31999R1493
L 179/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 1493/1999 AL CONSILIULUI
din 17 mai 1999
privind organizarea comună a pieței vitivinicole
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolele 36 și 37,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (4),
întrucât:
(1)
Funcționarea și dezvoltarea pieței comune a produselor agricole trebuie să fie însoțite de stabilirea unei politici agricole comune, iar aceasta trebuie să permită, în special, o organizare comună a piețelor agricole care să poată lua diferite forme în funcție de produse.
(2)
Politica agricolă comună are ca scop atingerea obiectivelor prevăzute în articolul 33 din tratat, în special în sectorul vitivinicol, stabilizarea piețelor și asigurarea unui nivel de viață echitabil pentru populația agricolă interesată; aceste obiective pot fi atinse printr-o adaptare a resurselor la necesități, bazată mai ales pe o politică de adaptare a potențialului viticol și pe o politică de calitate.
(3)
Cadrul existent al organizării comune a pieței vitivinicole a fost pus în practică de Regulamentul (CEE) nr. 822/87 (5), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1627/98 (6); ținând cont de experiența dobândită, acest cadru trebuie înlocuit pentru a răspunde situației prezente din sectorul vitivinicol care se caracterizează prin faptul că, dacă excedentele structurale sunt mai puțin frecvente, excedentele pe mai mulți ani rămân totuși posibile, în special din cauza riscurilor de variații ale producției, inerente sectorului, de la o recoltă la alta.
(4)
Punerea în aplicare a acordurilor din Runda Uruguay în 1995 a antrenat o deschidere mai mare a pieței comunitare, de acum înainte mult mai puțin sensibilă la impactul măsurilor de intervenție tradiționale, precum și o reducere a posibilităților de exporturi subvenționate care îi determină pe producătorii din Comunitate să își îmbunătățească competitivitatea; majoritatea exporturilor se face încă de pe acum fără subvenții.
(5)
Principala problemă de piață căreia anumiți actori ai sectorului vitivinicol comunitar trebuie să-i facă față în prezent este capacitatea lor limitată de a se adapta destul de rapid la evoluția concurenței, atât pe piața internă, cât și pe piața externă; actuala organizare comună de piață nu a oferit nici o soluție pentru suprafețele viticole a căror producție nu își găsește în mod evident o soluție remuneratorie; suprafețele ale căror piețe sunt în expansiune nu au beneficiat, în ceea ce le privește, de o flexibilitate suficientă pentru a le deschide perspective de dezvoltare.
(6)
În 1994, Comisia a prezentat o propunere de reformă a organizării comune a pieței vitivinicole, care nu a fost totuși adoptată; între timp, situația pieței a evoluat.
(7)
Ca urmare, pentru a garanta flexibilitatea necesară unei bune adaptări la noua situație, se impune o reformă a organizării comune a pieței vitivinicole în vederea atingerii următoarelor obiective principale: menținerea pe piața comunitară a unui mai bun echilibru între cerere și ofertă; oferirea posibilității ca producătorii să exploateze piețele în expansiune; crearea condițiilor ca acest sector să devină mai competitiv pe termen lung; eliminarea utilizării intervenției ca soluție artificială pentru producția excedentară; susținerea pieței vitivinicole și, ca urmare, favorizarea aprovizionării în continuare cu produse de distilare a vinului în segmentele sectorului alcoolului alimentar care, în mod tradițional, utilizează acest tip de alcool; luarea în considerare a diversității regionale; oficializarea rolului potențial al grupurilor de producători și al organismelor sectoriale.
(8)
Regulamentul (CEE) nr. 822/87 a fost completat și pus în aplicare de Regulamentele (CEE) nr. 346/79 (7), (CEE) nr. 351/79 (8), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 1029/91 (9), (CEE) nr. 460/79 (10), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 3805/85 (11), (CEE) nr. 456/80 (12), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 1597/83 (13), (CEE) nr. 457/80 (14), (CEE) nr. 458/80 (15), modificat ultima dată de Regulamentul (CEE) nr. 596/91 (16), (CEE) nr. 1873/84 (17), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2612/97 (18), (CEE) nr. 895/85 (19), modificat de Regulamentul (CEE) nr. 3768/85 (20), (CEE) nr. 823/87 (21), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1426/96 (22), (CEE) nr. 1442/88 (23), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 859/1999 (24), (CEE) nr. 3877/88 (25), (CEE) nr. 4252/88 (26), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1629/98 (27) și (CEE) nr. 2046/89 (28), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2468/96 (29), (CEE) nr. 2048/89 (30), (CEE) nr. 2389/89 (31), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2088/97 (32), (CEE) nr. 2390/89 (33), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2611/97 (34), (CEE) nr. 2391/89 (35), (CEE) nr. 2392/89 (36), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) 1427/96 (37), (CEE) nr. 3677/89 (38), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 2796/94 (39), (CEE) nr. 3895/91 (40), (CEE) nr. 2332/92 (41), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1629/98 și (CEE) nr. 2333/92 (42), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1429/96 (43); aceste regulamente au fost modificate de mai multe ori și în mod substanțial; cu ocazia noilor modificări, este necesar, din motive de claritate, să se recurgă la reformularea regulamentelor respective, regrupându-le într-un text unic.
(9)
Regulamentul (CEE) nr. 822/87 prevede stabilirea de către Consiliu a regulilor generale de aplicare; rezultă o reglementare cu o structură complexă; regulamentele menționate anterior conțin numeroase detalii tehnice care au necesitat modificări frecvente; ca urmare, prezentul regulament trebuie să conțină, în general, toate orientările necesare aplicării sale; este important ca toate competențele de execuție necesare să fie conferite Comisiei de către Consiliu, conform articolului 211 din tratat.
(10)
Regulile referitoare la organizarea comună a pieței vitivinicole sunt de o extremă complexitate; în anumite cazuri, ele nu iau suficient în considerare diversitatea regională; ca urmare, este necesar să fie simplificate în măsura posibilului, precum și să fie definită și pusă în aplicare, într-un cadru comunitar, o politică cât se poate de apropiată de producători.
(11)
Pentru a valorifica și a întări ameliorarea echilibrului pieței, ca și pentru o mai bună adaptare a ofertei la cerere pentru anumite tipuri de produse, este cazul să se prevadă un cadru de măsuri referitoare la administrarea potențialului viticol, care să cuprindă o limitare a plantațiilor pe termen mediu, prime pentru abandonarea definitivă a suprafețelor viticole și un sprijin în favoarea restructurării și a reconversiei podgoriilor.
(12)
Măsurile structurale care nu se raportează direct la producția de vin țin de domeniul de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1257/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind ajutorul acordat din Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă (FEOGA) pentru dezvoltare rurală și de modificare și abrogare a unor regulamente (44); măsurile de promovare contribuie într-o mare măsură la competitivitatea sectorului și este necesar să se încurajeze în mod deosebit promovarea vinurilor Comunității pe piețele din țările terțe; totuși, pentru a garanta coerența politicii de promovare generală a Comunității, este necesar să se integreze măsurile privind sectorul vitivinicol în domeniul de aplicare a unei reglementări orizontale în domeniu; în acest scop, Comisia a înaintat o propunere de regulament referitor la acțiuni de informare și de promovare cu privire la produsele agricole din țări terțe (45).
(13)
Echilibrul pieței, deși relativ lent și dificil, s-a îmbunătățit; acest rezultat se datorează, în esență, restricțiilor în vigoare în materie de plantare; ținându-se cont de experiența dobândită, nu pare posibilă recurgerea la nici o altă măsură pentru a valorifica și consolida îmbunătățirea echilibrului pieței; pare deci necesar să se limiteze în felul acesta exercitarea dreptului de proprietate al producătorilor, în conformitate cu interesul general.
(14)
Ca urmare, este cazul să se mențină, pe o perioadă limitată la termen mediu, restricțiile în materie de plantare, astfel încât să se permită ansamblului de măsuri structurale să își atingă producă efectele și să se interzică plantarea de viță de vie pentru producerea vinului până la 31 iulie 2010, în afara excepțiilor prevăzute de prezentul regulament.
(15)
Autorizarea în vigoare pentru plantări noi de vițe-mamă pentru altoi, comasarea și exproprierea, precum și experimentarea viticolă, nu au provocat o perturbare neîntemeiată a pieței vitivinicole și trebuie deci menținute, cu condiția efectuării controalelor necesare; este indicat, din motive similare, să se permită de asemenea plantarea de viță de vie a cărei producție este destinată consumului familiei viticultorului.
(16)
Autorizarea de plantare nouă în vigoare pentru producerea de vinuri de calitate produse în regiuni determinate (v.c.p.r.d.) și a vinurilor de masă desemnate printr-o indicație geografică este un element util al unei politici de calitate axate pe o mai bună adaptare a cererii la ofertă; totuși, un sistem de rezerve cu drepturi de plantare perfect operațional trebuie să permită atingerea acestui obiectiv; ca urmare, este necesar să se mențină autorizația existentă, cu condiția efectuării controalelor necesare, pe o perioadă de tranziție care expiră la 31 iulie 2003, dată la care sistemul de rezerve va fi pe deplin operațional.
(17)
Autorizarea de replantare în vigoare este necesară pentru a permite reînnoirea normală a podgoriilor epuizate; deci sistemul existent trebuie să fie menținut, cu condiția efectuării controalelor necesare; în scopul unei mai mari flexibilități, sistemul trebuie de asemenea să permită, cu condiția efectuării controalelor necesare, achiziționarea și utilizarea drepturilor de replantare înainte ca desțelenirea propriu-zisă să aibă loc; este necesară respectarea drepturilor de replantare dobândite în cadrul reglementării comunitare sau naționale anterioare; pe de altă parte, transferul drepturilor de replantare de la o exploatație viticolă la alta trebuie să fie posibil, cu condiția efectuării de controale stricte și cu atât mai mult cu cât acest transfer se înscrie în politica de calitate sau cuprinde vițele-mamă pentru altoi sau este legat de transferul unei părți a exploatației; pentru a asigura buna funcționare a organizării comune a pieței, este necesară menținerea acestor transferuri în interiorul aceluiași stat membru.
(18)
Pentru a îmbunătăți administrarea potențialului viticol și pentru a favoriza utilizarea eficientă a drepturilor de plantare care contribuie la atenuarea urmărilor restricțiilor de plantare, este necesară stabilirea unui sistem de rezerve naționale și/sau regionale.
(19)
Este important să se acorde statelor membre o mai mare capacitate de apreciere pentru gestionarea rezervelor, cu condiția efectuării controalelor necesare, pentru a le permite să adapteze mai bine utilizarea drepturilor de plantare a acestor rezerve la necesitățile locale; această capacitate de apreciere trebuie să cuprindă posibilitatea de cumpărare a drepturilor de plantare pentru aprovizionarea rezervelor și de vânzare a drepturilor de plantare provenite din acestea; în acest scop, este indicat să se permită statelor membre să nu aplice sistemul de rezerve, cu condiția ca ele să poată dovedi că dispun de un sistem eficient de administrare a drepturilor de plantare.
(20)
Acordarea de avantaje speciale tinerilor producători poate facilita nu numai instalarea, dar și adaptarea structurală a exploatării după prima instalare; ca urmare, acești producători trebuie să poată beneficia în mod gratuit de drepturile care rezultă din rezerve.
(21)
Pentru a garanta utilizarea optimă a resurselor și pentru a adapta mai bine oferta la cerere, este important ca drepturile de plantare să fie utilizate de titularii lor într-un termen rezonabil sau, în lipsa acestora, să fie atribuite sau reatribuite rezervelor; din aceleași motive, este necesar ca drepturile atribuite rezervelor să fie acordate într-un termen rezonabil.
(22)
Îmbunătățirea echilibrului pieței și dezvoltarea pieței mondiale pot justifica o extindere a drepturilor de plantare, care trebuie atribuite statelor membre respective, și, parțial, existența unei rezerve comunitare pentru o atribuire condiționată de cererea suplimentară a pieței; este necesar să se deducă din extinderea menționată anterior drepturile de plantare nouă acordate pentru v.c.p.r.d. și vinurilor de masă desemnate printr-o indicație geografică.
(23)
Anumite suprafețe au fost plantate încălcându-se dispozițiile restrictive în vigoare cu privire la plantare; s-a dovedit că sancțiunile prevăzute pentru a garanta ca produsele provenite de pe aceste suprafețe să nu perturbe piața vitivinicolă sunt greu de pus în practică; este cazul deci să se prevadă desțelenirea suprafețelor plantate ilegal; această obligație trebuie impusă oricărei plantații ilegale apărute după publicarea propunerii referitoare la prezentul regulament, începând din momentul când producătorii au luat cunoștință de proiectul de introducere a respectivei obligații.
(24)
Fără a aduce atingere măsurilor naționale în vigoare, nu este posibil, din motive de securitate juridică, să se impună la nivel comunitar desțelenirea suprafețelor plantate ilegal înaintea publicării propunerii referitoare la prezentul regulament; ca urmare, pentru a permite un mai bun control al potențialului viticol, este necesar ca, în timpul unei perioade determinate, statele membre să poată regulariza situația respectivelor suprafețe, cu condiția efectuării controalelor necesare; poate fi prevăzut un tratament diferit în ceea ce privește regularizarea în funcție de caracteristicile plantării respective, îndeosebi dacă se prevede că o astfel de plantare antrenează o creștere a producției; dacă există un astfel de risc, producătorul respectiv poate fi supus sancțiunilor administrative corespunzătoare.
(25)
Este necesar să se dea statelor membre posibilitatea de a lua în considerare condițiile locale și, în consecință, de a impune, eventual, reguli mai stricte cu privire la noile plantări, replantări și supraaltoiri.
(26)
Există suprafețe viticole a căror producție nu este adaptată cererii; pentru a stimula adaptarea sectorului în ansamblul său, este necesar să se încurajeze abandonarea definitivă a suprafețelor viticole pe suprafețele respective; prin urmare, este cazul să se acorde o primă în acest scop; este necesar să se încredințeze statelor membre gestionarea acestei prime, într-un cadru comunitar și cu condiția efectuării controalelor necesare, astfel încât prima să fie orientată către regiunile respective; în consecință, statele membre trebuie să poată desemna regiunile respective și să poată modifica cuantumul primei pe baza unor criterii obiective, respectându-se un plafon general.
(27)
Producția de vin a statelor membre care nu produc mai mult de 25 000 hectolitri pe an nu ar putea prejudicia echilibrul pieței; ca urmare, este necesar ca statele membre respective să fie exonerate de la obligația respectării restricțiilor în materie de plantare, nedându-le totuși posibilitatea de a beneficia de prima de abandonare definitivă a suprafețelor viticole.
(28)
Există alte suprafețe viticole a căror producție nu este adaptată cererii, dar ar putea să fie mai bine adaptată cu ajutorul unei restructurări a podgoriilor sub forma reconversiei soiurilor, a replantării podgoriilor sau a îmbunătățirii tehnicilor de gestionare a podgoriilor; ca urmare, este necesar să se prevadă un sprijin pentru aceasta, cu condiția efectuării controalelor necesare.
(29)
Pentru ca o astfel de restructurare și o astfel de reconversie să fie efectuate în mod controlat, acestea ar trebui să fie planificate; este necesar ca planurile să fie elaborate la un nivel cât se poate de apropiat de producători pentru a garanta luarea în considerare a diversității regionale; totuși, pentru a asigura conformitatea planurilor cu reglementarea comunitară, de aceste planuri trebuie să răspundă, în ultimă instanță, statele membre.
(30)
Restructurarea și reconversia au două consecințe financiare majore pentru producători, și anume pierderea de venituri în timpul perioadei de reconversie și costurile de punere în aplicare a acestor măsuri; este necesar, prin urmare, ca sprijinul să aibă ca obiect ambele aspectele; în procesul de restructurare, este loc pentru măsuri naționale suplimentare, în limitele stabilite.
(31)
Pentru o mai bună gestionare a potențialului viticol, este de dorit să fie întocmit un inventar la nivelul statului membru sau la nivel regional; pentru a încuraja statele membre să realizeze inventarul, este necesar să li se limiteze celor care-l întocmesc accesul la regularizarea suprafețelor plantate ilegal, la extinderea drepturilor de plantare și la ajutorul în favoarea restructurării și reconversiei; în cazul inventarelor regionale, regiunile care au întocmit inventarul nu trebuie să fie excluse de la dreptul de a beneficia de măsurile de regularizare, de restructurare și de reconversie, în vitutea faptului că alte regiuni nu l-au realizat; totuși, toate inventarele regionale trebuie încheiate înainte de 31 decembrie 2001.
(32)
Clasificarea soiurilor de viță de vie pentru producția de vin este cu atât mai bună cu cât este efectuată la un nivel mai apropiat de producători; ca urmare, este necesar ca sarcina să fie încredințată statelor membre de către Comunitate.
(33)
Regulamentul (CEE) nr. 2392/86 al Consiliului din 24 iulie 1986 privind întocmirea unui registru comunitar al culturilor de viță de vie (46), modificat ultima dată de Regulamentul (CE) nr. 1631/98 (47), trebuie să rămână în vigoare pentru a permite statelor membre în care întocmirea sa este în curs de finalizare; cu toate acestea, este cazul să se prevadă adaptarea sau abrogarea sa ulterioară.
(34)
Pentru a menține echilibrul pieței, este necesar să se prevadă un ajutor pentru depozitarea privată a vinului de masă și a anumitor tipuri de musturi de struguri; este necesar ca măsura să fie pe cât se poate mai flexibilă pentru a se adapta mișcărilor pieței; în acest scop, este necesar să se prevadă îndeosebi posibilitatea suspendării aplicării sale în cel mai scurt timp posibil.
(35)
Pentru a elimina recurgerea la intervenție ca debușeu artificial în caz de producție excedentară, este necesară modificarea regimului de distilare; ca urmare, trebuie să se prevadă următoarele forme de distilare: distilarea obligatorie a produselor secundare vinicole; distilarea obligatorie a vinurilor provenite din struguri care nu sunt clasificați exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație; distilarea în scopul sprijinirii pieței vitivinicole favorizând continuitatea aprovizionării segmentelor sectorului alcoolului alimentar cu produse de distilare a vinului care, în mod tradițional, utilizează acest alcool și distilarea de criză; este necesar să se elimine orice altă formă de distilare; pentru a răspunde necesităților pieței și condițiilor regionale deosebite, este important ca măsurile menționate anterior să fie cât se poate de flexibile.
