DECIZIA COMISIEI
din 28 octombrie 2009
(Ajutor de stat C 29/06) referitor la ajutoarele acordate de Italia pentru restructurarea cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora
[notificată cu numărul C(2009) 8040]
(Numai textul în limba italiană este autentic)
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2010/35/CE)
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 88 alineatul (2) primul paragraf,
după invitarea părților interesate să își prezinte observațiile în conformitate cu articolul menționat anterior,
întrucât:
1. PROCEDURĂ
(1)
Prin scrisoarea din 17 octombrie 2002, Italia a notificat Comisiei Decretul-lege nr. 226 din 18 mai 2001 (denumit în continuare „decretul din 18 mai 2001”), comunicând că măsurile prevăzute la articolele 7 și 8 ale decretului menționat fuseseră puse în aplicare.
(2)
Articolul 8 din decretul respectiv se referă la o schemă de ajutoare de stat pentru restructurarea cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora. În conformitate cu articolul 8 menționat, domeniul de intervenție al Fondului central pentru creditare în sectorul pescuitului este extins pentru a finanța planurile de restructurare ale întreprinderilor prevăzute la articolul 11 alineatul (8b din legea nr. 41 din 17 februarie 1982 (denumită în continuare „legea nr. 41 din 1982”) în favoarea cooperativelor și a consorțiilor de cooperative din sectorul pescuitului, din cel al acvaculturii, precum și din cel al prelucrării și comercializării produselor pescărești.
(3)
Deoarece Italia a comunicat aplicarea ei, această măsură a fost înregistrată ca ajutor ilegal în temeiul articolului 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE (1) [actualul articol 88].
(4)
Italiei i-au fost solicitate de mai multe ori informații suplimentare. Prin scrisoarea C (2005) 161 din 20 ianuarie 2005, în conformitate cu articolul 10 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, Comisia i-a trimis Italiei și somația de a furniza informații. Prin scrisoarea din 3 martie 2005, Italia a răspuns respectivei somații. Ulterior, Comisia a primit o altă scrisoare, datată 12 iulie 2005.
(5)
Ca urmare a îndoielilor privind compatibilitatea acestei scheme de ajutoare cu piața comună, Comisia a decis să inițieze procedura de investigare formală prevăzută de articolul 93 [actualul articol 88] din Tratatul CE. Prin scrisoarea C (2006) 2312 din 22 iunie 2006 (2), Comisia a informat Italia cu privire la această decizie.
(6)
Italia a transmis propriile observații prin scrisorile din 14 septembrie și 31 octombrie 2006.
2. DESCRIERE
(7)
Așa cum s-a specificat deja, obiectivul decretului din 18 mai 2001 este acela de a extinde domeniul de intervenție al Fondului central pentru creditare în sectorul pescuitului la operațiunile de restructurare a cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora, conform prevederilor articolului 11 alineatul (8b din legea nr. 41 din 1982.
(8)
Decretul din 18 mai 2001 este o dispoziție care, de la intrarea ei în vigoare, prevede finanțarea măsurilor de ajutor stabilite de decretul Ministrului pentru Politici Agricole din 10 februarie 1998 (denumit în continuare „decretul din 10 februarie 1998”), care definește modalitățile de aplicare a articolului 11 alineatul (8b din legea nr. 41 din 1982.
(9)
Caracteristicile acestei scheme de ajutoare, descrise în decretul din 10 februarie 1998, sunt următoarele:
-
ajutorul este acordat sub forma unei contribuții nerambursabile care să nu depășească 40 % din cheltuielile eligibile sau sub forma unui credit preferențial, cu un cuantum care să nu depășească 85 % din cheltuielile eligibile,
-
planul de restructurare trebuie să aibă drept obiectiv reabilitarea cooperativei și refacerea randamentului economic și financiar,
-
costurile eligibile sunt: elaborarea și aplicarea planului de restructurare; modernizarea, extinderea și reconversia producției în ceea ce privește instalațiile, utilajele și imobilele în cadrul programelor de relansare și de recalificare a întreprinderilor pe baza unei eficacități și a unei competitivități sporite; acoperirea eventualelor pierderi patrimoniale generate de încetarea activității și de activele imobilizate neamortizate integral sau acoperirea costurilor de amortizare a activelor necorporale și corporale care nu mai sunt utilizate în procesul de producție; organizarea cursurilor de formare; costurile legate de constituirea și lansarea unor societăți, suportate pentru a favoriza achiziționarea de către o parte a personalului angajat a unor activități sau ramuri ale întreprinderii excluse din procesul de restructurare; indemnizațiile compensatorii acordate în caz de concediere sau pensionare anticipată, facilitarea plecărilor voluntare; reechilibrarea financiară și patrimonială datorată achitării datoriilor derivate din pierderile acumulate în anii precedenți adoptării planului de restructurare.
(10)
Prin scrisoarea din 3 martie 2005, Italia a precizat că aceste ajutoare sunt destinate întreprinderilor reprezentând cooperative cuprinse în definiția întreprinderilor mici și mijlocii în conformitate cu dreptul comunitar și că ajutoarele menționate sunt limitate la perioada necesară pentru restructurare, putând fi acordate o singură dată fiecărei întreprinderi.
(11)
Potrivit Italiei, această schemă de ajutoare nu este limitată în timp. Nu figurează nicio limitare nici în decretul din 10 februarie 1998, nici în decretul din 18 mai 2001. În plus, scrisoarea Italiei din 12 iulie 2005 precizează clar că dispozițiile acestui decret rămân în vigoare și vor putea fi puse în aplicare și în anii următori.
(12)
Comisia nu a primit nicio informație privind cuantumul ajutoarelor acordate efectiv.
