31966L0402
P 125/2309
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 14 iunie 1966
privind comercializarea semințelor de cereale
(66/402/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚII ECONOMICE EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 43 și 100,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic si Social,
întrucât producția de cereale deține un loc foarte important în agricultura Comunității Economice Europene;
întrucât obținerea unor rezultate satisfăcătoare în cultivarea cerealelor depinde în mare masură de utilizarea unor semințe corespunzătoare; întrucât, în acest sens, unele state membre au limitat de câtva timp comercializarea semințelor de cereale la semințele de înaltă calitate; întrucât aceste state au beneficiat de rezultatele activităților de selecție sistematică a plantelor efectuate de-a lungul câtorva decenii, obținând soiuri de cereale suficient de stabile și de omogene, cu caracteristici care permit întrevederea unor avantaje substanțiale în domeniile de utilizare preconizate;
întrucât prin aplicarea, în statele membre, a unor reguli unificate și cât mai stricte posibil la selecția soiurilor admise la comercializare va crește productivitatea culturilor de cereale;
întrucât totuși limitarea comercializării la anumite soiuri nu se justifică decât dacă agricultorul are garanția că va obține întra-devăr semințe din exact aceleași soiuri;
întrucât, în acest sens, anumite state membre aplică sisteme de certificare al căror scop este garantarea, printr-un control oficial, a identității și purității soiurilor;
întrucât există deja astfel de sisteme pe plan internațional; întrucât Organizația Națiunilor Unite pentru Alimentație și Agricultură a recomandat norme minime de certificare a semințelor de porumb în țările europene și mediteraneene; întrucât, în plus, Organizația pentru Cooperare și Dezvoltare Economică a stabilit un sistem de certificare a soiurilor pentru semințele de plante furajere destinate comerțului internațional;
întrucât se impune stabilirea pentru Comunitate a unui sistem de certificare unificat, bazat pe experiențele dobândite prin aplicarea sistemelor menționate anterior;
întrucât se impune aplicarea unui astfel de sistem atât schimburilor dintre statele membre, cât și comercializării pe piețele naționale;
întrucât, de regulă, semințele de cereale nu trebuie să poată fi comercializate decât dacă, în conformitate cu regulile de certificare, sunt examinate și certificate oficial ca semințe de bază sau semințe certificate; întrucât alegerea termenilor tehnici „semințe de bază” și „semințe certificate” se bazează pe terminologia internațională deja existentă;
întrucât, dată fiind importanța lor economică redusă, semințele de cereale necomercializate trebuie excluse din domeniul de aplicare al reglementărilor comunitare; întrucât nu va fi afectat însă dreptul statelor membre de a le supune unor prevederi speciale;
întrucât reglementările comunitare nu ar trebui aplicate semințelor pentru care se face dovada că sunt destinate exportului spre țări terțe;
întrucât, pentru a îmbunătăți nu doar valoarea genetică, ci și calitățile organoleptice ale semințelor de cereale în Comunitate, trebuie prevăzute anumite condiții privind puritatea specifică, facultatea germinativă și starea sanitară;
întrucât pentru a se garanta identitatea semințelor trebuie prevăzute reguli comunitare privind ambalarea, prelevarea de probe, închiderea și marcarea ambalajelor; întrucât, în acest sens, etichetele trebuie să conțină informațiile necesare pentru efectuarea examinării oficiale, precum și pentru informarea agricultorului, și să evidențieze caracterul comunitar al certificării;
întrucât unele state membre au nevoie, pentru utilizări speciale, de amestecuri de semințe de cereale din mai multe specii; întrucât, pentru a ține cont de aceste nevoi, statele membre trebuie autorizate să admită astfel de amestecuri în anumite condiții;
