32003L0123
L 007/41
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA 2003/123/CE A CONSILIULUI
din 22 decembrie 2003
de modificare a Directivei 90/435/CEE privind regimul fiscal comun care se aplică societăților-mamă și filialelor acestora din diferite state membre
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 94,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
întrucât:
(1)
Directiva 90/435/CEE (3) a introdus norme comune în legătură cu plata dividendelor și alte forme de repartizare a profitului, care se doresc a fi neutre din punct de vedere concurențial.
(2)
Obiectivul Directivei 90/435/CEE este de a scuti de la reținerea la sursă dividendele și alte forme de repartizare a profitului achitate societăților-mamă de către filiale și de a elimina dubla impozitare a acestor venituri la nivelul societății-mamă.
(3)
Din experiența acumulată în aplicarea Directivei 90/435/CEE au rezultat diferite modalități de îmbunătățire a directivei, precum și efectele pozitive ale extinderii normelor comune adoptate în 1990.
(4)
Articolul 2 din Directiva 90/435/CEE definește societățile comerciale care intră sub incidența directivei. Anexa conține o listă a societăților comerciale cărora li se aplică directiva în cauză. Anumite forme de societăți comerciale nu sunt incluse în lista prevăzută de anexă, deși sunt rezidente fiscale într-un stat membru și sunt supuse regimului de impozitare a societăților comerciale. Prin urmare, domeniul de aplicare a Directivei 90/435/CEE ar trebui extins, de asemenea, la entități care pot întreprinde activități transfrontaliere în cadrul Comunității și care îndeplinesc toate condițiile prevăzute de directivă.
(5)
La 8 octombrie 2001, Consiliul adoptă Regulamentul (CE) nr. 2157/2001 privind statutul societății europene (SE) (4) și Directiva 2001/86/CE de completare a statutului societății europene cu privire la implicarea lucrătorilor (5). De asemenea, la 22 iulie 2003, Consiliul adoptă Regulamentul (CE) nr. 1435/2003 privind statutul societății cooperative europene (SCE) (6) și Directiva 2003/72/CE de completare a statutului societății cooperative europene cu privire la implicarea lucrătorilor (7). Întrucât SE este o societate cu răspundere limitată și SCE este o societate cooperativă și ambele au o natură similară cu alte forme de societăți comerciale prevăzute deja de Directiva 90/435/CEE, SE și SCE ar trebui adăugate pe lista prevăzută de anexa la Directiva 90/435/CEE.
(6)
Noile entități care vor fi incluse în listă sunt societăți comerciale contribuabile în statul membru de reședință, însă unele dintre ele sunt considerate de către alte state membre, în temeiul caracteristicilor lor juridice, ca fiind transparente din punct de vedere fiscal. Statele membre care consideră societățile comerciale contribuabile nerezidente pe teritoriul lor ca fiind transparente din punct de vedere fiscal în temeiul caracteristicilor juridice ar trebui să le acorde scutirile corespunzătoare de impozite pentru veniturile înregistrate în baza de impozitare a societății-mamă.
(7)
Pentru a extinde avantajele Directivei 90/435/CEE, pragul de participare de la care o societate comercială poate fi considerată societate-mamă iar cealaltă filiala acesteia ar trebui redus treptat de la 25 % la 10 %.
(8)
Repartizarea profitului către un sediu permanent al societății-mamă și încasarea lui de către aceasta ar trebui să determine aplicarea aceluiași tratament cu cel care se aplică între o filială și societatea mamă. Ar trebui incluse și cazurile în care societatea-mamă și filiala se află în același stat membru, iar sediul lor permanent se află în alt stat membru. Pe de altă parte, situațiile în care sediul permanent și filiala se află în același stat membru pot fi rezolvate de către statul membru în cauză, fără a se aduce atingere aplicării principiilor din tratat, pe baza dispozițiilor de drept intern ale statelor membre respective.
(9)
În ceea ce privește tratamentul aplicabil sediilor permanente, poate exista situația în care să fie necesar ca statele membre să stabilească condițiile și instrumentele juridice prin care să protejeze veniturile fiscale naționale și să combată eludarea legislației naționale, în conformitate cu principiile tratatului și ținând seama de normele fiscale recunoscute pe plan internațional.
(10)
Atunci când grupurile corporative sunt organizate în lanțuri de societăți comerciale si profiturile sunt distribuite prin lanțul de filiale către societatea-mamă, dubla impozitare ar trebui eliminată fie prin scutire, fie prin acordarea de credite fiscale. În cazul creditelor fiscale, societatea-mamă ar trebui să aibă posibilitatea de a deduce orice impozit plătit de oricare din filialele din lanț, sub rezerva îndeplinirii condițiilor prevăzute de Directiva 90/435/CEE.
(11)
Dispozițiile tranzitorii nu mai sunt aplicabile, prin urmare se elimină.
(12)
Prin urmare, Directiva 90/435/CEE ar trebui modificată în consecință,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Directiva 90/435/CEE se modifică după cum urmează:
1.
