31969R1192
L 156/8
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CEE) NR. 1192/69 AL CONSILIULUI
din 26 iunie 1969
privind standardizarea conturilor întreprinderilor feroviare
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolele 75 și 94,
având în vedere Decizia Consiliului din 13 mai 1965 (1) de armonizare a anumitor dispoziții care aduc atingere concurenței în transportul feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Adunării parlamentare (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât unul dintre obiectivele politicii comune din domeniul transporturilor este eliminarea diferențelor care apar datorită sarcinilor financiare impuse sau avantajelor acordate întreprinderilor feroviare de către autoritățile publice și care pot, în consecință, să conducă la o denaturare substanțială a condițiilor de concurență;
întrucât este oportună, în acest sens, adoptarea unor măsuri care să asigure eliminarea acestor sarcini financiare sau avantaje în vederea realizării tratamentului egal pentru toate modurile de transport; întrucât, pentru anumite categorii de sarcini financiare sau avantaje, aceste măsuri pot consta în suprimarea lor pe termen scurt; întrucât, pentru alte categorii, aceste măsuri trebuie aplicate în cadrul unui proces de standardizare a conturilor întreprinderilor feroviare, standardizare caracterizată, printre altele, de plata unei compensații financiare a efectelor acestor sarcini financiare sau avantaje;
întrucât, în ceea ce privește anumite categorii de sarcini financiare sau avantaje care urmează să fie cuprinse în procesul de standardizare, soluția definitivă trebuie adoptată în legătură cu armonizarea progresivă a normelor care reglementează relațiile financiare dintre întreprinderile feroviare și state, după cum se stabilește la articolul 8 din Decizia Consiliului din 13 mai 1965 de armonizare a anumitor dispoziții care aduc atingere concurenței în transportul feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare; întrucât, pentru aceste categorii de sarcini financiare sau avantaje, este oportun, ca urmare, până la decizia definitivă, ca fiecare stat să aibă dreptul de a decide, de la caz la caz, dacă trebuie să se treacă la standardizare; întrucât, dacă se decide în favoarea standardizării, aceasta trebuie realizată în conformitate cu normele comune prevăzute în prezentul regulament, în special în ceea ce privește metodele de calcul al compensației financiare;
întrucât, înainte de a trece, în cadrul standardizării conturilor, la plata vreunei compensații datorate ca rezultat al acestei standardizări, este necesar să se determine taxele sau avantajele întreprinderilor feroviare comparativ cu situația în care s-ar afla acestea dacă ar funcționa în aceleași condiții ca alte întreprinderi de transport;
întrucât, în vederea acestei determinări, trebuie definite cazurile în care trebuie aplicată standardizarea; întrucât trebuie cuprinse toate cazurile existente în statele membre, cu excepția, pe de o parte, a obligațiilor de serviciu public în sensul Regulamentului (CEE) nr. 1191/69 al Consiliului (4) din 26 iunie 1969 privind acțiunea statelor membre în ceea ce privește obligațiile inerente noțiunii de serviciu public în domeniul transportului feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare și, de pe altă parte, a diferențelor existente în domeniul costurilor de infrastructură și al celor fiscale, conform normelor aplicabile celor trei moduri de transport - diferențe care vor fi eliminate pe parcurs, în baza măsurilor avute în vedere cu privire la costurile de infrastructură și la corectarea sistemelor generale și specifice de impozitare din sectorul transporturilor;
întrucât, datorită faptului că fiecare caz de standardizare are propriile sale caracteristici, este oportună definirea domeniului de aplicare a fiecărui caz și principiile de calcul care urmează să fie aplicate la stabilirea sarcinilor financiare impuse sau a avantajelor acordate întreprinderilor feroviare;
întrucât, pentru stabilirea contravalorii acestor sarcini sau avantaje, este necesară compararea sistemului aplicabil întreprinderilor feroviare cu cel aplicabil întreprinderilor private care operează în alte moduri de transport;
