32006R0967
L 176/22
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 967/2006 AL COMISIEI
din 29 iunie 2006
de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 318/2006 al Consiliului privind producția peste cotă în sectorul zahărului
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului din 20 februarie 2006 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (1), în special articolul 13 alineatul (2), articolul 15 alineatul (2) și articolul 40 alineatul (1) litera (c) și alineatul (2) litera (d),
întrucât:
(1)
Articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 prevede că producția în surplus față de cotă poate fi utilizată pentru fabricarea anumitor produse, reportată pentru anul de comercializare următor, utilizată în scopul regimulului de aprovizionare specific prevăzut pentru regiunile ultraperiferice în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 247/2006 al Consiliului din 30 ianuarie 2006 privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (2) sau exportată în anumite limite.
(2)
Articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 prevede că sunt supuse unei prelevări pe excedent cantitățile excendentare de zahăr, izoglucoză și sirop de inulină nereportate și nici exportate sau utilizate pentru regimul de aprovizionare specific al regiunilor ultraperiferice, precum și zahărul, izoglucoza și siropul de inulină industriale pentru care nu a fost adusă, într-un termen care urmează să fie determinat, nici o dovadă a utilizării acestora într-unul din produsele menționate la articolul 13 alineatul (2) din regulamentul în cauză și cantitățile retrase în sensul articolului 19 din regulamentul menționat pentru care nu sunt îndeplinite obligațiile prevăzute la alineatul (3).
(3)
Este necesară stabilirea valorii prelevării la un nivel ridicat pentru a evita acumularea cantităților produse în surplus față de cotă și care sunt susceptibile de a perturba piața. În acest scop, pare adecvată o valoare fixă, la nivelul drepturilor integrale de import pentru zahărul alb.
(4)
Este necesar să se prevadă pentru zahăr, izoglucoză sau siropul de inulină peste cotă anumite dispoziții pentru cazurile în care produsul ar fi distrus și/sau ar deveni irecuperabil, precum și pentru cazurile de forță majoră care fac imposibilă utilizarea produselor astfel cum este prevăzut la articolul 12 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006.
(5)
Articolul 17 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 prevede autorizarea întreprinderilor care asigură prelucrarea zahărului, izoglucozei sau a siropului de inulină într-unul din produsele industriale menționate la articolul 13 alineatul (2) din regulamentul menționat. Este necesar să se precizeze conținutul cererii de autorizație pe care întreprinderile de prelucrare trebuie să o prezinte autorităților competente din statele membre. Este necesar să se definească angajamentele pe care trebuie să și le asume întreprinderile în schimbul autorizării, în special obligația de a ține la zi un registru al cantităților de materie primă intrate, prelucrate și ieșite sub formă de produse transformate. Pentru a asigura funcționarea corectă a regimului zahărului, izoglucozei și siropului de inulină industriale, este necesar să se prevadă sancțiuni împotriva operatorilor care nu își îndeplinesc obligațiile sau angajamentele.
(6)
Este necesar să fie definite condițiile de utilizare a zahărului, izoglucozei și siropului de inulină industriale prevăzute la articolul 12 litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, în special în ceea ce privește contractele de livrare a materiilor prime între producători și operatori, și să fie întocmită lista produselor menționate la litera respectivă, în conformitate cu articolul 13 alineatul (2) din regulamentul menționat, luând în considerare experiența dobândită în domeniul aprovizionării cu zahăr a industriilor chimice și farmaceutice.
(7)
Pentru ca sistemul de control să fie mai eficient, este necesar să se limiteze utilizarea zahărului, izoglucozei sau siropului de inulină industriale la o vânzare directă între un producător desemnat și un operator desemnat.
(8)
Pentru a facilita utilizatorilor potențiali utilizarea zahărului industrial și accesul la această materie primă, este necesar să se permită producătorului să înlocuiască o cantitate din zahărul său industrial cu zahăr produs de un alt producător, stabilit, după caz, într-un alt stat membru. Cu toate acestea, această posibilitate nu trebuie acordată decât cu condiția să fie în mod corect asigurate controale suplimentare ale cantităților livrate și efectiv utilizate de industrie. Decizia de a acorda această posibilitate trebuie să fie lăsată la aprecierea autorităților competente din statele membre în cauză.