întrucât pentru a garanta, cu ocazia comercializării semințelor, respectarea regulilor și dispozițiilor referitoare la calitatea și identitatea semințelor, statele membre trebuie să adopte prevederi de examinare eficiente;
întrucât fără a aduce atingere aplicării articolului 36 din tratat, semințele care respectă regulile menționate anterior nu trebuie supuse decât restricțiilor de comercializare prevăzute de reglementările comunitare, cu excepția cazurilor în care regulile comunitare prevăd limite de toleranță pentru organismele dăunătoare;
întrucât, într-o primă etapă, până la stabilirea unui catalog comun al soiurilor, trebuie ca aceste restricții să includă în primul rând dreptul statelor membre de a limita comercializarea semințelor la cele din soiuri care au valoare culturală și de utilizare pentru teritoriul lor;
întrucât este necesară recunoașterea, în anumite condiții, a echivalenței dintre semințele înmulțite într-un stat membru și semințele înmulțite în alt stat, dar pornind de la semințe de bază certificate în respectivul stat membru;
întrucât, pe de altă parte, trebuie prevăzut ca semințele de cereale recoltate în țări terțe să nu poată fi comercializate în Comunitate decât dacă oferă aceleași garanții ca și semințele certificate oficial în Comunitate și dacă sunt conforme regulilor comunitare;
întrucât în perioadele în care există dificultăți de aprovizionare cu anumite categorii de semințe certificate trebuie admise, temporar, și semințe supuse unor exigențe scăzute;
întrucât, pentru a armoniza metodele tehnice de certificare din diversele state membre și pentru a putea compara, pe viitor, semințele certificate în cadrul Comunității cu cele provenind din țări terțe, se consideră utilă stabilirea, în statele membre, a unor culturi comparative comunitare, în care să se efectueze controale anuale a posteriori ale semințelor din diferitele categorii de „semințe certificate”;
întrucât Comisiei trebuie să-i revină sarcina de a lua anumite măsuri de punere în aplicare a prezentei directive; întrucât, pentru a facilita punerea în practică a respectivelor măsuri, trebuie prevăzută o procedură care să instituie o strânsă colaborare între statele membre și Comisie, în cadrul Comitetului permanent pentru semințe și material de înmulțire pentru agricultură, horticultură și forestier,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se aplică semințelor de cereale comercializate în interiorul Comunității.
Articolul 2
(1) În sensul prezentei directive:
A.
„Cereale” reprezintă plantele din speciile următoare:
Avena sativa L.
Ovăz
Hordeum distichum L.
Orz cu două rânduri
Hordeum polystichum L.
Orz
Oryza sativa L.
Orez
Secale cereale L.
Secară
Triticum aestivum L.
Grâu moale
Triticum durum L.
Grâu dur
Triticum spelta L.
Alac
Zea majs L
Porumb
B.
Soiuri, hibrizi și linii consangvinizate de porumb:
(a)
„Soi cu polenizare liberă” reprezintă un soi suficient de omogen și stabil.
(b)
„Linie consangvinizată” reprezintă o linie suficient de omogenă și de stabilă, obținută fie prin autofecundare artificială însoțită de selecție la mai multe generații succesive, fie prin operațiuni echivalente.
(c)
„Hibrid simplu” reprezintă prima generație dintr-o încrucișare între două linii consangvinizate, definit de menținător.
(d)
„Hibrid dublu” reprezintă prima generație dintr-o încrucișare între doi hibrizi simpli, definit de menținător.
(e)
„Hibrid triplu” reprezintă prima generație dintr-o încrucișare între o linie consangvinizată și un hibrid simplu, definit de menținător.
(f)
„Hibrid Top Cross” reprezintă prima generație dintr-o încrucișare între o linie consangvinizată sau un hibrid simplu și un soi cu polenizare liberă, definit de menținător.
(g)
„Hibrid intervarietal” reprezintă prima generație dintr-o încrucișare între plante din semințe de bază de două soiuri cu polenizare liberă, definit de menținător.
C.