(36)
Dată fiind calitatea slabă a vinurilor obținute prin supratescuire, trebuie interzisă această practică și, pentru a o evita, trebuie să se prevadă distilarea obligatorie a tescovinei și drojdiei; totuși, pentru a se ține cont de condițiile de producție în anumite regiuni viticole, pot fi prevăzute anumite derogări de la această obligație; în plus, dat fiind că structurile de producție și de piață în zona viticolă A sau în partea germană a zonei viticole B sau în regiunile plantate cu vii din Austria sunt capabile să garanteze că sunt îndeplinite obiectivele măsurii, este necesar pentru producătorii acestor regiuni, să se înlocuiască obligația de distilare a produselor secundare de vinificație cu obligația de a retrage sub control aceste produse secundare.
(37)
Trebuie să se orienteze producția de vinuri provenite din struguri neclasificați exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație, în primul rând spre destinații tradiționale ale sectorului băuturilor spirtoase și a altor soluții tradiționale; este necesar să se prevadă distilarea obligatorie a cantităților din astfel de vinuri care depășesc pe cele produse în mod normal pentru aceste destinații.
(38)
Anumite segmente ale sectorului alcoolului alimentar constituie un debușeu tradițional important al produselor distilării de vin și al altor produse ale viei; pentru aprovizionarea respectivei piețe este necesar, prin urmare, să se prevadă un sprijin comunitar pentru distilarea vinului de masă și a vinului din care se poate obține vin de masă sub forma unui ajutor principal pentru distilarea acestor vinuri și a unui ajutor secundar pentru depozitarea distilatului obținut.
(39)
Pentru a face față cazurilor excepționale de perturbare a pieței și problemelor grave de calitate, trebuie să se prevadă o măsură de distilare de criză; pentru a lua în considerare situațiile speciale, este necesar să se stabilească de către Comisie valoarea și tipul de ajutor, inclusiv cazul în care a fost observată o degradare demonstrabilă a prețului pieței pentru o categorie de vin; trebuie prevăzut ca măsura să fie aplicată de către producători pe o bază voluntară; trebuie prevăzut ca, dacă se recurge la această măsură trei ani la rând, pentru o categorie specifică de vin (într-o anumită zonă), Comisia să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport și, dacă este cazul, propuneri.
(40)
Este important ca alcoolul provenit din distilare să fie astfel distribuit pe piață încât să permită o cât mai mare transparență și un mai bun control și să se evite orice perturbare a piețelor tradiționale ale alcoolului.
(41)
În prezent, mărirea tăriei alcoolice în volume naturală nu se efectuează în aceleași condiții economice de către toți producătorii comunitari din cauza practicilor oenologice diferite pe care le autorizează prezentul regulament; pentru a elimina această discriminare, trebuie să se încurajeze folosirea produselor viei pentru îmbogățire, ceea ce ar permite extinderea debușeelor lor și ar contribui la evitarea excedentelor de vin; pentru a se realiza acest lucru, trebuie aliniate prețurile diferitelor produse utilizate pentru îmbogățire; acest rezultat poate fi obținut prin instituirea unui regim de ajutor în favoarea mustului de struguri concentrat și a mustului de struguri concentrat rectificat utilizate pentru îmbogățire, provenite din anumite regiuni.
(42)
Este în continuare necesar ca, pentru atingerea unui echilibru mai stabil între producție și întrebuințări, să se intensifice utilizarea produselor viei; apare ca justificată intervenția chiar în amonte de producția vinurilor de masă, favorizând pentru musturi anumite destinații, altele decât vinificarea, prin intermediul unui ajutor care să garanteze menținerea debușeelor tradiționale ale produselor viticole comunitare; este important să se aplice o astfel de măsură pentru a se evita orice denaturare a concurenței și pentru a se ține cont de metodele de producție tradiționale.
(43)
Producătorii care nu și-au îndeplinit obligațiile privind distilarea nu trebuie să beneficieze de măsuri de intervenție.
(44)
În cazul unor prețuri ridicate pe piața comunitară, este necesar să se prevadă și posibilități de acțiune, dacă există.
(45)
Ținându-se cont de caracteristicile pieței vitivinicole, constituirea de organizații ale producătorilor poate contribui la realizarea obiectivelor organizării comune a pieței; statele membre pot să recunoască astfel de organizații; acestea trebuie să se constituie pe o bază voluntară și să facă dovada utilității lor prin întinderea și eficacitatea serviciilor pe care le oferă membrilor lor.
(46)
Pentru a se îmbunătăți funcționarea pieței pentru v.c.p.r.d. și pentru vinurile de masă cu indicație geografică, statele membre trebuie să poată pune în aplicare deciziile luate de organismele sectoriale; efectul acestor decizii trebuie să excludă anumite practici concertate; este necesar să se garanteze de către Comisie conformitatea unor astfel de decizii cu dreptul comunitar; organismele sectoriale trebuie să îndeplinească anumite sarcini, luându-se în considerare interesele consumatorilor.
(47)
Din motive de sănătate și pentru a favoriza asigurarea calității, este necesar să se definească la nivel comunitar tratamente și practici oenologice, singurele autorizate pentru fabricarea produselor menționate de prezentul regulament; din motive similare, nu trebuie să se utilizeze decât soiuri de struguri de vinificație pentru producerea vinurilor destinate consumului uman.
(48)
Având în vedere condițiile de producție, îndeosebi solul, terenul și clima, care variază considerabil de la o zonă a Comunității la alta, este esențial ca astfel de variații să fie luate în considerare când este vorba de practici și de tratamente oenologice; din motive de simplitate și pentru a facilita modificările bazate pe experiența dobândită și pe progresul tehnologic, anumite limite și condiții tehnice legate de aceste practici și tratamente trebuie să fie definite în cadrul modalităților de aplicare; totuși, este necesar să se stabilească în prezentul regulament limitele privind nivelurile de dioxid de sulf, de acid sorbic și de sorbat de potasiu, ținându-se cont de importanța lor în materie de sănătate.
(49)
Trebuie să se prevadă metodele de analiză autorizate pentru produsele vitivinicole.
(50)
Descrierea, denumirea și prezentarea produselor menționate în prezentul regulament pot avea consecințe importante în privința perspectivelor de comercializare; ca urmare, este necesar ca prezentul regulament să stabilească norme care să ia în considerare interesele legitime ale consumatorilor și ale producătorilor și să favorizeze buna funcționare a pieței interne și obținerea de produse de calitate; principiile fundamentale ale acestor norme trebuie să prevadă utilizarea obligatorie a anumitor mențiuni care să permită identificarea produsului și furnizarea anumitor informații importante consumatorilor, precum și utilizarea facultativă a anumitor indicații pe baza normelor comunitare sau cu condiția aplicării dispozițiilor referitoare la prevenirea practicilor frauduloase.
(51)
În special normele privind descrierea produselor trebuie să prevadă dispozițiile în materie de prevenire a practicilor frauduloase, sancțiunile ce trebuie aplicate la nivel comunitar în caz de etichetare improprie, utilizarea limbilor, în special cu privire la diferitele alfabete și utilizarea mărcilor de producție, îndeosebi când acestea ar putea crea confuzie în rândul consumatorilor.
(52)
Ținându-se cont de diferențele între produsele menționate în prezentul regulament și piețele lor, precum și de așteptările consumatorilor și de metodele tradiționale, normele trebuie diferențiate în funcție de produsele respective, îndeosebi în ceea ce privește vinul spumant, precum și în funcție de originea lor.
(53)
Este necesar să se aplice de asemenea reguli la etichetarea produselor importate, îndeosebi pentru a clarifica originea lor și pentru a evita orice confuzie cu produsele comunitare.
(54)
Dreptul de utilizare a indicațiilor geografice și a altor mențiuni tradiționale are valoare economică; ca urmare, este necesar să se reglementeze acest drept și să se protejeze aceste mențiuni; pentru a favoriza o concurență loială și pentru a nu induce în eroare consumatorii, trebuie ca această producție să aibă o incidență asupra produselor care nu sunt reglementate de prezentul regulament, inclusiv acelea care nu sunt prevăzute în anexa I din tratat.
(55)
Ținându-se cont de interesul consumatorilor și de necesitatea unui tratament corespunzător al v.c.p.r.d. din țările terțe, este cazul să se prevadă, în cadrul unor angajamente reciproce, posibilitatea ca vinurile importate destinate consumului uman direct și desemnate printr-o indicație geografică să beneficieze de acest regim de protecție și de control când sunt comercializate în Comunitate.
(56)
Pentru a se conforma obligațiilor care rezultă în special din articolele 23 și 24 din Acordul privind drepturile de proprietate intelectuală care se referă la comerț, care face parte integrantă din Acordul de înființare a Organizației Mondiale a Comerțului aprobat prin Decizia 94/800/CE (48), este necesar să se prevadă dreptul, pentru părțile interesate, de a împiedica, în anumite condiții, utilizarea nepermisă a indicațiilor geografice protejate de către o țară terță membră a OMC.
(57)
Punerea în aplicare a unei politici de calitate în domeniul agricol și îndeosebi în domeniul vitivinicol nu poate decât să contribuie la ameliorarea condițiilor pieței și la extinderea debușeelor; adoptarea regulilor comune complementare privind producția și controlul v.c.p.r.d. se înscrie în cadrul unei astfel de politici și poate contribui la realizarea acestor obiective.
(58)
Pentru a menține o calitate minimă a v.c.p.r.d., pentru a evita o creștere greu de controlat a producției acestor vinuri și pentru a apropia dispozițiile statelor membre în vederea stabilirii de condiții de concurență echitabile în interiorul Comunității, este necesar să se stabilească un cadru de norme comunitare care să reglementeze producția și controlul acestor vinuri, căruia va trebui să li se conformeze dispozițiile specifice adoptate de statele membre.
(59)
Este necesar să se enumere și să se definească natura și valoarea elementelor care permit caracterizarea fiecărui v.c.p.r.d. și ținând cont de condițiile tradiționale de producție; trebuie totuși să se facă un efort comun de armonizare în ceea ce privește cerințele legate de calitate; elementele respective trebuie să fie următoarele: delimitarea suprafeței de producție, sortimentul viticol, practicile de cultură, metodele de vinificație, tăria alcoolică în volume minimă naturală, randamentul la hectar, analiza și aprecierea caracteristicilor organoleptice; ținându-se seama de natura specială a vinurilor licoroase de calitate produse în regiuni determinate (v.l.c.p.r.d.) și a vinurilor spumante de calitate produse în regiuni determinate (v.s.c.p.r.d.), trebuie să se stabilească norme speciale pentru aceste produse.
(60)
Experiența arată că este necesară stabilirea cu mai multă precizie a normelor privind declasarea v.c.p.r.d. în vin de masă și prevederea cazurilor în care producătorul nu poate să ceară clasarea în v.c.p.r.d. a unui produs care figurează în declarația sa de recoltă sau de producție ca un produs din care se poate obține un v.c.p.r.d.
(61)
Pentru a păstra caracterul calitativ special al v.c.p.r.d., este necesar să se permită statelor membre să aplice norme complementare sau mai riguroase care să reglementeze producția și punerea în circulație a v.c.p.r.d., respectându-se procedeele corecte și tradiționale.
(62)
Crearea unei piețe unice pentru Comunitate în sectorul vitivinicol implică stabilirea unui regim de schimburi la frontierele exterioare ale acesteia; un regim de schimburi care se adaugă la sistemul intervențiilor și care implică un regim de drepturi la import și de restituiri la export este de natură, în principiu, să stabilizeze piața comunitară; acest regim de schimburi se bazează pe acordurile încheiate în cadrul negocierilor comerciale multilaterale ale Rundei Uruguay.
(63)
Pentru a controla volumul comerțului de vin cu țările terțe, este necesară introducerea pentru anumite produse a unui regim de certificate de import și export implicând constituirea unei garanții care să asigure realizarea operațiilor în vederea cărora sunt solicitate aceste certificate.
(64)
Pentru a evita sau a preveni efectele prejudiciabile pieței comunitare ce pot rezulta din importurile anumitor produse agricole, importurile unuia sau a mai multora din aceste produse trebuie să fie supuse plății unui drept suplimentar dacă sunt îndeplinite anumite condiții.
(65)
Este necesar, în anumite condiții, să se atribuie Comisiei competența de a deschide și de a gira contingentele tarifare ce decurg din acorduri internaționale încheiate conform tratatului sau altor acte ale Consiliului.
(66)
Posibilitatea de a acorda, în cursul exportului spre țările terțe, o restituire egală cu diferența dintre prețul din Comunitate și cel de pe piața mondială și în conformitate cu Acordul OMC privind agricultura poate a proteja participarea Comunității la comerțul internațional al vinului; aceste restituiri sunt supuse limitelor exprimate în cantitate și valoare (49).
(67)
Respectarea limitelor valorice trebuie să fie asigurată, în cursul stabilirii restituirilor, de evidența plăților în cadrul reglementării referitoare la Fondul European de Orientare și Garantare Agricolă; controlul poate să fie facilitat prin stabilirea obligatorie anticipată a restituirilor, permițând totuși, în cazul restituirilor diferențiate, schimbarea destinației prevăzute anterior în interiorul unei zone geografice în care se aplică un procent unic de restituire; în cazul schimbării destinației, este necesar să se plătească restituirea aplicabilă destinației reale, cu un plafon la nivelul sumei aplicabile la destinația stabilită.
(68)
Supravegherea restricțiilor cantitative presupune instituirea unui sistem de verificare fiabil și eficace; în acest scop, este necesar să se condiționeze acordarea oricărei restituiri de existența unui certificat de export; acordarea restituirilor în limitele disponibile trebuie efectuată în funcție de situația specială a fiecăruia dintre produsele respective; derogările de la această disciplină nu pot fi admise decât pentru acțiunile de ajutor alimentar, acestea fiind scutite de orice limitări; verificarea cantităților exportate care beneficiază de restituiri în timpul anilor de comercializare prevăzuți prin Acordul OMC privind agricultura trebuie să fie asigurată pe baza certificatelor de export eliberate pentru fiecare an de comercializare.
(69)
În completarea sistemului descris anterior, este necesar să se prevadă, în măsura necesară bunei sale funcționări, posibilitatea de a reglementa utilizarea regimului de perfecționare activă și, în măsura în care situația pieței o cere, interzicerea acestei utilizări.
(70)
Regimul taxelor vamale permite renunțarea la orice măsură de protecție la frontierele exterioare ale Comunității; totuși, mecanismul pieței interne și al taxelor vamale se poate dovedi a fi defectuos, în situații excepționale; pentru a nu lăsa, în astfel de cazuri, piața comunitară fără apărare împotriva perturbărilor care riscă să rezulte din această situație, este necesar să se permită Comunității să ia rapid toate măsurile necesare; aceste măsuri trebuie să fie în conformitate cu obligațiile care rezultă din acordurile OMC.
(71)
Este necesar să se supună produsele importate din țări terțe unor norme care să permită garantarea unui anumit echilibru cu definițiile comunitare ale vinurilor; produsele respective trebuie de asemenea să fie în conformitate cu regulile stabilite în țara lor de origine și, dacă este cazul, să fie însoțite de un buletin de analiză.
(72)
Este necesar să se prevadă ca produsele menționate în prezentul regulament și care circulă în interiorul Comunității să fie prevăzute cu un document de însoțire.
(73)
Realizarea unei piețe unice ar fi compromisă de acordarea unor ajutoare; ca urmare, este necesar ca dispozițiile tratatului care autorizează evaluarea ajutoarelor acordate de către statele membre și interzicerea acelora care sunt incompatibile cu piața comună să fie aplicate în sectorul vitivinicol; dispozițiile referitoare la primele de abandonare definitivă a suprafețelor viticole nu trebuie să constituie un obstacol în acordarea ajutoarelor prevăzute de reglementările naționale, în aceleași scopuri.
(74)
Ținându-se cont de complexitatea inevitabilă a normelor în sectorul vitivinicol, trebuie ca autoritățile statelor membre să asigure respectarea lor; Comisia trebuie să poată controla și asigura această respectare recurgând la propriii săi inspectori, în colaborare cu autoritățile statelor membre.
(75)
Pe măsură ce piața comună a vinului evoluează, statele membre și Comisia trebuie să comunice datele necesare aplicării prezentului regulament; trebuie ca producătorii de struguri destinați vinificației, de must și de vin să întocmească o declarație de recoltă, această informație fiind necesară; statele membre trebuie să poată cere producătorilor alte informații; Comisia trebuie să poată efectua o evaluare a acestor date făcând apel la asistență externă.
(76)
Pentru a ușura punerea în aplicare a dispozițiilor avute în vedere, este necesară prevederea unei proceduri care să stabilească o strânsă cooperare între statele membre și Comisie în cadrul unui comitet de gestiune.
(77)
Cheltuielile care revin statelor membre ca urmare a obligațiilor care rezultă din aplicarea prezentului regulament trebuie să fie finanțate de către Comunitate, conform Regulamentului (CE) nr. 1258/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind finanțarea politicii agricole comune (50).
(78)
Organizarea comună a pieței vitivinicole trebuie să țină cont, în paralel și într-un mod corespunzător, de obiectivele prevăzute la articolele 33 și 131 din tratat.
(79)
Organizarea comună a pieței vitivinicole trebuie de asemenea să respecte acordurile încheiate conform articolului 300 alineatul (2) din tratat, în special acelea care fac parte din Acordul privind înființarea Organizației Mondiale a Comerțului și, în mod cu totul deosebit, din acordul privind obstacolele tehnice în calea comerțului (51).
(80)
Trecerea de la dispozițiile Regulamentului (CEE) nr. 822/87 și ale altor regulamente privind sectorul vitivinicol la aplicarea prezentului regulament poate crea unele dificultăți care nu sunt prevăzute de prezentul regulament; pentru a face față acestei eventualități, se va permite Comisiei să adopte măsurile tranzitorii necesare; este necesar de asemenea să se autorizeze Comisia să rezolve problemele practice specifice,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
TITLUL I
DOMENIUL DE APLICARE
Articolul 1
(1) Organizarea comună a pieței vitivinicole conține norme privind potențialul producției de vin, mecanismele pieței, organizațiile producătorilor și organismele sectoriale, practicile și tratamentele oenologice, descrierea, denumirea, prezentarea și protejarea produselor, vinurile de calitate produse în regiuni determinate (v.c.p.r.d.) și schimburile cu țările terțe:
(2) Se referă la următoarele produse:
Cod NC
Descrierea mărfurilor
(a)
2009 60
Suc de struguri (inclusiv must de struguri)
2204 30 92
Alte musturi de struguri, cu excepția celor parțial fermentate, chiar sufrate, altfel decât cu alcool
2204 30 94
2204 30 96
2204 30 98(
b)
ex 2204
Vinuri din struguri proaspeți, inclusiv vinurile alcoolizate; musturi de struguri altele decât cele de la poziția 2009, cu excepția celorlalte musturi de struguri de la subpozițiile 2204 30 92 și 2204 30 94, 2204 30 96 și 2204 30 98
(c)
0806 10 93
Struguri proaspeți, cu excepția celor de masă
0806 10 95
0806 10 97
2209 00 11
Oțeturi de vin
2209 00 19
(d)
2206 00 10
Pichet
2307 00 11
Drojdii de vin
2307 00 19
2308 90 11
Tescovină de struguri
2308 90 19
(3) Definițiile termenilor utilizați pentru produsele din prezentul regulament figurează la anexa I, definițiile termenilor privind tăriile alcoolice la anexa II, iar zonele viticole la anexa III. Modalitățile de aplicare a acestor anexe pot fi adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
(4) Anul de comercializare pentru produsele menționate în prezentul regulament, denumit în continuare „an de comercializare”, începe la 1 august a fiecărui an și se termină la 31 iulie a anului următor.
