificate astfel încât să se refere doar la normele esențiale care trebuie îndeplinite de către produsele la care se referă, pentru a permite libera circulație a produselor respective pe piața internă, în conformitate cu concluziile Consiliului European de la Edinburg, din 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de concluziile Consiliului European de la Bruxelles din 10 și 11 decembrie 1993.
(2)
Directiva 93/77/CEE a Consiliului din 21 septembrie 1993 privind sucurile de fructe și anumite produse similare (4) avea rolul de a codifica Directiva 75/726/CEE (5) privind același subiect.
(3)
Directivele 75/726/CEE și 93/77/CEE au fost justificate de faptul că diferențele dintre legislațiile naționale privind sucurile de fructe și nectarele destinate consumului uman puteau crea condiții de concurență neloială care să inducă în eroare consumatorii și să aibă, astfel, efect direct asupra realizării și funcționării pieței comune.
(4)
Directivele menționate anterior au stabilit, prin urmare, normele comune privind compoziția, utilizarea descrierilor rezervate, specificațiile de fabricație și etichetarea produselor, pentru a se asigura libera circulație a acestora pe teritoriul Comunității.
(5)
Din motive de claritate, Directiva 93/77/CEE ar trebui reformulată, pentru a face mai accesibile normele privind condițiile de fabricare și comercializare a sucurilor de fructe și a produselor similare.
(6)
Directiva 93/77/CEE ar trebui de asemenea să fie aliniată cu legislația comunitară generală în materie de alimente, în special cu legislația privind etichetarea, coloranții, îndulcitorii și alți aditivi autorizați.
(7)
Directiva 2000/13/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 martie 2000 privind apropierea legislațiilor statelor membre referitoare la etichetarea și prezentarea produselor alimentare, precum și la publicitatea acestora (6), în special articolul 7 alineatele (2) și (5), ar trebui să se aplice sub rezerva anumitor condiții. Ar trebui să se indice în mod clar faptul că un produs este un amestec de suc de fructe și suc de fructe obținut din concentrat și, în cazul nectarului de fructe, faptul că este obținut integral sau parțial dintr-un produs concentrat. Lista ingredientelor, cuprinsă în etichetă, include atât denumirea sucurilor de fructe, cât și a sucurilor de fructe din concentrat utilizate.
(8)
Sub rezerva Directivei 90/496/CEE a Consiliului din 24 septembrie 1990 privind indicarea valorii nutritive pe etichetele produselor alimentare (7), adaosul de vitamine la produsele prevăzute în prezenta directivă este autorizat în anumite state membre. Totuși, nu se poate lua decizia extinderii acestei posibilități la nivelul întregii Comunități. Statele membre sunt, prin urmare, libere să autorizeze sau să interzică adaosul de vitamine și de minerale în procesul de fabricație. În toate cazurile, se respectă principiul liberei circulații a produselor la nivelul Comunității, în conformitate cu normele și principiile prevăzute în tratat.
(9)
În conformitate cu principiile de subsidiaritate și de proporționalitate prevăzute la articolul 5 din tratat, obiectivul de a stabili definiții și norme comune pentru produsele în cauză și de a alinia prevederile cu legislația comunitară generală în materie de alimente nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat, prin natura prezentei directive, de către Comunitate. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat anterior.
(10)
Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei (8).
(11)
Pentru a se evita crearea unor noi bariere în calea liberei circulații, statele membre ar trebui să se abțină de la adoptarea, în ceea ce privește produsele respective, a unor dispoziții care nu sunt prevăzute în prezenta directivă,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se aplică în cazul produselor menționate în anexa I.
Articolul 2
Statele membre, în conformitate cu Directiva 90/496/CEE, pot autoriza adaosul de vitamine și minerale în produsele menționate în anexa I partea I.
Articolul 3
Directiva 2000/13/CE se aplică în cazul produselor menționate în anexa I, în următoarele condiții:
1.
(a)
Denumirea produselor din anexa I se aplică doar în cazul produselor cuprinse în această anexă și se va utiliza în cazul comercializării, fără a se aduce atingere literei (b), pentru a le desemna.
(b)
Ca o alternativă la denumirea produselor menționată la litera (a), anexa III stabilește o listă de denumiri speciale. Aceste denumiri pot fi utilizate în limba și în condițiile prevăzute la anexa III.
2.
În cazul în care produsul este extras dintr-un singur tip de fructe, denumirea acestui fruct înlocuiește cuvântul „fruct”.
3.
