31991L0439
L 237/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 29 iulie 1991
privind permisele de conducere
(91/439/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 75,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât, în sensul politicii comune de transport și pentru a contribui la îmbunătățirea siguranței traficului rutier, precum și pentru a facilita circulația persoanelor stabilite într-un alt stat membru decât cel în care au luat examenul pentru permis de conducere, este de dorit existența unui model comunitar pentru permisul de conducere național, fără nici o obligație de schimbare a permiselor;
întrucât prima măsură în acest sens a fost luată în Directiva 80/1263/CEE, prima directivă a Consiliului privind introducerea unui permis de conducere comunitar din 4 decembrie 1980 (4), care stabilea un model comunitar pentru permisul național și recunoașterea reciprocă a permiselor naționale de către statele membre, precum și schimbarea permiselor de către posesorii care își schimbă domiciliul stabil sau locul de muncă dintr-un stat membru în altul; întrucât trebuie să se continue progresul înregistrat;
întrucât se recomandă adaptarea modelului comunitar de permis național, stabilit de Directiva 80/1263/CEE, pentru a ține seama, inter alia, de armonizarea categoriilor și subcategoriilor de vehicule și pentru a face permisele mai ușor de înțeles atât în interiorul, cât și în exteriorul Comunității;
întrucât, din motive de siguranță rutieră, se recomandă stabilirea condițiilor minime pentru emiterea unui permis de conducere;
întrucât, în temeiul articolului 3 din Directiva 80/1263/CEE, adoptarea dispozițiilor finale care generalizează, în Comunitate, categoriile de vehicule menționate în acest articol ar trebui să se realizeze fără posibilitatea de derogare și la fel ar trebui să se procedeze și cu condițiile de legalizare a permiselor de conducere;
întrucât ar trebui să se prevadă posibilitatea de subdivizare a categoriilor de vehicule menționate pentru a favoriza, în special, accesul treptat la conducerea acestor vehicule în interesul siguranței rutiere și pentru a ține seama de situațiile naționale existente;
întrucât ar trebui adoptate dispoziții specifice pentru a facilita conducerea vehiculelor de către persoanele cu handicap fizic;
întrucât, în temeiul articolului 10 din Directiva 80/1263/CEE, este necesară o armonizare mai detaliată a normelor pentru examenele și acordarea permiselor de conducere; întrucât, în acest scop, ar trebui să se definească cunoștințele teoretice, aptitudinile și cunoștințele practice referitoare la conducerea autovehiculelor, iar examenul pentru permis de conducere ar trebui să se bazeze pe noțiunile respective; întrucât se recomandă redefinirea normelor minime referitoare la aptitudinile fizice și psihice pentru conducerea acestor autovehicule;
întrucât dispozițiile stabilite în articolul 8 din Directiva 80/1263/CEE, în special obligația de schimbare a permiselor de conducere în termen de un an de la schimbarea domiciliului stabil, constituie un obstacol pentru libera circulație a persoanelor; întrucât acest lucru este inadmisibil, având în vedere progresul realizat în direcția integrării europene;
întrucât, în afară de aceasta, din motive de siguranță rutieră și de trafic, statele membre ar trebui să aibă posibilitatea să aplice tuturor posesorilor de permis, care s-au stabilit pe teritoriul acestora, dispozițiile naționale privind retragerea, suspendarea și anularea permiselor de conducere,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
(1) Statele membre introduc un permis de conducere național pe baza modelului comunitar, descris în anexa I, conform dispozițiilor din prezenta directivă.
(2) Permisele de conducere emise de statele membre se recunosc reciproc.
(3) Dacă posesorul unui permis de conducere național valabil se stabilește într-un alt stat membru decât cel care a emis permisul, statul membru gazdă poate aplica posesorului de permis legislația națională în ceea ce privește termenul de valabilitate al permisului, controalele medicale și regimul de taxe și poate introduce, în permis, orice informații indispensabile administrației.
Articolul 2
(1) Emblema de pe pagina 1 a modelului comunitar pentru permise de conducere conține semnul distinctiv al statului membru care emite permisul.
(2) Statele membre iau toate măsurile necesare pentru a evita riscul falsificării permisului de conducere.
