19790402
Directiva Consiliului
din 2 aprilie 1979
privind conservarea păsărilor sălbatice
(79/409/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 235,
având în vedere propunerea Comisiei [1],
având în vedere avizul Adunării [2],
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social [3],
întrucât Declarația Consiliului din 22 noiembrie 1973 privind programul de acțiune al Comunităților Europene privind mediul [4] impune acțiuni specifice pentru protecția păsărilor, completată de Rezoluția Consiliului Comunităților Europene și a reprezentanților guvernelor statelor membre, reuniți în cadrul Consiliului, din 17 mai 1977 privind continuarea și punerea în aplicare a unei strategii și a unui program de acțiune privind mediul la nivelul Comunității Europene [5];
întrucât se constată o scădere, uneori chiar foarte rapidă, a efectivului dintr-un mare număr de specii de păsări sălbatice care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre; întrucât acest declin reprezintă o amenințare gravă pentru conservarea mediului natural, în special din cauza echilibrelor biologice care sunt astfel amenințate;
întrucât speciile de păsări sălbatice care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre sunt în majoritate specii migratoare; întrucât astfel de specii constituie un patrimoniu comun și întrucât protecția eficientă a păsărilor este o problemă transfrontalieră tipică legată de mediu, care implică responsabilități comune;
întrucât condițiile de viață ale păsărilor din Groenlanda sunt fundamental diferite de cele din alte regiuni ale teritoriului european al statelor membre din cauza unor circumstanțe generale și, în special, din cauza climei, a densității reduse a populației și a dimensiunii și a situației geografice excepționale a insulei;
întrucât, din motivele arătate anterior, prezenta directivă nu se aplică Groenlandei;
întrucât este necesar să se asigure conservarea speciilor de păsări sălbatice care se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre, în cadrul funcționării pieței comune, în vederea îndeplinirii obiectivelor comunitare privind îmbunătățirea condițiilor de viață, a dezvoltării armonioase a activităților economice pe tot cuprinsul Comunității și a unei dezvoltări continue și echilibrate, dar competențele specifice necesare pentru a acționa în acest sens nu au fost prevăzute de tratat;
întrucât măsurile care trebuie luate se aplică diferiților factori care pot afecta efectivele de păsări, și anume consecințelor activităților umane, în special distrugerii și poluării habitatelor păsărilor, capturării și omorârii de către om și comerțului care rezultă din astfel de practici; întrucât stringența acestor măsuri trebuie adaptată la situația diferitelor specii în cadrul politicii de conservare;
întrucât prin conservare se urmărește protecția și gestionarea pe termen lung a resurselor naturale ca parte integrantă a patrimoniului popoarelor europene; întrucât prin conservare se pot controla resursele naturale, precum și utilizarea acestora pe baza măsurilor necesare pentru menținerea și adaptarea pe cât este posibil a echilibrelor naturale dintre specii;
întrucât conservarea, menținerea și restaurarea unei diversități suficiente și a unei suprafețe suficiente pentru habitate este esențială pentru conservarea tuturor speciilor de păsări; întrucât pentru anumite specii de păsări trebuie să se prevadă măsuri de conservare speciale în privința habitatelor acestora pentru a li se asigura supraviețuirea și reproducerea în aria de răspândire; întrucât astfel de măsuri trebuie să ia în considerare și speciile migratoare și trebuie să fie coordonate în vederea stabilirii unui cadru coerent;
întrucât, pentru a împiedica interesele comerciale să exercite o presiune nocivă la nivelul exploatării, este necesar să se interzică în general comercializarea și să se elimine toate derogările pentru acele specii a căror situație o permite, luându-se în considerare condițiile specifice din fiecare regiune;