întrucât sarcinile financiare suportate de întreprinderile feroviare sunt, de obicei, mai mari decât avantajele de care se bucură acestea și, în plus, ele pot furniza, fără probleme, datele contabile necesare pentru stabilirea contravalorii acestor sarcini sau avantaje; întrucât este, așadar, oportun ca acestor întreprinderi să li se acorde dreptul la inițiativă asupra acestei chestiuni, lăsând autorităților competente ale statelor membre sarcina de a examina, înainte de a stabili valoarea compensației, conform dispozițiilor prezentului regulament, datele contabile care au stat la baza cererilor acestor întreprinderi; întrucât se dorește stabilirea unui termen limită până la care aceste autorități trebuie să ia o hotărâre;
întrucât, datorită faptului că plata compensației este legată de întocmirea bugetului atât al statului sau autorităților competente, cât și al întreprinderilor feroviare, este oportună includerea unor dispoziții specifice privind efectuarea plăților pe baza estimărilor și lichidarea soldului;
întrucât, din motive de claritate și pentru ca standardizarea conturilor să se bucure de o publicitate adecvată, este de dorit să se prevadă că valoarea compensației acordate în temeiul standardizării conturilor trebuie să figureze într-un tabel anexat bilanțului anual al întreprinderilor feroviare;
întrucât este de dorit ca statele membre să pună la dispoziția întreprinderilor feroviare mijloacele adecvate care să permită acestora să-și reprezinte interesele cu privire la deciziile individuale ale statelor membre adoptate pentru punerea în aplicare a prezentului regulament;
întrucât Comisia trebuie să fie în măsură să obțină din partea statelor membre toate informațiile relevante privind aplicarea prezentului regulament;
întrucât, datorită faptului că, în temeiul prezentului regulament, statele membre urmează să acorde compensații în conformitate cu normele comune stabilite în prezentul regulament, aceste compensații trebuie scutite de procedura de informare prealabilă prevăzută în articolul 93 alineatul (3) din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene;
întrucât punerea în aplicare a politicii de transport comune impune aplicarea imediată a dispozițiilor prezentului regulament celor șase întreprinderi feroviare naționale; întrucât, datorită situației altor întreprinderi feroviare, în ceea ce privește în special condițiile de concurență în domeniul transporturilor, precum și datorită necesității de a aplica politica de transport comună menționată anterior în mod etapizat, examinarea condițiilor de extindere a aplicării prezentului regulament la alte întreprinderi feroviare poate fi amânată cu câțiva ani;
întrucât procesul de standardizare nu scutește statele membre de răspunderea lor de a elimina, în cea mai mare măsură posibilă, cauzele de denaturare existente; întrucât, cu toate acestea, ele nu trebuie ca, prin aceste măsuri, să producă o înrăutățire, de drept sau de fapt, a situației personalului întreprinderilor feroviare sau să împiedice ori să încetinească îmbunătățirea condițiilor de viață și de muncă ale acestuia,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
SECȚIUNEA I
Definiții și domeniu de aplicare
Articolul 1
(1) Conturile întreprinderilor feroviare sunt standardizate în conformitate cu normele comune stabilite în prezentul regulament.
(2) Orice compensație financiară rezultată din standardizarea conturilor, stabilită la alineatul (1), se efectuează de la 1 ianuarie 1971 și în conformitate cu procedurile comune prevăzute în prezentul regulament.
Articolul 2
(1) În înțelesul prezentului regulament, standardizarea conturilor întreprinderilor feroviare constă în:
(a)
determinarea sarcinilor financiare suportate de întreprinderile feroviare sau a avantajelor acordate acestora în temeiul actelor cu putere de lege și actelor administrative, prin comparație cu situația în care s-ar afla dacă ar funcționa în aceleași condiții ca alte întreprinderi de transport;
(b)
plata compensației financiare a sarcinilor sau avantajelor care rezultă din determinarea de la litera (a).
