31982L0883
L 378/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 3 decembrie 1982
privind modalitățile de supraveghere și control al zonelor în care există emisii provenind din industria dioxidului de titan
(82/883/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 100 și 235,
având în vedere Directiva 78/176/CEE a Consiliului din 20 februarie 1978 privind deșeurile provenind din industria dioxidului de titan (1), în special articolul 7 alineatul (3),
având în vedere propunerea Comisiei (2),
având în vedere avizul Adunării (3),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (4),
întrucât, oricare ar fi modalitatea și gradul de tratare a deșeurilor provenite din industria dioxidului de titan, evacuarea, imersia, stocarea, depozitarea și injectarea acestora trebuie să fie însoțite de operațiuni de supraveghere și control al zonelor vizate sub aspect fizic, chimic, biologic și ecologic;
întrucât, pentru asigurarea controlului calității acestor zone, este necesar să se facă, cu o frecvență minimă, prelevări de eșantioane pentru măsurări ale parametrilor specificați în anexe; întrucât aceste prelevări pot fi reduse ca număr în funcție de rezultatele obținute; întrucât, pentru asigurarea eficienței controlului menționat, ar trebui ca prelevările să fie efectuate, în limita posibilului, și într-o zonă considerată neafectată de emisiile respective;
întrucât este necesar, pentru analizele efectuate de statele membre, să se fixeze metode comune de măsurare de referință pentru a se determina valorile parametrilor care definesc caracteristicile fizice, chimice, biologice și ecologice ale zonelor respective;
întrucât, pentru supravegherea și controlul zonelor afectate, statele membre au libertatea de a fixa, în orice moment, parametri suplimentari față de cei menționați de prezenta directivă;
întrucât este necesar să se precizeze datele referitoare la modalitățile de supraveghere și control pe care statele membre le transmit Comisiei; întrucât este important ca un raport de sinteză asupra acestor date să fie publicat de Comisie cu acordul prealabil al statelor membre;
întrucât, în anumite circumstanțe naturale, operațiunile de supraveghere și control se pot dovedi greu de realizat și, drept urmare, trebuie prevăzută, în anumite cazuri, posibilitatea de a deroga de la dispozițiile prezentei directive;
întrucât progresul tehnic și științific poate necesita o adaptare rapidă a anumitor dispoziții din anexe; întrucât, pentru facilitarea punerii în aplicare a măsurilor necesare în acest scop, trebuie prevăzută o procedură care să instaureze o cooperare strânsă între statele membre și Comisie, în cadrul unui comitet pentru adaptarea la progresul tehnic și științific,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă stabilește, în conformitate cu articolul 7 alineatul (3) din Directiva 78/176/CEE, modalitățile de supraveghere și control al efectelor pe care evacuarea, imersia, stocarea, depozitarea sau injectarea deșeurilor provenind din industria dioxidului de titan le au asupra mediului, considerat sub aspect fizic, chimic, biologic și ecologic.
Articolul 2
În înțelesul prezentei directive:
-
„zone afectate” înseamnă apele, solul și subsolul, precum și aerul în care sunt evacuate, imersate, stocate sau injectate deșeurile provenite din industria dioxidului de titan;
-
„loc de prelevare” înseamnă punctul caracteristic de eșantionare.
Articolul 3
(1) Parametrii aplicabili pentru supravegherea și controlul menționate la articolul 1 sunt specificați în anexe.
(2) Dacă un parametru figurează în coloana „determinare obligatorie” din anexe, prelevarea și analiza eșantioanelor se efectuează pentru componentele de mediu indicate.
(3) Dacă un parametru figurează în coloana „determinare facultativă” din anexe, prelevarea și analiza eșantioanelor se efectuează pentru componentele de mediu indicate, dacă statele membre consideră necesar acest lucru.
Articolul 4
(1) Statele membre supraveghează și controlează zonele afectate și o zonă învecinată considerată neafectată, ținând seama în special de condițiile locale ale acestor zone și de condițiile de eliminare - intermitentă sau continuă - a deșeurilor respective.
(2) În lipsa unei dispoziții contrare, prevăzută în anexe, statele membre definesc, în fiecare caz, locurile exacte de prelevare, distanța dintre acestea și punctul cel mai apropiat de eliminare a poluantului, precum și adâncimea sau înălțimea de la care trebuie prelevate eșantioanele.
În cazul unor operațiuni de eșantionare succesive, eșantioanele sunt prelevate în aceleași locuri și în aceleași condiții; de exemplu, în cazul apei de mare influențate de maree, eșantioanele sunt prelevate la aceeași oră față de flux și față de coeficientul mareei.
(3) În vederea supravegherii și controlului zonelor afectate, statele membre stabilesc frecvența de eșantionare și de analiză pentru fiecare parametru prevăzut în anexe.
În cazul parametrilor a căror determinare este obligatorie, frecvența de eșantionare și de analiză nu poate fi inferioară frecvențelor minime indicate în anexe. Cu toate acestea, în cazul în care comportamentul, destinația și efectele deșeurilor au fost, în măsura posibilului, stabilite astfel încât să nu aibă loc nici o deteriorare semnificativă a calității mediului, statele membre pot prescrie o frecvență de eșantionare și de analiză inferioară acestor frecvențe. Dacă, ulterior, se constată o deteriorare semnificativă a calității mediului din cauza deșeurilor sau a modificării mijloacelor de eliminare a acestora, statul membru reintroduce o frecvență de eșantionare și de analiză cel puțin egală cu cea specificată în anexe. În cazul în care consideră necesar sau oportun, un stat membru poate face o distincție între diferiții parametri, aplicând dispozițiile prezentului alineat acelora dintre parametri pentru care nu s-a constatat nici o deteriorare semnificativă a calității mediului.