3. MOTIVELE INIȚIERII PROCEDURII FORMALE DE INVESTIGARE
(13)
Comisia a considerat că schema de ajutoare de stat menționată este o schemă de ajutoare ilegală în conformitate cu articolul 1 litera (f) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, și anume un nou ajutor pus în practică prin încălcarea obligației de notificare prealabilă a Comisiei.
(14)
În schimburile de scrisori care au precedat examinarea preliminară efectuată de Comisie, Italia susținuse că schema de ajutoare în cauză nu era nouă, ci o prelungire a schemei de ajutoare cu numărul NN 24/98, deja examinată de Comisie și considerată compatibilă cu piața comună [scrisoarea SG (99) D/1851 din 11 martie 1999].
(15)
Comisia nu a putut fi de acord cu poziția Italiei, deși se pronunțase, într-adevăr, în favoarea schemei de ajutoare NN 24/98 referitoare la schema stabilită prin decretul din 10 februarie 1998. Măsura de ajutor care fusese examinată de Comisie se referea însă la aplicarea planurilor de restructurare pentru anii 1997-1999 și, prin decizia din 11 martie 1999, Comisia amintise autorităților italiene că, în conformitate cu articolul 88 alineatul (3) din tratatul CE, aveau obligația de a-i notifica, încă din stadiul de proiect, orice refinanțare, prelungire sau modificare a măsurii de ajutor în cauză. Din acest motiv, Comisia a considerat că decretul din 18 mai 2001 corespundea unei noi executări sau unei refinanțări a măsurii de ajutor în cauză prin intermediul Fondului central pentru creditare în sectorul pescuitului.
(16)
Pe de altă parte, Italia comunicase prin scrisoarea din 12 martie 2003 că aplicarea acestei măsuri nu mai era de competența ministrului, ci a regiunilor, cărora le fuseseră transferate în acest scop fondurile provenite din Fondul central pentru creditare în sectorul pescuitului. În plus, Italia atașase la scrisoarea din 1 iulie 2004 două comunicări transmise de regiunile Sicilia și Puglia, referitoare la măsurile de ajutor puse în aplicare în cadrul schemei în cauză: scrisoarea Siciliei, din 19 iunie 2004, comunica faptul că măsura respectivă fusese pusă în practică prin decretul nr. 158 din 3 decembrie 2003 al ministrului regional pentru pescuit, iar scrisoarea regiunii Puglia, din 19 mai 2004, preciza că măsura fusese aplicată printr-un dosar prezentat regiunii în 2001; scrisoarea regiunii Puglia mai specifica faptul că resursele financiare pentru anul 2003 fuseseră primite doar la sfârșitul anului respectiv. Totuși, Italia nu furnizase nicio informație privind cuantumul fondurilor utilizate în cadrul schemei în cauză. Oricum, scrisorile menționate confirmaseră că anumite fonduri fuseseră puse la dispoziția regiunilor, în conformitate cu articolul 8 din decretul din 18 mai 2001, ceea ce înseamnă că schema de ajutoare fusese pusă efectiv în practică.
(17)
Comisia mai considerase că, chiar dacă ar fi fost vorba despre o schemă de ajutoare existentă, iar decretul din 18 mai 2001 nu ar fi reprezentat o modificare a schemei respective, așa cum susținea Italia, la 1 iulie 2001 schema de ajutoare notificată devenise o nouă schemă de ajutoare.
(18)
De fapt, schema de ajutoare respectivă fusese aprobată ținând cont de Orientările pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură adoptate în 1997 de Comisie (denumite în continuare „orientările pentru pescuit din 1997”) (3).
(19)
Aceste orientări pentru pescuit au fost înlocuite la 1 ianuarie 2001 de Orientările pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură (denumite în continuare „orientările pentru pescuit din 2001”) (4). În conformitate cu punctul 3.2 din orientările pentru pescuit din 2001, prin scrisoarea din 21 decembrie 2000, Comisia propusese statelor membre, în cadrul mecanismului măsurilor oportune, să modifice până la 1 iulie 2001 schemele de ajutoare existente în sectorul pescuitului. Statele membre fuseseră invitate să își exprime în scris acordul cu această propunere până la 1 martie 2001. Fusese precizat faptul că, în conformitate cu paragraful al treilea al punctului 3.2 menționat anterior, Comisia ar fi presupus, în lipsa unui răspuns, că statul membru în cauză a acceptat propunerea. Pe de altă parte, punctul 3.4 din liniile directoare pentru pescuit din 2001 stabilește că orice ajutor ilegal trebuie examinat în conformitate cu orientările aplicabile la momentul intrării în vigoare a actului administrativ prin care este instituit ajutorul. Italia nu răspunsese scrisorii Comisiei din 21 decembrie 2000. Prin scrisoarea din 7 mai 2001, Comisia amintise Italiei termenii scrisorii menționate, informând-o că, din acel moment, pentru Comisie, absența unui răspuns negativ însemna aprobarea propunerii privind măsurile oportune. Așadar, Comisia a considerat că Italia a acceptat propunerea menționată și că schemele de ajutoare existente au fost modificate până la 1 iulie 2001.
(20)
În conformitate cu jurisprudența Curții de Justiție a Comunităților Europene, în cazul aplicării unor noi orientări acceptate de statele membre, acceptarea măsurilor oportune are drept efect transformarea unor ajutoare existente în ajutoare noi. Schemele de ajutoare existente trebuie adaptate în conformitate cu măsurile oportune sau transformate în scheme de ajutoare noi și supuse obligației de notificare preliminară către Comisie (5).
