DIRECTIVA 2009/43/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 6 mai 2009
de simplificare a clauzelor și condițiilor de transfer al produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
întrucât:
(1)
Tratatul prevede crearea unei piețe interne, inclusiv eliminarea obstacolelor existente între statele membre în calea liberei circulații a mărfurilor și a serviciilor și instituirea unui sistem care să împiedice denaturarea concurenței în interiorul pieței interne.
(2)
Dispozițiile tratatului referitoare la piața internă se aplică tuturor mărfurilor și serviciilor furnizate contra cost, inclusiv produselor din domeniul apărării, dar nu împiedică statele membre ca, în anumite condiții, să ia alte măsuri în anumite cazuri, atunci când consideră că acest lucru este necesar pentru protecția intereselor lor esențiale în materie de securitate.
(3)
Actele cu putere de lege și actele și măsurile administrative din statele membre cu privire la transferul de produse din domeniul apărării în interiorul Comunității conțin disparități care pot împiedica circulația acestor produse și pot denatura concurența în interiorul pieței interne, reprezentând astfel un obstacol în calea inovării, cooperării industriale și competitivității industriei de apărare în Uniunea Europeană.
(4)
Printre obiectivele urmărite de actele cu putere de lege și actele administrative din statele membre se numără garantarea drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității prin intermediul unor sisteme de control stricte și de restricționare a exportului și proliferării de produse din domeniul apărării către țări terțe și către alte state membre.
(5)
Astfel de restricții privind circulația produselor din domeniul apărării în interiorul Comunității nu pot fi eliminate cu titlu general, prin aplicarea directă a principiilor liberei circulații a mărfurilor și serviciilor, prevăzute în tratat, deoarece acestea pot fi justificate de la caz la caz în conformitate cu articolele 30 sau 296 din tratat, care continuă să fie aplicabile de statele membre, în cazul în care condițiile acestora sunt îndeplinite.
(6)
Prin urmare, este necesar să se armonizeze actele cu putere de lege și actele administrative în domeniu ale statelor membre în așa fel încât să se simplifice transferul intracomunitar de produse din domeniul apărării pentru a se asigura funcționarea adecvată a pieței interne. Prezenta directivă vizează anumite norme și proceduri doar în măsura în care acestea se referă la produse din domeniul apărării și, prin urmare, nu afectează politicile statelor membre privind transferul de produse din domeniul apărării.
(7)
Armonizarea actelor cu putere de lege și a actelor administrative în domeniu ale statelor membre nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor și angajamentelor internaționale ale statelor membre și nici libertății lor de decizie în ceea ce privește politica lor privind exportul de produse din domeniul apărării.
(8)
Statele membre ar trebui să aibă în continuare dreptul de a desfășura și de a dezvolta mecanisme de cooperare interguvernamentală, respectând în același timp dispozițiile prezentei directive.
(9)
Prezenta directivă nu ar trebui să se aplice produselor din domeniul apărării care doar tranzitează teritoriul Comunității, și anume produselor care nu au primit altă destinație vamală decât regimul de tranzit extern sau care au fost plasate într-o zonă liberă sau într-un antrepozit liber unde produsele respective nu trebuie înscrise într-o evidență contabilă operativă aprobată.
(10)
Prezenta directivă ar trebui să vizeze toate produsele din domeniul apărării care corespund celor enumerate în Lista comună a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare (3), inclusiv componentele și tehnologiile aferente acestora.
(11)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere punerii în aplicare a Acțiunii comune 97/817/PESC din 28 noiembrie 1997, adoptată de Consiliu pe baza articolului J.3 din Tratatul privind Uniunea Europeană, referitoare la minele terestre antipersonal (4), și nu ar trebui să aducă atingere ratificării și punerii în aplicare de către statele membre a Convenției privind munițiile cu submuniție, semnată la Oslo la 3 decembrie 2008.
(12)
Obiectivele de garantare a drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității, urmărite în general de actele cu putere de lege și actele administrative din statele membre care limitează transferul de produse din domeniul apărării impun ca transferul acestor produse în interiorul Comunității să fie în continuare supus autorizării din partea statelor membre de origine și asigurării unor garanții din partea statelor membre destinatare.
(13)
Având în vedere garanțiile prevăzute în prezenta directivă privind protejarea acestor obiective, nu ar mai fi necesar ca statele membre să introducă ori să mențină alte restricții pentru a asigura îndeplinirea obiectivelor amintite, în temeiul articolelor 30 și 296 din tratat.