(9)
Pentru a asigura o utilizare conformă a zahărului, izoglucozei sau siropului de inulină, este necesar să fie prevăzute sancțiuni pecuniare pentru operator, de un nivel disuasiv, cu scopul de a preveni orice risc de deturnare a materiei prime de la destinația acesteia.
(10)
Articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 prevede că fiecare întreprindere poate decide să reporteze pentru anul de comercializare următor, în contul producției acestui an, producția excedentară de zahăr, izoglucoză sau sirop de inulină, în totalitate sau în parte. Posibilitatea pentru o întreprindere producătoare de zahăr de a reporta toată producția care depășește cota impune ca producătorii de sfeclă afectați să adere pe deplin la decizia de reportare printr-un acord sectorial în conformitate cu articolul 6 din regulamentul menționat.
(11)
Izoglucoza este produsă permanent pe parcursul întregului an, iar produsul este dificil de stocat. Din cauza acestor caracteristici, este necesar să se prevadă ca decizia de reportare să poată fi luată a posteriori de întreprinderile de producere a izoglucozei.
(12)
Pentru a asigura controlul cantităților și destinațiilor, este necesar să se prevadă ca zahărul utilizat în cadrul regimului de aprovizionare specific al regiunilor ultraperiferice să fie vândut direct de producător întreprinderii din regiunile ultraperiferice, în conformitate cu normele stabilite de Regulamentul (CE) nr. 793/2006 al Comisiei din 12 aprilie 2006 privind anumite norme de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 247/2006 al Consiliului privind măsurile specifice din domeniul agriculturii în favoarea regiunilor ultraperiferice ale Uniunii (3). Aplicarea corespunzătoare a celor două regimuri presupune o strânsă cooperare între autoritățile statului membru în care se produce zahărul, competente pentru a gestiona zahărul excedentar și autoritățile regiunilor ultraperiferice, competente pentru a gestiona regimul de aprovizionare specific.
(13)
Este necesar ca exportul să se realizeze pe baza certificatelor de export fără rambursare eliberate în conformitate cu articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 și, în ceea ce privește zahărul, în cadrul contingentelor care urmează să fie deschise de Comisie, ținând seama de angajamentele asumate de Comunitate în cadrul Organizației Mondiale a Comerțului. Este necesar, din motive administrative, să se utilizeze ca dovadă a exportului documentele prevăzute pentru export de Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 al Comisiei din 9 iunie 2000 de stabilire a normelor comune de aplicare a regimului de certificate de import și export și de certificate de fixare în avans pentru produsele agricole (4). Este necesar ca statele membre să procedeze la controale fizice în conformitate cu normele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2090/2002 al Comisiei din 26 noiembrie 2002 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 386/90 al Consiliului privind controlul la export pentru produsele agricole care beneficiază de o restituire (5).
(14)
Din motive de transparență și claritate juridică, este necesar să se abroge, cu efect de la 1 iulie 2006, Regulamentul (CEE) nr. 2670/81 al Comisiei din 14 septembrie 1981 de stabilire a normelor de aplicare pentru producția de zahăr care depășește cotele (6), Regulamentul (CEE) nr. 65/82 al Comisiei din 13 ianuarie 1982 de stabilire a normelor de aplicare pentru reportul zahărului în anul de comercializare următor (7) și Regulamentul (CE) nr. 1265/2001 al Comisiei din 27 iunie 2001 de stabilire a normelor de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1260/2001 al Consiliului privind acordarea subvenționării producției pentru anumite produse din sectorul zahărului utilizate în industria chimică (8).
(15)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a zahărului,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DOMENIUL DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Domeniul de aplicare
Prezentul regulament stabilește condițiile de utilizare sau de reportare a cantităților de zahăr, izoglucoză și siropul de inulină produse peste cotă, precum și normele privind prelevarea pe excedent în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 318/2006 titlul II capitolul 3.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se înțelege prin:
(a)
„materie primă”: zahărul, izoglucoza sau siropul de inulină;
(b)
„materie primă industrială”: zahărul industrial, izoglucoza industrială sau siropul de inulină industrial în sensul articolului 2 literele (6) și (7) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006;
(c)
„producător”: o întreprindere de producție de materie primă, desemnată în conformitate cu articolul 17 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006;
(d)
„operator”: o întreprindere de prelucrare a materiei prime într-unul sau mai multe din produsele menționate în anexă, desemnată în conformitate cu articolul 5 din prezentul regulament.