(3) Statele membre pot, cu acordul Comisiei, să modifice modelul prezentat în anexa I, dacă acest lucru este necesar pentru prelucrarea pe calculator a permisului de conducere.
Articolul 3
(1) Permisul de conducere prevăzut în articolul 1 autorizează conducerea vehiculelor din următoarele categorii:
Categoria A
-
motociclete cu sau fără ataș.
Categoria B
-
autovehicule cu greutatea maximă autorizată de maximum 3 500 kilograme și care au maximum opt locuri, în afară de locul conducătorului auto; autovehiculele din categoria respectivă se pot combina cu o remorcă cu o greutate maximă autorizată care nu depășește 750 kilograme;
-
combinațiile dintre un vehicul de remorcare din categoria B și o remorcă, dacă greutatea maximă autorizată a combinației nu depășește 3 500 kilograme și greutatea maximă autorizată a remorcii nu depășește greutatea descărcată a vehiculelor de remorcare.
Categoria B + E
-
combinația de vehicule alcătuită dintr-un vehicul de remorcare din categoria B și o remorcă, dacă această combinație nu intră în categoria B.
Categoria C
-
alte autovehicule decât cele din categoria D și a căror greutate maximă autorizată depășește 3 500 kilograme; autovehiculele din categoria respectivă se pot combina cu o remorcă cu o greutate maximă autorizată ce nu depășește 750 kilograme.
Categoria C + E
-
combinații de vehicule în care vehiculul de remorcare este din categoria C și remorca acestuia are o greutate maximă autorizată mai mare de 750 kilograme.
Categoria D
-
autovehiculele utilizate pentru transportul de persoane și care au mai mult de opt locuri, în afară de cel al conducătorului auto; autovehiculele din această categorie se pot combina cu o remorcă ce are greutatea maximă autorizată de cel mult 750 kilograme.
Categoria D + E
-
combinații de vehicule în care vehiculul de remorcare este din categoria D și remorca acestuia are o greutate maximă autorizată mai mare de 750 kilograme.
(2) În cadrul categoriilor A, B, B + E, C, C + E, D și D + E, se poate emite un permis de conducere special pentru conducerea vehiculelor din următoarele subcategorii:
Subcategoria A1
-
motorete cu o capacitate cu o capacitate de maximum 125 cm3 și o putere de maximum 11 kW.
Subcategoria B1
-
triciclete și cuadriciclete motorizate.
Subcategoria C1
-
alte autovehicule decât cele din categoria D, cu o greutate maximă autorizată mai mare de 3 500 kilograme, dar mai mică de 7 500 kilograme; autovehiculele din această categorie se pot combina cu o remorcă a cărei greutate maximă autorizată nu este mai mare de 750 kilograme.
Subcategoria C1 + E
-
combinație de vehicule în care vehiculul de remorcare este din categoria C1 și remorca acestuia are o greutate maximă autorizată mai mare de 750 kilograme, cu condiția ca greutatea maximă autorizată a combinației să nu depășească 12 000 kilograme și greutatea maximă autorizată a remorcii să nu depășească greutatea descărcată a vehiculului de remorcare.
Subcategoria D1
-
autovehicule utilizate pentru transportul de călători și care au mai mult de opt locuri în afară de locul conducătorului auto, dar nu mai mult de 16 locuri în afară de locul conducătorului auto; autovehiculele din această subcategorie se pot combina cu o remorcă cu greutatea maximă autorizată de cel mult 750 kilograme.
Subcategoria D1 + E
-
combinații de vehicule în care vehiculul de remorcare este din subcategoria D1 și remorca acestuia are o greutate maximă autorizată mai mare de 750 kilograme, cu condiția ca:
-
în primul rând, greutatea maximă autorizată a combinației astfel obținute să nu depășească 12 000 kilograme și greutatea maximă autorizată a remorcii să nu depășească greutatea descărcată a vehiculului de remorcare;
-
în al doilea rând, remorca să nu se folosească pentru transportul de persoane.