întrucât, din cauza densității mari a unor populații de păsări, a răspândirii lor geografice și a sporului lor natural ridicat din cadrul Comunității în ansamblul ei, este posibil ca aceste specii să fie vânate, ceea ce constituie un tip acceptabil de exploatare; în cazul în care se stabilesc și se respectă anumite limite, astfel de acțiuni de vânătoare trebuie să fie compatibile cu menținerea populației din speciile respective la un nivel satisfăcător;
întrucât diversele mijloace, dispozitive sau metode de capturare sau de omorâre pe scară largă sau în mod neselectiv, precum și vânarea cu anumite mijloace de transport trebuie interzise din cauza presiunii excesive pe care o exercită sau o pot exercita asupra efectivelor din speciile respective;
întrucât, din cauza importanței care poate fi acordată unor situații specifice, trebuie să se prevadă posibilitatea acordării de derogări în anumite condiții și sub rezerva monitorizării de către Comisie;
întrucât conservarea păsărilor și, în special, a păsărilor migratoare prezintă încă probleme care impun continuarea cercetării științifice; întrucât această cercetare oferă și posibilitatea de a evalua eficiența măsurilor luate;
întrucât trebuie să se urmărească, prin consultare cu Comisia, că introducerea de orice specii de păsări sălbatice care nu se găsesc în mod natural pe teritoriul european al statelor membre nu dăunează florei și faunei locale;
întrucât Comisia pregătește și transmite statelor membre, la intervale de trei ani, un raport de sinteză pe baza informațiilor furnizate de către statele membre cu privire la aplicarea unor prevederi de drept intern adoptate în temeiul prezentei directive;
întrucât este necesar ca anumite anexe să fie adaptate rapid pe baza progresului tehnic și științific; întrucât, pentru a facilita punerea în aplicare a măsurilor necesare în acest scop, trebuie prevăzută o procedură care să stabilească cooperarea strânsă dintre statele membre și Comisie în cadrul unui Comitet pentru adaptarea la progresul tehnic și științific,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
(1) Prezenta directivă se referă la conservarea tuturor speciilor de păsări care se găsesc în stare sălbatică pe teritoriul european al statelor membre pentru care se aplică tratatul. Directiva reglementează protejarea, gestionarea și controlul asupra acestor specii și stabilește normele pentru exploatarea acestora.
(2) Prezenta directivă se aplică păsărilor, precum și ouălor, cuiburilor și habitatelor acestora.
(3) Prezenta directivă nu se aplică Groenlandei.
Articolul 2
Statele membre iau măsurile necesare pentru a menține populația speciilor menționate la articolul 1 la un nivel care să îndeplinească condițiile ecologice, științifice și culturale, ținând seama în același timp de condițiile economice și de recreere sau pentru a adapta populația acestor specii la nivelul respectiv.
Articolul 3
(1) Ținând seama de cerințele articolului 2, statele membre iau măsurile care se impun pentru a conserva, menține sau restabili o diversitate și o suprafață pentru habitate suficientă pentru toate speciile de păsări menționate la articolul 1.
(2) Conservarea, menținerea și restabilirea biotopurilor și a habitatelor presupun, în primul rând, următoarele măsuri:
(a) crearea unor arii protejate;
(b) întreținerea și gestionarea habitatelor situate în interiorul și în afara zonelor de protecție, conform nevoilor ecologice;
(c) restabilirea biotopurilor distruse;
(d) crearea de biotopuri.
Articolul 4
(1) Speciile menționate la anexa I constituie obiectul unor măsuri speciale de conservare a habitatelor acestora pentru a li se asigura supraviețuirea și reproducerea în aria de răspândire.
În acest context, se ține seama de următoarele specii de păsări:
(a) specii pe cale de dispariție;
(b) specii vulnerabile la anumite schimbări ale habitatului lor;
(c) specii considerate rare din cauza efectivului redus al populațiilor sau a distribuției locale limitate;
(d) alte specii care necesită o atenție specială din cauza naturii specifice a habitatului lor.
Tendințele și variațiile efectivului populațiilor sunt luate în considerare ca bază pentru evaluare.
Statele membre clasifică în special cele mai adecvate teritorii, ca număr și suprafață, ca arii de protecție specială pentru conservarea acestor specii, ținând seama de condițiile de protecție din zona geografică maritimă și de uscat în care se aplică prezenta directivă.
