32006R1282
L 234/4
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 1282/2006 AL COMISIEI
din 17 august 2006
de stabilire a normelor speciale de aplicare a Regulamentului (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului în ceea ce privește certificatele de export și restituirile la export în sectorul laptelui și produselor lactate
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului din 17 mai 1999 privind organizarea comună a pieței în sectorul laptelui și produselor lactate (1), în special articolul 26 alineatul (3), articolul 30 alineatul (1) și articolul 31 alineatul (14),
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 stabilește în special normele generale referitoare la acordarea restituirilor la export în sectorul laptelui și produselor lactate pentru a se permite îndeosebi supravegherea limitelor, în valoare și volum, ale restituirilor. Normele de aplicare a acestor reguli generale sunt stabilite prin Regulamentul (CE) nr. 174/1999 al Comisiei din 26 ianuarie 1999 de stabilire a normelor speciale de aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 804/68 al Consiliului în ceea ce privește certificatele de export și restituirile la export în sectorul laptelui și produselor lactate (2).
(2)
Regulamentul (CE) nr. 174/1999 a fost substanțial modificat în mai multe rânduri. Dat fiind că este necesară operarea de modificări suplimentare, din motive de claritate și de eficiență, este necesar ca acest regulament să fie abrogat și înlocuit cu un nou regulament.
(3)
În temeiul acordului agricol (3), încheiat cu ocazia negocierilor comerciale ale GATT în cadrul Rundei Uruguay și aprobat prin Decizia 94/800/CE a Consiliului (4) (denumit în continuare „acordul agricol”), acordarea de restituiri la exportul produselor agricole, inclusiv al produselor lactate, este supusă unor limite exprimate în cantități și în valoare pentru fiecare perioadă de douăsprezece luni, cu începere de la 1 iulie 1995. Pentru a asigura respectarea acestor limite, este necesar să se asigure controlul emiterii certificatelor de export și să se adopte proceduri pentru alocarea cantităților care pot da dreptul la restituiri în momentul exportului acestora.
(4)
Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 al Comisiei din 9 iunie 2000 de stabilire a normelor comune de aplicare a regimului de certificate de import și export și de fixare în avans pentru produsele agricole (5) enumeră la articolul 5 operațiuni bine precizate pentru care nu se solicită nici un certificat de export. Regulamentul menționează, de asemenea, anumite cantități sub care nu se solicită nici un certificat de export. Este necesar în acest sens să se adopte dispoziții speciale pentru sectorul laptelui și produselor lactate.
(5)
Este necesar să se reducă nivelul de toleranță admis de regulamentul menționat anterior în ceea ce privește cantitatea de produse exportate în raport cu cea indicată pe certificat și să se precizeze, pentru a se asigura un control corespunzător al limitelor, că nu s-a plătit nici o restituire pentru cantitățile care depășesc cantitatea indicată pe certificat. Valoarea garanțiilor care trebuie constituite în momentul prezentării cererilor de certificat ar trebui fixată la un nivel suficient de mare pentru a descuraja cererile speculative.
(6)
Este necesar să se fixeze durata de valabilitate a certificatelor de export.
(7)
Pentru a se asigura un control precis al produselor exportate și a reduce la minimum riscul unor acțiuni speculative, este necesar să se limiteze posibilitatea de a schimba produsul pentru care s-a emis certificatul.
(8)
Regulamentul (CE) nr. 800/1999 al Comisiei din 15 aprilie 1999 de stabilire a normelor comune de aplicare a regimului de restituire la exportul de produse agricole (6) prevede la articolul 4 alineatul (2) norme de utilizare a certificatelor de export care cuprind fixarea în avans a restituirii pentru exportul produselor care intră sub incidența unui cod cu douăsprezece cifre, altul decât cel menționat în rubrica 16 din certificat. Această dispoziție nu devine aplicabilă unui sector specific decât în cazul în care au fost definite categoriile de produse în sensul articolului 14 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 și grupele de produse în sensul articolului 4 alineatul (2) primul paragraf a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 800/1999.
(9)
Pentru sectorul laptelui și produselor lactate, au fost deja definite categorii de produse prin trimitere la categoriile stabilite de acordul agricol. În scopul unei bune gestionări, este necesar să se rețină această utilizare a categoriilor și să nu se aplice dispozițiile articolului 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 decât pe baza definirii grupelor de produse.