(3) În sensul prezentului articol:
-
„autovehicul” înseamnă un vehicul autopropulsat care se deplasează pe o șosea datorită energiei proprii și care nu este vehicul pe șine;
-
„tricicletă” și „cuadricicletă” înseamnă orice vehicul cu trei și, respectiv, patru roți din categoria B cu o viteză maximă proiectată mai mare de 50 km/h sau acționat de un motor cu ardere internă cu aprindere cu bujie, cu o capacitate cilindrică mai mare de 50 cm3 sau orice alt motor cu putere echivalentă. Greutatea descărcată a vehiculelor propulsate electric se calculează fără greutatea bateriei.
Statele membre pot stabili norme pentru valori mai mici sau mai mari ale greutății descărcate, la fel pentru capacitatea cilindrică sau puterea maximă;
-
„motocicletă” reprezintă orice vehicul cu două roți cu o viteză maximă proiectată mai mare de 50 km/h, dacă este acționat de un motor cu ardere internă, cu o capacitate cilindrică mai mare de 50 cm3; o motocicletă combinată cu un ataș suportă același tratament ca acest vehicul;
-
„autovehicul” reprezintă orice vehicul acționat de motor, altul decât o motocicletă, care se utilizează de obicei pentru transportul rutier de călători sau mărfuri sau pentru tractarea, pe șosea, a vehiculelor utilizate pentru transportul de călători sau mărfuri. Acest termen include troleibuzele, adică vehiculele conectate la un conductor electric și care nu merg pe șine. Acesta nu include tractoarele agricole și forestiere;
-
„tractor agricol sau forestier” reprezintă orice autovehicul care se deplasează pe roți sau șine, care are cel puțin două osii, a cărui principală funcție este puterea de tracțiune, care este proiectat special pentru a trage, împinge sau a pune în funcțiune anumite unelte, mașini sau remorci utilizate în operații agricole sau forestiere și a cărui utilizare pentru transportul rutier de călători sau mărfuri sau pentru tractarea, pe șosea, a vehiculelor pentru transportul de călători sau mărfuri este doar o funcție secundară.
(4) Statele membre pot, după consultarea Comisiei, să reducă vitezele indicate în alineatul (3) a doua și a treia liniuță, cu condiția specificării noilor viteze în permisul de conducere.
(5) Pentru subcategoria A1, statele membre pot să impună norme restrictive suplimentare.
(6) Statele membre pot, cu acordul Comisiei, să excludă de la aplicarea prezentului articol anumite tipuri de autovehicule, cum sunt vehiculele speciale pentru persoanele cu handicap.
Articolul 4
(1) Permisele de conducere precizează condițiile în care conducătorul auto este autorizat să conducă.
(2) Dacă, datorită unui handicap fizic, se autorizează conducerea numai pentru anumite categorii de vehicule sau pentru vehicule adaptate, se include proba de aptitudini și cunoștințe practice prevăzute la articolul 7 pentru vehiculul respectiv.
Articolul 5
(1) Emiterea permiselor de conducere conform prezentului articol trebuie să respecte următoarele condiții:
(a)
permisele pentru categoriile C și D se emit numai conducătorilor auto care au deja dreptul să conducă vehicule din categoria B;
(b)
permisele pentru categoriile B + E, C + E, D + E se emit numai conducătorilor auto care au deja dreptul să conducă vehicule din categoriile B, C și, respectiv, D.
(2) Valabilitatea permiselor de conducere se stabilește după cum urmează:
(a)
permisele acordate pentru categoria C + E sau D + E sunt valabile pentru combinațiile de vehicule din categoria B + E;
(b)
permisele acordate pentru categoria C + E sunt valabile pentru categoria D + E, atât timp cât posesorii acestora au dreptul să conducă vehicule din categoria D.
(3) Statele membre pot să acorde pentru conducerea pe teritoriul acestora următoarele echivalări:
(a)
pentru tricicletele și cuadricicletele acționate de motor, un permis pentru categoria A sau A1;
(b)
pentru motorete, un permis pentru categoria B.