(2) Statele membre iau măsuri similare pentru speciile migratoare care apar în mod regulat și nu sunt cuprinse în anexa I, având în vedere nevoia acestora de protecție în zona geografică maritimă și de uscat în care se aplică prezenta directivă, în ceea ce privește zonele de înmulțire, arealul de schimbare a penelor și zonele de hibernare a acestor specii, precum și punctele de popas de-a lungul rutelor lor de migrare. În acest scop, statele membre acordă o atenție specială protecției zonelor umede, în special zonelor umede de importanță internațională.
(3) Statele membre transmit Comisiei toate informațiile relevante pentru ca aceasta să poată lua inițiativele corespunzătoare în vederea coordonării necesare pentru ca zonele menționate anterior la alineatele (1) și (2) să formeze un tot unitar care să îndeplinească cerințele de protecție pentru acele specii în zona geografică maritimă și de uscat în care se aplică prezenta directivă.
(4) Cu privire la zonele de protecție menționate anterior la alineatele (1) și (2), statele membre iau măsurile corespunzătoare pentru a evita poluarea sau deteriorarea habitatelor sau orice alt efect negativ asupra păsărilor, atâta timp cât acestea au relevanță în contextul obiectivelor prezentului articol. Statele membre depun eforturi pentru a evita poluarea sau deteriorarea habitatelor și în afara zonelor de protecție.
Articolul 5
Fără a se aduce atingere articolelor 7 și 9, statele membre iau măsurile impuse pentru a stabili un sistem de protecție pentru toate speciile de păsări menționate la articolul 1, interzicând în special următoarele:
(a) omorârea sau capturarea deliberată a speciilor respective, indiferent de metoda utilizată;
(b) distrugerea sau producerea de daune în mod deliberat asupra cuiburilor sau a ouălor, sau eliminarea cuiburilor;
(c) culegerea ouălor din natură și păstrarea acestora, chiar dacă sunt goale;
(d) perturbarea deliberată a acestor păsări, în special în perioada de reproducere sau de maturizare, dacă o astfel de perturbare este relevantă în contextul obiectivelor prezentei directive;
(e) ținerea în captivitate a păsărilor din specii a căror vânare și capturare este interzisă.
Articolul 6
(1) Fără a se aduce atingere dispozițiilor alineatelor (2) și (3), statele membre interzic, pentru toate speciile de păsări menționate la articolul 1, vânzarea, transportul în scopul vânzării, păstrarea în scopul vânzării și oferirea spre vânzare a păsărilor vii sau moarte și a oricăror părți ale păsărilor sau a produselor aviare ușor de recunoscut.
(2) Activitățile prevăzute la alineatul (1) nu sunt interzise în cazul speciilor menționate la anexa III/1, cu condiția ca păsările să fi fost omorâte ori capturate prin mijloace legale sau să fi fost obținute prin mijloace legale.
(3) În cazul speciilor menționate la anexa III/2, statele membre pot permite desfășurarea pe teritoriul lor a activităților menționate la alineatul (1), stabilind anumite restricții, cu condiția ca păsările să fi fost omorâte ori capturate prin mijloace legale sau să fi fost obținute prin mijloace legale.
Statele membre care doresc să acorde astfel de autorizații trebuie în primul rând să consulte Comisia pentru a verifica, împreună cu aceasta, dacă comercializarea exemplarelor din aceste specii va duce sau se poate anticipa în mod rezonabil că ar putea duce la amenințarea efectivelor de populație, a distribuției geografice sau a ratei de reproducere a acestor specii pe întreg teritoriul Comunității. În cazul în care, în urma analizării, se arată că autorizația preconizată ar duce, în opinia Comisiei, la o astfel de amenințare asupra uneia dintre speciile menționate anterior sau la posibilitatea ca aceasta să fie astfel amenințată, Comisia înaintează statului membru respectiv o recomandare argumentată corespunzător, exprimându-și opoziția față de comercializarea speciilor în cauză. În cazul în care consideră că nu există astfel de riscuri, Comisia informează statul membru cu privire la aceasta.