TITLUL II
POTENȚIALUL DE PRODUCȚIE
CAPITOLUL I
PLANTAREA VIȚEI DE VIE
Articolul 2
(1) Plantarea de viță de vie cu soiuri clasificate, conform articolului 19 alineatul (1), ca soiuri de struguri pentru vinificație, este interzisă până la 31 iulie 2010, cu excepția cazurilor în care este efectuată în temeiul:
(a)
unui drept de plantare nouă, în sensul articolului 3;
(b)
unui drept de replantare, în sensul articolului 4 sau
(c)
unui drept de plantare acordat pe o rezervă, în sensul articolului 5 sau al articolului 6 alineatul 1, în cazul aplicării articolului 5 alineatul 8.
Până la aceeași dată, este de asemenea interzisă supraaltoirea soiurilor de struguri de vinificație pe alte soiuri de struguri decât pe cele de vinificație.
(2) Strugurii obținuți pe suprafețele:
(a)
pe care vițele de vie au fost plantate înainte de 1 septembrie 1998 și
(b)
a căror producție, în temeiul articolului 6 alineatul (3) sau al articolului 7 alineatul (4) din Regulamentul (CEE) nr. 822/87, nu poate fi pusă în circulație decât în scopul distilării,
nu pot fi utilizați pentru obținerea vinului destinat comercializării. Produsele provenite din acești struguri nu pot fi puse în circulație decât având ca destinație distileriile. Totuși, din aceste produse nu poate fi fabricat un alcool având o tărie alcoolică în volume dobândită mai mică sau egală cu 80 % vol.
(3) Dacă un stat membru a întocmit inventarul potențialului de producție viticolă conform articolului 16, el poate deroga de la dispozițiile alineatului 2 din prezentul articol. O astfel de derogare trebuie acordată înainte de 31 iulie 2002 și trebuie să conțină autorizația pentru suprafețele respective de producere a vinului destinat comercializării.
Derogarea se acordă:
(a)
dacă producătorul respectiv a desțelenit anterior alte plantații de viță de vie pe o suprafață echivalentă de cultură pură, exceptând cazurile în care acest producător a primit pentru suprafața respectivă o primă de desțelenire prin aplicarea legislației comunitare sau a celei naționale și/sau
(b)
autorizând utilizarea drepturilor de replantare obținute de către un producător în cursul unei perioade urmând a fi determinată după plantarea suprafeței respective; statele membre pot de asemenea să recurgă în acest scop la drepturile de plantare nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1) și/sau
(c)
dacă statul membru poate dovedi (spre a convinge Comisia) că beneficiază de drepturi de replantare nerevendicate, care ar fi încă valabile dacă cererea ar fi fost făcută; aceste drepturi pot fi utilizate și reatribuite producătorilor pentru o suprafață echivalentă de cultură pură și/sau
(d)
dacă producătorul respectiv s-a angajat să defrișeze o suprafață echivalentă de cultură pură în termen de trei ani, în cazul în care respectiva suprafață a fost înscrisă în sistemul de publicitate imobiliară al statului membru respectiv.
(4) În cazul aplicării dispozițiilor alineatului (3) litera (a) sau (c), statele membre impun producătorilor respectivi o sancțiune administrativă corespunzătoare.
(5) Dispozițiile alineatului (3) litera (c) pot fi aplicate numai pentru o suprafață de maximum 1,2 % din suprafața plantată cu viță de vie.
(6) Atunci când se aplică dispozițiile alineatului (3) litera (b):
(a)
dacă drepturile obținute de producător sunt acordate pe o rezervă, aceste drepturi nu pot fi obținute decât conform articolului 5 alineatul (3) litera (b), iar producătorul plătește 150 % din prețul perceput în mod normal de statul membru prin aplicarea acestei dispoziții sau
(b)
dacă producătorul dobândește un drept de replantare, acest drept acoperă suprafața respectivă, mărită cu 50 %, iar acest surplus de 50 % este transferat rezervei sau rezervelor conform articolului 5 sau se adaugă la totalul drepturilor de plantare nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1), în cazul aplicării articolului 5 alineatul (8).
(7) Parcelele plantate cu soiuri de viță de vie clasificate, conform articolului 19 alineatul (1), ca soiuri de struguri de vinificație și:
(a)
plantate începând de la data de 1 septembrie 1998 și a căror producție, conform articolului 6 alineatul (3) sau articolul 7 alineatul (4) din Regulamentul CEE nr. 822/87, putea fi pusă în circulație numai pentru distilare sau
(b)
plantate cu încălcarea interdicției de plantare prevăzută la alineatul (1)
sunt desțelenite. Cheltuielile legate de o astfel de desțelenire sunt suportate de către producătorul respectiv. Statele membre iau măsurile necesare pentru a garanta aplicarea dispozițiilor prezentului alineat.
Articolul 3
(1) Statele membre pot acorda producătorilor drepturi de plantare nouă pentru suprafețele:
(a)
destinate noilor plantări în cadrul măsurilor de comasare sau a măsurilor de expropriere pentru cauză de utilitate publică, adoptate în aplicarea legislației naționale;
(b)
destinate experimentării viticole sau
(c)
destinate culturii de viță-mamă pentru altoi.
Statele membre pot de asemenea acorda drepturi de plantare nouă pentru suprafețele ale căror produse vitivinicole sunt destinate exclusiv consumului familiei viticultorului.
(2) Statele membre pot acorda de asemenea drepturi de plantare nouă până cel târziu la 31 iulie 2003 pentru suprafețele destinate producției de v.c.p.r.d. sau de vin de masă desemnat printr-o indicație geografică, pentru care s-a recunoscut că producția vinului respectiv, ca urmare a calității sale, este mult inferioară cererii.
(3) Drepturile de plantare nouă sunt utilizate de producătorul căruia i-au fost acordate, la fel ca și suprafețele și scopurile pentru care au fost acordate.
(4) Drepturile de plantare nouă sunt utilizate înainte de sfârșitul celui de-al doilea an de comercializare care urmează celui în cursul căruia au fost acordate. Drepturile de plantare nouă, cu excepția celor prevăzute la alineatul (1) și neutilizate, sunt atribuite unei rezerve în temeiul articolului 5 alineatul (2) litera (a).
(5) Drepturile de plantare nouă, cu excepția celor prevăzute la alineatul (1), nu pot fi acordate producătorilor decât în limita cantităților stabilite la articolul 6 alineatul (1). În acest scop:
(a)
înainte de alocarea drepturilor nou create de plantare prevăzute la articolul 6 uneia sau mai multor rezerve, statele membre se asigură că acordarea de drepturi de plantare nouă nu aduce volumul drepturilor de plantări nou create prevăzute la articolul 6 alineatul (1) la o valoare situată sub zero și
(b)
dacă un stat membru a atribuit drepturile nou create de plantare, prevăzute la articolul 6, uneia sau mai multor rezerve, acordarea ulterioară a unui drept de plantare nouă implică extinderea unui drept de plantare pentru o suprafață echivalentă de cultură pură, atribuit rezervei sau rezervelor din regiunea respectivă. Dacă nu există suficiente drepturi de plantare disponibile în rezerva sau rezervele respective, nu pot fi acordate drepturi de plantare nouă.
Articolul 4
(1) Drepturile de replantare sunt următoarele:
(a)
drepturile de replantare acordate în conformitate cu alineatul (2) sau
(b)
drepturile similare dobândite în temeiul unei legislații comunitare sau naționale anterioare.
(2) Statele membre acordă drepturi de replantare producătorilor care au efectuat o desțelenire pe suprafața plantată cu vie. Statele membre pot acorda drepturi de replantare producătorilor care se angajează să efectueze desțelenirea unei suprafețe plantate cu viță de vie înainte de sfârșitul celui de-al treilea an comercial care urmează după anul comercial în care a fost plantată suprafața respectivă. Drepturile de replantare au efect asupra unei suprafețe echivalente de cultură pură cu cea care a fost sau urmează să fie desțelenită.
(3) Drepturile de replantare sunt exercitate în exploatația pentru care au fost acordate. Statele membre pot prevedea ca aceste drepturi să nu fie exercitate decât pe suprafața pe care s-a efectuat desțelenirea.
(4) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (3), drepturile de replantare pot fi transferate, parțial sau în totalitate, unei alte exploatații viticole în interiorul aceluiași stat membru:
(a)
dacă o parte a respectivei exploatații viticole este transferată acestei alte exploatații viticole. În acest caz, dreptul poate fi utilizat pe o suprafață a acesteia din urmă, în limita suprafeței transferate sau
(b)
dacă suprafețe ale acestei alte exploatații viticole sunt destinate:
(i)
producției de v.c.p.r.d. sau de vinuri de masă desemnate printr-o indicație geografică sau
(ii)
culturii de viță-mamă pentru altoi.
Drepturile nu pot fi utilizate decât pentru suprafețele și în scopurile pentru care au fost acordate.
Statele membre urmăresc ca aplicarea acestor derogări să nu determine o mărire globală a potențialului de producție de pe teritoriul lor, în special dacă sunt efectuate transferuri de suprafețe neirigate spre suprafețe irigate.
(5) Drepturile de replantare dobândite în temeiul prezentului regulament sunt utilizate înaintea celui de-al cincilea an de comercializare care urmează după cel în cursul căruia a fost efectuată desțelenirea. Prin derogare, această perioadă poate fi prelungită la opt ani de comercializare de către statele membre. Drepturile de replantare neutilizate în cursul acestei perioade sunt atribuite unei rezerve în conformitate cu dispozițiile articolului 5 alineatul (2) litera (a).
Articolul 5
(1) În vederea îmbunătățirii administrării potențialului de producție la scară națională și/sau regională, statele membre creează, după caz, o rezervă națională și/sau rezerve regionale cu drepturi de plantare.
(2) Următoarele drepturi sunt atribuite rezervei sau rezervelor:
(a)
drepturile de plantare nouă, drepturile de replantare și drepturile de plantare acordate rezervei, care nu au fost utilizate în termenele menționate la articolul 3 alineatul (4), în articolul 4 alineatul (5) și la alineatul (6) din prezentul articol;
(b)
drepturile de replantare atribuite rezervei de către producătorii titulari ai acestor drepturi, eventual prin intermediul unei despăgubiri financiare de origine națională, a cărei sumă totală și detalii suplimentare sunt stabilite de către statele membre, luându-se în considerare interesele legitime ale părților;
(c)
drepturile de plantare nouă, prevăzute la articolul 6.
(3) Statele membre pot acorda drepturile atribuite rezervei:
(a)
fără despăgubire financiară, producătorilor în vârstă de până la patruzeci de ani, care posedă o capacitate profesională suficientă și care se stabilesc pentru prima dată pe o exploatație viticolă, în calitate de șef al exploatației viticole sau
(b)
cu despăgubire financiară virată în casieriile naționale și, eventual, regionale, producătorilor care au intenția de a utiliza drepturile pentru a planta viță de vie a cărei producție are un debușeu asigurat. Statele membre definesc criteriile de stabilire a volumului despăgubirii financiare, care poate varia în funcție de viitorul produs final al viilor respective.
(4) Statele membre urmăresc ca locul în care sunt exercitate drepturile de plantare acordate unei rezerve, precum și soiurile și tehnicile utilizate pentru cultură să garanteze compatibilitatea producției ulterioare cu cererea pieței, precum și randamentele reprezentative ale mediei regiunii în care sunt utilizate aceste drepturi, în special dacă drepturile de plantare provenite de pe suprafețe neirigate sunt utilizate pe suprafețe irigate.
(5) Drepturile de plantare atribuite unei rezerve pot fi acordate cel mai târziu la sfârșitul celui de-al cincilea an de comercializare calculat după cel în cursul căruia au fost atribuite drepturile respective. Drepturile de plantare care nu au fost acordate în acest interval de timp se sting la expirarea acestuia.
(6) Drepturile de plantare acordate unei rezerve sunt utilizate înainte de sfârșitul celui de-al doilea an de comercializare calculat după cel în cursul căruia au fost acordate drepturile respective. Drepturile de plantare acordate unei rezerve care nu sunt utilizate în cursul acestei perioade sunt reatribuite unei alte rezerve, conform alineatului (2) litera (a).
(7) Dacă un stat membru creează rezerve regionale, poate stabili reguli care să autorizeze transferul drepturilor de plantare între rezervele regionale. Dacă într-un stat membru coexistă rezerve regionale și naționale, pot fi autorizate transferuri între astfel de rezerve.
Transferurile prevăzute în prezentul alineat pot fi afectate de un coeficient de reducere.
(8) Prin derogare de la dispozițiile alineatelor (1) - (7), autoritatea competentă a unui stat membru poate să nu pună în aplicare sistemul de rezerve, cu condiția ca acest stat membru să poată dovedi că pe întreg teritoriul său există un sistem eficient de administrare a drepturilor de plantare. Acest sistem poate, dacă este nevoie, să se abată de la dispozițiile specifice ale prezentului capitol. Dacă un stat membru are un astfel de sistem, drepturile de replantare prevăzute în prima teză din articolul 4 alineatul (5) se prorogă cu cinci ani de comercializare. A doua teză din articolul 4 alineatul (5) rămâne aplicabilă.
Articolul 6
(1) Drepturile de plantare nou create, inclusiv drepturile de plantare nouă acordate de statul membru în sensul articolului 3 alineatul (2) sunt atribuite după cum urmează:
(a)
Germania
:
1 534 ha
Grecia
:
1 098 ha
Spania
:
17 355 ha
Franța
:
1 565 ha
Italia
:
12 933 ha
Luxemburg
:
18 ha
Austria
:
737 ha
Portugalia
:
3 760 ha
(b)
rezerva comunitară: 17 000 ha.
(2) Drepturile de plantare nou create nu pot fi atribuite unei rezerve sau utilizate prin aplicarea articolului 2 alineatul (3) litera (b), decât dacă statul membru a stabilit inventarul potențialului de producție, conform articolului 16.
(3) Atribuirea de drepturi de plantare nou create prevăzute la alineatul (1) unei rezerve sau utilizarea acestor drepturi prin aplicarea articolului 2 alineatul (3) litera (b) nu poate fi efectuată decât o singură dată.
Articolul 7
(1) În cadrul prezentului capitol, se aplică următoarele definiții:
(a)
„desțelenire” reprezintă eliminarea completă a butucilor de viță aflați pe un teren plantat cu viță de vie;
(b)
„plantare” reprezintă fixarea definitivă a răsadurilor de viță de vie sau a unor părți de răsaduri de viță de vie, altoite sau nu, în vederea producerii de struguri sau a unei culturi de viță-mamă pentru altoi;
(c)
„drept de plantare” reprezintă dreptul de a planta viță de vie în temeiul unui drept de plantare nouă, a unui drept de replantare, a unui drept de plantare acordat pentru o rezervă sau a unui drept de plantare nou creat în condițiile prevăzute la articolele 3, 4, 5 și 6;
(d)
„drept de replantare” reprezintă dreptul de a planta viță de vie pe o suprafață de cultură pură echivalentă cu cea de pe care a fost desțelenită viță de vie sau de pe care urmează să fie desțelenită în condițiile menționate la articolul 4 și articolul 5 alineatul (8);
(e)
„supraaltoire” reprezintă altoirea unei vițe de vie care a fost deja altoită.
(2) Modalitățile de aplicare a dispozițiilor prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Ele pot să conțină în special:
-
dispoziții referitoare la distilarea produselor provenite din viile menționate de articolul 2 alineatul (7),
-
dispoziții care permit evitarea cheltuielilor administrative excesive în cursul aplicăriidispozițiilor prezentului capitol,
-
recunoașterea prevăzută la articolul 3 alineatul (2),
-
coexistența viilor conform articolului 4 alineatul (2),
-
aplicarea coeficientului de reducere prevăzut la articolul 5 alineatul (7),
-
punerea în aplicare a rezervei comunitare prevăzute la articolul 6 alineatul (1). Modalitățile pot prevedea în special, în perioada de până la 31 decembrie 2003, ca drepturile de plantare nou create și acordate unei rezerve comunitare să fie atribuite statelor membre pentru ca ele să le utilizeze în regiuni în care poate fi dovedită existența unor necesități suplimentare care trebuie satisfăcute prin atribuirea acestor drepturi de plantare nou create,
-
dispoziții vizând garantarea că noile drepturi de plantare acordate în conformitate cu articolul 3 alineatul (1) nu aduc atingere interdicției de noi plantări, prevăzute la articolul 2 alineatul (1).
(3) Până la 31 decembrie 2003 și în continuare o dată la trei ani, Comisia prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport asupra aplicării prezentului capitol. Raportul poate fi însoțit, eventual, de propuneri vizând acordarea altor drepturi de plantare nou create.
CAPITOLUL II
PRIMELE DE ABANDONARE
Articolul 8
(1) Poate fi acordată o primă drept despăgubire pentru abandonarea definitivă a viticulturii pe o suprafață determinată.
Prima poate fi acordată, în conformitate cu dispozițiile prezentului capitol, celor care exploatează suprafețe viticole cultivate pentru producția de struguri de vinificație. Suprafața luată în considerare nu trebuie să fie mai mică de 10 ari.
(2) Statele membre pot stabili suprafețele pentru care poate fi acordată prima. De asemenea, ele pot impune anumite condiții privind stabilirea acestor suprafețe, în special pentru a asigura un echilibru între producție și ecologie în regiunile respective.
(3) Acordarea primei atrage după sine pentru producător pierderea dreptului de replantare pe suprafața care face obiectul primei.
(4) Statele membre stabilesc valoarea primei pe hectar, luându-se în considerare următoarele elemente:
(a)
randamentul agricol sau capacitatea de producție a exploatației viticole;
(b)
metoda de producție;
(c)
suprafața respectivă raportată la suprafața totală a exploatației viticole;
(d)
tipul de vin produs;
(e)
existența culturilor asociate.
(5) Suma totală a primei nu depășește plafoanele ce urmează a fi stabilite.