(21)
Prin urmare, dispozițiile cuprinse în orientările pentru pescuit din 2001 acceptate de Italia au avut drept efect revocarea autorizării acordate anterior ajutoarelor neadaptate la orientări și clasificarea lor ca ajutoare noi. Acesta a fost cazul ajutoarelor destinate restructurării cooperativelor. Orientările pentru pescuit din 1997 nu includeau nicio dispoziție specifică privind ajutoarele destinate restructurării întreprinderilor din sectorul pescuitului, ci cuprindeau doar, la punctul 1.3 ultimul paragraf ultima liniuță, o dispoziție potrivit căreia ajutoarele pentru funcționare urmau a fi examinate caz cu caz dacă erau legate de un plan de restructurare. În schimb, liniile directoare pentru pescuit din 2001 conțineau, la punctul 2.2.4, o dispoziție specifică privind ajutoarele destinate salvării și restructurării întreprinderilor în dificultate prin care se prevedea aplicarea Orientărilor pentru ajutoarele de stat destinate salvării și restructurării întreprinderilor în dificultate (denumite în continuare „orientările pentru restructurare din 1999”), în vigoare la data respectivă (6).
(22)
Prin urmare, deoarece, potrivit primei scrisori a Italiei, datată 17 octombrie 2002, măsura de ajutor prevăzută de decretul din 18 mai 2001 a fost aplicată, aceasta a devenit ilegală în perioada de după 1 iulie 2001, termen prevăzut pentru modificarea schemelor de ajutor de stat existente.
(23)
Comisia a început examinarea preliminară a schemei de ajutoare ilegale în cauză din perspectiva orientărilor pentru pescuit atât din 2001, cât și din 2004. În conformitate cu punctul 5.3 paragraful al doilea din Orientările pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură (7) din 2004 (denumite în continuare „orientările pentru pescuit din 2004”), aceste orientări sunt aplicabile în cazul ajutoarelor acordate începând cu 1 noiembrie 2004, iar în cazul ajutoarelor acordate înaintea acestei date se aplică liniile directoare din 2001.
(24)
Atât orientările pentru pescuit din 2001 (punctul 2.2.4), cât și orientările pentru pescuit din 2004 (punctul 4.1.2), stabilesc că ajutoarele destinate salvării și restructurării întreprinderilor în dificultate trebuie evaluate în conformitate cu orientările pentru restructurare. În cazul ajutoarelor acordate până la 9 octombrie 2004, se aplică orientările pentru restructurare din 1999, iar în cazul ajutoarelor acordate începând cu 10 octombrie 2004 se aplică Liniile directoare privind ajutorul de stat pentru salvarea și restructurarea întreprinderilor aflate în dificultate (8) din 2004 (denumite în continuare „orientările pentru restructurare din 2004”). În ceea ce privește cazul special al întreprinderilor a căror activitate principală este pescuitul pe mare, orientările pentru pescuit din 2001 și cele din 2004 adaugă că pot fi acordate astfel de ajutoare doar dacă Comisiei i-a fost prezentat un plan de reducere a capacității flotei.
(25)
Orientările pentru pescuit menționate prevăd că pot beneficia de ajutoare destinate restructurării doar întreprinderile în dificultate. Criteriile pentru recunoașterea existenței unei situații de dificultate sunt prezentate la punctele 4-8 din orientările pentru restructurare din 1999 și la punctele 9-13 din orientările pentru restructurare din 2004. Comisia a observat că decretul din 10 februarie 1998 nu permitea verificarea respectării acestor criterii. Prin urmare, de ajutoarele acordate de Italia puteau beneficia și întreprinderi care nu îndeplineau criteriile prezentate în orientările menționate.
(26)
În plus, Comisia a observat că nu dispunea de nicio informație privind respectarea unora dintre criteriile de aplicare a planurilor de restructurare prezentate în orientările menționate: criterii referitoare la refacerea rentabilității pe termen lung a cooperativelor beneficiare (punctele 31-34 din orientările pentru restructurare din 1999 și punctele 34-37 din orientările pentru restructurare din 2004), adoptarea unor măsuri compensatorii când o întreprindere de dimensiuni medii este cea care beneficiază de schema de ajutoare în cauză [punctul 82 litera (b) din orientările pentru restructurare din 2004] sau contribuția beneficiarilor la restructurarea financiară a întreprinderii (punctul 40 din orientările pentru restructurare din 1999 și punctul 43 din orientările pentru restructurare din 2004). De asemenea, Comisia a observat că, în cazul întreprinderilor a căror activitate principală este pescuitul, Italia nu a prezentat niciun plan de reducere a capacității flotei.
(27)
Toate acestea sunt motive pentru care Comisia a decis să inițieze procedura de investigare formală.
4. OBSERVAȚIILE ITALIEI
(28)
În primul rând, Italia atrage atenția asupra faptului că a aplicat schema de ajutoare în cauză cu deplină bună-credință. Potrivit Italiei, decretul din 18 mai 2001 corespundea cu o simplă reînnoire a măsurii NN 24/98 aprobată deja la nivel comunitar. Nu considera că ar fi vorba despre o schemă de ajutoare ilegală. În mod contradictoriu, Italia remarcă, de asemenea, că nici Direcția generală pentru pescuit maritim și acvacultură, nici regiunile, cărora le-a fost transferată, în anul 2000, competența în domeniu, nu au prevăzut în niciun caz efectuarea unor intervenții pe baza decretului menționat.