(10)
În sectorul laptelui, stabilirea restituirilor se caracterizează printr-o diferențiere foarte detaliată a ratelor de restituiri, în special în funcție de conținutul de grăsimi din produse. Pentru a face astfel încât acest regim să nu fie repus în discuție, este necesar să fie definite strâns grupele de produse, respectând în același timp obiectivul fixat la articolul 4 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999. În scopul armonizării, este necesar ca această dispoziție să se aplice tuturor produselor lactate și să se definească în consecință grupe de produse pentru brânză.
(11)
Pentru a asigura armonizarea dispozițiilor Regulamentului (CE) nr. 800/1999 și a condițiilor în care titularul unui certificat este autorizat să exporte un alt produs decât cel menționat în rubrica 16 din certificat, este necesar să se elimine obligația pentru titularii de certificate de a depune o cerere de modificare înainte de îndeplinirea formalităților de export. Pentru a evita discriminările între agenții economici care exportă sub regimul care este în prezent în vigoare și cei care exportă în cadrul prezentului regulament, această dispoziție poate fi aplicată retroactiv cererii titularului de certificat.
(12)
Pentru a permite agenților economici să participe la licitații deschise de țările terțe, fără a se pune cu toate acestea în discuție respectarea constrângerilor de volum, este necesar să fie introdus un sistem de certificate provizorii care să dea ofertanților declarați câștigători dreptul la emiterea unui certificat definitiv. Pentru a se garanta o utilizare corectă a acestor certificate, este necesar, în cazul anumitor operațiuni de export cu restituiri, să se definească țara de destinație ca o destinație obligatorie.
(13)
În vederea asigurării unui control eficient al certificatelor emise, bazat pe comunicările pe care statele membre le fac Comisiei, este necesar să se prevadă un termen înainte de emiterea certificatului. Pentru a se asigura funcționarea corespunzătoare a regimului și în special o alocare echitabilă a cantităților disponibile cu respectarea limitelor impuse prin acordul agricol, este necesar să se prevadă diverse măsuri de gestionare și, în special, după caz, posibilitatea de a suspenda emiterea certificatelor și de a aplica un coeficient de alocare cantităților solicitate.
(14)
Este necesar ca exporturile din cadrul acțiunilor de ajutor alimentar să fie scutite de aplicarea unor dispoziții la emiterea certificatelor de export.
(15)
Experiența a demonstrat că numărul de cereri de certificate de export pentru anumite brânzeturi evoluează în mod diferit în funcție de destinații. Pentru a permite aplicarea unor măsuri speciale diferențiate în funcție de destinația indicată în cererile de certificate, este necesar să se stabilească zone de destinație și să se considere obligatorie zona de destinație indicată în certificatele de export pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0406.
(16)
Pentru produsele lactate îndulcite ale căror prețuri sunt determinate de prețurile ingredientelor acestora, este necesar să se determine metoda de stabilire a restituirii, care trebuie să fie în funcție de proporțiile respective ale diferitelor ingrediente. Cu toate acestea, pentru a facilita gestionarea restituirilor pentru aceste produse și în special aplicarea măsurilor care vizează asigurarea respectării angajamentelor privind exporturile în cadrul acordului agricol, este necesar să se fixeze o cantitate maximă de zaharoză adăugată pentru care se poate acorda o restituire. Este necesar ca un procent de 43 % în greutate de produs întreg să fie considerat reprezentativ pentru conținutul de zaharoză al acestor produse.
(17)
Regulamentul (CE) nr. 800/1999 prevede la articolul 11 alineatul (6) posibilitatea de a se acorda restituiri pentru ingredientele de origine comunitară ale brânzei topite fabricate sub regimul perfecționării active. Este necesar să se prevadă anumite norme speciale pentru a se asigura funcționarea corespunzătoare și controlul eficient al acestei măsuri specifice.
(18)
În cadrul acordului dintre Comunitatea Europeană și Canada (7), aprobat prin Decizia 95/591/CE a Consiliului (8), prezentarea unui certificat de export emis de Comunitate este obligatorie pentru brânzeturile care beneficiază de condiții preferențiale la importul în Canada. Este necesar să se stabilească normele de emitere a certificatului respectiv. Pentru a se garanta că întreaga cantitate de brânză care beneficiază de contingentul de import în Canada corespunde celei pentru care s-a emis un certificat, este necesar să se prevadă ca certificatele vizate de autoritățile canadiene să fie returnate organismelor competente ale statelor membre și ca statele membre să transmită Comisiei datele privind exporturile. Ar trebui stabilită în mod clar necesitatea unei garanții minime, chiar în cazul în care nici o restituire nu este solicitată în temeiul regimului.