(14)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere aplicării dispozițiilor necesare din motive de politici publice sau de securitate publică. Având în vedere natura și caracteristicile produselor din domeniul apărării, motivele de politică publică, cum ar fi cele referitoare la siguranța transporturilor, siguranța stocurilor, riscul de deturnare și prevenirea criminalității au o importanță deosebită în sensul prezentei directive.
(15)
Prezenta directivă nu aduce atingere aplicării Directivei 91/477/CEE a Consiliului din 18 iunie 1991 privind controlul achiziționării și deținerii de arme (5) și în special dispozițiilor privind formalitățile pentru circulația armelor în Comunitate. De asemenea, prezenta directivă nu aduce atingere aplicării Directivei 93/15/CEE a Consiliului din 5 aprilie 1993 privind armonizarea dispozițiilor referitoare la introducerea pe piață și controlul explozivilor de uz civil (6) și în special dispozițiilor privind transferul munițiilor.
(16)
Orice transfer de produse din domeniul apărării în interiorul Comunității ar trebui să fie în prealabil supus autorizării prin intermediul unor licențe generale, globale sau individuale de transfer, acordate sau publicate de statul membru de pe teritoriul căruia furnizorul dorește să transfere produsele din domeniul apărării. Statele membre ar trebui să poată scuti transferurile de produse din domeniul apărării de obligația autorizării prealabile în cazurile specifice menționate în prezenta directivă.
(17)
Statele membre ar trebui să aibă libertatea de a refuza sau de a acorda autorizații prealabile. În conformitate cu principiile fondatoare ale pieței interne, respectivele autorizații ar trebui să fie valabile pe tot teritoriul Comunității și nu ar trebui să fie cerute alte autorizații de tranzit prin alte state membre sau de intrare pe teritoriul altor state membre.
(18)
Statele membre ar trebui să determine tipul adecvat de licență de transfer pentru produsele sau categoriile de produse din domeniul apărării, pentru fiecare tip de transfer, precum și clauzele și condițiile aferente fiecăreia dintre licențele de transfer, ținând cont de sensibilitatea transferului.
(19)
În ceea ce privește componentele, statele membre ar trebui să se abțină, pe cât posibil, să impună restricții la export, acceptând din partea destinatarului o declarație de utilizare și ținând cont de gradul de integrare a acestor componente în produsele proprii ale destinatarului.
(20)
Statele membre ar trebui să stabilească destinatarii licențelor de transfer în mod nediscriminatoriu, cu excepția cazului în care acest lucru este necesar pentru a-și proteja interesele esențiale de securitate.
(21)
Pentru a facilita transferurile de produse din domeniul apărării, statele membre ar trebui să publice licențele generale de transfer prin care autorizează transferul produselor din domeniul apărării către orice întreprindere care respectă clauzele și condițiile stabilite în fiecare licență generală de transfer.
(22)
Ar trebui publicată o licență generală pentru transferurile de produse din domeniul apărării către forțe armate în scopul creșterii substanțiale a securității furnizării pentru toate statele membre care aleg să achiziționeze astfel de produse în interiorul Comunității.
(23)
Ar trebui publicată o licență generală pentru transferurile de componente către întreprinderi europene autorizate din domeniul apărării pentru a stimula cooperarea între aceste întreprinderi și integrarea acestora, în special prin facilitarea optimizării canalelor de furnizare și a economiilor de scară.
(24)
Statele membre care participă la un program de cooperare interguvernamentală ar trebui să poată publica o licență generală pentru transferurile de produse din domeniul apărării către destinatari din alte state membre participante, după cum este necesar pentru executarea programului respectiv de cooperare. Acest lucru ar îmbunătăți condițiile de participare la programele de cooperare interguvernamentală a întreprinderilor care își au sediul în statele membre participante.
(25)
Statele membre ar trebui să poată publica alte licențe generale de transfer pentru cazurile în care riscurile la adresa drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității sunt foarte mici, ținând cont de natura produselor și a destinatarilor.
(26)
În cazurile în care nu se poate publica o licență generală de transfer, statele membre ar trebui să acorde, la cerere, licențe globale de transfer unor întreprinderi individuale, cu excepția cazurilor stabilite în prezenta directivă. Statele membre ar trebui să aibă posibilitatea de a acorda licențe globale de transfer, cu posibilitatea de reînnoire a acestora.
(27)
Întreprinderile ar trebui să informeze autoritățile competente cu privire la utilizarea licențelor generale de transfer, având în vedere garantarea drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității, precum și pentru a permite raportarea transparentă a transferurilor de produse din domeniul apărării în vederea asigurării unui control democratic.