(29)
Italia afirmă că au fost definite criterii riguroase pentru aplicarea schemei de ajutoare în cauză. În special, beneficiarului i-a fost cerută o contribuție semnificativă, drept garanție a limitării ajutorului la cuantumul minim indispensabil pentru refacerea rentabilității întreprinderii, reducând la minimum denaturarea concurenței. Italia adaugă că o mare parte a ajutorului vizează programe de formare profesională și de inovare tehnologică; în plus, mai mult de jumătate din fondurile acordate nu reprezentau subvenții nerambursabile, ci trebuiau restituite, fiind vorba despre împrumuturi pe termen lung supuse unei scheme de garanții speciale. În puls, calcularea intensității ajutorului ar fi demonstrat că acesta se situează cu mult sub pragul ajutoarelor de minimis.
(30)
De altfel, este respectat cu strictețe principiul „una tantum”. În conformitate cu orientările pentru restructurare, obiectivul ajutorului în cauză este acela de a permite beneficiarilor să își suporte ei înșiși costurile după refacerea capacității economice pe termen lung. Potrivit Italiei, schema de ajutoare pentru restructurare în cauză permite contribuirea la dezvoltarea activităților economice fără afectarea schimburilor comerciale în sens contrar interesului comun, îndeplinind condițiile stabilite de orientările menționate: reabilitarea întreprinderilor într-un interval de timp rezonabil, prevenirea denaturărilor concurenței, proporționalitatea ajutorului, eșalonarea plăților în funcție de progresele realizate în raport cu planul de restructurare a întreprinderii, monitorizarea realizării respectivului plan.
(31)
Italia își încheie seria de observații cu o referire la Comunicarea Comisiei privind îmbunătățirea situației economice a sectorului pescuitului din 9 martie 2006 (denumită în continuare „comunicarea din 6 martie 2006”) (9) și menționează conjunctura nefavorabilă a sectorului pescuitului, agravată de creșterea prețurilor combustibililor. Mai mult, evoluția prețurilor multor specii pescuite nu a urmat evoluția costurilor de producție. Din aceste motive, potrivit Italiei, este necesară păstrarea acestui tip de măsuri și intervenții care au unicul scop de a susține un sector economic în dificultate.
5. EVALUARE
5.1. Existența unui ajutor de stat ilegal
(32)
Comisia observă că schema de ajutoare în cauză, care vizează acordarea unei finanțări destinate restructurării unei anumite categorii de întreprinderi care își desfășoară activitatea într-un anumit sector, are drept efect oferirea unui avantaj financiar întreprinderilor respective. Dat fiind că produsele întreprinderilor beneficiare sunt vândute pe piața comunitară, schema de ajutoare menționată consolidează poziția acestor întreprinderi, atât pe piața italiană, în defavoarea întreprinderilor din alte state membre care ar dori să-și introducă produsele pe această piață, cât și pe piețele altor state membre, în defavoarea întreprinderilor care își vând produsele pe aceste piețe.
(33)
În plus, de această schemă de ajutoare beneficiază întreprinderile dintr-un anume sector al economiei. Prin urmare, dat fiind că resursele necesare punerii în aplicare a acestei scheme sunt publice, schema în cauză este o schemă de ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) din tratatul CE.
(34)
Observațiile pe care Italia le-a transmis Comisiei ca reacție la inițierea procedurii de investigare formală nu pun din nou în discuție definirea schemei de ajutoare de stat în cauză ca ajutor ilegal. Într-adevăr, indiferent de interpretarea care poate fi dată observațiilor Italiei, Comisia menționează că, în orice caz, schema de ajutoare în cauză echivalează cu reactivarea schemei de ajutoare instituite prin decretul din 10 februarie 1998, examinată și aprobată de Comisie cu numărul NN 24/98. Așa cum se precizează și în decizia de inițiere a procedurii de investigare formală, această reactivare constituie aplicarea unei scheme de ajutoare noi, adică a unei scheme de ajutoare ilegale. Schimbarea autorității publice care pune în aplicare schema nu afectează caracteristicile ajutorului și definirea pe care i-o poate atribui Comisia; este irelevant dacă reactivarea schemei de ajutoare în cauză, bazată pe decretul din 10 februarie 1998, este efectuată prin intermediul decretului din 18 mai 2001 sau de către regiuni, pe baza altor dispoziții necunoscute Comisiei.
(35)
În plus, așa cum s-a stabilit în decizia de inițiere a procedurii de investigare formală, admițând că, așa cum susțineau autoritățile italiene, schema de ajutoare notificată ar fi o schemă de ajutoare existentă, iar decretul legislativ din 18 mai 2001 nu ar constitui o modificare a acestei scheme, Comisia consideră că aceasta a devenit o nouă schemă de ajutoare începând cu 1 iulie 2001, dată de la care, în urma adoptării noilor orientări pentru pescuit aplicabile începând cu 1 ianuarie 2001, schemele de ajutoare existente care fuseseră adaptate la orientările menționate nu mai puteau beneficia de autorizarea acordată anterior și trebuiau transformate în scheme de ajutoare noi, supuse obligației de notificare către Comisie. În conformitate cu punctul 3.2 din orientările pentru pescuit din 2001, prin scrisoarea din 21 decembrie 2000, Comisia propusese statelor membre, în cadrul mecanismului măsurilor oportune, să modifice, până la 1 iulie 2001, schemele de ajutoare existente în sectorul pescuitului, precizând că lipsa răspunsului presupunea acceptarea propunerii de către statul membru în cauză. Italia nu a răspuns nici scrisorii Comisiei din 21 decembrie 2000, nici atenționării din 7 mai 2001, prin care era informată că, începând din acel moment, absența unui răspuns negativ reprezenta, pentru Comisie, consimțământul Italiei privind propunerea de măsuri oportune. Așadar, Comisia a considerat că Italia a acceptat propunerea menționată și că schemele de ajutoare existente au fost modificate până la 1 iulie 2001.