(19)
Comunitatea are posibilitatea de a desemna agenții economici autorizați să importe brânzeturi comunitare în Statele Unite ale Americii în cadrul contingentului suplimentar prevăzut de acordul agricol. Pentru a permite Comunității să maximizeze valoarea contingentului, este necesar, prin urmare, să se stabilească o procedură de desemnare a importatorilor pe baza atribuirii certificatelor la export pentru produsele în cauză.
(20)
Memorandumul încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Dominicană privind protecția la importul de lapte praf în Republica Dominicană (9), aprobată prin Decizia 98/486/CE a Consiliului (10), prevede gestionarea de către Comunitate a părții sale de contingent tarifar printr-un mecanism de certificate de export. Prin urmare, este necesar să se stabilească procedura de acordare a certificatelor respective. Pentru a se garanta că produsele importate în Republica Dominicană sunt incluse în contingent și a stabili o legătură între produsele importate și cele care sunt menționate pe certificatul de import, este necesar ca exportatorii să prezinte, în momentul importului, o copie certificată a declarației de export care trebuie să cuprindă un anumit număr de informații.
(21)
Regulamentul (CEE) nr. 896/84 al Comisiei (11) stabilește dispoziții suplimentare în ceea ce privește acordarea restituirilor la export în momentul trecerii de la un an de comercializare a produselor lactate la altul atunci când prețurile de intervenție au fost modificate. Aceste dispoziții prevăd posibilitatea de a fixa rate de restituire diferite în funcție de data de fabricație a produselor. Procedura obligatorie de prezentare a dovezii privind data de fabricație și controalele care vizează verificarea conformității conturilor și documentelor corespunzătoare s-au dovedit a fi greoaie și foarte complicate în ceea ce privește punerea lor în aplicare. Realizarea aceluiași obiectiv este posibilă prin adaptarea perioadei de valabilitate a certificatelor de export. Prin urmare, Regulamentul (CEE) nr. 896/84 ar trebui abrogat.
(22)
Măsurile prevăzute de prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului de gestionare a laptelui și produselor lactate,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
DISPOZIȚII PRELIMINARE
Articolul 1
Prezentul regulament stabilește:
(a)
dispozițiile generale aplicabile certificatelor și restituirilor referitoare la exporturile din Comunitate ale produselor a căror listă figurează la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999;
(b)
dispozițiile speciale aplicabile exporturilor produselor respective din Comunitate către anumite țări terțe.
Articolul 2
Se aplică Regulamentele (CE) nr. 800/1999 și 1291/2000, cu excepția cazului în care se prevede altfel în prezentul regulament.
CAPITOLUL II
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 3
(1) Cu excepția cazurilor menționate de Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, articolul 5 alineatul (1) primul paragraf prima și a patra liniuță, prezentarea unui certificat de export este obligatorie pentru orice export în afara Comunității de produse menționate la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 pentru care se solicită o restituire.
Prin derogare de la articolul 5 alineatul (1) prima liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, se autorizează utilizarea unui certificat de export cu fixarea în avans a restituirii pentru acordarea unei restituiri privind exporturile de produse lactate menționate la articolul 36 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999.
(2) Pentru a putea beneficia de o restituire, produsele menționate la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 trebuie să fie conforme cu dispozițiile aplicabile ale Regulamentului (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (12), precum și ale Regulamentului (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului (13) și în special trebuie să fi fost preparate într-o unitate desemnată și să îndeplinească cerințele privind marcajul de identificare enunțate în secțiunea I din anexa II la Regulamentul (CE) nr. 853/2004.
Articolul 4
(1) Valoarea restituirii este aceea care se aplică în ziua în care se depune cererea de certificat de export sau, după caz, de certificat provizoriu.