(4) Statele membre pot, după consultarea Comisiei, să autorizeze conducerea pe teritoriul acestora a:
(a)
vehiculelor din categoria D1 (maximum 16 locuri, în afară de locul conducătorului auto și greutatea maximă autorizată de 3 500 kilograme, fără includerea echipamentelor speciale proiectate pentru transportul călătorilor infirmi) de către posesorii, care au peste 21 de ani, ai unui permis de conducere din categoria B care a fost obținut cu cel puțin doi ani în urmă, cu condiția ca vehiculele să fie utilizate de organizații nonprofit în scopuri sociale și ca cei care le conduc să-și ofere serviciile în mod voluntar;
(b)
vehiculelor cu o greutate maximă autorizată mai mare de 3 500 kilograme de către posesorii care au peste 21 de ani, ai unui permis de conducere pentru categoria B care a fost obținut cu cel puțin doi ani înainte, cu condiția ca vehiculele să fie destinate utilizării, în principal, doar în stare fixă în scopuri de instructaj sau reacreativ și să fie utilizate de organizații nonprofit în scopuri sociale și ca vehiculele să fi fost modificate, astfel încât să nu fie posibilă utilizarea acestora nici pentru transportul a mai mult de nouă persoane, nici pentru transportul altor mărfuri, decât cele strict necesare scopului acestora.
Articolul 6
(1) Vârsta minimă pentru emiterea permiselor de conducere este după cum urmează:
(a)
16 ani:
-
pentru subcategoria A1;
-
pentru subcategoria B1;
(b)
18 ani:
-
pentru categoria A; totuși, pentru accesul la conducerea motocicletelor cu o putere mai mare de 25 kW sau cu un raport putere/greutate mai mare de 0,16 kW/kg (sau motocicletele cu ataș cu raportul putere/greutate mai mare de 0,16 kW/kg) este necesară o experiență de minimum doi ani pe motociclete cu specificații tehnice inferioare, cu un permis pentru categoria A; pentru candidații de cel puțin 21 de ani, se poate renunța la condiția menționată cu privire la experiență, sub rezerva trecerii de către candidat a unei probe speciale de aptitudini și cunoștințe practice;
-
pentru categoriile B, B + E;
-
pentru categoriile C, C + E și subcategoriile C1, C1 + E, fără a aduce atingere dispozițiilor pentru conducerea acestor vehicule din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85 al Consiliului din 20 decembrie 1985 privind armonizarea anumitor legislații sociale referitoare la transportul rutier (5);
(c)
21 de ani:
-
pentru categoriile D și D + E și subcategoriile D1, D1 + E, fără a aduce atingere dispozițiilor pentru conducerea acestor vehicule din Regulamentul (CEE) nr. 3820/85.
(2) Statele membre pot să facă derogări de la condițiile privind vârsta minimă, stabilite pentru categoriile A, B și B + E, și să emită aceste permise de conducere de la vârsta de 17 ani, cu excepția dispozițiilor pentru categoria A stabilite în alineatul (1) litera (b) prima liniuță ultima teză.
(3) Statele membre pot refuza recunoașterea valabilității, pe teritoriul acestora, a permiselor de conducere emise conducătorilor auto care au mai puțin de 18 ani.
Articolul 7
(1) Permisele de conducere mai pot fi emise doar acelor solicitanți:
(a)
care au luat proba de aptitudini și cunoștințe practice și o probă de cunoștințe teoretice și care îndeplinesc normele medicale, conform dispozițiilor din anexele II și III;
(b)
care au domiciliul stabil pe teritoriul statului membru care emite licența sau pot prezenta documente doveditoare din care să rezulte că studiază pe teritoriul acestui stat de minimum șase luni.
(2) Fără a aduce atingere dispozițiilor pe care Consiliul urmează să le adopte în acest sens, fiecare stat membru își rezervă dreptul de a stabili, pe baza criteriilor naționale, termenul de valabilitate a permiselor de conducere pe care le emite.
(3) Statele membre pot, cu acordul Comisiei, să facă derogări de la dispozițiile din anexa III, dacă aceste derogări sunt compatibile cu evoluția științei medicale și cu principiile stabilite în anexa menționată.
(4) Fără a aduce atingere legislației penale și polițienești naționale, statele membre pot, după consultarea Comisiei, să aplice, la emiterea permiselor de conducere, propriile dispoziții de drept intern referitoare la alte condiții decât cele menționate în prezenta directivă.
(5) O persoană poate să dețină un permis de conducere doar dintr-un singur stat membru.