(36)
Dispozițiile orientărilor pentru pescuit din 2001, acceptate de Italia, au avut efectul de revocare a autorizării acordate anterior unor ajutoare și de clasificare a acestora ca ajutoare noi. Acesta a fost cazul ajutoarelor pentru restructurarea cooperativelor. Spre deosebire de orientările pentru pescuit din 1997, cele din 2001 conțineau la punctul 2.2.4 o dispoziție specifică referitoare la ajutoarele destinate salvării și restructurării întreprinderilor în dificultate, care prevedea aplicarea orientărilor pentru restructurare din 1999.
(37)
Prin urmare, așa cum s-a stabilit prin decizia de inițiere a procedurii de investigare formală, schema de ajutoare de stat constituie, cu siguranță, în cazul ajutoarelor acordate începând cu 1 iulie 2001, o schemă de ajutoare nouă pe care Italia ar fi trebuit să o notifice Comisiei înaintea aplicării.
5.2. Compatibilitatea cu piața comună
(38)
Schema în cauză poate fi considerată compatibilă cu piața comună doar dacă poate beneficia de una dintre derogările prevăzute de tratat. Deoarece întreprinderile din sectorul pescuitului și acvaculturii sunt cele care beneficiază de schema menționată, aceasta trebuie analizată din perspectiva Orientărilor pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură. Rămâne valabilă analiza formulată în decizia de inițiere a procedurii de investigare formală.
(39)
Măsura se prezintă în mod clar ca o schemă de ajutoare destinate restructurării unor întreprinderi, cu punerea în practică, la nivelul întreprinderilor beneficiare, a planurilor de restructurare. Lista costurilor eligibile prezentate în decretul din 10 februarie 1998 arată că operațiunile care pot fi finanțate corespund efectiv cu operațiunile care permit restructurarea întreprinderilor beneficiare. Aceste costuri corespund unor investiții sau unor obligații financiare și costuri de funcționare a întreprinderilor. Este vorba despre cheltuieli care pot fi cu siguranță legate de reconversia activității întreprinderilor beneficiare sau de adaptarea lor la noi condiții economice, cu scopul de a permite refacerea viabilității economice și financiare.
(40)
Prin urmare, este oportună examinarea unei astfel de scheme de ajutoare din perspectiva dispozițiilor liniilor directoare și orientărilor pentru pescuit.
(41)
Atât orientările pentru pescuit din 2001 (punctul 2.2.4), cât și orientările pentru pescuit din 2004 (punctul 4.1.2), stabilesc că ajutoarele destinate salvării și restructurării întreprinderilor în dificultate trebuie evaluate în conformitate cu orientările pentru restructurare. În cazul în care au mai fost acordate ajutoare după 1 aprilie 2008, ceea ce este posibil, având în vedere că schema de ajutoare a fost instituită fără limite de durată (a se vedea considerentul 2 de mai sus), se aplică Orientările pentru examinarea ajutoarelor de stat pentru pescuit și acvacultură (10) adoptate în 2008 (denumite în continuare „orientările pentru pescuit din 2008”), care fac aceeași trimitere la orientările pentru restructurare. În cazul ajutoarelor acordate până la 9 octombrie 2004, se aplică orientările pentru restructurare din 1999, iar în cazul celor acordate începând cu 10 octombrie 2004 se aplică orientările pentru restructurare din 2004. Este important, de asemenea, să se menționeze că, în ceea ce privește cazul special al întreprinderilor a căror activitate principală este pescuitul pe mare, orientările pentru pescuit adaugă că pot fi acordate astfel de ajutoare doar dacă Comisiei i-a fost prezentat un plan de reducere a capacității flotei.
(42)
Prin urmare, este oportun a se evalua în primul rând dacă condițiile de aplicare a acestei scheme de ajutoare corespund celor definite în orientările pentru restructurare.
(43)
În primul rând, orientările pentru restructurare prevăd că beneficiarii ajutoarelor destinate restructurării trebuie să fie doar întreprinderile în dificultate care îndeplinesc criteriile specificate la punctele 4-8 din orientările pentru restructurare din 1999 sau la punctele 9-13 din orientările pentru restructurare din 2004. Aceste dispoziții stabilesc criterii riguroase pentru clasificarea unei societăți ca întreprindere în dificultate. Mai precis, în conformitate cu punctul 5 din orientările pentru restructurare din 1999 și cu punctul 10 din orientările pentru restructurare din 2004, pentru a fi considerată în dificultate, o societate cu responsabilitate limitată trebuie să-și fi pierdut mai mult de jumătate din fondurile proprii, din care cel puțin un sfert în ultimele douăsprezece luni, iar o întreprindere de orice alt tip trebuie să îndeplinească condițiile pentru inițierea unei proceduri colective de insolvență. Punctul 11 din orientările pentru restructurare din 2004 mai precizează și că, independent de criteriile respective, o întreprindere poate fi considerată în dificultate dacă sunt prezente simptomele caracteristice, cum ar fi: creșterea pierderilor, scăderea cifrei de afaceri, sporirea poverii financiare etc. (în temeiul punctului 18, statele membre pot lua în considerare și acest criteriu pentru ajutoarele destinate restructurării acordate întreprinderilor din sectorul pescuitului în cadrul unei scheme de ajutoare).
(44)
Comisia observă că decretul din 10 februarie 1998 nu conține niciun criteriu de același gen sau similar. Prin urmare, de ajutoarele acordate de Italia pot beneficia întreprinderi care nu îndeplinesc criteriile enumerate în orientările menționate și care, așadar, pot să nu fie întreprinderi în dificultate.