(2) Cererile de certificat cu fixarea în avans a restituirii pentru produsele menționate la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999 al Consiliului, a căror zi de depunere, în sensul articolului 17 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 al Comisiei, este miercurea sau joia următoare încheierii fiecărei perioade de licitație menționate la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 581/2004 al Comisiei (14) și la articolul 2 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 582/2004 al Comisiei (15), sunt considerate a fi fost depuse în prima zi lucrătoare următoare acestei zile de joi.
(3) Cererea de certificat și certificatul menționează în rubrica 7 țara de destinație, precum și codul țării sau al teritoriului de destinație, astfel cum figurează în nomenclatura țărilor și teritoriilor pentru statisticile comerțului exterior al Comunității și comerțului între statele membre ale acesteia, stabilită prin Regulamentul (CE) nr. 750/2005 al Comisiei (16).
(4) În sensul articolului 5 alineatul (1) primul paragraf a patra liniuță din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, în cazul în care o declarație de export cuprinde mai multe coduri distincte ale nomenclaturii restituirilor, stabilită prin Regulamentul (CEE) nr. 3846/87 al Comisiei (17) (denumită în continuare „nomenclatura restituirilor”), sau ale Nomenclaturii Combinate, datele referitoare la fiecare din aceste coduri sunt considerate ca reprezentând o declarație separată.
Articolul 5
Nici o restituire nu se acordă în cadrul unui export de brânză al cărui preț franco frontieră, înaintea aplicării restituirii în statul membru de export, este mai mic de 230 EUR/100 kg. Prin „preț franco frontieră” se înțelege prețul de fabrică majorat cu o sumă forfetară de 3 EUR/100 kg.
În cazul în care se solicită o restituire, cererea și certificatul cuprind în rubrica 22 mențiunea: „preț franco frontieră minim, menționat la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1282/2006, respectat”.
La cererea autorităților competente, solicitantul furnizează toate informațiile și dovezile suplimentare pe care acestea le consideră necesare pentru a se asigura de respectarea prețului franco frontieră în momentul îndeplinirii formalităților vamale și acceptă, după caz, orice control al contabilități efectuat de autoritățile respective, în conformitate cu Regulamentul (CEE) nr. 4045/89 al Consiliului (18).
Articolul 6
(1) Categoriile de produse menționate în acordul privind agricultura, încheiat în cadrul Rundei Uruguay a negocierilor comerciale ale GATT (denumit în continuare „acordul agricol”) sunt cele a căror listă figurează în anexa I la prezentul regulament.
(2) Grupele de produse menționate la articolul 4 alineatul (2) primul paragraf a doua liniuță din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 sunt cele a căror listă figurează în anexa II la prezentul regulament.
Articolul 7
(1) În rubrica 16 din cererea de certificat și din certificat figurează codul cu douăsprezece cifre al produsului din nomenclatura restituirilor, în cazul în care se solicită o restituire, sau codul cu opt cifre al produsului din Nomenclatura Combinată, în cazul în care nu se solicită nici o restituire. Certificatul nu este valabil decât pentru produsul astfel desemnat, cu excepția cazurilor definite la alineatele (2) și (3).
(2) Prin derogare de la alineatul (1), un certificat de export este valabil și pentru exportul unui produs care intră sub incidența codului cu douăsprezece cifre, altul decât cel indicat în rubrica 16 în cazul în care cele două produse beneficiază de restituiri pentru aceeași valoare și aparțin aceleiași categorii de produse printre cele a căror listă figurează în anexa I.
(3) Prin derogare de la alineatul (1), o licență de export este valabilă și pentru exportul unui produs care intră sub incidența unui cod cu douăsprezece cifre, altul decât cel indicat în rubrica 16, în cazul în care cele două produse aparțin aceleași grupe de produse printre cele a căror listă figurează în anexa II.
În cazurile citate, valoarea restituirilor se calculează în conformitate cu articolul 4 alineatul (2) paragraful al doilea din Regulamentul (CE) nr. 800/1999.
Articolul 8
Certificatul de export este valabil de la data emiterii acestuia în sensul articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 și până la:
(a)
sfârșitul celei de a patra luni următoare emiterii pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0402 10;
(b)
sfârșitul celei de a patra luni următoare emiterii pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0405;
(c)
sfârșitul celei de a patra luni următoare emiterii pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0406;
(d)
sfârșitul celei de a patra luni următoare emiterii pentru celelalte produse menționate la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999;
(e)
data la care obligațiile care decurg dintr-o licitație prevăzută la articolul 9 alineatul (1) din prezentul regulament trebuie îndeplinite și până la sfârșitul celei de a opta luni următoare emiterii certificatului definitiv menționat la articolul 9 alineatul (3) din prezentul regulament.