(28)
Marja de decizie a statelor membre în ceea ce privește stabilirea clauzelor și condițiilor de acordare a licențelor generale, globale și individuale de transfer ar trebui să fie suficient de flexibilă pentru a permite continuarea mecanismelor de cooperare în vigoare care funcționează în cadrul internațional existent privind controlul exporturilor. Deoarece decizia de autorizare sau de refuz al unui export este și ar trebui să rămână la latitudinea fiecărui stat membru, această cooperare ar trebui să se bazeze numai pe coordonarea voluntară a politicilor în domeniul exportului.
(29)
Pentru a compensa înlocuirea progresivă a controlului individual ex-ante cu un control general ex-post în statul membru de origine al produselor din domeniul apărării, ar trebui create condiții de încredere reciprocă prin includerea unor garanții care să asigure faptul că produsele din domeniul apărării nu sunt exportate cu încălcarea restricțiilor la export către țări terțe. Acest principiu ar trebui respectat și în cazurile în care produsele din domeniul apărării fac obiectul mai multor transferuri între state membre înainte de a fi exportate către o țară terță.
(30)
Statele membre cooperează în cadrul instituit prin Poziția comună 2008/944/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2008 de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar (7), prin aplicarea unor criterii comune și a unor mecanisme de consultare și de notificare a refuzurilor în vederea atingerii unei convergențe sporite în ceea ce privește aplicarea politicilor lor în domeniul exportului de produse din domeniul apărării către țări terțe. Prezenta directivă nu ar trebui să împiedice statele membre să stabilească clauzele și condițiile licențelor de transfer pentru produse din domeniul apărării, inclusiv posibile restricții la export, în special acolo unde acest lucru este necesar pentru cooperarea în cadrul respectivei poziții comune.
(31)
Furnizorii ar trebui să informeze destinatarii despre orice restricții cuprinse în licențele de transfer pentru a favoriza încrederea reciprocă în capacitatea destinatarilor de a respecta aceste restricții după transfer, mai ales în cazul unei cereri de export către țări terțe.
(32)
Ar trebui să rămână la latitudinea întreprinderilor să decidă daca avantajele care decurg din posibilitatea de a primi produse din domeniul apărării în temeiul unei licențe generale de transfer justifică cererea de autorizare. Transferurile în cadrul unui grup de întreprinderi ar trebui să beneficieze de o licență generală de transfer în cazul în care membrii grupului sunt autorizați în statele membre în care își au sediul.
(33)
Sunt necesare criterii comune de autorizare pentru a favoriza încrederea reciprocă, mai ales în ceea ce privește capacitatea destinatarilor de a respecta restricțiile la exportul de produse din domeniul apărării primite în temeiul unei licențe de transfer dintr-un alt stat membru.
(34)
Pentru a facilita încrederea reciprocă, destinatarii produselor din domeniul apărării transferate ar trebui să se abțină să exporte aceste produse în cazul în care licența de transfer cuprinde restricții la export.
(35)
Atunci când solicită o licență de export către țări terțe, întreprinderile ar trebui să depună la autoritățile lor competente o declarație conform căreia au respectat toate restricțiile la export legate de transferul de produse din domeniul apărării, impuse de statul membru care a emis licența de transfer. În acest context, se reamintește că mecanismul de consultare între statele membre, astfel cum se prevede în Poziția comună 2008/944/PESC, este deosebit de important.
(36)
Atunci când exportă către o țară terță un produs din domeniul apărării primit în temeiul unei licențe de transfer, întreprinderile ar trebui să prezinte dovada licenței de export în fața autorității vamale competente de la frontiera externă comună a Comunității.
(37)
Lista produselor din domeniul apărării cuprinsă în anexă ar trebui să fie actualizată în strictă conformitate cu Lista comună a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare.
(38)
În vederea instaurării progresive a încrederii reciproce, este necesar ca statele membre să definească măsuri, inclusiv sancțiuni, eficace și suficiente pentru a garanta respectarea dispozițiilor prezentei directive și mai ales a celor referitoare la obligația întreprinderilor de a respecta criteriile comune de autorizare și restricțiile privind utilizarea produselor din domeniul apărării ulterior unui transfer.
(39)
În cazul în care un stat membru de origine are îndoieli întemeiate privind respectarea de către un destinatar autorizat a oricărei condiții cuprinse în licența sa generală de transfer, sau în cazul în care un stat membru care acordă licențe de transfer consideră că politica publică, securitatea publică sau interesele sale esențiale privind securitatea ar putea fi afectate, statul respectiv ar trebui nu numai să informeze celelalte state membre și Comisia, dar și să poată suspenda provizoriu orice licență de transfer care privește destinatarul în cauză, ținând cont de responsabilitatea sa privind garantarea drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității.