(45)
În al doilea rând, dat fiind că schema de ajutoare în cauză este adresată întreprinderilor mici și mijlocii, în conformitate cu punctul 67 litera (a) din orientările pentru restructurare din 1999, se aplică criteriile definite la punctele 31-34 din orientările menționate. Aceleași condiții, în conformitate cu punctul 82 litera (a), se regăsesc la punctele 34-37 din orientările pentru restructurare din 2004. În conformitate cu aceste dispoziții, planul de restructurare trebuie, în special, să permită refacerea rentabilității pe termen lung a întreprinderii într-un interval de timp rezonabil și pe baza unor ipoteze realiste, trebuie să descrie circumstanțele care au generat dificultățile cu care se confruntă întreprinderea și trebuie să propună o transformare în măsură să permită întreprinderii ca, după restructurare, să-și suporte toate costurile. Acordarea ajutorului este posibilă doar dacă planul de restructurare prezentat conține toate aceste elemente.
(46)
Comisia observă că Italia nu a instituit nicio procedură care să permită verificarea îndeplinirii acestor condiții. Informațiile comunicate ca reacție la inițierea procedurii de investigare formală menționează doar condițiile generale enumerate în decretul din 10 februarie 1998 pentru acordarea unor astfel de ajutoare. Dar aceste condiții nu definesc criteriile obiective care permit verificarea respectării acestor principii în momentul elaborării efective a planurilor individuale de restructurare a întreprinderilor în cauză. Așadar, nu există nicio garanție privind respectarea condițiilor definite la punctele 31-34 din orientările pentru restructurare din 1999 sau la punctele 34-37 din orientările pentru restructurare din 2004.
(47)
În al treilea rând, în conformitate cu punctele 40 și 41 din orientările pentru restructurare din 1999, aplicabile întreprinderilor mici și mijlocii în temeiul punctului 67 litera (c) din orientările menționate, beneficiarii trebuie să contribuie în mod semnificativ la planul de restructurare cu fonduri proprii, pentru ca ajutorul să fie limitat la minimum. Același principiu este enunțat la punctele 43 și 44 din orientările pentru restructurare din 2004, aplicabile în temeiul punctului 82 litera (c).
(48)
În conformitate cu decretul din 10 februarie 1998, ajutorul este acordat sub forma unei contribuții nerambursabile care să nu depășească 40 % din cheltuielile eligibile sau sub forma unui credit preferențial, cu un cuantum care să nu depășească 85 % din cheltuielile eligibile. Nu există o distincție în funcție de tipul costurilor eligibile (a se vedea partea a doua a prezentului document, „Descriere”). Astfel, Comisia deduce că această participare se poate referi la oricare dintre costurile în cauză, de exemplu cheltuielile aferente modernizării instalațiilor, acoperirea pierderilor patrimoniale, achitarea datoriilor etc.
(49)
Așadar, este posibil ca unii beneficiari să fi contribuit în mod semnificativ la aplicarea planului de restructurare care îi viza. Totuși, Comisia observă că Italia nu a stabilit niciun criteriu care să permită modularea cuantumului ajutorului acordat în funcție de contribuția fiecărui beneficiar. Singurul criteriu cuprins în decretul din 10 februarie 1998 este cel referitor la ordinea depunerii cererilor de ajutor. Din aceste motive, Comisia consideră că Italia nu a definit, în cadrul schemei de ajutoare în cauză, nicio procedură care să permită verificarea respectării condițiilor referitoare la contribuția beneficiarilor cu fonduri proprii și la limitarea la minimum a ajutorului. Prin urmare, este posibil ca unii dintre beneficiarii ajutoarelor să nu fi respectat aceste condiții.
(50)
În al patrulea rând, în conformitate cu punctul 67 litera (b) din orientările pentru restructurare din 1999, măsurile compensatorii care trebuie luate pentru a preveni denaturări nedorite ale concurenței, descrise la punctele 35-39 din orientările menționate, nu se aplică întreprinderilor mici și mijlocii. Din contră, în conformitate cu punctul 82 litera (b) din orientările pentru restructurare din 2004, măsurile de acest gen, descrise la punctele 38-42 din orientările menționate, trebuie luate când beneficiara ajutorului este o întreprindere medie. Comisia observă că Italia nu a prevăzut aplicarea unor măsuri compensatorii de acest tip când beneficiara schemei de ajutoare în cauză este o întreprindere medie.
(51)
În sfârșit, în ceea ce privește cazul în care beneficiarele acestei scheme de ajutoare sunt cooperative a căror activitate principală este pescuitul, Italia nu a prezentat niciun plan care să vizeze reducerea capacității flotei, așa cum prevăd punctul 2.2.5 din orientările pentru pescuit din 2001, punctul 4.1.2 din orientările pentru pescuit din 2004 și punctul 4.2 din orientările pentru pescuit din 2008.
(52)
De asemenea, Comisia atrage atenția Italiei asupra faptului că comunicarea din 6 martie 2006 nu a modificat criteriile și condițiile aplicabile schemelor de ajutoare pentru restructurare. Obiectivul a fost acela de a invita statele membre să utilizeze anumite instrumente cu scopul de a lupta împotriva dificultăților cu care se confruntă sectorul pescuitului. Printre instrumentele promovate de Comisie figurează, într-adevăr, și posibilitatea ca statele membre să instituie scheme de ajutoare destinate salvării și restructurării. Intenția Comisiei era aceea de a specifica, prin comunicarea respectivă, modalitățile de aplicare a orientărilor pentru restructurare, dar nu a menționat niciodată posibilitatea existenței vreunei derogări de la acestea. Orientările amintite rămân întru totul aplicabile.