Articolul 9
(1) În cazul unei licitații deschise de un organism public într-o țară terță în conformitate cu dispozițiile articolului 49 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, cu excepția licitațiilor privind produsele care intră sub incidența codului NC 0406, agenții economici în cauză pot solicita un certificat de export provizoriu pentru cantitatea care face obiectul ofertei acestora, prin constituirea unei garanții.
Garanția referitoare la certificatele provizorii este egală cu 75 % din valoarea calculată în conformitate cu articolul 10 din prezentul regulament și nu poate fi mai mică de 5 EUR/100 kg.
Comerciantul în cauză aduce dovada caracterului public sau de drept public al organismului care deschide procedura de licitație.
(2) Certificatele provizorii sunt emise în a cincea zi lucrătoare următoare datei depunerii cererii, cu condiția să nu fi fost luate măsurile menționate la articolul 11 alineatul (2).
(3) Prin derogare de la articolul 49 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, termenul pentru comunicarea informațiilor menționate la alineatul respectiv este de șaizeci de zile.
Înainte de expirarea acestui termen, comerciantul solicită certificatul de export definitiv, care îi este emis imediat la prezentarea unei dovezi a calității sale de ofertant declarat câștigător.
La prezentarea unei dovezi potrivit căreia oferta a fost respinsă sau cantitatea adjudecată este mai mică decât cantitatea indicată pe certificatul provizoriu, garanția este eliberată în întregime sau parțial, după caz.
(4) Cererile de certificat menționate la alineatele (2) și (3) sunt depuse în conformitate cu dispozițiile articolului 13 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000.
(5) Dispozițiile prezentului capitol, cu excepția dispozițiilor articolului 11, se aplică certificatelor de export definitive.
(6) Țara de destinație menționată la articolul 4 alineatul (3) este o destinație obligatorie în sensul articolului 9 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 pentru certificatele emise în conformitate cu prezentul articol.
(7) Dispozițiile articolului 49 alineatul (9) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 nu se aplică.
Articolul 10
(1) Valoarea garanției menționate la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 este egală cu procentul indicat în continuare din valoarea restituirii, fixată pentru fiecare cod de produs și valabilă în ziua depunerii cererii certificatului de export:
(a)
15 % pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0405;
(b)
15 % pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0402 10;
(c)
15 % pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0406;
(d)
15 % pentru celelalte produse menționate la articolul 1 din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999.
Cu toate acestea, valoarea garanției nu poate fi mai mică de 5 EUR/100 kg.
Valoarea restituirii menționate la primul paragraf este aceea care se calculează pentru cantitatea totală a produsului în cauză, cu excepția produselor lactate îndulcite.
Pentru produsele lactate îndulcite, valoarea restituirii menționate la primul paragraf este egală cu cantitatea totală a produsului întreg în cauză, înmulțită cu rata de restituire aplicabilă pe kilogram de produs lactat.
(2) Articolul 35 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 nu se aplică certificatelor emise în temeiul prezentului regulament.
Articolul 11
(1) Certificatele de export cu fixarea în avans a restituirii sunt emise în a cincea zi lucrătoare următoare datei depunerii cererii, cu condiția ca toată cantitatea pentru care au fost solicitate certificate să fi fost comunicată, în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 562/2005 al Comisiei (19), și ca măsurile menționate la alineatul (2) literele (a) și (b) să nu fi fost luate.
(2) În cazul în care eliberarea unor certificate de export ar conduce sau ar risca să conducă la depășirea sumelor bugetare disponibile sau la epuizarea cantităților maxime care pot fi exportate cu restituire pentru respectiva perioadă de douăsprezece luni sau pentru o perioadă mai scurtă, definită în conformitate cu articolul 12 din prezentul regulament, având în vedere articolul 31 alineatul (13) din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, sau nu ar permite să se asigure continuitatea exporturilor pentru restul perioadei respective, Comisia poate:
(a)
aplica un coeficient de alocare cantităților solicitate;
(b)
respinge toate cererile sau o parte din cereri în instanță pentru care nu au fost încă eliberate certificatele de export;
(c)
suspenda depunerea cererilor de certificate pentru cel mult cinci zile lucrătoare. Această suspendare poate fi prelungită în conformitate cu procedura menționată la articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999.