(40)
Pentru a stimula încrederea reciprocă, aplicarea actelor cu putere de lege și a actelor și măsurilor administrative adoptate pentru a asigura respectarea prezentei directive ar trebui amânată. Acest lucru ar permite, înainte de aplicarea dispozițiilor respective, evaluarea progresului obținut pe baza unui raport pregătit de Comisie, care se bazează pe informațiile trimise de statele membre cu privire la măsurile luate.
(41)
Comisia ar trebui să publice cu regularitate un raport privind punerea în aplicare a prezentei directive, care poate fi însoțit, după caz, de propuneri legislative.
(42)
Prezenta directivă nu aduce atingere existenței sau instituirii de uniuni regionale între Belgia și Luxemburg, sau între Belgia, Luxemburg și Olanda, astfel cum este prevăzut în articolul 306 din tratat.
(43)
Deoarece obiectivul prezentei directive, și anume simplificarea normelor și procedurilor aplicabile transferurilor intracomunitare de produse din domeniul apărării pentru a se asigura buna funcționare a pieței interne nu poate fi îndeplinit în mod satisfăcător de către statele membre din cauza divergențelor existente între procedurile actuale de acordare a licențelor și a caracterului transfrontalier al transferurilor și, prin urmare, poate fi îndeplinit mai bine la nivelul Comunității, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat în respectivul articol, prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului respectiv.
(44)
Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să se adopte în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (8).
(45)
Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să modifice anexa. Deoarece măsurile respective au un domeniu general de aplicare și sunt destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, acestea trebuie să se adopte în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.
(46)
În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional pentru o mai bună legiferare (9), statele membre sunt încurajate să elaboreze, pentru ele însele și în interesul Comunității, propriile tabele care să ilustreze, în măsura posibilității, corespondența dintre prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
CAPITOLUL 1
OBIECTUL, DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiectul
(1) Obiectivul prezentei directive este de a simplifica normele și procedurile aplicabile transferului intracomunitar de produse din domeniul apărării pentru a asigura funcționarea corectă a pieței interne.
(2) Prezenta directivă nu aduce atingere libertății de decizie a statelor membre în ceea ce privește politicile în domeniul exportului de produse din domeniul apărării.
(3) Aplicarea prezentei directive este sub rezerva articolelor 30 și 296 din tratat.
(4) Prezenta directivă nu aduce atingere posibilității statelor membre de a menține și de a dezvolta mecanisme de cooperare interguvernamentală, respectând în același timp dispozițiile prezentei directive.
Articolul 2
Domeniul de aplicare
Prezenta directivă se aplică produselor din domeniul apărării, astfel cum sunt menționate în anexă.
Articolul 3
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(1)
„produs din domeniul apărării” înseamnă orice produs prezentat în anexă;
(2)
„transfer” înseamnă orice expediere sau mutare a unui produs din domeniul apărării de la un furnizor către un destinatar dintr-un alt stat membru;
(3)
„furnizor” înseamnă persoana fizică sau juridică cu reședința/sediul în Comunitate care are răspunderea juridică pentru transfer;
(4)
„destinatar” înseamnă persoana fizică sau juridică cu reședința/sediul în Comunitate care are răspunderea juridică pentru primirea unui transfer;
(5)
„licență de transfer” înseamnă o autorizație eliberată furnizorilor de către o autoritate națională dintr-un stat membru pentru a transfera produse din domeniul apărării către un destinatar dintr-un alt stat membru;
(6)
„licență de export” înseamnă o autorizație de a furniza produse din domeniul apărării către o persoană fizică sau juridică din orice țară terță;
(7)
„tranzit prin” înseamnă transportul produselor din domeniul apărării prin unul sau mai multe state membre, altele decât statul membru de origine și statul membru destinatar.
CAPITOLUL II
LICENȚE DE TRANSFER
Articolul 4
Dispoziții generale
(1) Transferul de produse din domeniul apărării între statele membre face obiectul unei autorizații prealabile. Nu sunt necesare alte autorizații din partea altor state membre pentru tranzitul de produse din domeniul apărării prin state membre sau pentru intrarea pe teritoriul statului membru unde se află destinatarul acestor produse, fără a aduce atingere aplicării dispozițiilor necesare din motive de securitate publică sau de politici publice, cum ar fi, printre altele, cele referitoare la siguranța transporturilor.