„Semințe de bază” (ovăz, orz, orez, grâu, alac, secară) reprezintă semințele:
(a)
care au fost produse sub responsabilitatea menținătorului, după reguli de selecție conservativă în ceea ce privește soiul;
(b)
care sunt destinate producției de semințe fie din categoria „semințe certificate”, fie din categoriile „semințe certificate din prima generație” sau „semințe certificate din a doua generație”;
(c)
care îndeplinesc, sub rezerva prevederilor articolului 4 alineatul (1) litera (a), condițiile pentru semințele de bază prevăzute în anexele I și II;
(d)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
D.
„Semințe de bază” (porumb) reprezintă:
1.
Din soiuri cu polenizare liberă, semințele:
(a)
care au fost produse sub responsabilitatea unui menținător, conform regulilor de selecție conservativă în ceea ce privește soiul;
(b)
care sunt destinate producției de semințe din categoria „semințe certificate” din acest soi, de hibrizi „Top Cross” sau de hibrizi intervarietali;
(c)
care îndeplinesc, sub rezerva dispozițiilor articolului 4, condițiile pentru semințe de bază prevăzute în anexele I și II;
(d)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
2.
Din linii consangvinizate, semințele:
(a)
care îndeplinesc, sub rezerva dispozițiilor articolului 4, condițiile pentru semințele de bază prevăzute în anexele I și II;
(b)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
3.
Din hibrizi simpli, semințele:
(a)
care sunt destinate producției de hibrizi dubli, hibrizi tripli sau de hibrizi „Top Cross”;
(b)
care îndeplinesc, sub rezerva dispozițiilor articolului 4, condițiile pentru semințele de bază prevăzute în anexele I și II;
(c)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
E.
„Semințe certificate” (secară, porumb) reprezintă semințele:
(a)
care provin direct din semințe de bază;
(b)
care sunt destinate unei alte producții decât cea de semințe de cereale;
(c)
care îndeplinesc, sub rezerva dispozițiilor articolului 4 alineatul (1) litera (b) și alineatul (2), condițiile pentru semințe certificate prevăzute în anexele I și II;
(d)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
F.
„Semințe certificate din prima generație” (ovăz, orz, orez, grâu, alac) reprezintă semințele:
(a)
care provin direct din semințe de bază dintr-un soi cunoscut;
(b)
care sunt destinate fie producției de semințe din categoria „semințe certificate din a doua generație”, fie unei alte producții decât cea de semințe de cereale;
(c)
care îndeplinesc condițiile pentru semințele certificate din prima generație prevăzute în anexele I și II;
(d)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
G.
„Semințe certificate din a doua generație” (ovăz, orz, orez, grâu, alac) reprezintă semințele:
(a)
care provin direct fie din semințe de bază, fie din semințe certificate din prima generație dintr-un soi cunoscut;
(b)
care sunt destinate unei alte producții decât cea de semințe de cereale;
(c)
care îndeplinesc condițiile pentru semințele certificate din a doua generație prevăzute în anexele I și II;
(d)
pentru care s-a constatat, în urma unei examinări oficiale, că îndeplinesc condițiile menționate anterior.
H.
„Măsuri oficiale” reprezintă măsurile luate:
(a)
de autoritățile unui stat sau
(b)
de persoane juridice de drept public sau privat, sub responsabilitatea statului, sau
(c)
pentru activități auxiliare, de asemenea sub responsabilitatea statului, de persoane fizice abilitate în acest sens, cu condiția ca persoanele menționate la literele (b) și (c) să nu folosească aceste măsuri în vederea obținerii unui profit personal.
(2) Statele membre pot:
(a)
să includă mai multe generații în categoria semințelor de bază și să subîmpartă această categorie după generații;
(b)
să prevadă ca la certificare examenele oficiale privind facultatea germinativă și puritatea specifică să nu se efectueze pe toate loturile, ci doar dacă există dubii în ceea ce privește îndeplinirea condițiilor prevăzute în această privință în anexa II.