(53)
În sfârșit, autoritățile italiene nu au menționat alte argumente și nu au transmis informații suplimentare care să sugereze că ajutoarele în cauză puteau fi compatibile cu piața comună pe baza altor dispoziții ale tratatului CE sau ale unor norme, orientări sau linii directoare privind ajutoarele de stat.
6. CONCLUZIE
(54)
Comisia constată că Italia a aplicat în mod ilegal, prin încălcarea articolului 88 alineatul (3) din Tratatul CE, schema de ajutoare pentru restructurarea cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora.
(55)
Pe baza analizei detaliate în partea a cincea a prezentei decizii, Comisia consideră că schema de ajutoare în cauză este incompatibilă cu piața comună.
7. RECUPERARE
(56)
În conformitate cu articolul 14 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, când un ajutor de stat acordat ilegal este incompatibil cu piața comună, acesta trebuie recuperat de la beneficiari. Obiectivul este îndeplinit atunci când ajutoarele în cauză, eventual majorate prin penalități de întârziere, sunt restituite de beneficiari sau, cu alte cuvinte, de întreprinderile care au beneficiat efectiv de ele. Totuși, la alineatul (1) menționat se precizează că „Comisia nu solicită recuperarea ajutorului în cazul în care aceasta ar contraveni unui principiu general de drept comunitar”. Este oportun să se analizeze dacă ar putea fi aplicat în acest caz un principiu general de drept comunitar, precum cel al încrederii legitime sau cel al securității juridice, cu scopul de a exclude recuperarea de la beneficiari a ajutoarelor ilegale și incompatibile.
(57)
Nu trebuie uitat că statelor membre le revine sarcina de a se asigura că măsurile naționale sunt compatibile cu normele comunitare referitoare la ajutoarele de stat, cu scopul de a evita denaturarea concurenței; în plus, statele membre au obligația de a notifica toate ajutoarele de stat Comisiei, în conformitate cu articolul 88 alineatul (3) din tratatul CE, și de a nu aplica măsuri înainte ca acestea să fie supuse unei examinări. Din acest motiv, în ceea ce privește posibilitatea ca beneficiarii să se folosească de principiul încrederii legitime cu scopul de a evita recuperarea ajutoarelor ilegale și incompatibile, din jurisprudența Curții rezultă că „este exclus ca beneficiarul unui ajutor să poată avea o încredere legitimă în legalitatea ajutorului atunci când acesta a fost acordat cu încălcarea dispozițiilor referitoare la procedura de verificare prealabilă a ajutoarelor de stat, cu excepția unor circumstanțe extraordinare. Un operator economic conștiincios trebuie, de fapt, în mod normal, să se poată asigura că procedura menționată a fost respectată…” (11).
(58)
În cauza 265/85 Van den Bergh en Jurgens BV/Comisia (12), Curtea de Justiție a stabilit că „[…] aplicarea principiului protejării încrederii legitime poate fi impusă de operatorul economic căruia o instituție i-a creat așteptări fondate. Totuși, dacă poate prevedea adoptarea unei dispoziții comunitare în măsură să îi lezeze interesele, operatorul economic prudent și vigilent nu poate invoca acest principiu în cazul în care dispoziția respectivă este adoptată”.
(59)
Cu scopul de a adapta ajutoarele existente la noile orientări privind pescuitul din 2001, Comisia a propus statelor membre să modifice, până la 1 iulie 2001, schemele de ajutoare existente în sectorul pescuitului. Jurisprudența (13) a confirmat că o astfel de propunere prezentată în orientări reprezintă un element de cooperare regulată și periodică în cadrul căreia Comisia și statele membre examinează întotdeauna schemele de ajutoare existente, Comisia propunând statelor membre măsurile oportune care se impun. Astfel, un acord între Comisie și toate statele membre în legătură cu o listă completă a tuturor schemelor de ajutoare existente ar fi puțin practic și este normal ca statelor membre să le revină responsabilitatea de a adapta schemele care au nevoie de adaptare. Acest lucru este cu atât mai justificat cu cât statele membre participă la elaborarea noilor orientări și sunt conștiente, înainte de intrarea în vigoare a acestora, de repercusiunile lor asupra schemelor de ajutoare existente.
(60)
Italia susține că a considerat că măsura în cauză este doar o reînnoire a măsurii NN 24/98 aprobată de Comisie la 11 martie 1999 și că, prin urmare, aceasta constituie un ajutor existent. Potrivit Comisiei, măsura a constituit un ajutor existent doar până la 30 iunie 2001. În această privință, așa cum s-a arătat anterior, Comisa observă că, în cadrul mecanismului măsurilor oportune, Italia a acceptat propunerea de modificare a schemelor de ajutoare existente în sectorul pescuitului și acvaculturii, atât după adoptarea orientărilor pentru pescuit din 2001, cât și după adoptarea celor din 2004. Prin urmare, de la 1 iulie 2001, ajutorul în cauză a devenit un ajutor nou, având în vedere că ar fi trebuit să fie adaptat la noile orientări pentru pescuit din 2001.
(61)
În temeiul articolului 26 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, se poate admite faptul că nepublicarea de către Comisie a acceptării de către guvernul italian a orientărilor pentru pescuit din 2001 i-a putut determina pe unii beneficiari să creadă, sincer, că măsura națională în cauză trebuia considerată un ajutor existent. Într-adevăr, articolul 26 prevede obligația Comisiei de a publica „o comunicare succintă privind deciziile adoptate în temeiul […] articolului 18 coroborat cu articolul 19 alineatul (1)”. În temeiul articolului 18 din regulamentul menționat, „în cazul în care […] ajunge la concluzia că schema de ajutoare existentă nu este sau nu mai este compatibilă cu piața comună, Comisia emite o recomandare prin care propune statului membru în cauză adoptarea de măsuri adecvate”. Articolul 19 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 659/1999 stabilește că, în momentul în care statul membru acceptă măsurile oportune propuse, Comisia „consemnează acest fapt” și informează statul membru asupra acestui fapt.