(2) Fără a aduce atingere alineatului (1), statele membre pot scuti transferurile de produse din domeniul apărării de la obligația autorizării prealabile, menționată în respectivul alineat, în cazul în care:
(a)
furnizorul sau destinatarul este un organism guvernamental sau face parte din forțele armate;
(b)
furnizările sunt efectuate de Uniunea Europeană, NATO, IAEA sau alte organizații interguvernamentale pentru îndeplinirea sarcinilor lor;
(c)
transferul este necesar pentru punerea în aplicare a unui program de cooperare între statele membre privind armamentul;
(d)
transferul are legătură cu ajutoarele umanitare trimise în cazul unui dezastru sau ia forma unei donații într-o situație de urgență;
(e)
transferul este necesar pentru sau după reparare, întreținere, expunere sau demonstrație.
(3) La cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă, Comisia poate modifica alineatul (2) pentru a include cazurile în care:
(a)
transferul are loc în condiții care nu afectează politicile publice sau securitatea publică;
(b)
obligația de autorizare prealabilă a devenit incompatibilă cu angajamentele internaționale ale statelor membre în urma adoptării prezentei directive; sau
(c)
este necesar pentru cooperarea interguvernamentală, astfel cum este menționat la articolul 1 alineatul (4).
Măsurile respective, destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive prin completarea acesteia se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 14 alineatul (2).
(4) Statele membre se asigură că furnizorii care doresc să transfere produse din domeniul apărării de pe teritoriile acestora pot utiliza licențe generale de transfer sau pot solicita licențe individuale sau globale de transfer, în conformitate cu articolele 5, 6 și 7.
(5) Statele membre stabilesc tipul de licență de transfer pentru produsele sau categoriile de produse din domeniul apărării în cauză, în conformitate cu dispozițiile prezentului articol și ale articolelor 5, 6 și 7.
(6) Statele membre stabilesc toate clauzele și condițiile licențelor de transfer, inclusiv orice restricții privind exportul de produse din domeniul apărării către persoane fizice sau juridice din țări terțe, având în vedere, printre altele, riscurile pentru garantarea drepturilor omului, a păcii, a securității și a stabilității. Statele membre pot opta, cu respectarea legislației comunitare, să solicite asigurări de utilizare finală, inclusiv certificate de utilizator final.
(7) Statele membre stabilesc clauzele și condițiile licențelor de transfer pentru componente pe baza unei evaluări a sensibilității transferului conform, printre altele, criteriilor următoare:
(a)
natura componentelor în legătură cu produsele în care urmează a fi încorporate și în legătură cu orice utilizare finală a produselor finite, care ar putea provoca îngrijorare;
(b)
importanța componentelor în raport cu produsele în care vor fi încorporate.
(8) Cu excepția cazului în care statele membre consideră că transferul de componente este sensibil, acestea se abțin să impună orice restricții privind exportul de componente, dacă destinatarul prezintă o declarație de utilizare în care afirmă că componentele supuse licenței de transfer respective sunt integrate sau vor fi integrate în propriile sale produse și nu pot fi ulterior transferate sau exportate ca atare decât în scopul întreținerii sau al reparării.
(9) Statele membre pot retrage, suspenda sau limita în orice moment utilizarea licențelor de transfer pe care le-au emis, din motive de protecție a propriilor interese esențiale de securitate, din motive de politici publice sau de securitate publică, sau ca urmare a nerespectării clauzelor și condițiilor cuprinse în licența de transfer.
Articolul 5
Licențe generale de transfer
(1) Statele membre publică licențe generale de transfer autorizând în mod direct furnizorii care își au sediul pe teritoriile lor respective și care respectă clauzele și condițiile cuprinse în licența de transfer să efectueze transferuri de produse din domeniul apărării, specificate în licența generală de transfer, către una sau mai multe categorii de destinatari dintr-un alt stat membru.
(2) Fără a aduce atingere articolului 4 alineatul (2), licențele generale de transfer sunt publicate cel puțin în cazurile în care:
(a)
destinatarul face parte din forțele armate ale unui stat membru sau este o autoritate contractantă în domeniul apărării, făcând achiziții pentru uzul exclusiv al forțelor armate ale unui stat membru;
(b)
destinatarul este o întreprindere autorizată în conformitate cu articolul 9;
(c)
transferul are loc în vederea unor demonstrații, evaluări sau expoziții;
(d)
transferul are loc pentru întreținere și reparații, în cazul în care destinatarul este furnizorul de origine al produselor din domeniul apărării.
(3) Statele membre care participă la un program de cooperare interguvernamentală cu privire la dezvoltarea, fabricarea și utilizarea unuia sau a mai multor produse din domeniul apărării pot publica o licență generală de transfer pentru transferurile către alte state membre participante la program, după cum este necesar pentru funcționarea programului respectiv.