Articolul 3
(1) Statele membre dispun că semințele de cereale nu pot fi comercializate decât dacă au fost certificate oficial ca „semințe de bază”, „semințe certificate”, „semințe certificate din prima generație” sau „semințe certificate din a doua generație” și dacă îndeplinesc condițiile prevăzute în anexa II.
(2) Statele membre stabilesc, pentru certificare și pentru comercializare, umiditatea maximă conținută de semințele de bază și semințele certificate de orice tip.
(3) Statele membre asigură efectuarea examinărilor oficiale ale semințelor după metodele internaționale curente, în măsura în care există deja astfel de metode.
(4) Statele membre pot să dispună derogări de la prevederile alineatelor (1) și (2):
(a)
pentru semințe selecționate din generații anterioare semințelor de bază;
(b)
pentru teste sau în scopuri științifice;
(c)
pentru lucrări de selecție;
(d)
pentru semințe brute comercializate în vederea condiționării, cu condiția ca identitatea acestora să fie garantată.
Articolul 4
(1) Statele membre pot totuși să autorizeze, prin derogare de la prevederile articolului 3:
(a)
certificarea oficială și comercializarea semințelor de bază care nu îndeplinesc condițiile prevăzute în anexa II cu privire la facultatea germinativă; în acest caz, se iau toate măsurile necesare pentru ca furnizorul să garanteze o facultate germinativă cunoscută, pe care o indică pentru comercializare pe o etichetă specială conținând numele și adresa lui și numărul de referință al lotului;
(b)
atunci când e nevoie de o aprovizionare rapidă cu semințe de porumb, certificarea oficială și comercializarea până la primul destinatar comercial a semințelor din categoriile „semințe de bază” sau „semințe certificate” pentru care nu s-a încheiat examinarea oficială menită să verifice respectarea condițiilor prevăzute în anexa II cu privire la facultatea germinativă. Certificarea se va acorda doar după prezentarea unui raport de analiză provizorie a semințelor și cu condiția să se indice numele și adresa primului destinatar; se iau toate măsurile necesare pentru ca furnizorul să garanteze facultatea germinativă constatată la analiza provizorie; în vederea comercializării, această facultate germinativă trebuie să fie înscrisă pe o etichetă specială conținând numele și adresa furnizorului și numărul de referință al lotului.
Aceste prevederi nu se aplică semințelor importate din țări terțe, excepție făcând cazurile prevăzute la articolul 15 în ceea ce privește înmulțirea în afara Comunității.
(2) Pentru semințele de porumb, statele membre pot scădea rata minimă a facultății germinative prevăzute în anexa II până la 85 % din valoarea pentru semințe pure.
Articolul 5
Statele membre pot stabili, în ceea ce le privește, pe lângă condițiile prevăzute în anexele I și II, condiții suplimentare sau condiții mai severe pentru certificarea producției proprii.
Articolul 6
(1) Fiecare stat membru întocmește o listă a soiurilor de cereale admise oficial la certificare pe teritoriul său.
(2) Un soi este admis la certificare doar dacă se constată, în urma unor examinări oficiale sau controlate oficial, efectuate mai ales în câmp în doi ani consecutivi, iar pentru secară și pentru soiurile de porumb cu polenizare liberă în trei ani consecutivi,
(a)
pentru ovăz, orz, orez, grâu și alac, că soiul este suficient de omogen și stabil; lista indică principalele caracteristici morfologice sau fiziologice care permit identificarea soiului;
(b)
pentru secară și soiurile de porumb cu polenizare liberă, că soiul este suficient de omogen și stabil; lista indică principalele caracteristici morfologice sau fiziologice care permit diferențierea soiurilor de plante provenind direct din semințe din categoria „semințe certificate”;
(c)
pentru soiurile hibride de porumb, că liniile consangvinizate de bază sunt suficient de omogene și stabile și că soiul este rezultatul unor încrucișări definite de menținător; lista indică principalele caracteristici morfologice sau fiziologice care permit diferențierea soiurilor de plante provenind direct din semințe din categoria „semințe certificate”. Dacă certificarea ca semințe de bază este necesară pentru componentele genealogice ale hibrizilor, soiurilor sintetice și similare, trebuie descrise principalele caracteristici morfologice sau fiziologice ale acestor componenți.