(2) Nu sunt considerate sarcini financiare, în înțelesul prezentului regulament, sarcinile financiare rezultate din orice dispoziție stabilită prin acte cu putere de lege și acte administrative care concretizează rezultatele negocierilor dintre partenerii sociali.
(3) Standardizarea conturilor în înțelsul prezentului regulament nu se aplică obligațiilor de serviciu public impuse de statele membre și reglementate prin Regulamentul (CEE) nr. 1191/69.
Articolul 3
(1) Prezentul regulament se aplică următoarelor întreprinderi feroviare:
-
Société nationale des chemins de fer belges (SNCB)Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS);
-
Deutsche Bundesbahn (DB);
-
Société nationale des chemins de fer français (SNCF);
-
Azienda autonoma delle Ferrovie dello Stato (FS);
-
Société nationale des chemins de fer luxembourgeois (CFL);
-
Naamloze Vennootschap Nederlandse Spoorwegen (NS).
(2) Până cel târziu la 1 ianuarie 1973, Comisia prezintă Consiliului măsurile pe care le consideră necesare în scopul extinderii aplicării prezentului regulament la alte întreprinderi care efectuează transporturi pe calea ferată.
Articolul 4
(1) Standardizarea conturilor în sensul prezentului regulament se aplică următoarelor categorii de sarcini financiare sau avantaje:
(a)
plăți pe care întreprinderile feroviare sunt obligate să le facă, dar care, pentru restul economiei, inclusiv alte moduri de transport, sunt suportate de stat (categoria I);
(b)
cheltuieli de natură socială suportate de întreprinderile feroviare în legătură cu alocațiile familiale, altele decât cele pe care le-ar suporta dacă ar trebui să contribuie în aceleași condiții ca alte întreprinderi de transport (categoria II);
(c)
plăți aferente pensiilor suportate de întreprinderile feroviare în condiții diferite de cele aplicabile altor întreprinderi de transport (categoria III);
(d)
costurile echipamentelor de trecere a căii ferate suportate de întreprinderile feroviare (categoria IV).
(2) Următoarele categorii de sarcini financiare sau avantaje existente la data intrării în vigoare a prezentului regulament încetează până cel târziu la 1 ianuarie 1971:
(a)
obligația de a angaja personal peste nevoile întreprinderii (categoria V);
(b)
majorări retroactive ale salariilor impuse de guvernul unui stat membru, cu excepția cazului în care aceste majorări sunt aplicate exclusiv în vederea alinierii salariilor plătite de întreprinderile feroviare cu cele plătite pentru alte activități din sectorul transporturilor (categoria VI);
(c)
amânări impuse de autoritățile competente în ceea ce privește înlocuirea și întreținerea (categoria VII).
(3) Următoarele categorii de sarcini financiare sau avantaje existente la data intrării în vigoare a prezentului regulament se elimină până cel târziu la 1 ianuarie 1973:
sarcinile financiare aferente reconstruirii sau înlocuirii datorate pagubelor de război care sunt suportate de întreprinderile feroviare, dar care ar fi trebuit să fie asumate de stat (categoria VIII);
sarcinile financiare de capital și dobândă aferente împrumuturilor acordate în cadrul acestei categorii sunt supuse standardizării conturilor în sensul prezentului regulament până la stingerea obligației.