Articolul 9
Următoarele suprafețe nu pot beneficia de prima de abandonare a producției:
(a)
suprafețele viticole cultivate pentru care au fost constatate încălcări ale dispozițiilor comunitare sau naționale în materie de plantare în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare;
(b)
suprafețele viticole care nu mai sunt întreținute;
(c)
suprafețele viticole care au fost plantate în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare;
(d)
suprafețele viticole care au beneficiat de o finanțare în vederea restructurării lor și a reconversiei în cursul unei perioade care urmează să fie stabilită, de maximum zece ani de comercializare.
Articolul 10
Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități pot cuprinde în special:
(a)
datele referitoare la introducerea cererilor și la executarea defrișării;
(b)
condițiile de efectuare a plăților;
(c)
plafoanele prevăzute la articolul 8 alineatul (5);
(d)
considerații referitoare la mediu și
(e)
stabilirea perioadelor prevăzute la articolul 9.
CAPITOLUL III
RESTRUCTURAREA ȘI RECONVERSIA
Articolul 11
(1) Se instituie un ansamblu de măsuri de restructurare și de reconversie a podgoriilor.
(2) Ansamblul de măsuri are ca obiectiv adaptarea producției la cererea pieței.
(3) Ansamblul de măsuri cuprinde una sau mai multe dintre acțiunile următoare:
(a)
reconversia soiurilor, inclusiv prin supraaltoire;
(b)
replantarea podgoriilor;
(c)
ameliorarea tehnicilor de gestionare a podgoriilor legate de obiectivul ansamblului de măsuri.
Măsurile nu cuprind înlocuirea normală a podgoriilor ajunse la finalul ciclului lor natural de viață.
(4) Au acces la ansamblul de măsuri doar regiunile unui stat membru pentru care acesta a întocmit inventarul potențialului de producție conform articolului 16.
Articolul 12
Statele membre răspund de planurile de restructurare și de reconversie, inclusiv, dacă e cazul, de aprobarea lor. Aceste planuri trebuie să respecte normele stabilite în prezentul capitol și modalitățile lor de aplicare.
Articolul 13
(1) Acordarea unui sprijin în favoarea restructurării și a reconversiei necesită un plan stabilit și, la nevoie, aprobat de statele membre. Sprijinul ia următoarele forme:
(a)
acordarea unor despăgubiri producătorilor pentru pierderile de venituri suferite în cadrul punerii în aplicare a planului și
(b)
o participare la costurile restructurării și reconversiei.
(2) Acordarea unor despăgubiri producătorilor pentru pierderile de venituri se poate face sub următoarele forme:
(a)
o autorizație de coexistență a podgoriilor vechi și noi pentru o perioadă determinată de maximum trei ani, fără a aduce atingere dispozițiilor capitolului I din prezentul titlu sau
(b)
o despăgubire finanțată de Comunitate.
(3) Participarea Comunității la finanțarea costurilor restructurării și reconversiei nu depășește 50 % din aceste costuri. Totuși, în regiunile ținând de obiectivul nr. 1, conform Regulamentului (CE) nr. 1260/1999 al Consiliului din 21 iunie 1999 de stabilire a dispozițiilor generale privind fondurile structurale (52), participarea Comunității poate atinge 75 %. Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 14 alineatul (4), statele membre nu pot participa la finanțare în nici unul dintre cazurile menționate anterior.
Articolul 14
(1) Comisia alocă în fiecare an statelor membre o primă tranșă de credite pe baza criteriilor obiective, luând în considerare situațiile și nevoile speciale, precum și eforturile acceptate, ținându-se cont de obiectivul planului de măsuri.
(2) Dotarea inițială este adaptată în funcție de cheltuielile reale și de previziunile cheltuielilor revăzute comunicate de statele membre, ținându-se cont de obiectivul planului de măsuri și în limita creditelor disponibile.
(3) Alocările financiare între statele membre se efectuează ținându-se cont în mod corespunzător de proporția podgoriei comunitare existente în respectivul stat membru.
(4) O dată ce un stat membru a primit o alocație financiară pentru un anumit număr de hectare, el poate repartiza totalul sumei alocate pe un număr mai mare de hectare. În acest sens, el poate utiliza fondurile naționale pentru a completa suma redusă pe hectar astfel încât să atingă din nou plafonul inițial pe hectar prevăzut de alocația comunitară.
Articolul 15
Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități pot prevedea în special:
(a)
o dimensiune minimă pentru podgoriile respective;
(b)
dispoziții de stabilire a drepturilor de replantare în cadrul punerii în aplicare a planurilor;
(c)
dispoziții vizând împiedicarea unei măriri a potențialului de producție, în urma aplicării dispozițiilor prezentului capitol;
(d)
plafoane de ajutor pe hectar.
CAPITOLUL IV
INFORMAȚII ȘI DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 16
(1) Inventarul potențialului de producție conține următoarele informații:
(a)
suprafețele plantate cu viță de vie clasificate ca soiuri pentru producția de vin conform articolului 19 alineatul (1), pe teritoriul statului membru respectiv;
(b)
soiurile respective;
(c)
totalul drepturilor de plantare existente;
(d)
orice dispoziție națională sau regională adoptată ca urmare a aplicării prezentului titlu.
(2) Un stat membru poate prevedea ca inventarul să fie întocmit în funcție de regiune. Cu toate acestea, în acest caz, toate inventarele regionale trebuie să fie întocmite până la 31 decembrie 2001. Conform dispozițiilor prezentului regulament, întârzierea unei regiuni în întocmirea inventarului nu împiedică punerea în aplicare a dispozițiilor prezentului titlu în celelalte regiuni ale statului membru respectiv.
Articolul 17
(1) Comisia poate evalua:
(a)
producția sectorului viticol;
(b)
utilizările industriale ale produselor viei;
(c)
evoluția consumului de vinuri și a altor produse din sectorul vitivinicol care se consumă ca atare;
(d)
orice alt element a cărui cunoaștere este necesară pentru gestionarea pieței sau a unui ansamblu de măsuri de ajustare a ofertei.
(2) În cadrul evaluărilor Comisia poate recurge la asistență externă.
(3) Comisia finanțează un studiu independent asupra utilizării soiurilor interspecifice. Pe baza acestui studiu, ea va prezenta Parlamentului European și Consiliului, până la 31 decembrie 2003, un raport însoțit, după caz, de propuneri.
Articolul 18
(1) Producătorii de struguri destinați vinificației, precum și producătorii de must și de vin trebuie să declare în fiecare an cantitățile de produse ale ultimei recolte. Statele membre pot de asemenea să îi oblige pe comercianții de struguri destinați producției de vin să declare cantitățile de produse ale ultimei recolte care au fost comercializate.
(2) Producătorii de must și de vin și comercianții, cu excepția comercianților cu amănuntul, trebuie să declare în fiecare an cantitățile de must și de vin pe care le dețin, fie că acestea provin din recolta anului în curs sau din recoltele anterioare. Musturile și vinurile importate din țările terțe fac obiectul unei mențiuni speciale.
Articolul 19
(1) Statele membre stabilesc o clasificare a soiurilor de viță de vie destinate producției de vin. Toate soiurile clasificate aparțin speciei Vitis vinifera sau provin dintr-o încrucișare între respectiva specie și alte specii din genul Vitis. Următoarele soiuri nu pot fi incluse în clasificare:
-
Noah,
-
Othello,
-
Isabelle,
-
Jacquez,
-
Clinton,
-
Herbemont.
(2) În clasificarea lor, statele membre indică soiurile de viță din care se pot obține fiecare dintre v.c.p.r.d. de pe teritoriul lor. Aceste soiuri aparțin speciei Vitis vinifera.
(3) Numai soiurile de viță de vie indicate în clasificare pot fi plantate, replantate sau altoite în Comunitate în scopul producerii vinului. Această restricție nu se aplică vițelor utilizate pentru cercetare și experimente științifice.
(4) Suprafețele plantate cu soiuri de viță de vie în scopul producerii vinului care nu sunt menționate în clasificare trebuie să fie desțelenite, cu excepția cazului în care producția este destinată exclusiv consumului familiei viticultorului. Statele membre iau măsurile necesare pentru a controla această excepție.
(5) Dacă soiurile sunt eliminate din clasificare, ele se desțelenesc în termen de cincisprezece ani de la eliminarea lor.
Articolul 20
Normele care reglementează registrul comunitar al culturilor de viță de vie sunt cele prevăzute în Regulamentul (CEE) nr. 2392/86.
Articolul 21
Capitolele I și II ale prezentului titlu nu se aplică statelor membre în care producția de vin nu depășește 25 000 hectolitri pe an de comercializare. Această producție se calculează pe baza producției medii în cursul ultimilor cinci ani de comercializare.
Articolul 22
Statele membre pot adopta reglementări naționale mai restrictive în materie de plantare nouă sau de replantare de vie sau de supraaltoire. Ele pot impune ca cererile sau informațiile prevăzute în prezentul titlu să fie completate cu alte indicații necesare în scopul urmăririi evoluției potențialului de producție.
Articolul 23
(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități se pot referi în special la:
(a)
prezentarea și detalierea datelor cerute pentru inventarul prevăzut la articolul 16;
(b)
gestionarea clasificării soiurilor de viță de vie prevăzute la articolul 19;
(c)
destinația produselor provenite din soiuri care nu figurează în respectiva clasificare.
(2) Se pot adopta dispoziții care să prevadă un document de însoțire a materialelor de înmulțire vegetativă a viei și modalitățile referitoare la punerea în aplicare, în special în materie de control, conform procedurii prevăzute la articolul 75.
(3) Regulamentul (CEE) nr. 2392/86 poate fi modificat sau abrogat conform procedurii prevăzute la articolul 75.
(4) Conform procedurii prevăzute la articolul 75, se decide dacă un stat membru a întocmit inventarul prevăzut la articolul 16 și, după caz, dacă această decizie trebuie revocată, în special dacă statul respectiv nu a efectuat actualizarea inventarului.
TITLUL III
MECANISMELE DE PIAȚĂ
CAPITOLUL I
AJUTORUL PENTRU DEPOZITARE PRIVATĂ
Articolul 24
(1) Pentru producători, se instituie un ansamblu de măsuri de ajutor pentru depozitarea privată:
(a)
a vinului de masă;
(b)
a mustului de struguri, a mustului de struguri concentrat și a mustului de struguri concentrat rectificat.
(2) Acordarea de ajutoare este subordonată încheierii cu organismele de intervenție, în perioada 16 decembrie - 15 februarie a anului următor și în condiții care urmează să fie stabilite, a unui contract de depozit pe termen lung.
(3) Contractele de depozit pe termen lung trebuie încheiate pentru o perioadă care se încheie:
(a)
cel mai devreme la 1 septembrie a anului următor încheierii contractului, pentru vinurile de masă, și cel mai devreme la 1 august a anului următor încheierii contractului, pentru mustul de struguri, mustul de struguri concentrat și mustul de struguri concentrat rectificat;
(b)
cel mai târziu la 30 noiembrie a anului următor încheierii contractului.
Articolul 25
(1) Încheierea contractelor de depozit este subordonată unor condiții referitoare, în special, la calitatea produselor respective.
(2) Pentru vinurile de masă, contractele de depozit stipulează că plata ajutorului și obligațiile corespunzătoare ale producătorului se pot încheia pentru întreaga cantitate sau pentru o parte a cantității depozitate, dacă prețurile de piață ale respectivului tip de vin depășesc un prag ce urmează să fie stabilit.
(3) Suma totală a ajutorului pentru depozitare privată nu poate acoperi decât cheltuielile tehnice de depozitare și dobânzile, stabilite forfetar.
(4) Pentru mustul de struguri concentrat, această valoare poate fi modificată cu un coeficient, în funcție de procentul de concentrație alcoolică.
Articolul 26
(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități pot prevedea în mod special următoarele:
-
stabilirea pragului, a sumei forfetare și a coeficientului prevăzute la articolul 25,
-
contractele de depozit pe termen lung a vinului de masă nu pot fi încheiate decât pentru vinuri de masă specifice,
-
mustul de struguri care face obiectul unui contract de depozitare pe termen lung poate fi transformat, pe durata contractului, parțial sau în întregime, în must de struguri concentrat sau în must de struguri concentrat rectificat,
-
modalități privind punerea în aplicare a clauzei de încetare a plății ajutorului, prevăzute la articolul 25 alineatul (2),
-
mustul de struguri și mustul de struguri concentrat destinate fabricării sucului de struguri nu pot face obiectul unui contract de depozit pe termen lung,
-
durata efectivă a contractelor.
(2) Conform procedurii prevăzute la articolul 75, se poate prevedea:
-
ca măsurile de ajutor pentru depozitare privată să nu fie aplicate dacă evoluția pieței arată că aceste măsuri nu sunt justificate,
-
ca posibilitatea încheierii altor contracte de depozit pe termen lung să fie suspendată în orice moment dacă evoluția pieței și, mai ales, ritmul încheierii contractelor justifică acest lucru.
CAPITOLUL II
DISTILAREA
Articolul 27
(1) Supratescuirea strugurilor, presați sau nu, precum și tescuirea drojdiilor de vin sunt interzise. Același lucru este valabil și pentru repunerea în fermentație a tescovinei de struguri în alte scopuri decât distilarea.
(2) Filtrarea și centrifugarea drojdiilor de vin nu sunt considerate ca tescuire:
(a)
dacă produsele obținute prezintă calități de naturalețe și autenticitate pentru comercializare;
(b)
dacă drojdiile nu sunt reduse la o stare uscată.
(3) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane, cu excepția persoanelor și grupurilor prevăzute la alineatul 7, care au efectuat o vinificare trebuie să livreze în scopul distilării tuturor produselor secundare acestei vinificări.
(4) Cantitatea de alcool conținută în produse secundare trebuie să fie cel puțin egală cu 10 % din volumul de alcool conținut în vinul produs, dacă acesta a fost obținut prin vinificarea directă a strugurilor. Cu excepția derogărilor prevăzute pentru cazurile justificate tehnic, concentrația alcoolică nu poate fi sub 5 % dacă vinul a fost obținut prin vinificarea mustului de struguri, mustului de struguri parțial fermentat sau din vin nou încă în fermentație. Dacă procentele aplicabile nu sunt realizate, persoana responsabilă de distilare trebuie să livreze o cantitate de vin din producția proprie pentru a asigura respectarea procentelor respective.
Se poate deroga de la alineatul (3) și de la primul paragraf al prezentului alineat pentru categorii de producători determinați, pentru anumite regiuni de producție și pentru vinurile supuse distilării prevăzute la articolul 28.
(5) Obligația livrării formulate la alineatul (3) poate fi îndeplinită prin livrarea vinului spre o fabrică de oțet.
(6) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane, cu excepția persoanelor sau grupurilor de persoane prevăzute la alineatul 7, care dețin produse secundare rezultând din orice transformare a strugurilor, cu excepția vinificării, trebuie să le livreze în vederea distilării.
(7) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane care transformă strugurii recoltați din zona viticolă A sau din partea germană a zonei viticole B sau din regiunile plantate cu vie din Austria au obligația să își retragă produsele secundare rezultate din această transformare sub control și în condiții determinate.
(8) Persoanele sau grupurile supuse obligațiilor prevăzute la alineatul (3) sau obligației prevăzute la alineatul (6) se pot achita de această obligație prin retragerea produselor secundare vinicole sub control și în condiții determinate.
(9) Prețul de achiziție al tescovinei de struguri, al drojdiei de vin și al vinului livrate pentru distilare în sensul prezentului articol este de 0,995 EUR pe % vol și pe hectolitru.
(10) Prețul plătit de către distilator nu poate fi inferior prețului de achiziție.
(11) Distilatorul poate:
(a)
să beneficieze de un ajutor pentru produsul de distilat, cu condiția ca produsul provenit din distilare să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 52 % vol sau
(b)
să livreze organismului de intervenție produsul provenit din distilare, cu condiția ca el să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 92 % vol.
Dacă vinul a fost transformat în vin alcoolizat înainte de a fi livrat distilatorului, ajutorul prevăzut la litera (a) se plătește producătorului de vin alcoolizat, iar produsul distilării nu poate fi livrat organismului de intervenție.
(12) Se poate decide ca livrarea alcoolului către organismul de intervenție să fie înlocuită cu livrarea către un operator care a prezentat o ofertă în cadrul vânzărilor organizate pentru desfacerea produselor distilării și care a fost reținută în cadrul procedurii prevăzute la articolul 31 alineatul (1).
(13) Alineatele (1) - (12) nu se aplică nici sucului de struguri sau sucului de struguri concentrat și nici mustului de struguri sau mustului de struguri concentrat destinat preparării sucului de struguri.
Articolul 28
(1) Vinurile provenite din soiuri de struguri care figurează simultan în clasificarea pentru aceeași unitate administrativă ca soiuri de struguri de vinificație și ca soiuri destinate unei alte utilizări, care depășesc cantitățile normal vinificate și care nu sunt exportate în timpul anului de comercializare respectiv, se distilează înaintea unei date care va fi precizată. Cu excepția unei derogări, aceste vinuri nu pot circula decât în direcția unei distilerii.
(2) Pentru stabilirea cantităților normal vinificate, se ține în special cont de:
(a)
cantitățile vinificate în cursul unei perioade de referință care va fi precizată;
(b)
cantitățile de vin rezervate destinațiilor tradiționale.
(3) Prețul de achiziție al vinului livrat distilării prevăzut în prezentul articol este de 1,34 EUR pe % vol și pe hectolitru; el poate varia în cursul unui anumit an de comercializare, cu condiția ca media pentru respectivul an de comercializare să rămână de 1,34 EUR pe % vol și pe hectolitru.
(4) Prețul plătit de distilator nu poate fi inferior prețului de achiziție.
(5) Distilatorul poate:
(a)
să beneficieze de un ajutor pentru produsul de distilat, cu condiția ca produsul provenit din distilare să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 52 % vol sau
(b)
să livreze organismului de intervenție produsul provenit din distilare, cu condiția ca el să aibă o tărie alcoolică de cel puțin 92 % vol.
Dacă vinul a fost transformat în vin alcoolizat înainte de a fi livrat distilatorului, ajutorul prevăzut la litera (a) se plătește producătorului de vin alcoolizat, iar produsul distilării nu poate fi livrat organismului de intervenție.
(6) Se poate stabili ca livrarea alcoolului către organismul de intervenție să fie înlocuită cu livrarea către un operator care a prezentat o ofertă în cadrul vânzărilor organizate pentru desfacerea produselor distilării și care a fost reținută în cadrul procedurii prevăzute la articolul 31 alineatul (1).
(7) Prezentul articol se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 1 alineatul (2).