(4) Fără a aduce atingere altor dispoziții din prezenta directivă, statele membre pot defini condițiile de înregistrare înaintea primei utilizări a unei licențe generale de transfer.
Articolul 6
Licențe globale de transfer
(1) Statele membre decid să acorde licențe globale de transfer unui furnizor individual la cererea acestuia, autorizând transferuri de produse din domeniul apărării către destinatari dintr-unul sau mai multe state membre.
(2) Statele membre prevăd în cadrul fiecărei licențe globale de transfer produsele sau categoriile de produse din domeniul apărării supuse licenței respective și destinatarii sau categoria de destinatari autorizați.
O licență globală de transfer se acordă pe o perioadă de trei ani, cu posibilitatea de reînnoire de către statul membru.
Articolul 7
Licențe individuale de transfer
Statele membre decid să acorde licențe individuale de transfer unui furnizor individual la cererea acestuia, autorizând un singur transfer al unei cantități specifice de produse specifice din domeniul apărării, care vor fi trimise printr-unul sau mai multe transporturi către un singur destinatar, atunci când:
(a)
cererea de licență de transfer este limitată la un singur transfer;
(b)
este necesar pentru protejarea intereselor esențiale de securitate ale statului membru, sau din motive de politici publice;
(c)
este necesar pentru îndeplinirea obligațiilor și a angajamentelor internaționale ale statelor membre; sau
(d)
un stat membru are motive întemeiate să considere că furnizorul nu va putea să respecte toate clauzele și condițiile necesare pentru a i se acorda o licență globală de transfer.
CAPITOLUL III
INFORMAȚII, AUTORIZARE ȘI EXPORT DUPĂ TRANSFER
Articolul 8
Informații din partea furnizorilor
(1) Statele membre se asigură că furnizorii de produse din domeniul apărării informează destinatarii cu privire la clauzele și condițiile licenței de transfer, inclusiv cu privire la restricții, privind utilizarea finală sau exportul produselor din domeniul apărării.
(2) Statele membre se asigură că furnizorii informează în timp util autoritățile competente ale statului membru de pe teritoriul căruia doresc să transfere produse din domeniul apărării despre intenția lor de a folosi o licență generală de transfer pentru prima dată. Statele membre pot determina informațiile suplimentare care pot fi solicitate privind produsele din domeniul apărării transferate sub o licență generală de transfer.
(3) Statele membre se asigură și verifică periodic că furnizorii țin evidențe detaliate și complete ale transferurilor lor, în conformitate cu legislația în vigoare din statul membru respectiv și stabilesc cerințele privind raportarea aferente utilizării unei licențe generale, globale sau individuale, de transfer. Aceste evidențe includ documente comerciale ce conțin următoarele informații:
(a)
descrierea produsului din domeniul apărării și referința acestuia, conform listei din anexă;
(b)
cantitatea și valoarea produsului din domeniul apărării;
(c)
datele transferului;
(d)
numele și adresa furnizorului și a destinatarului;
(e)
atunci când se cunoaște, utilizarea finală și utilizatorul final al produsului din domeniul apărării;
(f)
dovada că informațiile privind o restricție la export aferentă unei licențe de transfer au fost transmise destinatarului produselor din domeniul apărării.
(4) Statele membre se asigură că furnizorii țin evidențele menționate la alineatul (3) pentru o perioadă cel puțin egală cu cea prevăzută în legislația națională relevantă privind cerințele de ținere a evidențelor pentru operatorii economici în vigoare în respectivul stat membru, și, în orice caz, nu mai puțin de trei ani de la sfârșitul anului calendaristic în care a avut loc transferul. Acestea sunt furnizate la cererea autorităților competente din statul membru de pe teritoriul căruia furnizorul a transferat produsele din domeniul apărării.
Articolul 9
Autorizare
(1) Statele membre desemnează autoritățile competente care să asigure autorizarea destinatarilor, care își au sediul pe teritoriile lor, de produse din domeniul apărării în temeiul licențelor de transfer publicate de alte state membre, în conformitate cu articolul 5 alineatul (2) litera (b).