Articolul 8
(1) Dacă posesorul unui permis de conducere național valabil, emis de un stat membru, s-a stabilit într-un alt stat membru, acesta poate solicita schimbarea permisului său de conducere cu un permis echivalent; statul membru care efectuează schimbarea verifică, dacă este necesar, valabilitatea permisului prezentat.
(2) Sub rezerva respectării principiului teritorialității legislației penale și polițienești, statele membre în care are domiciliul stabil pot să aplice posesorului unui permis de conducere, emis de un alt stat membru, propriile dispoziții de drept intern privind limitarea, suspendarea, retragerea sau anularea dreptului de conducere și, dacă este necesar, să schimbe permisul în acest sens.
(3) Statul membru care efectuează schimbarea înapoiază vechiul permis autorităților statului membru care l-au emis și motivează acest lucru.
(4) Un stat membru poate să refuze recunoașterea valabilității oricărui permis de conducere emis de un alt stat membru unei persoane care este, pe teritoriul primului stat, subiectul uneia din măsurile menționate în alineatul (2).
De asemenea, un stat membru poate să refuze emiterea unui permis de conducere unui solicitant care este subiectul acestei măsuri în alt stat membru.
(5) Autoritățile competente ale statului în care are domiciliu stabil posesorul permisului de conducere pot înlocui acest permis în cazul în care, de exemplu, acesta a fost pierdut sau furat; aceste autorități procedează la înlocuire pe baza informațiilor de care dispun sau, unde este cazul, a dovezilor de la autoritățile competente ale statelor membre care au emis permisul inițial.
(6) Dacă un stat membru schimbă un permis de conducere emis de o țară terță cu un model comunitar de permis de conducere, această schimbare se înregistrează în aceasta din urmă și la fel se procedează cu orice reînnoire sau înlocuire ulterioară.
Această schimbare se poate face numai dacă permisul emis de țara terță a fost predat autorităților competente ale statului membru care face schimbarea. Dacă posesorul permisului respectiv se stabilește în alt stat membru, acesta din urmă nu aplică articolul 1 alineatul (2).
Articolul 9
În sensul prezentei directive, domiciliu „stabil” reprezintă locul unde o persoană locuiește permanent, adică cel puțin 185 de zile din fiecare an calendaristic, datorită unor obligații personale și profesionale sau, pentru o persoană fără obligații profesionale, datorită obligațiilor personale care atestă legături puternice între această persoană și locul unde locuiește.
Totuși, domiciliul stabil al unei persoane ale cărei obligații profesionale sunt în alt loc decât obligațiile sale personale și care, prin urmare, locuiește, pe rând, în locuri diferite situate în două sau mai multe state membre, se consideră a fi locul obligațiilor sale personale, cu condiția ca această persoană să se întoarcă în acest loc în mod regulat. Persoanele care locuiesc într-un stat membru pentru a exercita o activitate pe termen limitat nu trebuie să îndeplinească condiția din urmă. Frecventarea unei universități sau a unei școli nu implică schimbarea domiciliului stabil.
Articolul 10
Cu acordul Comisiei, statele membre stabilesc echivalențe între categoriile de permise emise înainte de aplicarea prezentei directive și cele definite în articolul 3.
Cu acordul Comisiei, statele membre pot face adaptări la legislațiile naționale, necesare pentru aplicarea dispozițiilor articolului 8 alineatele (4), (5) și (6).
Articolul 11
După cinci ani de la intrarea în vigoare a prezentei directive, Consiliul, la propunerea Comisiei, reexaminează dispozițiile de drept intern referitoare la subcategoriile opționale care au fost stabilite conform articolului 3, în vederea posibilei armonizări sau eliminări a acestora.
Articolul 12
(1) După consultarea Comisiei, statele membre adoptă, înainte de 1 iulie 1994, actele cu putere de lege sau actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive cu începere de la 1 iulie 1996.
(2) Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre hotărăsc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(3) Statele membre acordă asistență reciprocă în aplicarea prezentei directive și, dacă este necesar, schimbă informații cu privire la permisele pe care le-au înregistrat.
Articolul 13
Directiva 80/1263/CEE se abrogă cu începere de la 1 iulie 1996.
Articolul 14
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 29 iulie 1991.