(4) Următoarele categorii de sarcini financiare sau avantaje existente la data intrării în vigoare a prezentului regulament pot face obiectul standardizării conturilor în înțelesul prezentului regulament:
(a)
obligația de a păstra personal peste nevoile întreprinderii (categoria IX);
(b)
măsurile în beneficiul personalului, ca recunoaștere a anumitor servicii aduse țării, impuse de stat întreprinderilor feroviare în condiții diferite de cele aplicabile altor întreprinderi de transport (categoria X);
(c)
alocațiile pentru angajați impuse întreprinderilor feroviare, dar nu și celorlalte întreprinderi de transport (categoria XI);
(d)
cheltuielile cu caracter social suportate de întreprinderile feroviare, în special în legătură cu tratamentele medicale, altele decât cele pe care le-ar suporta dacă ar trebui să contribuie în același condiții ca și celelalte întreprinderi de transport (categoria XII);
(e)
sarcinile financiare ale întreprinderilor feroviare rezultate din obligația impusă de stat de a menține în stare de funcționare ateliere sau alte structuri în condiții neconforme cu funcționarea pe bază comercială (categoria XIII);
(f)
condițiile impuse cu privire la achizițiile publice de lucrări și produse (categoria XIV).
Următoarea categorie de sarcini financiare sau avantaje poate face, de asemenea, obiectul standardizării conturilor în sensul prezentului regulament:
sarcinile financiare aferente capitalului și dobânzii, rezultate din absența standardizării în trecut (categoria XV).
Soluția definitivă privind categoriile IX-XV este adoptată de Consiliu până cel târziu la data la care se adoptă măsurile de punere în aplicare a articolului 8 din Decizia Consiliului din 13 mai 1965 de armonizare a anumitor dispoziții care aduc atingere concurenței în transportul feroviar, rutier și pe căi navigabile interioare. Între timp, statele membre se străduiesc să elimine cauzele acestor sarcini financiare sau avantaje.
SECȚIUNEA II
Norme comune de standardizare și compensare
Articolul 5
(1) Toate sarcinile financiare suportate de întreprinderile feroviare sau avantajele acordate acestora, care fac sau pot face obiectul standardizării, sunt determinate în conformitate cu dispozițiile anexelor la prezentul regulament. Anexele fac parte integrantă din prezentul regulament.
(2) În cazul în care, pentru o categorie care urmează să fie standardizată, condițiile aplicabile întreprinderilor feroviare trebuie comparate cu cele aplicabile celor din alte moduri de transport, comparația se face numai cu întreprinderi private.
Articolul 6
(1) Suma totală brută a compensației se stabilește pentru fiecare categorie de standardizare prin aplicarea principiilor de calcul specificate în anexă pentru categoria respectivă.
Valoarea netă se obține reținând o singură dată orice sumă care figurează de mai multe ori în calculul sumelor brute pentru diversele categorii.
(2) În cazul în care calculul efectuat în conformitate cu dispozițiile stabilite în anexe pentru fiecare categorii de standardizare evidențiază o sarcină financiară pentru întreprinderea feroviară, aceasta are dreptul la o compensație în sumă echivalentă din partea autorităților publice.
În cazul în care calculul evidențiază un avantaj pentru întreprinderea feroviară, compensația în sumă echivalentă este datorată de întreprinderea feroviară autorităților publice.
Articolul 7
(1) Întreprinderile feroviare prezintă autorităților publice, în fiecare an, cereri de standardizare în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament.
(2) Aceste cereri constă în:
(a)
informații referitoare la exercițiul financiar următor, calculate pe baza dispozițiilor stabilite prin acte cu putere de lege și acte administrative în vigoare la data cererii;
și
(b)
informațiile necesare ajustării sumelor plătite provizoriu pentru exercițiul financiar ale cărui rezultate definitive sunt cunoscute.
(3) Aceste cereri, făcute din timp pentru a permite autorităților publice să le prevadă în bugetul lor, conțin toate justificările utile și pertinente privind în special:
(a)
sarcinile financiare sau avantajele pentru fiecare categorie de standardizare;
(b)
metoda de calcul aplicată fiecărei categorii de standardizare;
(c)
sumele totale brute și nete menționate la articolul 6 alineatul (1) pentru fiecare categorie de standardizare. Sumele estimative menționate la alineatul 2 litera (a) sunt calculate pe baza cifrelor ultimei perioade ale cărei rezultate financiare sunt cunoscute, ținându-se cont de toate modificările care au putut să intervină până la data prezentării cererii.