(2) Autorizarea stabilește credibilitatea unei întreprinderi destinatare, în special în ceea ce privește capacitatea sa de a respecta restricțiile privind exportul de produse din domeniul apărării primite în temeiul unei licențe de transfer dintr-un alt stat membru. Credibilitatea se evaluează în conformitate cu următoarele criterii:
(a)
experiența dovedită în materie de activități în domeniul apărării, ținând în special seama de istoricul întreprinderii în ceea ce privește respectarea restricțiilor la export, de orice hotărâre judecătorească în materie, de orice autorizație de a fabrica sau comercializa produse din domeniul apărării și de angajarea unui personal de conducere cu experiență;
(b)
activitatea industrială relevantă în materie de produse din domeniul apărării în interiorul Comunității, în special capacitatea de integrare a sistemelor/subsistemelor;
(c)
desemnarea unui membru cu experiență al organului executiv de conducere ca responsabil personal de transferuri și exporturi;
(d)
un angajament scris al întreprinderii, semnat de membrul organului executiv de conducere menționat la litera (c), potrivit căruia întreprinderea va lua toate măsurile necesare pentru a respecta și a asigura respectarea tuturor condițiilor specifice legate de utilizarea finală și de exportul oricărui produs specific sau al oricărei componente specifice primit(e);
(e)
un angajament scris al întreprinderii, semnat de membrul organului executiv de conducere menționat la litera (c), de a face toate eforturile pentru a furniza autorităților competente informații detaliate ca răspuns la cererile și investigațiile privind utilizatorii finali sau utilizarea finală a tuturor produselor exportate, transferate sau primite de întreprindere în temeiul unei licențe de transfer dintr-un alt stat membru; și
(f)
o descriere, contrasemnată de membrul organului executiv de conducere menționat la litera (c), a programului intern de asigurare a conformității sau a sistemului de gestionare a transferurilor și a exporturilor, aplicat în cadrul întreprinderii. Această descriere trebuie să conțină informații privind resursele tehnice, umane și organizaționale destinate gestionării transferurilor și a exporturilor, ierarhia în materie de răspundere în structura întreprinderii, procedurile interne de audit, sensibilizarea și instruirea personalului, mecanismele de securitate fizică și tehnică, ținerea evidențelor și trasabilitatea transferurilor și a exporturilor.
(3) Certificatele conțin următoarele informații:
(a)
autoritatea competentă care eliberează certificatul;
(b)
numele și adresa destinatarului;
(c)
o declarație din partea destinatarului privind îndeplinirea criteriilor menționate la alineatul (2); și
(d)
data eliberării și perioada de valabilitate a certificatului.
Termenul de valabilitate al certificatului, menționat la litera (d), nu poate, în niciun caz, să depășească cinci ani.
(4) Certificatele pot să conțină și alte condiții privind cele de mai jos:
(a)
furnizarea de informații necesare pentru verificarea respectării criteriilor menționate la alineatul (2);
(b)
suspendarea sau retragerea certificatului.
(5) Autoritățile competente examinează cel puțin la fiecare trei ani respectarea de către destinatar a criteriilor menționate la alineatul (2), precum și a oricărei condiții cuprinse în certificatele menționate la alineatul (4).
(6) Statele membre recunosc orice certificate emise în conformitate cu prezenta directivă într-un alt stat membru.
(7) Dacă o autoritate competentă constată că titularul unui certificat, care își are sediul pe teritoriul statului membru respectiv, nu mai îndeplinește criteriile menționate la alineatul (2) sau orice condiții menționate la alineatul (4), aceasta ia măsurile corespunzătoare. Aceste măsuri pot include retragerea certificatului. Autoritatea competentă informează Comisia și celelalte state membre cu privire la decizia sa.
(8) Statele membre publică și actualizează cu regularitate o listă a destinatarilor autorizați și informează Comisia, Parlamentul European și celelalte state membre cu privire la acest lucru.
Comisia pune la dispoziția publicului pe pagina sa de Internet un registru central al destinatarilor autorizați de către statele membre.
Articolul 10
Restricții la export
Statele membre se asigură că, atunci când solicită o licență de export, destinatarii produselor din domeniul apărării declară autorităților lor competente, în cazul în care produsele respective primite în temeiul unei licențe de transfer dintr-un alt stat membru sunt însoțite de restricții la export, că au respectat clauzele privind acele restricții, inclusiv, în funcție de caz, că au obținut acordul necesar din partea statului membru de origine.
CAPITOLUL IV
PROCEDURI VAMALE ȘI COOPERARE ADMINISTRATIVĂ
Articolul 11
Proceduri vamale
(1) Statele membre se asigură că, atunci când îndeplinesc formalitățile pentru exportul produselor din domeniul apărării la biroul vamal responsabil pentru prelucrarea declarațiilor de export, exportatorul face dovada că au fost obținute toate licențele de export necesare.