Recomandarea Comisiei se publică în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
Statele membre care acordă autorizația în baza prezentului alineat verifică la intervale regulate dacă sunt îndeplinite în continuare condițiile care reglementează acordarea acestei autorizații.
(4) Comisia efectuează studii asupra statutului biologic al speciilor menționate la anexa III/3 și asupra efectelor pe care comercializarea le poate avea asupra acestui statut.
Cu cel puțin patru luni înainte de data limită prevăzută la articolul 18 alineatul (1) din prezenta directivă, Comisia înaintează un raport și propunerile sale Comitetului prevăzut la articolul 16, în vederea luării unei decizii referitoare la includerea speciilor respective în anexa III/2.
Până la luarea acestei decizii, statele membre pot aplica reglementările de drept intern existente asupra acestor specii, fără a aduce atingere alineatului (3) din prezentul articol.
Articolul 7
(1) Datorită efectivului populației, distribuției geografice și ratei de reproducere pe întreg teritoriul Comunității, legislația internă permite vânarea speciilor menționate la anexa II. Statele membre se asigură că vânarea acestor specii nu aduce atingere eforturilor de conservare în aria lor de răspândire.
(2) Speciile menționate la anexa II/1 pot fi vânate în zona geografică maritimă și de uscat în care se aplică prezenta directivă.
(3) Speciile menționate la anexa II/2 pot fi vânate numai în statele membre în dreptul cărora sunt indicate.
(4) Statele membre se asigură că practicarea vânătorii, inclusiv a vânătorii cu șoimi, dacă aceasta se practică, desfășurată conform măsurilor de drept intern în vigoare, respectă principiile de utilizare rațională și de control echilibrat ecologic al speciilor de păsări respective și că această practică este compatibilă cu măsurile ce decurg din articolul 2, cu privire la populațiile acestor specii, în special ale speciilor migratoare. Statele membre se asigură în special că speciile cărora li se aplică legislația asupra vânătorii nu sunt vânate în perioada de maturizare, nici în diferitele etape de reproducere. În cazul speciilor migratoare, statele membre se asigură în special că speciile cărora li se aplică reglementările asupra vânătorii nu sunt vânate în perioada lor de reproducere sau pe parcursul rutei de întoarcere spre ariile de creștere. Statele membre trebuie să transmită Comisiei toate informațiile relevante privind punerea în aplicare efectivă a reglementărilor lor legislative asupra vânătorii.
Articolul 8
(1) În privința vânării, a capturării sau a omorârii păsărilor care intră sub incidența prezentei directive, statele membre interzic utilizarea oricăror mijloace, sisteme sau metode folosite pentru capturarea sau omorârea pe scară largă sau neselectivă a păsărilor sau care pot produce dispariția pe plan local a unei specii, în special a uneia dintre speciile menționate la anexa IV litera (a).
(2) În afară de aceasta, statele membre interzic vânarea din mijloace de transport și în condițiile menționate la anexa IV litera (b).
Articolul 9
(1) Statele membre pot aplica derogări de la prevederile articolelor 5, 6, 7 și 8, în cazul în care nu există altă soluție satisfăcătoare, din următoarele motive:
(a) - în interesul siguranței și al sănătății publice;
- în interesul siguranței aerului;
- pentru a preveni daune considerabile asupra recoltelor, a șeptelului, a pădurilor, a pescăriilor și a apelor;
- pentru protecția florei și a faunei;
(b) în scopul cercetării și al învățământului, al repopulării sau al reintroducerii și al înmulțirii necesare în acest sens;
(c) pentru a permite, în condiții strict controlate și pe bază selectivă, capturarea, păstrarea sau alte utilizări judicioase ale anumitor păsări în număr mic.