Articolul 29
(1) Comunitatea poate susține distilarea vinurilor de masă și a vinurilor din care se pot obține vinuri de masă pentru a susține piața vitivinicolă și, ca urmare, pentru a favoriza continuarea aprovizionărilor cu produse ale distilării de vin a segmentelor sectorului alcoolului alimentar care, în mod tradițional, utilizează acest alcool.
(2) Sprijinul constă într-un ajutor principal și într-un ajutor secundar plătite distilatorilor.
(3) Ajutorul principal se plătește pe baza volumului de vin de masă și de vin din care se poate obține vin de masă care este distilat.
(4) Ajutorul principal se distribuie după un sistem de contracte încheiate între distilatori și producătorii de vin. Se stabilește un preț minim pe care distilatorii trebuie să-l plătească producătorilor; prețul poate varia în cursul unui an de comercializare, cu condiția ca media pe anul de comercializare respectiv să rămână de 2,488 EUR pe % vol și pe hectolitru.
(5) Suma totală a ajutorului principal reflectă:
(a)
necesitatea ca prețul minim plătit în medie de către distilatori producătorilor de vin în cursul unui anumit an de comercializare să respecte nivelul indicat la alineatul (4);
(b)
necesitatea de a menține aprovizionarea piețelor tradiționale ale sectorului alcoolului alimentar la prețuri competitive.
(6) Ajutorul secundar ia forma unei plăți destinate acoperirii costului rezonabil al stocării produsului obținut. Acest ajutor are rolul de a facilita aplicarea măsurilor privind ajutorul principal.
Articolul 30
(1) Se poate lua o măsură de distilare de criză în caz de perturbare excepțională a pieței datorată unor excedente importante și/sau unor probleme de calitate.
(2) Măsura are ca scop:
(a)
să resoarbă surplusurile;
(b)
să asigure continuitatea aprovizionărilor de la o recoltă la alta.
(3) Măsura este facultativă pentru producători.
(4) Măsura poate fi limitată la anumite categorii de vin sau la anumite zone de producție. Această măsură nu poate fi aplicată pentru v.c.p.r.d. decât la cererea respectivului stat membru.
(5) Unul dintre criteriile care ar putea determina introducerea acestei măsuri ar fi o deteriorare demonstrabilă, în decursul timpului, a prețului pieței pentru o categorie specială de vin sau pentru vinul care provine din anumite zone de producție.
(6) Dacă Comunitatea pune în aplicare această măsură timp de trei ani consecutiv, pentru o categorie specială de vin (într-o anumită zonă), Comisia redactează pentru Parlamentul European și Consiliu un raport cu privire la această criză persistentă, care conține, dacă este cazul, propuneri.
Articolul 31
(1) Alcoolul preluat de organismul de intervenție se comercializează prin vânzare publică sau prin achiziție publică. Prin desfacerea acestui alcool, autoritățile evită pe cât posibil să afecteze debușeurile alcoolului care depind în mod tradițional de existența acestor debușeuri. Alcoolul nu poate fi desfăcut în sectorul alcoolului comestibil.
(2) Se poate totuși stabili ca acest alcool să fie desfăcut în acest sector, dacă aprovizionările pentru sectorul respectiv, pentru care utilizarea alcoolului provenit din vin este obligatorie, nu sunt asigurate prin aplicarea articolelor 27, 28 și 29.
Articolul 32
(1) Pentru vinurile obținute de către producătorii care au mărit tăria alcoolică prin adaos de zaharoză sau de must și care au beneficiat de ajutorul prevăzut la articolul 34, prețul de achiziție stabilit pentru fiecare distilare, cu excepția celei prevăzute la articolul 27, se diminuează, în interiorul fiecărei suprafețe viticole, cu o sumă forfetară identică, calculată pe baza sumei ajutorului prevăzut la articolul 34, și a creșterii tăriei alcoolice stabilite pentru suprafața viticolă respectivă.
(2) La cererea producătorului respectiv, nu se aplică diminuarea decât în limita cantităților care au făcut obiectul creșterii tăriei alcoolice prevăzute la alineatul (1).
Articolul 33
(1) Modalitățile de aplicare a prezentului capitol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități pot cuprinde în special:
(a)
derogările prevăzute în prezentul capitol;
(b)
în privința articolului 27 și articolului 28, condițiile de realizare a distilării, evaluarea volumului de alcool conținut în vinul produs, condițiile de livrare a produselor către organismul de intervenție, prețurile de achiziție ale produselor distilării care pot fi acoperite de organele de intervenție sau de criteriile de stabilire a acestor prețuri;
(c)
normele minime care trebuie respectate pentru tescovine și drojdii;
(d)
condițiile în care poate fi realizată retragerea sub control prevăzută la articolul 27 alineatul (7);
(e)
cantitățile vinificate în mod normal prevăzute la articolul 28 alineatul (2);
(f)
modalitățile de aplicare a măsurii prevăzute la articolul 30, inclusiv produsele la care se referă și debitul produselor distilării, în special pentru evitarea oricăror perturbări pe piața alcoolului și a băuturilor spirtoase;
(g)
posibilitatea de a modula prețul de achiziție prevăzut la articolul 28 alineatul (3);
(h)
stabilirea prețului minim prevăzut la articolul 29 alineatul (4).
(2) Suma ajutoarelor prevăzute la articolul 27 și articolul 28 acordate cu scopul de a permite desfacerea produselor obținute, valoarea ajutoarelor prevăzute la articolul 29, regulile care definesc circumstanțele care pot declanșa măsura prevăzută la articolul 30, precum și amploarea și forma sprijinului financiar al Comunității în favoarea acestei măsuri sunt stabilite conform procedurii prevăzute la articolul 75.
CAPITOLUL III
AJUTOARE ÎN FAVOAREA UTILIZĂRILOR DETERMINATE
Articolul 34
(1) Se instituie un ajutor în favoarea utilizării:
(a)
musturilor de struguri concentrate;
(b)
musturilor de struguri concentrate rectificate,
produse în Comunitate, dacă sunt utilizate pentru mărirea tăriei alcoolice a produselor vinicole pentru care o astfel de mărire aste autorizată în sensul prezentului regulament.
(2) Acordarea unui ajutor poate fi rezervată produselor provenite din zonele viticole C III, în cazul în care, în lipsa unei astfel de măsuri, ar fi imposibilă menținerea schimburilor de musturi și de vinuri pentru cupaj.
(3) Valoarea ajutorului este stabilită în euro pe % vol ca tărie potențială și pe hectolitru de must de struguri concentrat sau de must de struguri concentrat rectificat, ținându-se cont de diferența între costurile îmbogățirii obținute prin produsele menționate mai sus și, respectiv, prin zaharoză.
Articolul 35
(1) Se instituie un ajutor în favoarea utilizării:
(a)
de musturi de struguri și de musturi de struguri concentrate produse în Comunitate în vederea elaborării sucului de struguri sau a fabricării altor produse comestibile din acest suc de struguri;
(b)
de musturi de struguri și musturi de struguri concentrate produse în zonele C III în vederea fabricării, în Regatul Unit și în Irlanda, a produselor aparținând codului NC 2206 00 pentru care utilizarea unei denumiri compuse conținând cuvântul „vin” poate fi admisă de către statele membre respective conform anexei VII litera C punctul 2;
(c)
de musturi de struguri concentrate produse în Comunitate ca element principal într-un ansamblu de produse comercializate în Regatul Unit și în Irlanda cu un mod de folosire explicit permițând consumatorului să obțină din aceste musturi o băutură care să imite vinul.
(2) Prin derogare de la dispozițiile alineatului (1) litera (b), dacă se dovedește că restricția geografică legată de producția de musturi de struguri și de musturi de struguri concentrate prevăzută la litera respectivă duce la denaturarea concurenței, se poate decide extinderea acordării acestui ajutor la musturile de struguri și la musturile de struguri concentrate produse în alte regiuni ale Comunității decât în zonele C III.
(3) Ajutoarele prevăzute la alineatul (1) sunt rezervate utilizării produselor provenite din struguri de soiuri clasificate exclusiv ca soiuri de struguri de vinificație sau, în același timp, ca soiuri de struguri de vinificație și ca soiuri destinate unei alte utilizări; aceste ajutoare pot fi acordate și strugurilor de origine comunitară proveniți din aceleași soiuri.
(4) Valoarea ajutoarelor trebuie să fie stabilită astfel încât costul aprovizionării cu musturi de struguri și musturi de struguri concentrate, originare din Comunitate, să poată permite acestor produse să își păstreze piețele de desfacere tradiționale.
(5) O parte, care va fi stabilită, din ajutorul prevăzut la alineatul (1) litera (a) este rezervată organizării de campanii promoționale de comercializare care să promoveze consumul de suc de struguri. Pentru organizarea acestor campanii de comercializare, valoarea ajutorului poate fi stabilită la un nivel superior celui care rezultă din aplicarea dispozițiilor alineatului (4).
Articolul 36
Modalitățile de aplicare a prezentului capitol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități cuprind în special:
(a)
condițiile de acordare a ajutorului prevăzut la articolul 34 alineatul (1);
(b)
măsurile necesare pentru garantarea controlului utilizării produselor prevăzute la articolul 35 alineatul (1);
(c)
valoarea ajutorului prevăzut la articolul 34 și 35, care se stabilește înaintea începerii fiecărui an de comercializare;
(d)
decizia prevăzută la articolul 35 alineatul (2) primul paragraf.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 37
Producătorii cărora le revin obligațiile prevăzute la articolul 27 și articolul 28 pot beneficia de măsurile de intervenție prevăzute în prezentul titlu, cu condiția să se fi achitat de obligațiile menționate mai sus pe parcursul unei perioade de referință care urmează să fie determinată. Această perioadă și modalitățile de aplicare a prezentului articol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 38
(1) Dacă se constată prețuri excesiv de ridicate pentru un tip de vin pe piața Comunității și se anticipează că această situație va dura și dacă, în consecință, piața este perturbată, Comisia poate lua măsurile pe care le consideră necesare.
(2) În măsura în care ele se dovedesc necesare pentru susținerea pieței vinurilor de masă, se pot adopta măsuri de intervenție pentru produsele menționate la articolul 1 alineatul (2) litera (b), cu excepția vinului de masă, conform procedurii prevăzute la articolul 75.
TITLUL IV
ORGANIZAȚIILE PRODUCĂTORILOR ȘI ORGANISMELOR SECTORIALE
CAPITOLUL I
ORGANIZAȚIILE PRODUCĂTORILOR
Articolul 39
(1) În sensul prezentului regulament, „organizație a producătorilor” reprezintă orice persoană juridică:
(a)
care se constituie la inițiativa însăși a producătorilor de produse cuprinse în prezentul regulament;
(b)
care are ca scop pentru membrii săi:
(i)
să asigure programarea și adaptarea producției la cerere, în special în privința calității și a cantității;
(ii)
să promoveze concentrarea ofertei și desfacerea pe piață a producției lor;
(iii)
să reducă costurile de producție și să reglementeze prețurile de producție;
(iv)
să promoveze practici de cultură, tehnici de producție și tehnici de gestionare a deșeurilor care să respecte mediul, în special pentru protejarea calității apelor, a solului și a peisajului și pentru a ocroti și/sau a favoriza biodiversitatea.
(2) Organizațiile de producători recunoscute în temeiul prezentului regulament trebuie să dispună de posibilitatea de a-și sancționa membrii în mod corespunzător în cazul nerespectării obligațiilor prevăzute de statut.
(3) Statele membre pot recunoaște ca organizații ale producătorilor în sensul prezentului regulament pe acelea care solicită acest lucru, cu îndeplinirea următoarelor condiții:
(a)
să răspundă cerințelor prevăzute la alineatele (1) și (2) și să prezinte documentele justificative necesare, printre care dovada că reunesc un număr minim de membri și că realizează un volum minim de producție care poate fi comercializată;
(b)
să ofere o garanție suficientă în ceea ce privește realizarea, durata și eficiența acțiunii lor;
(c)
să le asigure efectiv membrilor lor obținerea asistenței tehnice necesare pentru punerea în aplicare a practicilor de cultură care protejează mediul.
Articolul 40
(1) Statele membre:
(a)
hotărăsc acordarea recunoașterii unei organizații de producători în termen de trei luni de la data depunerii cererii însoțite de toate documentele justificative;
(b)
efectuează la intervale regulate controale privind respectarea de către organizațiile de producători a condițiilor recunoașterii, aplică în cazul nerespectării acestora sancțiunile cuvenite acestor organizații și hotărăsc, dacă este cazul, retragerea recunoașterii;
(c)
comunică Comisiei, în termen de două luni, orice decizie de acordare sau de retragere a recunoașterii.
(2) Comisia se asigură că dispozițiile articolului 39 și ale alineatului (1) litera (b) din prezentul articol sunt respectate, efectuând controale în urma cărora cere statelor membre, după caz, să retragă recunoașterile acordate.
CAPITOLUL II
ORGANISMELE SECTORIALE
Articolul 41
(1) În vederea îmbunătățirii funcționării pieței v.c.p.r.d. și a vinurilor de masă cu indicație geografică, statele membre producătoare, în special în ceea ce privește punerea în aplicare a deciziilor luate de organismele sectoriale, pot defini regulile de comercializare privind reglementarea ofertei în cursul primei desfaceri pe piață, cu condiția ca aceste reguli să reglementeze punerea la păstrare și/sau desfacerea eșalonată a produselor, excluzându-se orice alte practici concertate, cum ar fi:
-
stabilirea prețului, chiar cu titlu orientativ sau de recomandare,
-
blocarea unui procent excesiv din recolta anuală în mod normal disponibilă și, în general, orice operație anormală de limitare a ofertei,
-
refuzul eliberării atestatului sau a atestatelor naționale și/sau comunitare necesare circulației și comercializării produselor vitivinicole, dacă această comercializare este conformă cu regulile menționate anterior.
(2) Regulile menționate la alineatul (1) trebuie aduse in extenso la cunoștința operatorilor prin apariția într-o publicație oficială a respectivului stat membru.
(3) În fiecare an, statele membre care au utilizat posibilitățile oferite la alineatul 1 adresează Comisiei un raport cu privire la deciziile adoptate în acest sens în anul precedent. Comisia examinează în ce măsură deciziile sunt în conformitate cu dreptul comunitar, în special cu regulile aplicabile în materie de liberă circulație (articolele 28 - 31 din tratat) și de concurență (articolele 81 - 86 din tratat) și cu principiul nediscriminării (articolul 34 alineatul 3 din tratat).
(4) Organismele prevăzute la alineatul (1) desfășoară, într-una sau în mai multe regiuni ale Comunității, mai multe dintre acțiunile următoare, ținând cont de interesele consumatorilor:
(i)
ameliorarea cunoașterii și transparenței producției și a pieței;
(ii)
contribuția la o mai bună coordonare a desfacerii produselor, în special prin cercetări și studii de piață;
(iii)
elaborarea de contracte tip compatibile cu normele comunitare;
(iv)
intensificarea punerii în valoare a potențialului de producție;
(v)
informații și cercetări necesare orientării producției spre produse mai adaptate nevoilor pieței, gusturilor și aspirațiilor consumatorilor, în special în materie de calitate a produselor și de protecție a mediului;
(vi)
căutarea unor metode care să permită limitarea folosirii produselor fitosanitare și a altor astfel de substanțe și care să garanteze calitatea produselor, precum și protecția solului și a apelor;
(vii)
elaborarea unor metode și instrumente de îmbunătățire a calității produselor în toate stadiile producției, vinificației și comercializării;
(viii)
punerea în valoare și protejarea agriculturii biologice și a denumirilor de origine, a etichetelor de calitate și a indicațiilor geografice;
(ix)
promovarea, în special, a producției integrate sau a altor metode de producție care protejează mediul.
TITLUL V
PRACTICI ȘI TRATAMENTE OENOLOGICE, DESCRIERE, DENUMIRE, PREZENTARE ȘI PROTECȚIE
CAPITOLUL I
PRACTICI ȘI TRATAMENTE OENOLOGICE
Articolul 42
(1) Practicile și tratamentele oenologice comunitare autorizate sunt stabilite pentru obținerea produselor cuprinse în acest regulament, cu excepția sucului de struguri, sucului concentrat de struguri, precum și a mustului de struguri și a mustului concentrat de struguri, destinate preparării sucului de struguri.
(2) Practicile și tratamentele oenologice autorizate pot fi utilizate doar în scopul asigurării unei bune vinificări, unei bune conservări și a unei valorificări superioare a produsului.
(3) Practicile și tratamentele oenologice autorizate exclud adaosul de apă, în afara cerințelor tehnice speciale, adaosul de alcool, cu excepția mustului de struguri proaspăt, a cărui fermentație este oprită prin adaosul de alcool, a vinurilor licoroase, a vinurilor spumante, a vinurilor alcoolizate și, în anumite condiții, a vinurilor petiante.
(4) Statele membre pot, în ceea ce privește practicile și procedeele oenologice, să impună condiții mai riguroase pentru a asigura menținerea caracteristicilor esențiale ale v.c.p.r.d., ale vinurilor de masă produse pe teritoriul lor și desemnate printr-o indicație geografică, ale vinurilor spumante și ale vinurilor licoroase. Ele comunică aceste condiții Comisiei, care le aduce la cunoștința celorlalte state membre.
(5) Cu excepția derogărilor, doar strugurii care aparțin sortimentelor din clasificarea stabilită conform articolului 19 ca soiuri de struguri pentru vin sau produse derivate pot fi utilizate în Comunitate pentru producerea de:
(a)
must de struguri cu fermentație oprită prin adaos de alcool;
(b)
must de struguri concentrat;
(c)
must de struguri concentrat rectificat;
(d)
vin din care se poate obține vin de masă;
(e)
vin de masă;
(f)
v.c.p.r.d.;
(g)
vin licoros;
(h)
must de struguri parțial fermentat, extras din struguri deshidratați;
(i)
vin de struguri copți în exces.
(6) Cupajul unui vin din care se poate obține un vin de masă alb sau a unui vin de masă alb cu un vin din care se poate obține un vin de masă roșu sau cu un vin de masă roșu nu poate produce un vin de masă.
Totuși, această dispoziție nu exclude, în anumite cazuri care se vor stabili, cupajul unui tip de vin menționat la primul paragraf, cu condiția ca produsul final să aibă caracteristicile unui vin de masă roșu.
Prin derogare de la primul paragraf, un cupaj de acest tip este permis până la data de 31 iulie 2005, în regiunile în care această practică este tradițională, conform reglementărilor care se vor stabili.
Articolul 43
(1) Practicile și tratamentele oenologice autorizate sunt indicate în anexele IV și V.