(2) Fără a aduce atingere Regulamentului (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului din 12 octombrie 1992 de instituire a Codului Vamal Comunitar (10), un stat membru poate, de asemenea, pe parcursul unei perioade care să nu depășească 30 de zile lucrătoare, să suspende procedura de export de pe teritoriul său a produselor din domeniul apărării, primite dintr-un alt stat membru în temeiul unei licențe de transfer și încorporate într-un alt produs din domeniul apărării sau, dacă este necesar, să împiedice într-un alt mod ca produsele respective să părăsească Comunitatea de pe teritoriul său, în cazul în care consideră că:
(a)
în momentul acordării licenței de export nu au fost luate în considerare informații relevante; sau
(b)
circumstanțele s-au schimbat considerabil de la acordarea licenței de export.
(3) Statele membre pot prevedea ca formalitățile vamale pentru exportul produselor din domeniul apărării să fie îndeplinite numai la anumite birouri vamale.
(4) Statele membre care fac opțiunea prevăzută la alineatul (3) informează Comisia cu privire la birourile vamale respective. Comisia publică aceste informații în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 12
Schimbul de informații
Statele membre, acționând împreună cu Comisia, iau toate măsurile corespunzătoare pentru instituirea unei cooperări directe și a unui schimb de informații între autoritățile lor naționale competente.
CAPITOLUL V
ACTUALIZAREA LISTEI PRODUSELOR DIN DOMENIUL APĂRĂRII
Articolul 13
Adaptarea anexei
(1) Comisia actualizează lista produselor din domeniul apărării, prevăzută în anexă, astfel încât să corespundă în mod strict Listei comune a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare.
(2) Măsurile respective, destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 14 alineatul (2).
Articolul 14
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de un comitet.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din respectiva decizie.
CAPITOLUL VI
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 15
Măsuri de salvgardare
(1) Dacă un stat membru care acordă licențe de transfer consideră că există un risc major ca un destinatar autorizat în conformitate cu articolul 9 în alt stat membru să nu respecte o condiție cuprinsă într-o licență generală de transfer sau dacă un stat membru care acordă licențe de transfer consideră că politicile publice, securitatea publică sau interesele sale esențiale privind securitatea ar putea fi afectate, statul respectiv informează celălalt stat membru și solicită verificarea situației.
(2) În cazul în care îndoielile menționate la alineatul (1) continuă să persiste, statul membru care a acordat licența poate să suspende provizoriu efectele licenței sale generale de transfer în ceea ce privește destinatarii în cauză. Acesta informează celelalte state membre și Comisia cu privire la motivele măsurii de salvgardare. Statul membru care a adoptat măsura de salvgardare respectivă poate decide să o abroge în cazul în care consideră că aceasta nu mai este justificată.
Articolul 16
Sancțiuni
Statele membre stabilesc norme privind sancțiunile aplicabile încălcărilor dispozițiilor adoptate în vederea punerii în aplicare a prezentei directive, în special în cazul furnizării de informații false sau incomplete, solicitate în temeiul articolului 8 alineatul (1) sau al articolului 10, în ceea ce privește respectarea restricțiilor la export incluse într-o licență de transfer. Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a normelor respective. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare.
Articolul 17
Evaluare și raportare
(1) Până la 30 iunie 2012 Comisia prezintă un raport privind măsurile luate de statele membre în vederea transpunerii prezentei directive, și în special a articolelor 9-12 și a articolului 15 din aceasta.
(2) Până la 30 iunie 2016 Comisia evaluează punerea în aplicare a prezentei directive și transmite Parlamentului European și Consiliului un raport în această privință. Comisia evaluează în special dacă și în ce măsură obiectivele prezentei directive au fost atinse cu privire, printre altele, la funcționarea pieței interne. În raportul său, Comisia evaluează aplicarea articolelor 9-12 și a articolului 15 din prezenta directivă, precum și impactul acesteia asupra dezvoltării unei piețe europene a echipamentelor de apărare și a unei baze industriale și tehnologice europene în domeniul apărării, având în vedere, printre altele, situația întreprinderilor mici și mijlocii. Dacă este cazul, raportul este însoțit de o propunere legislativă.
Articolul 18
Transpunere
(1) Statele membre adoptă și publică cel târziu până la 30 iunie 2011, actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive. Acestea comunică de îndată Comisiei textul măsurilor respective.
Statele membre aplică măsurile respective începând cu 30 iunie 2012.
Atunci când statele membre adoptă respectivele măsuri, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o astfel de trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea prin care se efectuează această trimitere.
(2) Statele membre comunică Comisiei textele principalelor dispoziții de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 19
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării ei în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 20
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 6 mai 2009.