Cantitățile de materii prime și de materii prime industriale sunt exprimate în tone de echivalent zahăr alb sau în tone de substanță uscată în cazul în care este vorba de izoglucoză.
CAPITOLUL II
PRELEVĂRI
Articolul 3
Valoarea
(1) Prelevarea prevăzută la articolul 15 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 este stabilită la 500 EUR pe tonă.
(2) Înainte de data de 1 mai care urmează anului de comercializare în care a fost produs excedentul, statul membru comunică producătorilor prelevarea totală ce urmează să fie plătită. Această prelevare se plătește de producătorii în cauză înainte de data de 1 iunie din același an.
(3) Cantitatea pentru care a fost achitată prelevarea este considerată ca introdusă pe piața comunitară.
Articolul 4
Excedentul care face obiectul prelevării
(1) Prelevarea este încasată de la producător pe excedentul produs în surplus față de cota de producție pentru un an de comercializare dat.
Cu toate acestea, prelevarea nu este încasată pe cantitățile menționate la alineatul (1) care au fost:
(a)
livrate unui operator înainte de data de 30 noiembrie din anul de comercializare următor pentru a fi utilizate în fabricarea produselor menționate în anexă;
(b)
reportate în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 și, în cazul zahărului, stocate de producător până în ultima zi a anului de comercializare în cauză;
(c)
livrate înainte de data de 31 decembrie din anul de comercializare următor, în cadrul regimului de aprovizionare specific a regiunilor ultraperiferice prevăzut la titlul II din Regulamentul (CE) nr. 247/2006;
(d)
exportate înainte de data de 31 decembrie din anul de comercializare următor pe baza unei licențe de export;
(e)
distruse sau avariate fără să fi putut fi recuperate, în împrejurări recunoscute de autoritatea competentă a statului membru în cauză.
(2) Fiecare producător de zahăr comunică autorității competente din statul membru care l-a desemnat, înainte de data de 1 februarie din anul de comercializare respectiv, cantitatea de zahăr produsă în surplus față de cota de producție.
Fiecare producător de zahăr comunică, de asemenea, după caz, înainte de sfârșitul fiecăreia dintre lunile următoare, ajustările acestei producții în cursul lunii precedente din anul de comercializare menționat.
(3) Comisiei îi sunt comunicate, până la 30 iunie, cantitățile stabilite de statele membre și menționate la alineatul (1) paragraful al doilea, totalitatea cantităților excedentare și prelevările încasate pentru anul de comercializare precedent.
(4) Atunci când, în caz de forță majoră, operațiunile menționate la alineatul (1) literele (a), (c) și (d) nu pot fi realizate în termenele prevăzute, autoritatea competentă din statul membru pe teritoriul căruia au fost produse zahărul, izoglucoza și siropul de inulină excedentare ia măsurile corespunzătoare circumstanțelor invocate de partea interesată.
CAPITOLUL III
UTILIZAREA INDUSTRIALĂ
Articolul 5
Autorizări
(1) Autoritățile competente din statele membre acordă, la cererea acestora, autorizații întreprinderilor care dispun de capacitatea de a utiliza materia primă industrială pentru fabricarea unuia dintre produsele menționate în anexă și care, în special, se angajează:
(a)
să țină registrele în conformitate cu articolul 11;
(b)
să furnizeze la cerere autorităților menționate orice informație sau document justificativ pentru gestionarea și controlul originii și utilizării materiei prime respective;
(c)
să permită autorităților menționate să efectueze controale administrative și fizice corespunzătoare.
(2) Cererea de autorizație menționează capacitatea de producție și coeficienții tehnici de prelucrare a materiei prime și oferă o descriere precisă a produsului care urmează să fie fabricat. Datele sunt defalcate pe fiecare centru industrial.