(3) Pentru hibrizi și pentru soiurile sintetice, componentele genealogice sunt comunicate autorităților responsabile pentru admitere și certificare. La cererea menținătorului, statele membre asigură confidențialitatea acestui examen și a descrierii componentelor genealogice.
(4) Soiurile admise sunt controlate regulat și în mod oficial. Dacă cel puțin una dintre condițiile de admitere la certificare nu mai este îndeplinită, admiterea este amânată și soiul retras de pe listă. În cazul modificării uneia sau mai multor caracteristici secundare ale unui soi de secară sau de porumb cu polenizare liberă, descrierea din listă este modificată imediat.
(5) Lista și versiunile sale modificate sunt notificate imediat Comisiei, care le transmite celorlalte state membre.
Articolul 7
(1) Statele membre dispun ca, în cursul procedurii de control al soiurilor și al liniilor consangvinizate de porumb, precum și în cursul examinării semințelor în scopul certificării, probele să fie prelevate conform metodelor oficiale corespunzătoare.
(2) În cursul examinării semințelor în vederea certificării, probele sunt prelevate din loturi omogene; greutatea maximă a unui lot și greutatea minimă a unei probe sunt precizate în anexa III.
Articolul 8
(1) Statele membre dispun ca semințele de bază și semințele certificate de orice tip să nu poată fi comercializate decât în loturi suficient de omogene și în ambalaje închise și dotate, conform prevederilor articolelor 9 și 10, cu sistem de închidere și marcă.
(2) Statele membre pot să dispună, pentru comercializarea cantităților mici la utilizatorul final, derogări de la prevederile alineatului (1) în ceea ce privește ambalajul, sistemul de închidere și marca.
Articolul 9
(1) Statele membre dispun ca ambalajele semințelor de bază și ale semințelor certificate de orice tip să fie închise oficial, astfel încât, la deschiderea ambalajului, sistemul de închidere să se deterioreze și să nu se poată fixa la loc.
(2) Eventualele noi închideri ale ambalajului nu se pot face decât sub supraveghere oficială. În acest caz, pe eticheta prevăzută la articolul 10 alineatul (1) trebuie indicată și noua închidere, data la care a fost efectuată și numele serviciului care a efectuat-o.
Articolul 10
(1) Statele membre dispun ca ambalajele pentru semințele de bază și semințele certificate de orice tip:
(a)
să fie prevăzute, la exterior, cu o etichetă oficială în conformitate cu prevederile anexei IV, redactată în una din limbile oficiale ale Comunității; eticheta va fi aplicată cu ajutorul unui sistem de închidere oficial; culoarea etichetei va fi: alb pentru semințele de bază, albastru pentru semințele certificate și semințele certificate din prima generație și roșu pentru semințele certificate din a doua generație; în schimburile dintre statele membre, eticheta indică data închiderii oficiale; dacă în cazurile prevăzute la articolul 4 alineatul (1) litera (a) și alineatul (2) semințele de bază și semințele de porumb nu îndeplinesc condițiile stabilite în anexa II cu privire la facultatea germinativă, acest lucru va fi menționat pe etichetă;
(b)
să conțină, în interior, un prospect oficial, de culoarea etichetei, care să cuprindă informațiile prevăzute pentru etichetă în anexa IV; dacă informațiile respective sunt înscrise pe ambalaj și nu pot fi șterse, prospectul nu este obligatoriu.