(2) În particular:
-
practicile și tratamentele oenologice autorizate care vizează îmbogățirea, acidularea, dezacidularea și îndulcirea, precum și normele care se referă la conținutul în dioxid de sulf și aciditatea volatilă maximă sunt prezentate în anexa V literele A - G,
-
practicile și tratamentele oenologice autorizate și normele cu privire la producția de vin spumant și de vin spumant de calitate sunt prezentate în anexa V literele H și I,
-
practicile și tratamentele oenologice autorizate și normele cu privire la producția de vin licoros sunt prezentate în anexa V litera J.
Articolul 44
(1) În ce privește produsele cuprinse în codurile NC 2204 10, 2204 21 și 2204 29, numai vinurile licoroase, vinurile spumante, vinurile spumoase, vinurile petiante, vinurile petiante gazeificate, v.c.p.r.d., vinurile de masă și, dacă este cazul, prin derogare de la articolul 45, vinurile importate legal pot fi oferite sau livrate pentru consum uman direct în interiorul Comunității.
(2) Cu excepția vinurilor îmbuteliate pentru care există dovada că îmbutelierea a fost făcută înainte de 1 septembrie 1971, un alt tip de vin decât v.c.p.r.d., obținut din unul dintre soiurile de viță de vie menționate la art. 42 alineatul 5, dar care nu corespunde definițiilor din anexa I punctele 12 - 18, nu poate fi utilizat decât pentru consumul familiei viticultorului individual, pentru producția de oțet sau pentru distilare.
(3) În anii în care condițiile de climă au fost defavorabile, se poate hotărî ca produsele obținute în zonele viticole A și B care nu au concentrația naturală minimă alcoolică în volum stabilită pentru zona viticolă respectivă să fie utilizate în cadrul Comunității pentru producția de vinuri spumante sau de vinuri spumoase, cu condiția ca aceste vinuri să atingă o tărie în alcool dobândită pe volum de minimum 8,5 % vol, sau pentru producția de vinuri petiante gazeificate. În acest caz, îmbogățirea se face în limitele prevăzute la anexa V litera D punctul 5.
(4) Fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive aplicate de către statele membre pentru fabricarea pe teritoriul lor a altor produse decât cele cuprinse în codurile NC 2204 10, 2204 21 și 2204 29, mustul de struguri cu fermentația oprită prin adaosul de alcool poate fi folosit numai pentru fabricarea acestor produse.
(5) Sucul de struguri și sucul de struguri concentrat originare din cadrul Comunității nu pot fi folosite în scopul vinificării și nici nu se pot adăuga în vin. Aceste produse sunt supuse unui control cu privire la utilizarea lor. Este interzisă fermentarea alcoolică a acestor produse pe teritoriul Comunității.
(6) Dispozițiile de la alineatele (4) și (5) nu se aplică produselor destinate fabricării, în Regatul Unit și Irlanda, a produselor cuprinse în codul NC 2206 00, pentru care utilizarea unei denumiri compuse care include cuvântul „vin” poate fi admisă de către statele membre conform anexei VII litera C punctul 2.
(7) Vinurile din care se pot obține vinuri de masă și care nu ating concentrația minimă alcoolică în volum dobândită a vinurilor de masă nu pot fi puse în circulație decât pentru fabricarea de vinuri spumante, pentru a fi utilizate în oțetării și distilerii sau în alte scopuri industriale. Îmbogățirea acestor vinuri și cupajul cu un vin de masă cu scopul de a mări concentrația alcoolică în volum dobândită până la nivelul stabilit pentru un vin de masă nu se poate face decât în instalațiile viticultorului sau în numele său.
(8) Cu excepția alcoolului, a rachiului de vin sau a pichetului, nu se poate fabrica nici un tip de vin sau altă băutură destinată consumului uman direct din drojdie de vin sau drojdie de struguri.
(9) Pichetul, dacă este autorizată fabricarea sa de către statul membru respectiv, nu poate fi utilizat decât pentru distilare sau consumul familiei viticultorului individual.
(10) Vinul alcoolizat nu poate fi utilizat decât pentru distilare.
(11) Mustul de struguri parțial fermentat, obținut din struguri deshidratați, nu poate fi pus în circulație decât pentru fabricarea vinurilor licoroase, exclusiv în zonele viticole în care această întrebuințare era tradițională la data de 1 ianuarie 1985 și pentru fabricarea vinurilor obținute din struguri supracopți.
(12) Strugurii proaspeți, mustul de struguri, mustul de struguri parțial fermentat, mustul de struguri concentrat, mustul de struguri concentrat rectificat, mustul de struguri cu fermentația oprită prin adaosul de alcool, sucul de struguri și sucul de struguri concentrat care provin din țările terțe nu pot fi transformate în vin sau adăugate în vin, pe teritoriul Comunității.
(13) Produsele menționate la alineatul (12) nu pot fi supuse fermentației cu alcool pe teritoriul Comunității. Această dispoziție nu se aplică produselor destinate fabricării, în Regatul Unit și Irlanda, produselor cuprinse în codul NC 2206 00 pentru care statele membre pot să autorizeze, conform anexei VII litera C punctul 2, utilizarea unei denumiri compuse care conține cuvântul „vin”.
(14) Sunt interzise cupajul unui vin originar dintr-o țară terță cu un vin din cadrul Comunității și cupajul, pe teritoriul geografic al Comunității, între vinuri originare din țările terțe.
(15) Consiliul poate prevedea derogări de la dispozițiile alineatului (12), alineatului (13) prima teză și ale alineatului (14), conform obligațiilor internaționale ale Comunității.
Articolul 45
(1) Cu excepția derogărilor, următoarele produse nu pot fi oferite sau livrate pentru consumul uman direct:
(a)
produsele menționate în codurile NC 2204 30 10, 2204 21, 2204 29 și 2204 10, importate sau nu, cărora li s-au aplicat practici oenologice care nu sunt autorizate de normele comunitare sau, în cazul în care este autorizat, de normele naționale;
(b)
produsele prevăzute la articolul 1 alineatul (2) literele (a), (b) și (c) și care nu prezintă calități de naturalețe și autenticitate pentru a fi comercializate;
(c)
produsele prevăzute la articolul 1 alineatul (2), care nu respectă definițiile din anexa I.
(2) Derogările prevăzute la alineatul (1), privind produsele importate, se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 133 din tratat.
Articolul 46
(1) Modalitățile de aplicare a dispozițiilor prezentului capitol și ale anexelor IV și V se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități au în vedere în special:
(a)
cu privire la anexa V litera A, măsurile tranzitorii referitoare la vinurile produse înainte de 1 septembrie 1986 și amendamentele la listele de vinuri de la punctul 2;
(b)
cu privire la anexele IV și V, limitele și anumite condiții de utilizare ale practicilor și tratamentelor oenologice menționate în aceste anexe, cu excepția limitelor și condițiilor stabilite în anexele menționate anterior;
(c)
deciziile, excepțiile, derogările, condițiile și listele menționate în acest capitol și în anexa V;
(d)
aplicarea dispozițiilor din anexa V literele C - G privind produsele recoltate în regiuni ale Comunității care nu sunt incluse în zonele viticole specificate în anexa III;
(e)
cu privire la anexa V litera J, listele menționate la punctul 2 litera (b) și punctul 6, derogările menționate la punctul 4 litera (b) și procedura de declarare și înregistrare prevăzută la punctul 6.
(2) Următoarele modalități se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75:
(a)
norme care reglementează comparația dintre anumite practici și tratamente oenologice aplicate în țările terțe și cele menționate la articolul 43 alineatul (1) și în anexa IV;
(b)
dispoziții care reglementează amestecul și cupajul musturilor și al vinurilor;
(c)
specificarea purității și identificării substanțelor folosite în practicile oenologice;
(d)
reglementări administrative de executare a practicilor și tratamentelor oenologice autorizate; aceste reglementări pot prevedea ca anumite practici și tratamente oenologice autorizate să nu poată fi desfășurate decât sub supravegherea unei persoane autorizate de statul membru, care posedă suficiente cunoștințe pentru a garanta calitatea, igiena și salubritatea produsului;
(e)
condiții care reglementează deținerea, circulația și utilizarea produselor menționate la articolul 45 sau listele de produse exceptate de la cerințele enunțate în acest articol și stabilirea criteriilor care permit evitarea în cazuri individuale a unei rigori excesive, condițiile în care statele membre pot autoriza deținerea, circulația, precum și utilizarea produselor care nu îndeplinesc cerințele dispozițiilor prezentului regulament, cu excepția celor menționate la articolul 45 alineatul (1) sau a celor adoptate conform prezentului regulament;
(f)
norme generale de utilizare experimentală a practicilor și tratamentelor oenologice, altminteri neautorizate.
(3) Metodele de analiză care permit stabilirea compoziției produselor menționate în acest regulament și reglementările prin care se poate stabili dacă aceste produse au făcut obiectul unor tratamente contrare practicilor oenologice autorizate se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Conform aceleiași proceduri, dacă este necesar, se adoptă și limitele maxime pentru substanțele a căror prezență indică folosirea anumitor practici oenologice, precum și tabelele de analiză comparativă.
Cu toate acestea, dacă nu sunt prevăzute metode comunitare de analiză sau normele menționate la primul paragraf cu privire la detectarea și cuantificarea substanțelor căutate în produsul respectiv, metodele de analiză care se folosesc sunt următoarele:
(a)
metodele de analiză recunoscute de Adunarea generală a Oficiului Internațional al Viei și Vinului (OIV) și publicate de către acesta sau
(b)
când nu figurează o metodă adecvată de analiză printre cele menționate la litera (a), se folosește o metodă de analiză care întrunește standardele recomandate de către Organizația Internațională de Standardizare (ISO) sau
(c)
în lipsa uneia dintre metodele menționate la literele (a) și (b) și, din motive de acuratețe, repetabilitate și reproductibilitate:
(i)
o metodă de analiză permisă de statul membru respectiv sau
(ii)
dacă este necesar, oricare altă metodă adecvată de analiză.
Metodele de analiză automatizate folosite în locul unei metode comunitare de analiză sunt considerate echivalente cu metodele comunitare de analiză prevăzute în primul paragraf, cu condiția să se fi constatat, conform procedurii prevăzute în articolul 75, că rezultatele obținute sunt, în ceea ce privește acuratețea, repetabilitatea și reproductibilitatea, cel puțin egale cu rezultatele obținute prin metoda comunitară corespunzătoare.
CAPITOLUL II
DESCRIEREA, DENUMIREA, PREZENTAREA ȘI PROTEJAREA ANUMITOR PRODUSE
Articolul 47
(1) Normele privind descrierea, denumirea și prezentarea anumitor produse cuprinse în prezentul regulament, precum și protejarea anumitor indicații și mențiuni și a anumitor termeni sunt precizate în prezentul capitol și în anexele VII și VIII. Aceste norme țin cont, în special, de următoarele obiective:
(a)
protejarea intereselor legitime ale consumatorilor;
(b)
protejarea intereselor legitime ale producătorilor;
(c)
buna funcționare a pieței interne;
(d)
promovarea producțiilor de calitate.
(2) Normele menționate la alineatul (1) includ în special dispozițiile:
(a)
care fac obligatorie utilizarea anumitor mențiuni;
(b)
care autorizează folosirea altor mențiuni, în anumite condiții;
(c)
care autorizează folosirea altor mențiuni, inclusiv a informațiilor care pot fi folositoare pentru consumatori;
(d)
care impun protejarea și controlul anumitor mențiuni;
(e)
care impun utilizarea indicațiilor geografice și a mențiunilor tradiționale;
(f)
care impun etichetarea produselor importate sau, dacă acest lucru este autorizat de prezentul regulament, a produselor fabricate din acestea, pentru a garanta informarea consumatorilor asupra naturii produsului respectiv și faptul că nu este etichetat ca un produs comunitar sau ca un produs al unui stat membru.
(3) Normele menționate la alineatul (1) se aplică pentru desemnarea produselor indicate:
(a)
pe etichete;
(b)
în registre, precum și în documente de însoțire sau în alte documente stabilite de dispozițiile comunitare (denumite în continuare „documente oficiale”) cu excepția documentelor vamale;
(c)
în documentele comerciale, în special în facturi și note de livrare;
(d)
în materialele publicitare, în măsura în care sunt prevăzute în prezentul regulament prevederi speciale în acest scop.
(4) Normele menționate la alineatul (1) se aplică pentru prezentarea produselor indicate în ceea ce privește:
(a)
recipientul, inclusiv dispozitivul de închidere;
(b)
etichetarea;
(c)
ambalajul.
(5) Normele menționate la alineatul (1) se aplică produselor deținute în vederea vânzării și celor puse în circulație.
Articolul 48
Descrierea și prezentarea produselor menționate în prezentul regulament, precum și orice formă de publicitate pentru astfel de produse nu trebuie să fie eronate sau de natură să nască confuzie ori să inducă în eroare persoanele cărora li se adresează, în special în ceea ce privește:
-
indicațiile prevăzute la articolul 47; această dispoziție se aplică chiar dacă aceste indicații sunt folosite într-o traducere, sau dacă fac referire la proveniența efectivă sau dacă sunt însoțite de mențiuni cum ar fi: „gen”, „tip”, „metodă”, „imitație”, „marcă” sau alte mențiuni similare,
-
proprietățile produselor și în special natura lor, compoziția, tăria alcoolică în volume, culoarea, originea sau proveniența, calitatea, soiurile de viță de vie, anul recoltei sau volumul nominal al recipientelor,
-
identitatea și calitatea persoanelor fizice și juridice sau a grupurilor de persoane care au fost sau sunt implicate în producția sau circuitul comercial al produsului respectiv, în special cel care îmbuteliază.
Articolul 49
(1) Produsele a căror desemnare sau prezentare nu corespund dispozițiilor din prezentul regulament sau modalităților de aplicare adoptate nu pot fi deținute în scopul vânzării sau nu pot fi puse în circulație în Comunitate sau exportate.
Cu toate acestea, în cazul produselor destinate exportului, derogările de la dispozițiile acestui regulament pot fi:
-
autorizate de către statele membre dacă legislația țărilor terțe importatoare o impune,
-
prevăzute în modalitățile de aplicare în cazurile care nu au fost cuprinse la prima liniuță.
(2) Statul membru pe teritoriul căruia se află produsul a cărui desemnare sau prezentare nu e conformă cu dispozițiile menționate la alineatul (1) ia măsurile necesare pentru sancționarea încălcărilor comise, în funcție de gravitatea lor.
Cu toate acestea, statul membru poate să autorizeze deținerea produsului respectiv spre vânzare, punerea în circulație în cadrul Comunității sau exportul, cu condiția ca desemnarea sau prezentarea acestui produs să fie făcute în conformitate cu prevederile de la alineatul (1).
Articolul 50
(1) Statele membre iau toate măsurile necesare care permit părților interesate să împiedice, în condițiile prevăzute în articolele 23 și 24 ale Acordului privind aspecte ale dreptului de proprietate intelectuală cu referire la comerț, utilizarea în Comunitate a unei indicații geografice care identifică produsele la care se referă articolul 1 alineatul (2) litera (b) în cazul produselor care nu sunt originare din locul desemnat de indicația geografică respectivă, chiar dacă adevărata origine a produselor este indicată sau indicația geografică este folosită în traducere sau este însoțită de expresii precum: „gen”, „tip”, „stil”, „imitație” sau alte mențiuni similare.
(2) În sensul prezentului articol, „indicații geografice” reprezintă indicațiile care identifică un produs ca fiind originar dintr-o țară terță, membră a Organizației Mondiale a Comerțului sau dintr-o regiune sau localitate situată pe teritoriul acestei țări, în cazurile în care o anumită calitate, reputație sau o altă caracteristică determinată a produsului poate fi atribuită în mod esențial acelui loc geografic de origine.
(3) Alineatele (1) și (2) se aplică fără a aduce atingere dispozițiilor din legislația comunitară care stabilesc normele privind denumirea și prezentarea produselor cuprinse în prezentul regulament.
Articolul 51
(1) În sensul aplicării prezentului titlu, „numele unei unități geografice mai mică decât un stat membru” reprezintă numele:
-
unei localități mici sau a unui grup de astfel de localități,
-
unei zone administrative locale sau a unei părți din aceasta,
-
unei subregiuni viticole sau a unei părți din aceasta,
-
unei regiuni, alta decât o regiune determinată.
(2) Utilizarea indicației geografice pentru denumirea vinurilor de masă care rezultă din cupajul vinurilor din struguri recoltați în diferite zone viticole este permisă dacă cel puțin 85 % din vinul de masă ce rezultă din cupaj își are originea în zona viticolă al cărei nume îl poartă.
Cu toate acestea, utilizarea, pentru descrierea vinurilor de masă albe, a unei indicații geografice aferente unei zone viticole situate în interiorul zonei viticole A sau zonei viticole B este permisă numai dacă produsele care realizează amestecul provin din zonele viticole respective sau dacă vinul respectiv este un amestec de vinuri de masă din zona viticolă A și vinuri de masă din zona viticolă B.
(3) Statele membre pot condiționa folosirea unei indicații geografice pentru denumirea unui vin de masă în special de producerea vinului în întregime din anumite sortimente de viță de vie desemnate expres și de proveniență exclusivă din acel teritoriu, demarcat precis, al cărui nume îl poartă.
Articolul 52
(1) Dacă un stat membru atribuie numele unei regiuni specifice pentru a denumi un v.c.p.r.d. sau, dacă este cazul, un vin destinat să fie transformat într-un astfel de v.c.p.r.d., acest nume nu poate fi folosit pentru a denumi produse viticole care nu provin din această regiune și/sau pentru produse cărora acest nume nu le-a fost atribuit conform reglementărilor comunitare și naționale în vigoare. Situația este aceeași dacă un stat membru a folosit numele unei comune, a unei părți dintr-o comună sau a unei localități mici pentru a desemna un singur v.c.p.r.d., precum și, dacă este cazul, un vin destinat să fie transformat într-un astfel de v.c.p.r.d.
Fără a aduce atingere dispozițiilor comunitare referitoare la anumite tipuri de v.c.p.r.d., statele membre pot să autorizeze, conform anumitor condiții de producție pe care le stabilesc, însoțirea numelui unei regiuni determinate de detalii referitoare la metoda de fabricație sau de tipul produsului, de numele unui soi de viță de vie sau de un sinonim al acestuia.
Prin derogare de la dispozițiile primului paragraf, Consiliul, pe baza unei propuneri a Comisiei adoptate cu majoritate calificată, poate decide, până la 31 august 2001, să permită ca anumite denumiri geografice utilizate în mod tradițional pentru a denumi un vin de masă și care au devenit nume ale unei regiuni determinate, să continue a fi folosite și pentru a denumi vinuri de masă timp de maximum încă trei ani de comercializare viticoli.