Autoritățile competente din statele membre iau măsurile necesare pentru a se asigura de plauzibilitatea coeficienților tehnici de prelucrare a materiei prime.
Coeficienții se stabilesc pe baza testelor efectuate în întreprinderea operatorului. În cazul în care nu există o estimare a coeficienților proprii întreprinderii, verificarea se bazează pe coeficienții stabiliți în legislația comunitară sau, în absența acestora, pe coeficienții în general admiși de industria de prelucrare în cauză.
(3) Autorizația este acordată pentru elaborarea unuia sau mai multor produse specifice. Este retrasă în cazul în care se constată că una dintre condițiile menționate la alineatul (1) nu mai este îndeplinită. Retragerea poate să intervină în cursul anului de comercializare. Aceasta nu are efect retroactiv.
Articolul 6
Contractul de livrare
(1) Materiile prime industriale fac obiectul contractului de livrare menționat la articolul 13 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 între un producător și un operator care garantează utilizarea acestora în Comunitate pentru fabricarea produselor menționate în anexa la prezentul regulament.
(2) Contractul de livrare a materiilor prime industriale cuprinde cel puțin următoarele mențiuni:
(a)
numele, adresele și numerele de autorizație ale părților contractante;
(b)
durata contractului și cantitățile din fiecare materie primă care urmează să fie livrată repartizate pe perioade de livrare;
(c)
prețurile, calitățile și toate condițiile aplicabile livrării materiilor prime;
(d)
angajamentul producătorului de a livra o materie primă provenind din producția proprie peste cotă și angajamentul operatorului de a utiliza cantitățile livrate exclusiv pentru a produce unul sau mai multe dintre produsele reglementate prin autorizarea acestuia.
(3) În cazul în care producătorul și operatorul fac parte din aceeași întreprindere, aceasta elaborează un contract de livrare pro forma cuprinzând toate mențiunile specificate la alineatul (2), cu excepția prețurilor.
(4) Producătorul comunică autorităților competente din statul membru care l-a desemnat și autorităților competente din statul membru care a autorizat operatorul în cauză o copie a fiecărui contract, înainte de prima livrare în baza contractului în cauză. Copia poate să nu menționeze prețul prevăzut la alineatul (2) litera (c).
Articolul 7
Echivalența
(1) De la începutul fiecărui an de comercializare și până la atingerea cotei de producție, producătorul poate înlocui, în cadrul contractelor de livrare menționate la articolul 6, materia primă industrială cu o materie primă pe care a produs-o în baza cotei.
(2) La cererea producătorului în cauză, materia primă produsă în baza cotei livrată în conformitate cu alineatul (1) este contabilizată ca materie primă industrială, livrată unui operator, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (a) pentru același an de comercializare.
(3) Autoritățile competente din statele membre pot fi de acord ca, la cererea persoanelor interesate, o cantitate de zahăr produsă în Comunitate de către un alt producător să fie livrată în locul zahărului industrial. În acest caz, zahărul livrat este contabilizat ca materie primă industrială, livrată unui operator, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (a) pentru același an de comercializare.
Autoritățile competente din statele membre în cauză asigură coordonarea controalelor și monitorizarea acestor operațiuni.
Articolul 8
Livrarea materiilor prime
Pe baza buletinelor de livrare menționate la articolul 9 alineatul (1), producătorul comunică lunar autorității competente din statul membru care l-a desemnat cantitățile de materii prime livrate în luna precedentă în baza fiecărui contract de livrare, semnalând, după caz, cantitățile livrate în conformitate cu articolul 7 alineatul (1) sau (3).
Cantitățile menționate la primul paragraf sunt considerate ca livrate în sensul articolului 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (a).
Articolul 9
Obligațiile operatorului
(1) La fiecare livrare, operatorul transmite producătorului în cauză un buletin de livrare a materiilor prime industriale, în baza contractului de livrare menționat la articolul 6, care atestă cantitățile livrate.
(2) Înainte de sfârșitul celei de-a cincea luni care urmează fiecărei livrări, operatorul aduce dovada satisfăcătoare pentru autoritățile competente din statul membru a utilizării materiilor prime industriale pentru fabricarea produselor în conformitate cu aprobarea menționată la articolul 5 și cu contractul de livrare menționat la articolul 6. Dovada cuprinde în special înregistrarea computerizată, în registre, a cantităților din produsele în cauză, realizată în timpul sau la sfârșitul procesului de fabricație.
