32006R1818
L 349/3
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 1818/2006 AL COMISIEI
din 11 decembrie 2006
privind punerea în aplicare a sistemului de gestionare a limitei cantitative de clorură de potasiu legate de măsurile antidumping aplicabile importurilor de clorură de potasiu originară din Belarus
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) („regulamentul de bază”),
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1050/2006 al Consiliului din 11 iulie 2006 de instituire a unui drept definitiv antidumping asupra importurilor de clorură de potasiu originară din Belarus și Rusia (2), în special articolul 2 alineatul (1),
după consultarea Comitetului consultativ,
întrucât:
(1)
Prin Regulamentul (CE) nr. 1050/2006, Consiliul a instituit măsuri antidumping asupra importurilor de clorură de potasiu originară, între altele, din Belarus. Date fiind condițiile speciale care guvernează piața clorurii de potasiu, s-a considerat oportună instituirea măsurilor sub forma unui preț minim la import (PMI) pentru tipurile de produse încadrate la codurile NC 3104 20 50 și 3104 20 90 (codurile TARIC 3104205010, 3104205090 și 3104209000), până la o limită cantitativă dincolo de care se aplică un drept ad valorem de 27,5 % (produsul respectiv).
(2)
Prin Regulamentul (CE) nr. 1050/2006, Consiliul a recunoscut că aplicarea unei limite cantitative necesită aplicarea unui sistem de gestionare care nu ar putea fi realizat înaintea intrării în vigoare a prezentului regulament. În consecință, Consiliul, prin articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1050/2006, a însărcinat Comisia să fixeze printr-un regulament normele de punere în aplicare a sistemului de gestionare a limitei cantitative, de îndată ce acest lucru va fi posibil din punct de vedere tehnic.
(3)
Gestionarea efectivă a limitei cantitative necesită impunerea de către Comisie a unei autorizații de import obligatorii pentru punerea în liberă circulație a produsului în cauză până când limita cantitativă va fi atinsă. Pentru a limita orice perturbare a pieței și a permite tuturor operatorilor economici accesul la limita cantitativă în aceleași condiții, se consideră necesară eliberarea autorizației de import în ordinea în care sunt primite notificările statelor membre.
(4)
Pentru a se asigura că limita cantitativă nu este depășită, este necesar să se stabilească o procedură prin care autoritățile competente din statele membre nu eliberează autorizații de import înainte de a obține confirmarea Comisiei că sumele corespunzătoare rămân disponibile în cadrul limitei cantitative.
(5)
Pentru a combate practicile speculative sau artificiale în legătură cu eliberarea unor autorizații de import, se consideră necesară limitarea cererilor individuale la valoarea declarată în contractul corespunzător stabilit între importator și exportator, precum și limitarea valabilității autorizațiilor de import la trei luni. În acest context, Comisia reamintește, de asemenea, că în temeiul articolului 5 alineatul (3) din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 al Consiliului (3), în afara unor situații excepționale, reprezentantul vamal desemnat de importator trebuie să fie stabilit în Comunitate. De asemenea, pentru același motiv (adică pentru a combate practicile speculative și artificiale), se consideră necesară definirea exportatorului drept operator economic care își are sediul social, administrația centrală sau o unitate stabilă în Belarus.
(6)
Utilizarea unor proceduri informatice în diferitele domenii ale activității administrative înlocuiește progresiv introducerea manuală de date. Prin urmare, ar trebui să fie, de asemenea, posibilă aplicarea procedurilor informatizate și electronice în momentul solicitării autorizațiilor de import, precum și pentru emiterea acestor autorizații.
