32003R0415
L 064/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 415/2003 AL CONSILIULUI
din 27 februarie 2003
privind eliberarea vizelor la frontieră, inclusiv marinarilor în tranzit
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 62 punctul 2 litera (b) punctul (ii),
având în vedere inițiativa Regatului Spaniei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
întrucât:
(1)
Normele privind eliberarea vizelor la frontieră marinarilor în tranzit trebuie clarificate și adaptate, în special pentru ca vizele colective de tranzit să poată fi eliberate la frontieră marinarilor care au aceeași cetățenie și care călătoresc în grup, atâta timp cât perioada de tranzit este limitată.
(2)
Prin urmare, este necesar să se înlocuiască normele prevăzute de Decizia Comitetului Executiv Schengen din 19 decembrie 1996 privind eliberarea vizelor pentru marinarii în tranzit [SCH/Com-ex (96) 27] (3) cu dispozițiile prezentului regulament. În scopul clarității, respectivele norme ar trebui amalgamate cu normele generale, prevăzute de Decizia Comitetului Executiv Schengen din 26 aprilie 1994 privind eliberarea vizelor uniforme la frontieră [SCH/Com-ex (94) 2] (4), care corespund totodată anexei 14 la Manualul comun (5). Prin urmare, respectivele decizii ar trebui abrogate. Manualul comun și Instrucțiunile consulare comune adresate misiunilor diplomatice și posturilor consulare (6) ar trebui, de asemenea, modificate, pentru a se ține seama de legislația menționată.
(3)
La adoptarea deciziei privind formatul formularului separat, prevăzut în anexa I, pe care trebuie aplicată viza colectivă de tranzit, statele membre ar trebui să țină seama de modelul uniform de formular prevăzut în Regulamentul (CE) nr. 333/2002 al Consiliului din 18 februarie 2002 de stabilire a unui model uniform de formular pentru aplicarea unei vize eliberate de statele membre titularilor unui document de călătorie nerecunoscut de statul membru care emite formularul respectiv (7).
(4)
Este necesar să se adopte măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului instrument, în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor pentru exercitarea competențelor de executare delegate Comisiei (8).
(5)
În conformitate cu articolele 1 și 2 din Protocolul privind poziția Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană și la Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentului regulament și nu este obligată în temeiul acestuia și nici nu face obiectul aplicării sale. Ținând seama de faptul că prezentul regulament urmărește dezvoltarea acquis-ului Schengen în temeiul dispozițiilor titlului IV din Tratatul de instituire a Comunității Europene, Danemarca, în conformitate cu articolului 5 din respectivul protocol, decide, în termen de șase luni de la data la care Consiliul va fi adoptat prezentul regulament, dacă îl transpune sau nu în legislația sa internă.
(6)
În ceea ce privește Islanda și Norvegia, prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen prevăzut în Acordul încheiat de Consiliul Uniunii Europene și Republica Islanda și Regatul Norvegiei privind asocierea acestora din urmă la transpunerea, punerea în aplicare și dezvoltarea acquis-ului Schengen (9), care intră sub incidența articolului 1 punctul A din Decizia 1999/437/CE a Consiliului din 17 mai 1999 privind anumite norme de aplicare a respectivului acord (10).
(7)
Prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Regatul Unit nu participă în conformitate cu Decizia 2000/365/CE a Consiliului din 29 mai 2000 privind cererea Regatului Unit al Marii Britanii și Irlandei de Nord de a participa la punerea în aplicare a unora dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (11); prin urmare, Regatul Unit nu participă la adoptarea prezentei decizii și nu este obligat în temeiul acesteia și nici nu face obiectul aplicării sale.
(8)
Prezentul regulament reprezintă o dezvoltare a dispozițiilor acquis-ului Schengen la care Irlanda nu participă în conformitate cu Decizia 2002/192/CE a Consiliului din 28 februarie 2002 privind cererea Irlandei de a participa la punerea în aplicare a unora dintre dispozițiile acquis-ului Schengen (12); prin urmare, Irlanda nu participă la adoptarea prezentului regulament și nu este obligată în temeiul acestuia și nici nu face obiectul aplicării sale.
(9)
Prezentul regulament reprezintă un act întemeiat pe acquis-ul Schengen sau care se raportează la acesta, în sensul articolului 3 alineatul (2) din Actul de aderare,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Prin derogare de la norma generală care prevede că vizele sunt eliberate de autoritățile diplomatice și consulare, în conformitate cu articolul 12 alineatul (1) din Convenția de punere în aplicare a acordului Schengen din 1985, semnată la Schengen la 19 iunie 1990 (13), denumită în continuare „Convenția Schengen”, atunci când un resortisant al unei țări terțe trebuie să dețină o viză pentru a trece frontierele externe ale statelor membre, în mod excepțional i se poate elibera o viză la frontieră, cu condiția ca respectivul resortisant să îndeplinească următoarele condiții:
(a)
respectă condițiile prevăzute la articolul 5 alineatul (1) literele (a), (c), (d) și (e) din Convenția Schengen;
(b)
nu a avut posibilitatea să solicite o viză în avans;
(c)
trebuie, după caz, să prezinte un document justificativ care indică motivele imprevizibile și imperioase de intrare;
(d)
reîntoarcerea în țara de origine sau tranzitul spre o țară terță trebuie garantat.