(3) În cazul în care operatorul nu a furnizat dovada în conformitate cu alineatul (2), aceasta plătește o sumă de 5 EUR pentru fiecare tonă din livrarea în cauză și pe zi de întârziere, începând cu sfârșitul celei de-a cincea luni de la livrare.
(4) În cazul în care operatorul nu a furnizat dovada menționată la alineatul (2) înainte de sfârșitul celei de-a șaptea luni care urmează fiecărei livrări, se consideră că acea cantitate a fost declarată în surplus în sensul articolului 13. Autorizația operatorului este retrasă pentru o perioadă cuprinsă între trei și șase luni în funcție de gravitate.
Articolul 10
Comunicările statelor membre
Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre:
(a)
până la sfârșitul celei de-a doua luni următoare lunii în cauză, cantitatea de materie primă industrială livrată;
(b)
până la sfârșitul lunii noiembrie, pentru anul de comercializare precedent:
-
cantitatea de materie primă industrială livrată, defalcată în zahăr alb, zahăr brut, sirop de zahăr și izoglucoză;
-
cantitatea de materie primă industrială utilizată, defalcată, pe de o parte, în zahăr alb, zahăr brut, sirop de zahăr și izoglucoză și, pe de altă parte, în conformitate cu produsele menționate în anexă;
-
cantitățile livrate în conformitate cu articolul 7 alineatul (3).
Articolul 11
Registrele operatorului
Autoritatea competentă din statul membru precizează registrele pe care trebuie să le țină operatorul, precum și periodicitatea înregistrărilor care trebuie să fie cel puțin lunară.
Aceste registre, care sunt păstrate de operator cel puțin în primii trei ani care urmează anului curent, cuprind cel puțin următoarele elemente:
(a)
cantitățile din diferitele materii prime cumpărate pentru a fi prelucrate;
(b)
cantitățile de materii prime prelucrate, precum și cantitățile și tipurile de produse finite, coproduse și produse secundare obținute din acestea;
(c)
pierderile în cursul prelucrării;
(d)
cantitățile distruse, precum și justificarea distrugerii acestora;
(e)
cantitățile și tipurile de produse vândute sau cedate de către operator.
Articolul 12
Controale la operatori
(1) În cursul fiecărui an de comercializare, autoritățile competente din statele membre efectuează controale la cel puțin 50 % dintre operatorii desemnați, selecționați pe baza unei analize a riscului.
(2) Controalele cuprind analiza procesului de prelucrare, examinarea documentelor comerciale și verificarea fizică a stocurilor, cu scopul de a verifica dacă există o concordanță între livrările de materii prime, pe de o parte, și produsele finite, coprodusele și produsele secundare obținute, pe de altă parte.
Controalele urmăresc să garanteze precizia instrumentelor de măsură și a analizelor de laborator utilizate pentru a determina livrările de materii prime și intrarea acestora în producție, produsele obținute și circulația stocurilor.
În cazul în care autoritățile competente din statele membre prevăd că anumite elemente ale controlului pot fi efectuate pe baza unui eșantion, acesta trebuie să asigure un nivel de control fiabil și reprezentativ.
(3) Fiecare control face obiectul unui raport de control semnat de controlor, care oferă toate detaliile diferitelor elemente ale controlului. Acest raport indică în special:
(a)
data controlului și persoanele prezente;
(b)
perioada controlată și cantitățile în cauză;
(c)
tehnicile de control utilizate, inclusiv, după caz, o referire la metodele de prelevare a probelor;
(d)
rezultatele controlului și recomandările făcute;
(e)
o evaluare a gravității, întinderii, gradului de permanență și duratei carențelor și neconcordanțelor care au fost eventual constatate, precum și toate celelalte elemente care trebuie să fie luate în considerare pentru aplicarea unei sancțiuni.
Fiecare raport de control este arhivat și păstrat cel puțin trei ani din anul în care s-a efectuat controlul, astfel încât să poată fi ușor utilizat de către serviciile de control ale Comisiei.