(2) Următoarele nume și mențiuni:
-
numele unui soi de viță de vie,
-
o mențiune specifică tradițională menționată la anexa VII litera A punctul 2 litera (c) a doua liniuță a patra teză sau în anexa VIII litera D punctul 2 litera (c) a doua liniuță sau
-
o mențiune complementară tradițională prevăzută în anexa VII litera B punctul 1 litera (b) a cincea liniuță, dacă este atribuită de un stat membru pentru descrierea unui vin, în temeiul dispozițiilor comunitare,
nu pot fi folosite pentru desemnarea, prezentarea sau publicitatea unei băuturi, alta decât vinul sau mustul de struguri, decât dacă sunt excluse riscurile de confuzie asupra naturii, originii sau provenienței și compoziției unei astfel de băuturi.
(3) Utilizarea unui nume sau a unei mențiuni la care se face referire la alineatul (2) sau a cuvintelor „Hock”, „Claret”, „Liebfrauenmilch”, și „Liebfraumilch”, chiar dacă sunt însoțite de un termen precum: „gen”, „tip”, „fel”, „imitație” sau alte expresii similare, este interzisă pentru descrierea și prezentarea:
-
unui produs încadrat în codul NC 2206, exceptând situația în care produsul respectiv provine efectiv din locul astfel desemnat,
-
produsului scos pe piață cu instrucțiuni clare pentru consumator cu scopul de a obține o băutură care imită vinul; cu toate acestea, numele unui soi de viță de vie poate fi utilizat dacă articolul respectiv provine efectiv dintr-un astfel de soi, exceptând cazul în care acel nume dă naștere unei confuzii cu numele unei regiuni determinate sau a unei unități geografice folosit pentru a descrie un v.c.p.r.d.
(4) Numele:
-
unei regiuni determinate,
-
unei unități geografice mai mici decât regiunea dată, cu condiția ca acest nume să fie atribuit de un stat membru pentru descrierea unui vin în temeiul dispozițiilor comunitare,
nu pot fi utilizate pentru desemnarea, prezentarea și publicitatea unei băuturi, alta decât vinul sau mustul de struguri, decât în următoarele condiții:
(a)
pentru produsele cuprinse în codurile NC 2009, 2202, 2205, 2206, 2207, 2208 și 2209, precum și pentru produsele fabricate dintr-o materie primă vinicolă, numele și termenii de mai sus trebuie să fie recunoscuți în statul membru de origine a produsului, iar această recunoaștere trebuie să fie compatibilă cu dreptul comunitar;
(b)
pentru alte băuturi decât cele menționate la litera (a), trebuie să fie exclus orice risc de confuzie cu privire la natura, originea sau proveniența și compoziția unei astfel de băuturi.
Cu toate acestea, chiar dacă recunoașterea prevăzută la litera (a) nu a avut loc, aceste nume pot fi folosite în continuare până la 31 decembrie 2000, cu condiția respectării dispozițiilor literei (b).
Articolul 53
(1) Modalitățile de aplicare a dispozițiilor prezentului capitol și ale anexelor VII și VIII se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75. Aceste modalități se referă în special la derogările, condițiile și autorizările prevăzute în respectivele anexe.
(2) Următoarele dispoziții se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75:
(a)
indicațiile, semnele și alte însemne menționate în partea introductivă a anexei VII sau la litera A punctul 2 din anexa VIII;
(b)
lista mențiunilor tradiționale specifice menționate în anexa VII litera A punctul 2 litera (c) a doua liniuță a patra teză sau anexa VIII litera D punctul 2 litera (c) a doua liniuță;
(c)
condițiile de utilizare a indicațiilor geografice menționate în anexa VII litera A punctul 2;
(d)
indicațiile cuprinse în anexa VII litera A punctul 4;
(e)
condițiile de utilizare a indicațiilor menționate la anexa VII litera B punctul 1 și cadrul de utilizare al indicațiilor cuprinse în anexa VII litera B punctul 3;
(f)
indicațiile menționate la anexa VII litera B punctul 2 și condițiile în care sunt utilizate;
(g)
măsura și condițiile în care dispozițiile din anexa VII se aplică produselor prevăzute în prezentul regulament și care nu sunt menționate la anexa VII litera A punctul 1 sau la anexa VIII și în special musturile de struguri, musturile de struguri parțial fermentate, musturile de struguri concentrate, vinurile noi aflate încă în fermentație și vinurile din strugurii supracopți, produse în Comunitate;
(h)
condițiile în care produsele sunt ambalate și transportate în recipiente, precum și utilizarea și marcarea lor, inclusiv în ceea ce privește recipientele pentru fabricarea și antrepozitarea vinurilor spumante;
(i)
dacă este cazul, atribuirea unor nume de unități geografice prevăzute la anexa VIII litera E punctul 1 a doua liniuță;
(j)
indicațiile obligatorii și facultative care vor fi incluse în registre, în documentele oficiale și în cele comerciale;
(k)
modalitățile cuprinse în anexa VIII, respectiv litera G punctul 2 și litera G punctul 5;
(l)
modalitățile și dispozițiile derogatorii cuprinse în anexa VIII litera I punctul 6.
TITLUL VI
VINURI DE CALITATE PRODUSE ÎN REGIUNI DETERMINATE
Articolul 54
(1) „Vinurile de calitate produse în regiuni determinate” (v.c.p.r.d.) sunt acele vinuri care corespund dispozițiilor prezentului titlu și dispozițiilor comunitare și naționale adoptate în această privință.
(2) V.c.p.r.d. cuprind următoarele categorii:
(a)
vinurile licoroase de calitate produse în regiuni determinate (v.l.c.p.r.d.) care corespund definiției vinului licoros;
(b)
vinurile spumante de calitate produse în regiuni determinate (v.s.c.p.r.d.) care corespund definiției vinului spumant, inclusiv vinurile spumante de calitate de tip aromat;
(c)
vinurile petiante de calitate produse în regiuni determinate (v.p.c.p.r.d.) care corespund definiției vinului petiant;
(d)
v.c.p.r.d., cu excepția celor menționate la literele (a), (b) și (c).
(3) Produsele potrivite pentru fabricarea v.c.p.r.d. sunt:
(a)
strugurii proaspeți;
(b)
musturile de struguri;
(c)
musturile de struguri parțial fermentate;
(d)
vinurile noi aflate încă în fermentație;
(e)
vinurile.
(4) Statele membre transmit Comisiei lista cu v.c.p.r.d. pe care le recunosc, indicând pentru fiecare din aceste vinuri detalii privind dispozițiile naționale care reglementează producția și fabricarea lor.
(5) Comisia publică lista respectivă în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene, seria C.
Articolul 55
(1) Dispozițiile cu privire la producția de v.c.p.r.d. sunt, pe lângă reglementările naționale eventual adoptate în aplicarea articolului 57 alineatul (1), ținând cont de condițiile tradiționale de producție, cu condiția ca acestea să nu prejudicieze politica de calitate și buna funcționare a pieței interne, întemeiate pe următorii factori:
(a)
delimitarea zonei de producție;
(b)
soiurile de viță;
(c)
metodele de cultivare;
(d)
metodele de vinificație;
(e)
concentrația alcoolică naturală minimă în volume;
(f)
producția la hectar;
(g)
analiza și aprecierea caracteristicilor organoleptice.
(2) Dispozițiile menționate la alineatul (1) sunt prevăzute în anexa VI literele A - J.
(3) Dispozițiile de la anexa VI litera K se aplică doar pentru v.s.c.p.r.d. Dispozițiile de la anexa VI litera L se aplică doar pentru v.l.c.p.r.d.
Articolul 56
(1) Statele membre stabilesc normele conform cărora, în faza de producție:
(a)
producătorul poate:
(i)
să nu solicite clasificarea în v.c.p.r.d. a unui produs care figurează în declarația sa de recoltă sau de producție ca un produs potrivit pentru fabricarea unui v.c.p.r.d. sau
(ii)
să declaseze un v.c.p.r.d. în special în vin de masă;
(b)
instanța competentă desemnată de statele membre poate declasa un v.c.p.r.d.
(2) Declasarea unui v.c.p.r.d. în faza de desfacere se efectuează:
(a)
de către instanța competentă a statului membru pe teritoriul căruia se găsește acest vin:
(i)
dacă vinul provine din respectivul stat membru sau
(ii)
dacă este vorba de cantități mici, care urmează să fie precizate;
(b)
de către instanța competentă a statului membru de unde provine vinul, în cazurile care nu sunt menționate la litera (a).
(3) Declasarea menționată la alineatul (2) este stabilită în special dacă instanța competentă a constatat că:
(a)
vinul a suferit alterări în timpul stocării sau al transportului, ceea ce a determinat atenuarea sau modificarea caracteristicilor respectivului v.c.p.r.d.;
(b)
vinul a fost supus unor tratamente interzise sau nu este desemnat legal drept un v.c.p.r.d.
Articolul 57
(1) Cu excepția factorilor menționați la articolul 55, statele membre producătoare, luând în considerare uzanțele legale și tradiționale, pot să definească toate condițiile de producție și caracteristicile complementare cărora trebuie să se conformeze v.c.p.r.d.
(2) Cu excepția dispozițiilor prezentului regulament, statele membre producătoare, ținând cont de uzanțele legale și tradiționale, pot să definească toate caracteristicile sau condițiile de producție, de fabricare și de circulație complementare sau mai riguroase pentru v.c.p.r.d. produse pe teritoriul lor.
Articolul 58
Modalitățile de aplicare a prezentului titlu și a anexei VI sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități cuprind în special:
(a)
deciziile, excepțiile, derogările și listele menționate în prezentul titlu și la anexa VI.;
(b)
delimitarea zonelor de proximitate imediată ale unei regiuni determinate, luându-se în considerare în special situația geografică și structurile administrative;
(c)
destinația v.c.p.r.d. declasate și condițiile care reglementează utilizarea lor;
(d)
dispozițiile corespunzătoare privind aplicarea sistematică și generală a testelor organoleptice, destinația vinurilor care nu îndeplinesc condițiile cerute de aceste teste și condițiile de utilizare a vinurilor respective;
(e)
determinarea cantităților mici menționate la articolul 56 alineatul (2) litera (a) punctul (ii).
TITLUL VII
REGIMUL SCHIMBURILOR CU ȚĂRILE TERȚE
Articolul 59
(1) Pentru orice import de produse dintre cele prevăzute la articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (b), în cadrul Comunității, trebuie prezentat un certificat de import. Pentru orice import de alte produse prevăzute la articolul 1 alineatul (2) și pentru orice export de produse menționate, se poate cere prezentarea unui certificat de import sau de export.
(2) Certificatul este eliberat de statele membre oricărui solicitant, oriunde ar fi stabilit în cadrul Comunității, fără a aduce atingere măsurilor luate pentru aplicarea articolelor 62 și 63.
Certificatul este valabil în întreaga Comunitate.
Eliberarea unui astfel de certificat se face cu condiția constituirii unei garanții că produsele sunt importate sau exportate pe perioada de valabilitate a certificatului și că, doar în cazurile de forță majoră, garanția se pierde în totalitate sau în parte dacă importul sau exportul nu se realizează sau se realizează doar parțial, în perioada respectivă.
(3) Conform procedurii prevăzute la articolul 75 se adoptă:
(a)
lista produselor pentru care se cer certificate de import sau export;
(b)
perioada de valabilitate a certificatelor și celelalte modalități de aplicare a prezentului articol.
Articolul 60
(1) Cu excepția unor dispoziții contrare în prezentul regulament, produselor menționate la articolul 1 alineatul (2) li se aplică taxele din Tariful Vamal Comun.
(2) Pentru sucurile și musturile cuprinse în codurile NC 2009 60 și 2204 30 pentru care aplicarea taxelor din Tariful Vamal Comun depinde de prețul de import al produsului importat, valoarea efectivă a acestui preț este verificată fie pe baza unui control pe fiecare lot, fie utilizând o valoare forfetară la import, calculată de către Comisie pe baza prețului acelorași produse în țările de origine.
Dacă prețul de intrare declarat al lotului respectiv este mai mare decât valoarea forfetară de import, majorată printr-o marjă adoptată conform alineatului (3) și care nu poate depăși valoarea forfetară cu mai mult de 10 %, se cere depunerea unei garanții egale cu drepturile de import, stabilite pe baza valorii forfetare la import.
În măsura în care, în cazul la care se referă al doilea paragraf, prețul de intrare al lotului respectiv nu este declarat, aplicarea Tarifului Vamal Comun depinde de valoarea forfetară la import sau de aplicarea, în condiții ce vor fi determinate conform alineatului (3), dispozițiilor pertinente ale legislației vamale.
(3) Dacă derogările prevăzute la articolul 44 alineatul (15) sunt aplicate produselor importate, importatorii depun o garanție pentru aceste produse la autoritățile vamale desemnate în momentul punerii în liberă circulație. Această garanție este egală cu o sumă ce urmează să fie stabilită. Garanția se restituie în momentul prezentării de către importator a dovezii, acceptate de autoritățile vamale din statul membru al punerii în liberă practică, că musturile au fost transformate în suc de struguri, utilizate în alte produse decât cele din sectorul vinicol sau, dacă au fost vinificate, că au fost etichetate corespunzător.
(4) Modalitățile de aplicare a prezentului articol sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75. Aceste modalități se referă în special la stabilirea criteriilor de determinare a regimului de control care se aplică și a elementelor care sunt luate în considerare pentru calculul valorilor forfetare la import, a nivelului garanției menționate la alineatul (3) și a reglementărilor care determină restituirea acestei garanții.
Articolul 61
(1) Pentru a evita sau contracara efectele prejudiciabile de pe piața Comunității care pot rezulta din importurile anumitor produse menționate la articolul 1 alineatul (2), importul, cu taxele vamale prevăzute de Tariful Vamal Comun, a unuia sau mai multor produse de acest tip este supus plății unui drept suplimentar de import dacă sunt îndeplinite condițiile stabilite în articolul 5 din Acordul privind agricultura încheiat conform articolului 300 din tratatul din cadrul negocierilor comerciale multilaterale din Runda Uruguay, cu excepția cazului în care importurile nu riscă să perturbe piața comunitară sau dacă efectele sunt disproporționate față de obiectivul urmărit.
(2) Prețurile de lansare sub care se poate impune un drept de import suplimentar sunt cele transmise de Comunitate Organizației Mondiale a Comerțului.
Volumele de lansare care trebuie depășite pentru impunerea unui drept suplimentar de import sunt stabilite în special pe baza importurilor în Comunitate pe durata a trei ani care precedă anul în care efectele adverse prevăzute la alineatul (1) au avut loc sau riscă să aibă loc.
(3) Prețurile de import care se iau în considerare pentru impunerea unui drept suplimentar de import se stabilesc pe baza prețurilor de import CIF ale livrării respective.
Prețurile de import CIF sunt verificate în acest scop pe baza prețurilor reprezentative pentru produsele respective pe piața mondială sau pe piața de import comunitară pentru produsul în cauză.
(4) Comisia adoptă modalitățile de aplicare a prezentului articol conform procedurii prevăzute la articolul 75. Aceste modalități se referă în special la:
(a)
produsele pentru care se aplică drepturi suplimentare de import conform articolului 5 din Acordul privind agricultura;
(b)
alte criterii necesare pentru asigurarea aplicării alineatului (1) conform articolului 5 din acordul mai sus amintit.
Articolul 62
(1) Contingentele tarifare pentru produsele cuprinse în prezentul regulament din acordurile încheiate conform articolului 300 din tratat sau dintr-un alt act al Consiliului sunt deschise și administrate de către Comisie conform modalităților adoptate potrivit procedurii prevăzute de articolul 75.
(2) Gestionarea contingentelor se poate efectua prin aplicarea uneia din metodele următoare sau printr-o combinare a acestor metode:
(a)
metoda bazată pe ordinea cronologică de înaintare a cererilor (conform principiului „primul venit, primul servit”);
(b)
metoda de repartizare în proporție a cantităților cerute la introducerea cererilor (conform metodei „examinării simultane”);
(c)
metoda bazată pe luarea în considerare a fluxurilor de schimb tradiționale (conform metodei „importatori tradiționali/nou-sosiți”).
Se pot stabili și alte metode potrivite. Acestea trebuie să evite orice discriminare între operatorii interesați.
(3) Metoda de gestionare stabilită ține cont, dacă este cazul, de nevoile de aprovizionare ale pieței Comunității și de necesitatea de a proteja echilibrul acesteia, putându-se inspira și din metodele aplicate în trecut contingentelor corespunzătoare celor menționate la alineatul (1), fără a aduce atingere drepturilor care rezultă din acordurile încheiate în cadrul negocierilor comerciale din Runda Uruguay.
(4) Modalitățile prevăzute la alineatul (1) prevăd deschiderea de contingente anuale și, dacă este necesar, potrivit eșalonării adecvate, stabilesc metoda de gestionare care va fi folosită și, după caz, includ:
(a)
dispoziții care garantează natura, proveniența și originea produsului;
(b)
dispoziții referitoare la recunoașterea documentului folosit pentru verificarea garanțiilor menționate la litera (a);
(c)
condițiile de eliberare și termenul de valabilitate al certificatelor de import.
Articolul 63
(1) În măsura în care este necesar, pentru a permite exportul de:
(a)
produse prevăzute la articolul 1 alineatul (2) literele (a), (b) și (c);
(b)
zaharuri cuprinse în codul NC 1701, glucoză și sirop de glucoză cuprinse în codurile NC 1702 30 91, 1702 30 99, 1702 40 90 și 1702 90 50, chiar și sub forma produselor cuprinse în codurile NC 1702 30 51, 1702 30 59, încorporate în produsele cuprinse în codurile NC 2009 60 11, 2009 60 71, 2009 60 79 și 2204 30 99,
pe baza prețurilor acestor produse în comerțul internațional, și în limitele care rezultă din acordurile încheiate conform articolului 300 din tratat, diferența dintre aceste prețuri și prețurile din Comunitate poate fi acoperită printr-o restituire la export.
(2) În ceea ce privește alocarea cantităților care pot fi exportate cu restituire, se stabilește metoda:
(a)
cea mai potrivită pentru natura produsului și situației de pe piața respectivă, permițând utilizarea cea mai eficientă posibilă a resurselor disponibile și ținând cont de eficiența și de structura exporturilor Comunității fără a se crea totuși o discriminare între operatorii mari și cei mici;
(b)
cea mai puțin împovărătoare din punct de vedere administrativ pentru operatori, ținându-se cont de imperativele de administrare;
(c)
evitându-se orice discriminare între operatorii interesați.
(3) Restituirea este aceeași pentru întreaga Comunitate. Ea poate fi diferențiată în funcție de destinație dacă situația comerțului internațional sau exigențele specifice ale anumitor piețe o cer.