Articolul 8
(1) Autoritățile competente ale statelor membre examinează datele pe care se bazează cererile înaintate de întreprinderile feroviare.
(2) După ce au acordat întreprinderii în cauză posibilitatea de a-și prezenta observațiile, autoritățile competente ale statelor membre pot:
-
ajusta valoarea compensației și modifica alte elemente ale cererii, în cazul în care dispozițiile prezentului regulament nu au fost respectate;
-
include în cerere alte sarcini financiare sau avantaje rezultate din oricare dintre categoriile enumerate la articolul 4.
(3) Autoritățile competente stabilesc, în conformitate cu dispozițiile prezentului regulament, valoarea estimată a compensației pentru exercițiul financiar următor și valoarea definitivă a compensației pentru exercițiul financiar anterior ale cărui rezultate definitive sunt cunoscute. Decizia include detalii referitoare la calculul acestor sume.
(4) Autoritățile competente comunică întreprinderii feroviare decizia sa în termen de cel mult șase luni de la data primirii cererii.
În cazul în care autoritățile competente nu iau o decizie în acest termen, se consideră că cererea întreprinderii feroviare a fost provizoriu acceptată.
Articolul 9
Statele membre plătesc suma estimată a compensației stabilite în conformitate cu articolul 8 în cursul exercițiului financiar pentru care s-a făcut estimarea.
În decursul acestui exercițiu financiar, statele membre plătesc sau încasează soldul compensației datorate, rezultat din diferența dintre suma definitivă a compensației pentru ultimul exercițiu financiar anterior, pentru care există rezultate definitive, și sumele estimate care au fost deja plătite.
Articolul 10
(1) Valoarea compensației plătite pentru fiecare categorie de standardizare este indicată într-un tabel anexat bilanțului anual al întreprinderii feroviare. Acest tabel conține rubrici separate pentru compensațiile încasate pe baza estimărilor și sumele încasate sau plătite ca lichidare a soldului conform articolului 9.
Acest tabel indică, de asemenea, pentru fiecare obligație de serviciu public, valorile compensațiilor acordate în temeiul Regulamentului (CEE) nr. 1191/69.
(2) Valoarea totală a compensației primite în temeiul standardizării conturilor și a compensației primite pentru obligațiile de serviciu public este evidențiată fie în contul de exploatare, fie în contul de profit și pierderi al întreprinderii feroviare vizate, în funcție de dispozițiile în vigoare ale fiecărui stat membru.
Articolul 11
Deciziile autorităților competente ale statelor membre adoptate în temeiul prezentului regulament menționează motivele pe care se întemeiază și fac obiectul unei publicări oficiale.
Articolul 12
Statele membre asigură întreprinderilor feroviare ocazia de a-și reprezenta interesele, prin mijloace adecvate, cu privire la deciziile luate în vederea aplicării prezentului regulament.
SECȚIUNEA III
Dispoziții finale
Articolul 13
(1) Comisia poate cere statelor membre să furnizeze toate informațiile pertinente privind aplicarea prezentului regulament. Comisia se consultă cu statele membre ori de câte ori consideră necesar.
(2) Compensațiile plătite în temeiul prezentului regulament sunt scutite de procedura de informare preliminară stabilită la articolul 93 alineatul (3) din Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene.
Statele membre transmit, fără întârziere, Comisiei detaliile referitoare la sumele efectiv plătite cu titlu de compensație pentru fiecare categorie de sarcină financiară sau avantaj care intră sub incidența prezentului regulament.
Articolul 14
(1) Statele membre, după consultarea Comisiei și în timp util, adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentului regulament.
(2) În cazul în care un stat membru solicită sau Comisia consideră că este cazul, Comisia se consultă cu statul membru respectiv cu privire la cuprinsul propunerilor măsurilor menționate la alineatul (1).
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Luxemburg, 26 iunie 1969