La articolul 1 alineatul (1) se adaugă următoarele două liniuțe:
„-
repartizării profiturilor primite de sediile permanente situate în statul respectiv ale societăților comerciale situate în alte state membre care provin de la filialele lor situate într-un alt stat membru decât cel în care se află sediul permanent;
-
repartizării profiturilor realizate de societăți comerciale situate în statul respectiv către sedii permanente situate într-un alt stat membru ale societăților comerciale din același stat membru ale căror filiale sunt.”
2.
La articolul 2, alineatul existent se numerotează cu „(1)” și se adaugă un nou alineat, „(2)”:
„(2)
În sensul prezentei directive, termenul «sediu permanent» înseamnă orice sediu de afaceri stabil situat într-un stat membru, prin care se desfășoară în întregime sau parțial activitatea unei societăți comerciale din alt stat membru, în măsura în care profiturile înregistrate de sediul stabil sunt impozabile în statul membru în care este situat, în temeiul tratatului bilateral privind impozitarea sau, în absența unui astfel de tratat, în temeiul dispozițiilor din dreptul intern.”
3.
În articolul 3, alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„În sensul aplicării prezentei directive:
(a)
statutul de societate-mamă se acordă cel puțin unei societăți comerciale dintr-un stat membru care îndeplinește condițiile prevăzute la articolul 2 și care deține minimum 20 % din capitalul unei societăți comerciale aflate în alt stat membru, care îndeplinește aceleași condiții;
Un astfel de statut poate fi acordat, în aceleași condiții, unei societăți comerciale dintr-un stat membru care deține cel puțin 20 % din capitalul unei societăți comerciale din același stat membru, participare deținută integral sau parțial de un sediu permanent al primei societăți comerciale, situat în alt stat membru;
De la 1 ianuarie 2007, nivelul minim de participare este de 15 %;
De la 1 ianuarie 2009, nivelul minim de participare este de 10 %;
(b)
«filială» înseamnă societatea al cărei capital include participația menționată la litera (a).”;
4.
Articolul 4 se modifică după cum urmează:
(a)
Alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„(1)
În cazul în care, în temeiul asocierii dintre societatea-mamă și filială, o societate-mamă sau sediul său permanent primește profituri repartizate, statul în care este situată societatea-mamă și statul în care se află sediul său permanent trebuie, cu excepția cazurilor de lichidare a filialei:
-
să nu impoziteze profiturile respective sau
-
să impoziteze profiturile respective, autorizând în același timp societatea-mamă și sediul permanent să deducă din cuantumul impozitului datorat fracțiunea din impozitul pe societate aferentă profiturilor și plătită de filială și sub-filiale, cu condiția ca, la fiecare nivel, societatea comercială și sub-filiala să respecte cerințele prevăzute la articolele 2 și 3, până la limita cuantumului reprezentând impozitul aferent datorat.”
(b)
Se adaugă următorul alineat (1a):
„(1a)
Nici o dispoziție din prezenta directivă nu împiedică statul membru în care este situată societatea-mamă să considere o filială ca fiind transparentă din punct de vedere fiscal, pe baza evaluării făcută de acel stat cu privire la caracteristicile juridice ale filialei rezultate din dreptul intern în temeiul căruia este constituită și, prin urmare, să impoziteze societatea-mamă pentru partea sa din profiturile filialei, pe măsură ce se realizează profituri. În acest caz, statul în care este situată societatea-mamă nu impozitează profiturile repartizate ale filialei.
Atunci când evaluează partea care îi revine societății-mamă din profiturile filialei, statul în care este situată societatea-mamă fie scutește de impozitare aceste profituri, fie autorizează societatea-mamă să deducă din cuantumul impozitului datorat fracțiunea din impozitul pe aceste profituri, plătită de filială și sub-filiale, cu condiția ca, la fiecare nivel, societatea comercială și filiala să respecte cerințele prevăzute de articolele 2 și 3, în limita cuantumului reprezentând impozitul aferent datorat.”;
(c)
La alineatul (3), primul paragraf se înlocuiește cu următorul text:
„Alineatele (1) și (1a) se aplică până la data intrării efective în vigoare a sistemului comun de impozitare a societăților comerciale.”
5.
Articolul 5 se modifică după cum urmează:
(a)
Alineatul (1) se înlocuiește cu următorul text:
„Profiturile distribuite societății-mamă de către filială sunt scutite de reținerea la sursă a impozitelor.”
(b)
Alineatele (2), (3) și (4) se elimină;
6.
Anexa se înlocuiește cu textul din anexa la prezenta directivă.
Articolul 2
(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 1 ianuarie 2005.
Atunci când statele membre adoptă aceste acte, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Statele membre comunică Comisiei textul dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă, precum și un tabel de corespondență între prezenta directivă și dispozițiile de drept intern adoptate.
Articolul 3
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 4
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 22 decembrie 2003.