(7)
În scopul unei administrări corespunzătoare, Comisia consideră necesar să se acorde statelor membre suficient timp pentru a pune în aplicare sistemul de gestionare a limitei cantitative stabilit prin prezentul regulament, precum și pentru a permite operatorilor economici să se obișnuiască cu noul sistem de autorizații de import. În consecință, se consideră necesar ca regulamentul să intre în vigoare la 1 ianuarie 2007,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Dispoziții generale
Articolul 1
(1) Prezentul regulament stabilește regulile detaliate ale sistemului de gestionare a limitei cantitative de clorură de potasiu originară din Belarus, astfel cum se prevede la articolul 2 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1050/2006.
(2) Toate produsele puse în liberă circulație în cadrul limitei cantitative menționate la alineatul (1) sunt condiționate de prezentarea unei autorizații de import, emisă în conformitate cu articolele de mai jos.
Articolul 2
În sensul prezentului regulament, se înțelege prin:
1.
„contract”: contractul convenit și semnat între exportator și importator;
2.
„exportator”: un operator economic care își are sediul social, administrația centrală sau o unitate stabilă în Belarus;
3.
„autorizație de import”: autorizația de import emisă de autoritățile naționale pentru punerea în liberă circulație a produsului în cauză în Comunitate, în conformitate cu prezentul regulament;
4.
„importator”: orice operator economic care îndeplinește el însuși sau prin intermediul unui reprezentant care acționează în numele lui formalitățile de punere în liberă circulație a produsului în cauză;
5.
„autorități naționale”: autoritățile naționale din statele membre competente pentru emiterea autorizației de import în conformitate cu prezentul regulament și a căror listă figurează în anexa I;
6.
„produsul în cauză”: clorura de potasiu originară din Belarus care se încadrează la codurile NC 3104 20 50 și 3104 20 90 (codurile TARIC 3104205010, 3104205090 și 3104209000).
Norme aplicabile gestionării limitei cantitative
Articolul 3
(1) Doar importatorii pot depune cereri sau declarații de autorizație de import. Aceste cereri sau declarații pot fi depuse la autoritățile naționale enumerate în anexa I din fiecare stat membru. Cantitățile solicitate în fiecare cerere nu pot depăși cantitățile convenite în contractul corespunzător.
(2) Declarația sau cererea depusă de importator pentru obținerea autorizației de import trebuie să conțină cel puțin informațiile enumerate în anexa II.
(3) Importatorul prezintă originalul contractului atunci când cererea sau declarația de autorizație de import este prezentată autorităților naționale.
(4) Autoritățile naționale refuză declarațiile sau cererile de autorizație de import care nu sunt depuse în conformitate cu prezentul regulament.
Articolul 4
(1) Pentru a se garanta că întreaga cantitate pentru care se eliberează autorizații de import nu depășește niciodată limita cantitativă totală pentru produsul în cauză, autoritățile naționale nu eliberează autorizații de import decât după ce au primit confirmarea Comisiei că sunt în continuare disponibile cantități în limita cantitativă prevăzută pentru produsul în cauză.
(2) Importurile autorizate sunt scăzute din limita cantitativă fixată pentru anul în care cererea de autorizație de import a fost prezentată autorităților naționale.
(3) În sensul aplicării alineatului (1), Comisiei i se notifică de către autoritățile naționale, înaintea emiterii autorizațiilor de import, cantitățile care corespund cererilor de autorizație de import în cadrul contractului, pe care autoritățile în cauză le-au primit. Comisia face cunoscut, prin curier, dacă sunt disponibile cantitatea sau cantitățile cerute pentru punerea în liberă circulație în ordinea cronologică de primire a notificărilor statelor membre (în ordinea sosirii).
(4) Cererile incluse în notificările către Comisie sunt considerate admisibile, dacă acestea stabilesc clar în fiecare caz țara exportatoare, codul TARIC aplicabil, cantitățile care trebuie importate, numărul contractului, valoarea CIF sau DAF (după caz și astfel cum este definită în Incoterms 2000) a produsului în cauză la frontiera comunitară după codul TARIC și anul de aplicare a limitei cantitative.