Articolul 13
Sancțiuni
(1) În cazul în care se constată o neconcordanță între stocul fizic, stocul înregistrat în registru și livrările de materii prime sau în cazul în care nu există documente justificative pentru a stabili concordanța între aceste elemente, autorizația operatorului este retrasă pentru o perioadă ce urmează să fie stabilită de statele membre, care nu poate fi mai mică de trei luni de la data constatării. În perioada de retragere a autorizării, operatorul nu poate primi materia primă industrială comandată, dar poate utiliza materia primă industrială livrată anterior.
În cazul în care operatorul a declarat cantități în surplus de materii prime utilizate, acesta este obligat să plătească o sumă de 500 EUR pe tonă declarată în surplus.
(2) Autorizația nu este retrasă în conformitate cu alineatul (1) în cazul în care neconcordanța între stocul fizic și stocul înregistrat în contabilitatea stocurilor rezultă dintr-un caz de forță majoră sau în cazul în care aceasta este mai mică de 5 % în greutate din cantitatea de materii prime controlată sau rezultă din omisiuni sau din simple erori administrative, cu condiția să fie luate măsuri corective pentru a evita repetarea acestor erori în viitor.
CAPITOLUL IV
REPORT
Articolul 14
Cantități reportate
Producătorul poate, în temeiul articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006, să reporteze pentru anul de comercializare următor o cantitate de materie primă mai mică sau egală cu excedentul, în raport cu cota alocată, față de producția din anul de comercializare curent, inclusiv cantitățile reportate anterior pentru acest an de comercializare în conformitate cu articolul în cauză sau retrase de pe piață în conformitate cu articolul 19 din regulamentul menționat.
Articolul 15
Reportul de zahăr
(1) Condițiile de reportare a zahărului în temeiul articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 se stabilesc printr-un acord sectorial menționat la articolul 6 din regulamentul în cauză și se referă în special la cantitatea de sfeclă care corespunde cantității de zahăr care trebuie reportată și la repartizarea acestei cantități între producătorii de sfeclă.
(2) Sfecla care corespunde cantității de zahăr reportate este plătită de întreprinderea în cauză la un preț cel puțin egal cu prețul minim și în condițiile aplicabile sfeclei livrate pentru producția căreia i s-a aplicat o cotă din anul de comercializare la care este reportat zahărul.
Articolul 16
Reportul de izoglucoză
Producătorul de izoglucoză care decide să efectueze un report pentru un an de comercializare comunică decizia autorităților competente din statul membru care l-a desemnat, înainte de data de 31 octombrie a anului de comercializare următor.
Articolul 17
Comunicări din partea statelor membre
Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre:
(a)
până la 1 mai, cantitățile de zahăr de sfeclă și de sirop de inulină din anul de comercializare curent care trebuie reportate pentru următorul an de comercializare;
(b)
până la 15 iunie, cantitățile de zahăr de trestie din anul de comercializare curent care trebuie reportate pentru următorul an de comercializare;
(c)
până la 15 noiembrie, cantitățile de izoglucoză reportate din anul de comercializare precedent.
CAPITOLUL V
REGIMUL DE APROVIZIONARE SPECIFIC ȘI EXPORTUL
Articolul 18
Regiuni ultraperiferice
(1) Materiile prime excedentare utilizate pentru regimul de aprovizionare specific al regiunilor ultraperiferice, în conformitate cu articolul 12 litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 și în limitele cantitative stabilite de programele menționate la articolul 24 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 247/2006, fac obiectul unui contract de vânzare direct între producătorul care le-a produs și un comerciant înscris în registrele menționate la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 793/2006.
(2) Contractul menționat la alineatul (1) prevede în special transmiterea între părți:
(a)
a unei declarații a producătorului care să ateste cantitatea de materii prime excedentare care a fost livrată în baza contractului;
(b)
a unei declarații a comerciantului respectiv care să ateste livrarea în baza regimului de aprovizionare specific a cantității în cauză.