(2) Statele membre pot:
(a)
hotărî că eticheta trebuie să menționeze, în toate cazurile, data închiderii oficiale;
(b)
prevedea derogări de la dispozițiile alineatului (1) pentru ambalajele mici.
Articolul 11
Nu este afectat dreptul statelor membre de a dispune ca ambalajele semințelor de bază și ale semințelor certificate de orice tip, produse în interiorul statului respectiv sau importate, să fie prevăzute, în vederea comercializării pe teritoriul lor, cu eticheta furnizorului, în cazurile diferite de cele menționate la articolul 4.
Articolul 12
Statele membre dispun ca orice tratament chimic aplicat semințelor de bază și semințelor certificate de orice tip să fie menționat fie pe eticheta oficială, fie pe eticheta furnizorului, precum și pe ambalaj sau în interiorul acestuia.
Articolul 13
(1) Statele membre pot admite ca semințele de cereale să fie comercializate sub formă de amestecuri de semințe din specii diferite, cu condiția ca, înainte de a fi amestecate, componentele amestecului să îndeplinească regulile de comercializare care le sunt aplicabile.
(2) Se aplică dispozițiile de la articolele 8, 9 și 11, precum și cele de la articolul 10, sub rezerva că, pentru amestecuri, culoarea etichetei este verde.
Articolul 14
(1) Statele membre se asigură ca semințele de bază și semințele certificate de orice tip care au fost certificate oficial și al căror ambalaj a fost închis și marcat oficial, în conformitate cu dispozițiile prezentei directive, să nu fie supuse unor restricții de comercializare în ceea ce privește caracteristicile lor, dispozițiile de examinare, marcajul și închiderea, diferite de cele prevăzute în prezenta directivă.
(2) Statele membre pot:
(a)
să limiteze comercializarea semințelor certificate de ovăz, orz, orez, grâu sau alac la cele din prima generație;
(b)
să limiteze comercializarea semințelor de cereale la semințele din soiurile înscrise pe o listă națională bazată pe valoarea culturală și valoarea de utilizare pentru teritoriul lor, până când va putea fi pus în aplicare un catalog comun al soiurilor, această punere în aplicare trebuind să aibă loc nu mai târziu de 1 ianuarie 1970; pentru soiurile provenind din alte state membre, condițiile de înscriere pe această listă sunt aceleași ca și pentru soiurile naționale.
Articolul 15
Statele membre hotărăsc că semințele de cereale obținute direct din semințe de bază certificate într-un stat membru sau din semințe certificate din prima generație și recoltate într-un alt stat membru sau într-o țară terță sunt echivalente cu semințele certificate sau cu semințele certificate din prima sau a doua generație, cu condiția ca aceste semințe să fi fost recoltate în statul în care au fost produse fie semințele de bază, fie semințele certificate din prima generație, să fi fost supuse unei inspecții în câmp îndeplinind condițiile prevăzute în anexa I și să se fi constatat, în urma unei examinări oficiale, că s-au respectat cerințele prevăzute în anexa II pentru semințele certificate sau semințele certificate din prima sau a doua generație.
Articolul 16
(1) La propunerea Comisiei și hotărând cu majoritate calificată, Consiliul constată:
(a)
dacă, în cazurile prevăzute la articolul 15, inspecțiile în câmp efectuate într-o țară terță îndeplinesc condițiile stipulate în anexa I;
(b)
dacă semințele de cereale recoltate într-o țară terță prezintă, pentru caracteristicile lor, pentru măsurile luate în vederea examinării lor, pentru asigurarea identității lor, pentru marcajul și controlarea lor, garanții echivalente cu cele prezentate de semințele de bază, semințele certificate sau semințele certificate din prima sau a doua generație recoltate pe teritoriul Comunității și dacă sunt conforme cu cerințele prezentei directive.
(2) Până când Consiliul se pronunță conform prevederilor alineatului (1), statele membre pot să întreprindă ele însele controalele prin care să constate îndeplinirea cerințelor specificate la respectivul alineat. Acest drept este valabil până la 1 iulie 1969.