(2) Viza eliberată la frontieră poate fi, după caz, sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute la alineatul (1), o viză de tranzit (tip B) sau o viză de călătorie (tip C), în sensul dispozițiilor articolului 11 alineatul (1) din Convenția Schengen, care:
(a)
este valabilă pentru toate țările care aplică dispozițiile titlului II capitolul 3 din Convenția Schengen sau
(b)
are o valabilitate teritorială limitată în sensul articolului 10 alineatul (3) din Convenția Schengen.
În ambele cazuri, viza eliberată nu trebuie să permită mai mult de o intrare. Perioada de valabilitate a vizelor de călătorie nu poate depăși 15 zile; cea a vizelor de tranzit nu poate depăși cinci zile.
(3) Un resortisant al unei țări terțe care solicită o viză de tranzit la frontieră trebuie să dețină vizele necesare pentru a-și continua călătoria spre statele de tranzit, altele decât statele membre care aplică dispozițiile titlului II capitolul 3 din Convenția Schengen, precum și pentru statul de destinație. Viza de tranzit eliberată permite tranzitul direct prin teritoriul statului membru sau al statelor membre în cauză.
(4) În cazul unui resortisant dintr-o țară terță care aparține unei categorii de persoane pentru care se impune consultarea uneia sau mai multor autorități centrale ale celorlalte state membre, viza nu se eliberează, în principiu, la frontieră.
Cu toate acestea, cu titlu excepțional, se poate elibera o viză la frontieră în cazul acestor persoane, în conformitate cu dispozițiile articolului 5 alineatul (2) din Convenția Schengen.
Articolul 2
(1) O viză de tranzit poate fi eliberată la frontieră unui marinar care, pentru a trece frontierele externe ale statelor membre, trebuie să dețină viză, în cazul în care:
(a)
îndeplinește condițiile menționate la articolul 1 alineatele (1) și (3) și
(b)
trece frontiera în cauză pentru a se îmbarca, reîmbarca sau debarca de pe o navă pe care trebuie să lucreze sau pe care a lucrat ca marinar.
Viza de tranzit se eliberează în conformitate cu dispozițiile articolului 1 alineatul (2) și conține, de asemenea, o mențiune care să indice calitatea de marinar a titularului.
(2) O viză colectivă de tranzit poate fi eliberată la frontieră marinarilor cu aceeași cetățenie care călătoresc în grup de cel puțin cinci persoane și de cel mult cincizeci, sub rezerva ca fiecare dintre membrii grupului să respecte condițiile prevăzute la alineatul (1).
(3) Înainte de a elibera o viză la frontieră unuia sau mai multor marinari în tranzit, autoritățile naționale competente trebuie să aplice instrucțiunile menționate în anexa I.
(4) Când execută aceste instrucțiuni, autoritățile naționale competente ale statelor membre utilizează, pentru a face schimbul de informații necesare cu privire la marinarul sau marinarii în cauză, formularul privind marinarii în tranzit prevăzut la anexa II, completat corespunzător.
(5) Anexele I și II se modifică în conformitate cu procedura de reglementare prevăzută la articolul 3 alineatul (2).
(6) Prezentul articol se aplică fără să aducă atingere dispozițiilor articolului 1 alineatul (4).
Articolul 3
(1) Comisia este sprijinită de comitetul instituit prin articolul 6 din Regulamentul (CE) nr. 1683/95 (14).
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la două luni.
(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
Articolul 4
Prezentul regulament nu afectează competența statelor membre de a recunoaște state sau entități teritoriale, precum și pașapoartele, documentele de călătorie sau de identitate eliberate de autoritățile acestora din urmă.
Articolul 5
(1) Se abrogă:
(a)
Decizia Comitetului Executiv Schengen [SCH/Com-ex (94) 2] din 26 aprilie 1994;
(b)
Decizia Comitetului Executiv Schengen [SCH/Com-ex (96) 27] din 19 decembrie 1996.
(2) Punctele 5 și 5.1 din partea II la Manualul comun se înlocuiesc cu următorul text:
„Normele privind eliberarea vizelor la frontieră sunt prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 415/2003 al Consiliului din 27 februarie 2003 privind eliberarea vizelor la frontieră, inclusiv marinarilor în tranzit (15) (a se vedea anexa 14).
(3) Prima teză din anexa 14 se înlocuiește cu următorul text:
„Normele privind eliberarea vizelor la frontieră, inclusiv marinarilor în tranzit, sunt prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 415/2003 al Consiliului din 27 februarie 2003 privind eliberarea vizelor la frontieră, inclusiv marinarilor în tranzit, sau sunt adoptate în temeiul respectivului regulament.”
Restul anexei 14 se abrogă.
(4) La sfârșitul punctului 2.1.4 din partea I la Instrucțiunile consulare comune se adaugă următoarea teză:
„Prin derogare de la cele menționate anterior, vizele colective de tranzit pot fi eliberate marinarilor în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 415/2003 al Consiliului din 27 februarie 2003 privind eliberarea vizelor la frontieră, inclusiv marinarilor în tranzit (16).
Articolul 6
Prezentul regulament intră în vigoare în prima zi din a doua lună următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre, în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunității Europene.
Adoptat la Bruxelles, 27 februarie 2003.