(5) Notificările menționate la alineatele (3) și (4) sunt comunicate prin mijloace electronice în cadrul rețelei integrate stabilite în acest scop, cu excepția cazurilor în care, din motive tehnice imperioase, este necesar să se recurgă temporar la alte mijloace de comunicare.
Articolul 5
(1) În măsura în care, în conformitate cu articolul 4, Comisia a confirmat că întreaga cantitate solicitată este disponibilă în limita cantitativă respectivă, autoritățile naționale eliberează o autorizație de import într-un termen maxim de zece zile lucrătoare începând cu data prezentării, de către importator, a contractului corespunzător în original. Autorizațiile de import sunt emise de autoritățile naționale ale fiecărui stat membru, oricare ar fi statul membru indicat ca destinație în contract, în măsura în care Comisia a confirmat disponibilitatea cantității în limita cantitativă.
(2) Autorizațiile de import sunt întocmite în conformitate cu modelul indicat în anexa III.
(3) Valabilitatea autorizațiilor de import emise de autoritățile naționale este de trei luni. În cazul în care o cerere sau o declarație de autorizație de import este prezentată după data de 1 octombrie a unui anumit an, valabilitatea autorizației de import, eliberată pe baza acestei declarații sau a acestei cereri, nu depășește data de 31 decembrie a aceluiași an.
(4) Cantitățile care fac obiectul autorizației de import nu depășesc cantitatea indicată în contract pe baza căreia se emite autorizația de import.
(5) Importatorii nu sunt obligați să importe într-un singur transport cantitatea totală reglementată de o autorizație de import.
(6) Obligațiile și drepturile derivate din autorizațiile de import sau din extrasele acestora nu sunt transferabile.
(7) Autorizația de import poate fi emisă prin mijloace electronice în cazul în care birourile vamale în cauză au acces la documente pe cale informatică.
(8) Importatorii retrimit autorizațiile de import expirate autorităților naționale care le-au emis, în termen de zece zile lucrătoare de la data expirării lor. Importatorii nu solicită o nouă autorizație de import atâta timp cât 85 % din cantitatea care face obiectul autorizației de import în vigoare nu a fost importată.
Articolul 6
Autorizațiile de import sunt emise de autoritățile naționale în conformitate cu articolul 4 fără discriminarea vreunui importator din Comunitate, oricare ar fi locul de stabilire al acestuia în Comunitate.
Articolul 7
(1) Autoritățile naționale informează Comisia de îndată ce au fost informate că o anumită cantitate nu a fost utilizată în perioada de valabilitate a autorizației de import. Aceste cantități sunt automat transferate cât mai repede posibil la cantitățile neutilizate ale limitei cantitative.
(2) Autoritățile naționale informează Comisia cu privire la anulările de autorizații de import sau de documente echivalente deja emise, în cazurile în care contractul corespunzător a fost reziliat de exportator sau importator. Cu toate acestea, în cazul în care Comisia sau autoritățile naționale au fost informate de importator cu privire la rezilierea contractului după ce anumite cantități din produsul respectiv convenite în contract au fost importate în Comunitate, cantitățile respective sunt scăzute din limita cantitativă pentru anul în care declarația sau cererea de autorizație de import a fost prezentată autorităților naționale.
Articolul 8
În cazul în care Comisia constată că întreaga cantitate din produsul respectiv care face obiectul unor contracte dintr-un anumit an atinge limita cantitativă, autoritățile naționale sunt imediat informate cu privire la aceasta, pentru a se suspenda orice nouă emitere de autorizație de import.
Autorizație de import comunitar - formular comun
Articolul 9
(1) Formularele pe care autoritățile naționale trebuie să le utilizeze pentru eliberarea autorizațiilor de import menționate la articolele 4-7 sunt conforme cu modelul autorizației de import care figurează în anexa III.