Restituirile prevăzute la alineatul (1) litera (a) sunt stabilite conform procedurii prevăzute la articolul 75. Stabilirea restituirilor are loc în mod periodic.
Restituirile stabilite periodic pot fi modificate în caz de necesitate, în acest interval, de către Comisie la cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă.
Dispozițiile articolului 64 referitoare la produsele menționate aici se aplică cu titlu complementar.
(4) Restituirea se acordă numai la cerere și dacă se prezintă un certificat de export pentru produsele respective.
(5) Valoarea totală a restituirii care se aplică exportului de produse menționate la articolul 1 este cea valabilă în ziua în care se face cererea pentru certificat și, în cazul unei restituiri diferențiate, cea aplicabilă în ziua curentă:
(a)
pentru destinația indicată pe certificat sau,
(b)
eventual, pentru destinația reală, dacă aceasta este alta decât destinația indicată pe certificat. În acest caz, suma totală aplicabilă nu poate depăși suma totală aplicabilă pentru destinația indicată pe certificat.
Pentru a evita utilizarea abuzivă a flexibilității prevăzute la prezentul alineat, se pot lua măsuri adecvate.
(6) Se poate deroga de la dispozițiile alineatelor (4) și (5) în ceea ce privește produsele menționate la articolul 1 care beneficiază de restituiri în cadrul operațiunilor de ajutor alimentar, conform procedurii prevăzute de articolul 75.
(7) Respectarea limitelor de volum provenind din acordurile încheiate conform articolului 300 din tratat este asigurată pe baza certificatelor de export eliberate pentru perioadele de referință prevăzute aici, aplicabile produselor respective.
În ceea ce privește respectarea obligațiilor acordurilor încheiate în cadrul negocierilor comerciale din Runda Uruguay, valabilitatea certificatelor de export nu este afectată de încheierea unei perioade de referință.
(8) Modalitățile de aplicare a prezentului articol, inclusiv dispozițiile referitoare la redistribuirea cantităților de export neatribuite sau neutilizate, sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 64
(1) Prezentul articol se aplică restituirilor menționate la articolul 63 alineatul (1).
(2) Valoarea totală a restituirii pentru produsele menționate la articolul 63 alineatul (1) litera (b) este:
(a)
pentru zahărul brut și zahărul alb, egală cu suma totală a restituirii pentru exportul acestor produse în stare brută, stabilită conform articolului 17 din Regulamentul (CEE) nr. 1785/81 al Consiliului din 30 iunie 1981 privind organizarea comună a piețelor în sectorul zahărului (53) și dispozițiilor adoptate pentru aplicarea acestuia;
(b)
pentru glucoză și siropul de glucoză, egală cu suma totală a restituirii pentru exportul acestor produse în stare brută, stabilită conform articolului 13 din Regulamentul (CEE) nr. 1766/92 al Consiliului din 30 iunie 1992 privind organizarea comună a piețelor în sectorul cerealelor (54) și dispozițiilor adoptate pentru aplicarea acestuia.
Pentru a putea beneficia de restituire, produsele prelucrate trebuie să fie însoțite, la export, de o declarație din partea solicitantului care să indice cantitățile de zahăr brut, zahăr alb, glucoză sau sirop de glucoză utilizate la fabricarea lor.
Exactitatea acestei declarații este supusă controlului autorităților competente ale statului membru respectiv.
(3) Restituirile sunt stabilite luându-se în considerare următoarele elemente:
(a)
situația existentă și perspectivele de evoluție:
(i)
pe piața Comunității, privind prețurile produselor menționate la articolul 63 alineatul (1) și disponibilitățile existente;
(ii)
în comerțul internațional, privind prețurile acestor produse;
(b)
cheltuielile de comercializare și costurile de transport cele mai favorabile de la piețele Comunității până la porturile sau la alte puncte de export ale Comunității, precum și costurile de transport până la țara de destinație;
(c)
obiectivele organizației comune a pieței vitivinicole care să asigure acestei piețe o situație echilibrată și o evoluție naturală a prețurilor și a schimburilor;
(d)
limitele care rezultă din acordurile încheiate conform articolului 300 din tratat;
(e)
necesitatea de a evita perturbările de pe piața Comunității;
(f)
aspectul economic al exporturilor avute în vedere.
(4) Prețurile de pe piața Comunității menționate la articolul 63 alineatul (1) se stabilesc pe baza prețurilor de export celor mai avantajoase.
Prețurile din comerțul internațional menționate la articolul 63 alineatul (1) se stabilesc ținându-se cont de:
(a)
cursurile înregistrate pe piețele țărilor terțe;
(b)
prețurile de import cele mai avantajoase din țările terțe de destinație pentru importurile din țările terțe;
(c)
prețurile de producție stabilite în țările terțe exportatoare, ținându-se cont, dacă este cazul, de subvențiile acordate de aceste țări;
(d)
prețurile de ofertă la franco-frontiera Comunității.
(5) Fără a aduce atingere dispozițiilor articolului 63 alineatul (3) al treilea paragraf, intervalele la care este stabilită lista cu produse pentru care este acordată efectiv o restituire, precum și valoarea totală a acestei restituiri, se stabilesc conform procedurii prevăzute la articolul 75.
(6) Restituirea se plătește când se face dovada că produsele:
(a)
sunt de origine comunitară;
(b)
au fost exportate în afara Comunității și
(c)
în cazul unei restituiri diferențiate, au atins destinația indicată de certificat sau o altă destinație pentru care a fost stabilită o restituire, fără a se aduce atingere dispozițiilor articolului 63 alineatul (5) litera (b). Cu toate acestea, pot fi prevăzute derogări de la această regulă potrivit procedurii definite la articolul 75, sub rezerva îndeplinirii condițiilor ce vor fi stabilite pentru oferirea unor garanții echivalente.
Se pot adopta dispoziții complementare conform procedurii prevăzute la articolul 75.
(7) Fără a aduce atingere dispozițiilor alineatului (6) litera (a), în absența unei derogări acordate conform procedurii prevăzute la articolul 75, nu se acordă nici o restituire la export pentru produsele importate din țări terțe și reexportate către țări terțe.
Articolul 65
(1) În măsura în care este necesar pentru a se asigura buna funcționare a organizării comune a pieței vitivinicole, Consiliul poate hotărî, în cazuri speciale, printr-o majoritate calificată, la propunerea Comisiei, să interzică total sau parțial recurgerea la regimul de perfecționare activă pentru produsele menționate la articolul 1.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), dacă situația prevăzută la acest alineat este o urgență deosebită și dacă piața comunitară este perturbată sau riscă să fie perturbată de regimul de perfecționare activă sau pasivă, Comisia, la cererea unui stat membru sau din propria inițiativă, hotărăște măsurile necesare, care sunt comunicate Consiliului și statelor membre, a căror valabilitate nu poate depăși șase luni și care se aplică imediat. În cazul în care Comisia este sesizată printr-o cerere a unui stat membru, aceasta ia o decizie în termen de o săptămână de la primirea cererii.
(3) Oricare stat membru poate deferi Consiliului decizia Comisiei în termen de o săptămână din ziua în care s-a făcut comunicarea. Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate confirma, modifica sau abroga decizia Comisiei. În cazul în care Consiliul nu a luat decizia în termen de trei luni, decizia Comisiei se consideră abrogată.
Articolul 66
(1) Regulile generale de interpretare a Nomenclaturii Combinate și regulile speciale privind aplicarea sa se aplică clasificării produselor cuprinse în prezentul regulament; nomenclatura tarifară care rezultă din aplicarea acestui regulament este cuprinsă în Tariful Vamal Comun.
(2) Cu excepția unor dispoziții contrare ale prezentului regulament sau adoptate în temeiul unei dispoziții ale acestuia, sunt interzise următoarele:
(a)
perceperea oricărei taxe cu efect echivalent unei taxe vamale;
(b)
aplicarea oricărei restricții cantitative sau a unei măsuri cu efect echivalent.
Articolul 67
(1) Este interzis importul produselor menționate în prezentul regulament, care au suferit un adaos de alcool, cu excepția celor echivalente cu produsele originare în Comunitate pentru care acest adaos este admis.
(2) Modalitățile de aplicare a prezentului articol și în special condițiile de echivalare a produselor, precum și derogările de la alineatul (1) se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 68
(1) Produsele menționate la articolul 1 alineatul (2) literele (a) și (b) nu pot fi importate decât dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
(a)
pentru toate produsele:
(i)
în cazul în care corespund dispozițiilor la care este supusă producția, desfacerea și, dacă este cazul, livrarea pentru consumul uman direct în țările terțe din care provin, iar dovada că această condiție este îndeplinită se face printr-o adeverință eliberată de un organ competent din țara terță din care provine produsul inclus pe lista care se va adopta;
(ii)
în cazul în care sunt destinate consumului uman direct, dacă sunt însoțite de un buletin de analiză stabilit de către un organ sau serviciu desemnat de țara terță din care provine produsul;
(b)
pentru vinurile destinate consumului uman direct, cu excepția vinurilor licoroase și vinurile spumante:
(i)
dacă au o tărie alcoolică în volum dobândită de cel puțin 9 % vol și o tărie totală alcoolică în volum de cel mult 15 % vol;
(ii)
dacă au o aciditate totală exprimată în acid tartric de cel puțin 3,5 grame pe litru sau 46,6 miliechivalenți pe litru.
(2) Se poate prevedea, conform procedurii definite la articolul 75:
(a)
definirea caracteristicilor pe care trebuie să le aibă vinurile licoroase și vinurile spumante, precum și derogările de la dispozițiile alineatului (1) litera (b);
(b)
ca anumite produse menționate în alineatul 1 transportate în cantități limitate și ambalate în recipiente mici să fie scutite de prezentarea adeverinței și a buletinului de analiză, prevăzute la alineatul (1) litera (a);
(c)
ca anumite vinuri însoțite de un certificat de desemnare a provenienței sau de un certificat de proveniență să fie exonerate parțial sau total de necesitatea prezentării elementelor incluse în certificatul sau buletinul de analiză prevăzute la alineatul (1) litera (a).
(3) Modalitățile de aplicare a prezentului articol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 69
(1) Dacă, din cauza importurilor sau exporturilor, piața unui produs sau a mai multor produse menționate la articolul 1 alineatul (2) este afectată în Comunitate sau este pe punctul de a fi afectată de perturbări grave în stare să pună în pericol obiectivele articolului 33 din tratat, se pot aplica măsuri adecvate în schimburile cu țările terțe până când această perturbare sau amenințare de perturbare va fi dispărut.
Pentru a aprecia dacă situația justifică aplicarea acestor măsuri, se ține cont, în special de:
(a)
cantitățile pentru care autorizațiile de import au fost eliberate sau solicitate și situația pieței vinului în Comunitate;
(b)
dacă este cazul, importanța intervenției.
Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, la propunerea Comisiei, adoptă normele generale cu privire la aplicarea acestui paragraf și definește cazurile și limitele în care statele membre pot lua măsuri conservatoare.
(2) Dacă apare situația menționată la alineatul 1, Comisia, la cererea unui stat membru sau din proprie inițiativă, hotărăște măsurile necesare, care sunt comunicate statelor membre și devin imediat aplicabile. În cazul în care Comisia este sesizată printr-o cerere a unui stat membru, aceasta ia o decizie în această privință în termen de trei zile lucrătoare de la primirea cererii.
(3) Oricare stat membru poate deferi Consiliului măsura luată de Comisie în termen de trei zile lucrătoare de la ziua comunicării. Consiliul se reunește fără întârziere. Acesta poate, cu majoritate calificată, să modifice sau să anuleze măsura respectivă.
(4) Dispozițiile prezentului articol se aplică în conformitate cu obligațiile care rezultă din acordurile internaționale încheiate conform articolului 300 alineatul (2) din tratat.
TITLUL VIII
DISPOZIȚII GENERALE, TRANZITORII ȘI FINALE
Articolul 70
(1) Produsele menționate în prezentul regulament nu pot circula în interiorul Comunității decât însoțite de un document controlat oficial.
(2) Persoanele fizice sau juridice sau grupurile de persoane care dețin asemenea produse pentru exercitarea profesiei lor, în special producătorii, persoanele care îmbuteliază, care prelucrează, precum și comercianții care urmează să fie stabiliți, au obligația să țină registre cu intrările și ieșirile acestor produse.
(3) Regulile de aplicare a prezentului articol, în special natura și tipul documentului menționat la articolul 1, precum și derogările de la acest articol, sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 71
(1) Cu excepția unor dispoziții contrare ale prezentului regulament, articolele 87, 88 și 89 din tratat se aplică la producția și comerțul cu produsele menționate în prezentul regulament.
(2) Dispozițiile capitolului II din titlul II nu împiedică acordarea de ajutoare naționale pentru atingerea unor obiective similare celor din acest capitol. Alineatul (1) se aplică totuși acestor ajutoare.
Articolul 72
(1) Statele membre desemnează una sau mai multe autorități responsabile pe care le însărcinează să controleze respectarea dispozițiilor comunitare din sectorul vitivinicol. Statele membre desemnează, de asemenea, laboratoarele autorizate să efectueze analize oficiale în sectorul vitivinicol.
(2) Statele membre transmit Comisiei numele și adresele acestor autorități și laboratoare. Comisia comunică aceste informații altor state membre.
(3) Comisia constituie un corp de agenți speciali care vor colabora cu autoritățile competente ale statelor membre la controalele făcute pe teren, pentru asigurarea aplicării uniforme a reglementărilor vitivinicole.
(4) Modalitățile de aplicare a prezentului articol se adoptă conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Aceste modalități conțin în special dispoziții:
(a)
privind asigurarea unei aplicări uniforme a dispozițiilor comunitare în sectorul vitivinicol, în special în ceea ce privește controlul;
(b)
cu privire la relațiile dintre autoritățile desemnate;
(c)
cu privire la modalitățile financiare specifice pentru îmbunătățirea controalelor;
(d)
cu privire la sancțiunile administrative și
(e)
cu privire la competențele și obligațiile inspectorilor desemnați.
Articolul 73
Statele membre și Comisia își transmit informațiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament. Modalitățile acestei comunicări, inclusiv natura și prezentarea informațiilor ce vor fi transmise, termenele pentru comunicarea lor și difuzarea informațiilor culese sunt adoptate conform procedurii prevăzute la articolul 75.
Articolul 74
Se instituie un comitet de gestiune a vinurilor (numit în continuare „comitet”), compus din reprezentanții statelor membre și prezidat de un reprezentant al Comisiei.
Articolul 75
(1) În cazurile în care se face referire la procedura definită în prezentul articol, comitetul este sesizat de președintele său, fie la inițiativa acestuia, fie la cererea reprezentantului unui stat membru.
(2) Reprezentantul Comisiei prezintă un proiect cu măsurile ce urmează să fie luate. Comitetul își exprimă opinia asupra acestui proiect într-un termen pe care președintele îl poate stabili în funcție de urgența chestiunii respective. Avizul este emis cu majoritatea prevăzută la articolul 205 alineatul (2) din tratatul pentru adoptarea deciziilor pe care trebuie să le ia Consiliul la propunerea Comisiei. Voturile reprezentanților statelor membre din comitet sunt ponderate, conform articolului menționat anterior. Președintele nu ia parte la vot.
Comisia adoptă măsuri aplicabile imediat. Cu toate acestea, dacă acestea nu sunt conforme cu avizul emis de comitet, aceste măsuri sunt comunicate imediat Consiliului de către Comisie. În acest caz, Comisia poate întârzia aplicarea măsurilor pe care le-a stabilit, pentru o perioadă de cel mult lună de la data comunicării.
Consiliul, hotărând cu majoritate calificată, poate lua o decizie diferită în termenul prevăzut la al doilea paragraf.
Articolul 76
Comitetul poate examina orice altă chestiune ridicată de președintele său la inițiativa acestuia sau la cererea reprezentantului statului membru.
Articolul 77
(1) Prezentul regulament se aplică ținându-se cont în același timp și în mod adecvat de obiectivele prevăzute la articolul 33 și articolul 131 din tratat.
(2) Prezentul regulament se aplică avându-se în vedere respectarea obligațiilor care decurg din acordurile internaționale încheiate conform articolului 300 alineatul (2) din tratat.
Articolul 78
(1) Regulamentul (CE) nr. 1258/1999 și modalitățile sale de aplicare se aplică produselor menționate în prezentul regulament.
(2) Prima menționată în titlul II capitolul II, sprijinul menționat la titlul II capitolul III, ajutorul menționat la titlul III capitolul I, achizițiile și ajutorul menționate la titlul III capitolul II, ajutoarele prevăzute la titlul III capitolul III, precum și restituirile menționate la titlul VII sunt considerate intervenții destinate regularizării piețelor agricole în sensul articolului 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1258/1999.
(3) Fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive, sprijinul comunitar ce poate fi acordat în temeiul titlului III și restituirile care pot fi acordate în temeiul titlului VII se pot acorda exclusiv pentru produsele obținute în Comunitate din strugurii recoltați în Comunitate.
Articolul 79
În scopul prevenirii surplusurilor de vinuri de masă și de vinuri din care se pot obține vinuri de masă, statele membre pot stabili o limită pentru randamentele agronomice, exprimată în numărul de hectolitri pe hectar, a căror depășire duce la ineligibilitatea producătorilor pentru ajutoarele prevăzute în prezentul regulament.
Articolul 80
În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 75, măsurile se iau:
(a)
pentru facilitarea tranziției între dispozițiile regulamentelor menționate la articolul 81 și cele din prezentul regulament;
(b)
dacă este necesar, pentru rezolvarea problemelor practice specifice. Cu condiția să fie justificate corespunzător, aceste măsuri pot deroga de la anumite dispoziții din prezentul regulament.
Articolul 81
Se abrogă Regulamentele (CEE) nr. 346/79, (CEE) nr. 351/79, (CEE) nr. 460/79, (CEE) nr. 456/80, (CEE) nr. 457/80, (CEE) nr. 458/80, (CEE) nr. 1873/84, (CEE) nr. 895/85, (CEE) nr. 822/87, (CEE) nr. 823/87, (CEE) nr. 1442/88, (CEE) nr. 3877/88, (CEE) nr. 4252/88, (CEE) nr. 2046/89, (CEE) nr. 2048/89, (CEE) nr. 2389/89, (CEE) nr. 2390/89, (CEE) nr. 2391/89, (CEE) nr. 2392/89, (CEE) nr. 3677/89, (CEE) nr. 3895/91, (CEE) nr. 2332/92 și (CEE) nr. 2333/92.
Articolul 82
Prezentul regulament intră în vigoare din a șaptea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
Se aplică de la 1 august 2000.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 17 mai 1999.