(2) Derogarea trebuie să specifice următoarele:
- speciile care fac obiectul derogărilor;
- mijloacele, sistemele sau metodele autorizate pentru capturare sau sacrificare;
- condițiile de risc și circumstanțele de timp și spațiu sub rezerva cărora pot fi acordate astfel de derogări;
- autoritatea împuternicită să declare că sunt îndeplinite condițiile impuse și să decidă mijloacele, sistemele sau metodele care pot fi utilizate, în ce limite și de către cine;
- controalele care trebuie efectuate.
(3) În fiecare an, statele membre înaintează Comisiei un raport asupra punerii în aplicare a prezentului articol.
(4) Pe baza informațiilor pe care le deține și, în special, pe baza informațiilor care îi sunt comunicate în temeiul alineatului (3), Comisia se asigură permanent că aceste derogări nu produc consecințe incompatibile cu prezenta directivă. Comisia ia măsurile necesare în acest scop.
Articolul 10
(1) Statele membre încurajează cercetarea și orice activitate necesară ca fundament pentru protecția, gestionarea și utilizarea populațiilor din toate speciile de păsări menționate la articolul 1.
(2) O atenție specială este acordată cercetării și activității asupra subiectelor menționate la anexa V. Statele membre transmit Comisiei toate informațiile solicitate pentru a-i da posibilitatea să ia măsurile necesare pentru coordonarea cercetării și a activităților menționate la prezentul articol.
Articolul 11
Statele membre se asigură că introducerea speciilor de păsări care nu se găsesc în mod natural în stare sălbatică pe teritoriul european al statelor membre nu prejudiciază flora și fauna locală. Statele membre consultă Comisia în această privință.
Articolul 12
(1) Statele membre înaintează Comisiei, la intervale de trei ani, începând de la data expirării termenului limită prevăzut la articolul 18 alineatul (1), un raport asupra punerii în aplicare a prevederilor legislative interne adoptate în temeiul prezentului articol.
(2) La intervale de trei ani, Comisia pregătește un raport de sinteză pe baza informațiilor prevăzute la alineatul (1). Acea parte a proiectului de raport care conține informațiile furnizate de un stat membru este transmisă autorităților statului membru respectiv pentru verificare. Versiunea finală a raportului este înaintată statelor membre.
Articolul 13
Punerea în aplicare a măsurilor luate în baza prezentei directive nu poate duce la o deteriorare a situației actuale în ceea ce privește conservarea speciilor de păsări menționate la articolul 1.
Articolul 14
Statele membre pot introduce măsuri de protecție mai stricte decât cele prevăzute de prezenta directivă.
Articolul 15
Modificările necesare pentru adaptarea anexelor I și V din prezenta directivă la progresul tehnic și științific, precum și modificările menționate la articolul 6 alineatul (4) al doilea paragraf sunt adoptate în conformitate cu procedura stabilită la articolul 17.
Articolul 16
(1) În sensul modificărilor menționate la articolul 15 din prezenta directivă, se instituie un Comitet pentru adaptarea la progresul tehnic și științific (denumit în continuare "comitetul"), constituit din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.
(2) Comitetul adoptă propriul regulament de procedură.
Articolul 17
(1) În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută de prezentul articol, comitetul este sesizat de președinte, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
(2) Reprezentantul Comisiei înaintează un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la acest proiect în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Comitetul hotărăște cu o majoritate de 41 de voturi, voturile statelor membre fiind ponderate potrivit articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
(3) (a) Comisia adoptă măsurile preconizate dacă acestea corespund cu avizul Comitetului.
(b) Dacă măsurile luate în discuție nu corespund avizului comitetului sau în absența avizului, Comisia înaintează Consiliului, fără întârziere, o propunere cu privire la măsurile ce trebuie adoptate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată.
(c) Dacă, în termen de trei luni de la data înaintării la Consiliu, acesta nu se pronunță, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.
Articolul 18
(1) Statele membre asigură intrarea în vigoare a actelor cu putere de lege și a actelor administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de doi ani de la notificarea acesteia. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 19
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Luxemburg, 2 aprilie 1979.