(2) Formularele de autorizație de import, precum și extrasele acestora, sunt întocmite în două exemplare: primul, denumit „original pentru destinatar” și care poartă numărul 1, este emis solicitantului, iar al doilea, denumit „exemplar pentru autoritatea competentă” și care poartă numărul 2, este păstrat de autoritatea care a emis autorizațiile de import. În scopuri administrative, autoritățile naționale pot adăuga copii suplimentare la formularul nr. 2.
(3) Formularele sunt imprimate pe hârtie albă fără pastă mecanică, tăiată pentru scris și care cântărește între 55 și 65 g/m2. Formatul acestor documente este de 210 x 297 mm; distanța dactilografiată între linii este de 4,24 mm (o șesime de inch); structura formularelor trebuie să fie strict respectată. Cele două fețe ale exemplarului nr. 1, care constituie autorizația de import propriu-zisă, au un fond ghioșat de culoare roșie care face evidente orice falsificări prin mijloace mecanice sau chimice.
(4) Statele membre sunt responsabile de imprimarea formularelor. Acestea pot fi, de asemenea, imprimate de tipografii care au primit aprobarea statului membru unde sunt stabilite. În acest ultim caz, pe fiecare formular se face referire la această aprobare a statului membru. Pe fiecare formular sunt indicate numele și adresa tipografiei sau un semn care permite identificarea acesteia.
(5) În momentul emiterii autorizațiilor de import sau a extraselor acestora, autoritatea națională le atribuie un număr de emitere. Acest număr de autorizație de import este notificat Comisiei prin mijloace electronice în cadrul rețelei integrate constituite în temeiul articolului 4.
(6) Autorizațiile de import și extrasele acestora sunt redactate în limba oficială sau în una din limbile oficiale ale statului membru care le eliberează.
(7) Mărcile autorităților naționale care le eliberează, precum și ale birourilor vamale sau ale autorităților administrative competente sunt aplicate printr-o ștampilă. Totuși, această ștampilă poate fi înlocuită cu un timbru sec care cuprinde litere și cifre obținute prin perforare sau imprimare pe autorizația de import. Cantitățile acordate sunt menționate de autoritatea care le eliberează prin orice mijloc care nu poate fi falsificat, care face imposibilă inserarea de cifre sau mențiuni adiționale.
(8) Versoul exemplarelor 1 și 2 cuprinde un cadru care să permită indicarea cantităților, fie de către autoritățile vamale, în momentul îndeplinirii formalităților de import, fie de către autoritățile administrative competente, în momentul eliberării extraselor. În cazul în care locul rezervat atribuirilor pe autorizațiile de import sau extrasele acestora se dovedește a fi insuficient, autoritățile competente din statele membre pot adăuga una sau mai multe pagini suplimentare care cuprind căsuțele de atribuire prevăzute pe versoul exemplarelor 1 și 2 ale autorizațiilor de import sau ale extraselor acestora. Autoritățile competente din statele membre își aplică ștampila în așa fel încât o jumătate să figureze pe autorizația de import sau extras, și cealaltă jumătate, pe pagina suplimentară. În cazul în care există mai multe pagini suplimentare, este necesar să se aplice o nouă ștampilă în mod similar pe fiecare pagină și pe pagina care o precede.
(9) În cazul în care este necesar, autoritățile competente din statele membre în cauză pot solicita traducerea autorizațiilor de import sau a extraselor acestora în limba lor oficială sau în una din limbile lor oficiale.
(10) Autorizațiile de import și extrasele eliberate, precum și mențiunile și vizele aplicate de autoritățile unui stat membru au, în fiecare dintre celelalte state membre, aceleași efecte juridice ca cele care sunt rezervate documentelor emise, precum și mențiunilor și vizelor aplicate de autoritățile acestor state membre. Autorizațiile de import sau extrasele acestora eliberate în conformitate cu prezentul regulament sunt valabile pe întregul teritoriu vamal al Comunității Europene.
Articolul 10
Prezentul regulament intră în vigoare la 1 ianuarie 2007.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 11 decembrie 2006.