(62)
Comisia nu a publicat în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene acceptarea de către fiecare stat membru a măsurilor oportune pe care le-a propus în vederea aplicării noilor orientări pentru pescuit din 2001. Așadar, Comisiei îi este greu să dovedească faptul că beneficiarii au fost corect informați în legătură cu acceptarea de către guvernul italian și cu consecința aferentă acesteia, și anume schimbarea de statut a ajutorului. Această informare a avut, însă, loc în cazul orientărilor pentru pescuit din 2004, prin intermediul unui anunț (14).
(63)
Așadar, deși există un principiu conform căruia operatorii economici nu pot, în general, să se folosească de argumentul așteptărilor legitime în legătură cu ajutoarele de stat ilegale, Comisia evidențiază, totuși, că în cazul de față, înaintea publicării, la 11 noiembrie 2005, a anunțului privind acceptarea măsurilor oportune, un operator economic vigilent și prudent putea considera în mod legitim că schema de ajutoare de stat în cauză constituia o schemă existentă și că nu devenise, deci, o schemă de ajutoare nouă.
(64)
Prin urmare, în cazul de față Comisia consideră că recuperarea ajutoarelor acordate până la 11 noiembrie 2005 ar putea contraveni principiului încrederii legitime sau celui al securității juridice. Așadar, în conformitate cu articolul 14 din Regulamentul (CE) nr. 659/1999, se solicită recuperarea doar în cazul ajutoarelor acordate după 12 noiembrie 2005.
(65)
Prezenta decizie se referă la schema de ajutoare în cauză și trebuie pusă în aplicare imediat, mai ales în ceea ce privește recuperarea tuturor ajutoarelor individuale acordate în cadrul schemei menționate, cu excepția celor acordate unor proiecte specifice care, la momentul acordării ajutoarelor respective, îndeplineau toate condițiile stabilite de regulamentul de minimis sau a celor acordate în temeiul unei derogări aplicabile sau în cadrul unei scheme de ajutoare aprobate de Comisie,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Schema de ajutoare instituită pentru restructurarea cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora și aplicată în mod ilegal în Italia, cu încălcarea articolului 88 alineatul (3) din tratat, este incompatibilă cu piața comună.
Articolul 2
Ajutoarele individuale acordate unei cooperative din sectorul pescuitului sau unuia dintre consorțiile acesteia în temeiul schemei menționate la articolul 1 alineatul (1) din prezenta decizie nu constituie un ajutor dacă, la momentul acordării lor, acestea îndeplineau condițiile stabilite de regulamentul adoptat în temeiul articolului 2 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 al Consiliului (15) și aplicabil la momentul respectiv.
Articolul 3
Ajutoarele individuale acordate în temeiul schemei menționate la articolul 1 alineatul (1) din prezenta decizie și care, la momentul acordării, îndeplineau condițiile stabilite de un regulament adoptat în temeiul articolului 1 din Regulamentul (CE) nr. 994/98 sau de oricare altă schemă de ajutoare aprobată sunt compatibile cu piața comună până la atingerea intensității maxime aplicate în cazul acestui gen de ajutor.
Articolul 4
(1) Italia are obligația de a recupera de la beneficiari ajutoarele incompatibile menționate la articolul 1 acordate începând cu 12 noiembrie 2005.
(2) Cuantumurile de recuperat generează dobânzi de la data la care au fost puse la dispoziția beneficiarilor și până la momentul recuperării lor definitive.
(3) Dobânzile se calculează conform formulei de calcul a dobânzii compuse, în conformitate cu capitolul V din Regulamentul (CE) nr. 794/2004 (16).
(4) De la data adoptării prezentei decizii, Italia anulează toate plățile suspendate din cadrul schemei de ajutoare menționate la articolul 1.
Articolul 5
(1) Recuperarea ajutoarelor menționate la articolul 1 este imediată și efectivă.
(2) Italia garantează aplicarea prezentei decizii în termen de patru luni de la data notificării.
Articolul 6
(1) În termen de două luni de la notificarea prezentei decizii, Italia comunică următoarele informații:
(a)
lista cooperativelor din sectorul pescuitului și a consorțiilor acestora care au primit un ajutor în temeiul articolelor 2 și 3 și cuantumul total primit de la fiecare dintre acestea;
(b)
cuantumul total (suma principală și dobânzile) de recuperat de la fiecare beneficiar;
(c)
o descriere detaliată a măsurilor deja întreprinse și a celor prevăzute pentru a se conforma prezentei decizii;
(d)
documentele care atestă că beneficiarilor le-a fost impusă rambursarea ajutorului.
(2) Până la recuperarea completă a ajutoarelor menționate la articolele 1, 2 și 3, Italia informează regulat Comisia în legătură cu progresele realizate prin măsurile naționale adoptate în vederea aplicării prezentei decizii. Italia transmite imediat, la simpla solicitare a Comisiei, orice informație referitoare la măsurile deja întreprinse și la cele prevăzute pentru a se conforma prezentei decizii. De asemenea, furnizează informații detaliate privind cuantumurile ajutoarelor și dobânzilor deja recuperate de la beneficiari.
Articolul 7
Prezenta decizie se adresează Republicii Italiene.
Adoptată la Bruxelles, 28 octombrie 2009.