(4) Pentru supravegherea și controlul unei zone învecinate corespunzătoare, considerată neafectată, stabilirea frecvenței de eșantionare și de analiză este lăsată la aprecierea statelor membre. Dacă un stat membru constată că determinarea unei astfel de zone este imposibilă, acesta informează Comisia în această privință.
Articolul 5
(1) Metodele de măsurare de referință care servesc la determinarea valorii parametrilor sunt specificate în anexe. Laboratoarele care folosesc alte metode trebuie să se asigure că rezultatele obținute sunt comparabile.
(2) Recipienții în care se păstrează eșantioanele, agenții sau metodele folosite pentru conservarea unui eșantion parțial în vederea analizării unuia sau mai multor parametri, transportul și stocarea eșantioanelor, precum și pregătirea lor în vederea analizei nu trebuie să poată modifica semnificativ rezultatele acesteia.
Articolul 6
Pentru supravegherea și controlul zonelor afectate, statele membre au libertatea de a stabili, în orice moment, parametri suplimentari față de cei menționați de prezenta directivă.
Articolul 7
(1) Raportul pe care statele membre sunt obligate să-l transmită Comisiei, în conformitate cu articolul 14 din Directiva 78/176/CEE, trebuie să conțină datele referitoare la operațiunile de supraveghere și control care au fost efectuate de organismele desemnate conform articolului 7 alineatul (2) din directiva menționată. Pentru fiecare zonă afectată, aceste date trebuie să cuprindă în special:
-
descrierea locului de prelevare, inclusiv a elementelor fixe care pot fi reprezentate printr-un cod, precum și alte informații de ordin administrativ și geografic. Această descriere se face o singură dată, în momentul creării punctului caracteristic de eșantionare;
-
descrierea metodelor de prelevare folosite;
-
rezultatele măsurării parametrilor a căror determinare este obligatorie, precum și a celor a căror determinare este facultativă, dacă statele membre consideră util acest lucru;
-
metodele de măsurare și de analiză folosite și, la nevoie, limita de detecție a acestora, exactitatea și precizia lor;
-
schimbările introduse în conformitate cu articolul 4 alineatul (3) în ceea ce privește frecvența de eșantionare și de analiză.
(2) Primele informații care vor trebui comunicate conform alineatului (1) sunt cele culese în al treilea an de la notificarea prezentei directive.
(3) Comisia publică sub formă de rezumat, cu acordul prealabil al statului membru respectiv, informațiile care îi sunt furnizate.
(4) Comisia evaluează eficiența procedurii de supraveghere și control a zonelor afectate și prezintă Consiliului, la nevoie, în termen de maximum șase ani de la notificarea prezentei directive, propuneri vizând ameliorarea acestei proceduri și, dacă este cazul, armonizarea metodelor de măsură, inclusiv limita de detecție a acestora, exactitatea și precizia lor, precum și metodele de prelevare a eșantioanelor.
Articolul 8
Statele membre se pot deroga de la dispozițiile prezentei directive în caz de inundații, catastrofe naturale sau circumstanțe meteorologice excepționale.
Articolul 9
Modificările necesare pentru a adapta cuprinsul anexelor la progresul tehnic și științific în ceea ce privește:
-
parametrii din coloana „determinare facultativă”;
-
metodele de măsurare de referință
se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 11.
Articolul 10
(1) Prin prezenta se instituie un comitet pentru adaptarea la progresul tehnic, denumit în continuare „Comitetul”, compus din reprezentanți ai statelor membre și prezidat de un reprezentant al comisiei.
(2) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
Articolul 11
(1) În cazul în care trebuie urmată procedura prevăzută în prezentul articol, comitetul este sesizat de președinte fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
(2) Reprezentantul Comisiei supune comitetului un proiect de măsuri care trebuie luate. Comitetul emite un aviz asupra acestui proiect într-un termen pe care președintele îl poate fixa în funcție de urgența problemei respective. Comitetul se pronunță cu o majoritate de 45 de voturi, voturile statelor membre fiind ponderate în conformitate cu articolul 148 alineatul (2) din tratat. Președintele nu participă la vot.
(3)
(a)
Comisia hotărăște măsurile avute în vedere atunci când acestea sunt conforme cu avizul comitetului;
(b)
atunci când măsurile avute în vedere nu sunt conforme cu avizul comitetului sau când nu există un astfel de aviz, Comisia supune fără întârziere Consiliului o propunere în legătură cu măsurile care trebuie luate. Consiliul hotărăște cu majoritate calificată;
(c)
dacă la expirarea termenului de trei luni de la sesizarea Consiliului, acesta nu adoptă o hotărâre, măsurile propuse sunt adoptate de Comisie.
Articolul 12
La articolul 8 alineatul (1) din Directiva 78/176/CEE, litera (c) se înlocuiește cu următorul text:
„(c)
dacă rezultatele controlului pe care statele membre sunt obligate să-l exercite asupra mediului vizat atestă o degradare în zona considerată sau”.
Articolul 13
Dacă eliminarea deșeurilor necesită, în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) din Directiva 78/176/CEE, eliberarea de autorizații prealabile de către autoritățile competente ale mai multor state membre, statele membre vizate se consultă asupra conținutului și executării programului de control.
Articolul 14
(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de doi ani de la notificarea acesteia. Ele informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 15
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 3 decembrie 1982.