Pentru materiile prime excedentare, cererea de certificat de ajutor menționată la articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul (CE) nr. 793/2006 este însoțită de atestarea din partea producătorului menționată la alineatul (2) litera (a) din prezentul articol. Certificatul de ajutor cuprinde la rubrica 20 mențiunea „zahăr C: fără ajutor”, menționată în anexa I partea F din Regulamentul (CE) nr. 793/2006.
Autoritățile competente care au eliberat certificatul de ajutor transmit o copie a acestuia autorităților competente din statul membru în care a fost desemnat producătorul.
Cantitățile de materii prime pentru care producătorul prezintă declarația menționată la alineatul (2) litera (b) și pentru care statul membru în cauză dispune de copii de certificate de ajutor sunt considerate ca fiind livrate în baza regimului de aprovizionare specific, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (c).
Articolul 19
Exportul
(1) Certificatele de export menționate la articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (d) se eliberează în cadrul limitelor cantitative la export fără rambursări, care urmează să fie stabilite de către Comisie în conformitate cu procedura menționată la articolul 39 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006.
(2) Cantitățile excedentare sunt considerate ca fiind exportate, astfel cum este prevăzut la articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (d), atunci când:
(a)
produsul a fost exportat fără rambursare ca zahăr alb, izoglucoză neprelucrată sau sirop de inulină neprelucrat;
(b)
declarația de export în cauză a fost acceptată de statul membru exportator înainte de data de 1 ianuarie următoare încheierii anului de comercializare în care a fost produsă materia primă excedentară;
(c)
producătorul a prezentat autorității competente din statul membru, înainte de data de 1 aprilie următoare anului de comercializare în care a fost produs excedentul:
(i)
certificatul de export care i-a fost eliberat în conformitate cu articolul 23 din Regulamentul (CE) nr. 318/2006;
(ii)
documentele menționate la articolele 32 și 33 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 necesare eliberării garanției;
(iii)
o declarație care să ateste faptul că respectivele cantități exportate sunt contabilizate ca fiind excedentare în conformitate cu articolul 4 alineatul (1) paragraful al doilea litera (d) din prezentul regulament.
CAPITOLUL VI
DISPOZIȚII GENERALE ȘI FINALE
Articolul 20
Rata de schimb
În statele membre care nu au adoptat euro, rata de schimb utilizată este rata care se aplică:
(a)
în prima zi a anului de comercializare pentru care a fost produs excedentul, pentru prelevarea menționată la articolul 3;
(b)
în prima zi a lunii în care se aplică, pentru sumele care urmează să fie plătite, menționate la articolul 9 alineatul (3) și la articolul 13 alineatul (1).
Articolul 21
Controale și măsuri naționale de aplicare
(1) Statul membru efectuează controale fizice privind cel puțin 5 % din:
(a)
cantitățile de zahăr reportate menționate la articolul 14;
(b)
cantitățile de materie primă livrate în cadrul regimului de aprovizionare specific al regiunilor ultraperiferice menționat la articolul 18;
(c)
declarațiile de export menționate la articolul 19 în conformitate cu normele prevăzute de Regulamentul (CE) nr. 2090/2002.
(2) Comisiei îi este comunicat de către statul membru, până la data de 30 martie următoare anului de comercializare în cauză, un raport anual privind controalele efectuate, în special cele menționate la alineatul (1) din prezentul articol și la articolul 12, care precizează pentru fiecare control deficiențele semnificative și nesemnificative constatate, precum și măsurile luate și sancțiunile aplicate.
(3) Statele membre iau toate măsurile necesare în vederea aplicării adecvate a prezentului regulament și pot aplica sancțiuni naționale corespunzătoare împotriva comercianților care intervin în procedură.
(4) Statele membre își acordă reciproc asistență pentru a asigura eficiența controalelor și a permite verificarea autenticității documentelor prezentate și exactitatea datelor pe care le schimbă.
Articolul 22
Abrogarea
Regulamentele (CEE) nr. 65/82, (CEE) nr. 2670/81 și (CE) nr. 1265/2001 se abrogă cu efect de la 1 iulie 2006.
Cu toate acestea, regulamentele (CEE) nr. 2670/81 și (CE) nr. 1265/2001 se aplică în continuare pentru producția din anul de comercializare 2005/2006.
Articolul 23
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 iulie 2006.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 29 iunie 2006.