În cazul produselor obținute din două sau mai multe tipuri de fructe, cu excepția cazului în care se utilizează suc de lămâie în conformitate cu condițiile stabilite în anexa I partea II punctul 1, denumirea produselor este însoțită de o listă a fructelor utilizate, enumerate în ordine descrescătoare în funcție de volumul de suc de fructe sau de piure inclus. Totuși, în cazul produselor obținute din trei sau mai multe tipuri de fructe, indicarea fructelor utilizate poate fi înlocuită de cuvintele „diverse fructe”, sau de un text similar sau de numărul tipurilor de fructe utilizate.
4.
În cazul sucurilor de fructe care au fost îndulcite prin adaos de zaharuri, denumirea de vânzare include cuvântul „îndulcit” sau „cu adaos de zahăr”, urmat de precizarea cantității maxime de zahăr adăugat, calculat ca substanță uscată și exprimat în grame pe litru.
5.
Reconstituirea produselor menționate în anexa I partea I în starea lor originală, cu ajutorul substanțelor strict necesare pentru această operațiune, nu atrage după sine obligația de a include în etichete lista ingredientelor utilizate în acest scop.
Adaosul de pulpă sau miez la sucul de fructe, în conformitate cu anexa II, se precizează în etichetă.
6.
Fără a aduce atingere articolului 7 alineatele (2) și (5) din Directiva 2000/13/CE privind amestecurile de suc de fructe și suc de fructe obținut din concentrat, precum și nectarul de fructe obținut integral sau parțial din unul sau mai multe produse concentrate, eticheta cuprinde cuvintele „obținut din suc(uri) concentrat(e)” sau „obținut parțial din suc(uri) concentrat(e)”, după caz. Această informație este inclusă lângă denumirea produsului, putând fi ușor identificată pe orice fond și având caractere vizibile.
7.
În cazul nectarului de fructe, eticheta cuprinde conținutul minim de suc de fructe, piure de fructe sau orice alt amestec al acestor ingrediente, prin mențiunea „conținut de fructe: minimum … %”. Această informație se găsește în același câmp vizual cu denumirea produsului.
Articolul 4
Etichetarea sucului de fructe concentrat menționat în anexa I partea I punctul 2, care nu este destinat livrării către consumatorul final, include o mențiune cu privire la prezența și la cantitatea de zaharuri adăugate, sau la adaosul de suc de lămâie sau de agenți acidifianți autorizați de Directiva 95/2/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 20 februarie 1995 privind aditivii alimentari alții decât coloranții și îndulcitorii (9). Această mențiune apare pe ambalaj, pe eticheta atașată pe ambalaj sau pe un document însoțitor.
Articolul 5
În cazul produselor menționate în anexa I, statele membre nu adoptă dispoziții naționale care nu sunt prevăzute în prezenta directivă.
Articolul 6
Fără a aduce atingere Directivei 89/107/CEE a Consiliului din 21 decembrie 1988 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind aditivii alimentari autorizați pentru utilizare în produsele alimentare destinate consumului uman (10), pentru fabricarea produselor menționate în anexa I partea I, se pot utiliza doar tratamentele și substanțele cuprinse în anexa I partea II și materiile prime care sunt în conformitate cu anexa II. În plus, în cazul nectarului de fructe, se aplică prevederile din anexa IV.
Articolul 7
Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive, adoptate în ceea ce privește problemele menționate în continuare, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare prevăzută la articolul 8 alineatul (2):
-
prin alinierea prezentei directive cu legislația comunitară generală în materie de alimente;
-
prin adaptarea la progresul tehnic.
Articolul 8
(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru produsele alimentare (denumit în continuare „comitet”) instituit în conformitate cu articolul 1 din Decizia 69/414/CEE (11).
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.
(3) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.
Articolul 9
Directiva 93/77/CEE se abrogă cu efect de la 12 iulie 2003.
Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
Articolul 10
Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 12 iulie 2003. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Dispozițiile se aplică astfel încât:
-
să autorizeze comercializarea produselor menționate în anexa I, dacă sunt în conformitate cu definițiile și normele prevăzute în prezenta directivă, începând din 12 iulie 2003;
-
să interzică comercializarea produselor care nu sunt în conformitate cu prezenta directivă, începând din 12 iulie 2004.
Totuși, se permite comercializarea produselor care nu sunt în conformitate cu prezenta directivă, dar care au fost etichetate înainte de 12 iulie 2004 în conformitate cu Directiva 93/77/CEE până la epuizarea stocurilor.
Atunci când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
Articolul 11
Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
Articolul 12
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2001.