Articolul 17
(1) Pentru a depăși dificultățile temporare de aprovizionare generală cu semințe de bază sau cu semințe certificate de orice tip apărute în cel puțin un stat membru și imposibil de rezolvat în interiorul Comunității, Comisia autorizează, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, unul sau mai multe state membre să admită la comercializare, pentru o perioadă stabilită de Comisie, semințe dintr-o categorie supusă unor exigențe scăzute.
(2) În cazul unei categorii de semințe dintr-un soi sau o linie consangvinizată cunoscută, eticheta oficială este cea prevăzută pentru categoria corespunzătoare, iar în toate celelalte cazuri este galben închis. Eticheta indică întotdeauna faptul că este vorba de semințe dintr-o categorie supusă unor exigențe scăzute.
Articolul 18
Prezenta directivă nu se aplică semințelor de cereale dacă se dovedește că acestea sunt destinate exportului spre țări terțe.
Articolul 19
Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a garanta efectuarea, în cursul comercializării, cel puțin prin sondaj, a controlului oficial al semințelor de cereale menit să verifice respectarea condițiilor stipulate în prezenta directivă.
Articolul 20
(1) În interiorul Comunității se stabilesc culturi comparative comunitare în care se efectuează anual un control a posteriori al probelor de semințe de bază și semințe certificate de orice tip prelevate prin sondaj; aceste culturi sunt supuse examinării comitetului prevăzut la articolul 21.
(2) Într-o primă etapă, examinările comparative urmăresc armonizarea metodelor tehnice de certificare, cu scopul de a obține rezultate echivalente. Din momentul în care acest scop este atins, examinările comparative vor face obiectul unui raport anual de activitate, notificat în mod confidențial statelor membre și Comisiei. Comisia stabilește, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 21, data întocmirii primului raport.
(3) Măsurile necesare efectuării examinărilor comparative sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 21. La examinarea comparativă se pot include și semințe de plante oleaginoase și de fibre recoltate în țări terțe.
Articolul 21
(1) Dacă trebuie urmată procedura prevăzută în prezentul articol, Comitetul permanent pentru semințe și material de înmulțire pentru agricultură, horticultură și forestier, instituit prin Decizia Consiliului din 14 iunie 1966 (2) și denumit în continuare „comitet”, este sesizat de președinte fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
(2) În cadrul comitetului, voturile statelor membre sunt determinate conform dispozițiilor prevăzute la articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
(3) Reprezentantul Comisiei înaintează un proiect cu măsurile ce urmează să fie adoptate. Comitetul își dă avizul cu privire la aceste măsuri în termenul pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența subiectului în cauză. Avizele se adoptă cu o majoritate de 12 voturi.
(4) Comisia adoptă măsuri care au aplicabilitate imediată. Totuși, dacă nu corespund cu avizul comitetului, aceste măsuri sunt imediat comunicate Consiliului de către Comisie. În acest caz, Comisia poate amâna aplicarea măsurilor adoptate cu cel mult o lună de la data acestei comunicări.
Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate lua o altă decizie în termen de o lună.
Articolul 22
Sub rezerva limitelor de toleranță prevăzute în anexa II punctul 2 în ceea ce privește prezența organismelor dăunătoare, prezenta directivă nu afectează dispozițiile din legislațiile naționale justificate prin motive privind sănătatea și viața persoanelor și a animalelor, conservarea plantelor sau protecția proprietății industriale și comerciale.
Articolul 23
Statele membre pun în aplicare legile, reglementările și dispozițiile administrative necesare în conformitate cu articolul 14 alineatul (1) până cel târziu la 1 iulie 1968, iar dispozițiile necesare în conformitate cu celelalte dispoziții din prezenta directivă și anexele sale până cel târziu la 1 iulie 1969. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
Articolul 24
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 14 iunie 1966.