În cazul în care coeficientul menționat la primul paragraf litera (a) este mai mic de 0,4, cel interesat poate solicita în termen de trei zile lucrătoare de la publicarea deciziei de fixare a coeficientului anularea cererii sale de certificat și eliberarea garanției.
În cazul menționat la primul paragraf litera (c), cererile de certificate de export prezentate în perioada de suspendare sunt inadmisibile.
Măsurile prevăzute la primul paragraf literele (a), (b) și (c) pot fi puse în aplicare sau adaptate pe categorie de produse și destinație sau grup de destinații.
În sensul primului paragraf, se ține seama, pentru produsul în cauză, de caracterul sezonier al comerțului, de situația pieței și în special de evoluția prețurilor pieței, precum și de condițiile de export care rezultă din acestea.
(3) Măsurile menționate la alineatul (2) pot fi, de asemenea, luate în cazul în care cererile de certificate de export vizează cantități care depășesc sau ar putea depăși cantitățile disponibile în mod normal pentru o destinație sau un grup de destinații și în care emiterea certificatelor solicitate comportă un risc de speculație, de denaturare a concurenței între agenți economici sau de perturbare a comerțului respectiv sau a pieței comunitare.
(4) În cazul respingerii cererilor de certificate sau reducerii cantităților solicitate, garanția este eliberată imediat pentru orice cantitate pentru care cererea nu a fost acceptată.
Articolul 12
În cazul în care cantitățile totale care fac obiectul unor cereri de certificate sunt de așa natură încât există riscul unei epuizări premature a cantităților maxime care pot fi exportate cu restituire în perioada de douăsprezece luni în cauză, se poate decide, în conformitate cu procedura menționată la articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, repartizarea respectivelor cantități maxime pe perioade care urmează să fie stabilite.
Articolul 13
(1) În cazul în care cantitatea exportată depășește cantitatea indicată în certificat, excedentul nu dă dreptul la plata unei restituiri.
În acest scop, certificatul cuprinde la rubrica 22 următoarea mențiune: „Plata restituirii limitată la cantitatea menționată la rubricile 17 și 18”.
(2) Prin derogare de la dispozițiile articolului 8 alineatul (5) și articolului 35 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 privind toleranțele prevăzute pentru cantitățile exportate, se aplică următoarele procente:
(a)
procentul prevăzut la articolul 8 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 este de 2 %;
(b)
procentul prevăzut la articolul 35 alineatul (2) primul paragraf și paragraful al doilea din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000 este de 98 %;
(c)
procentul prevăzut la articolul 35 alineatul (2) paragraful al treilea este de 2 %.
Articolul 14
Articolul 11 nu se aplică emiterii certificatelor de export solicitate pentru livrări în cadrul ajutorului alimentar în sensul articolului 10 alineatul (4) din acordul agricol.
Articolul 15
(1) În cazul certificatelor emise pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0406, cererea de certificat și certificatul cuprind la rubrica 20 următoarea mențiune:
„Certificat valabil pentru zona…, astfel cum a fost definită la articolul 15 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1282/2006”.
(2) În sensul alineatului (1), zonele sunt definite după cum urmează:
(a)
zona I: codul de destinații AL, BA, XK, MK, XM și XS;
(b)
zona II: codul de destinație US;
(c)
zona III: toate celelalte coduri de destinație.
(3) Zona indicată la rubrica 20 a cererilor și certificatelor, astfel cum este menționată la alineatul (1), este o destinație obligatorie.
Zona indicată, printre cele care sunt definite la alineatul (2) din prezentul articol, este cea căreia îi aparține țara de destinație indicată la rubrica 7 din cererea de certificat și din certificat.
În cazul în care țara de destinație efectivă se situează într-o altă zonă decât cea indicată în cererea de certificat și în certificat, nu se acordă nici o restituire. Articolul 18 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999 nu se aplică.
Articolul 16
(1) În cazul produselor lactate îndulcite, restituirea acordată este egală cu suma următoarelor elemente:
(a)
un element legat de cantitatea produselor lactate;
(b)
un element legat de cantitatea de zaharoză adăugată, până la 43 % în greutate din produsul întreg.
(2) Elementul menționat la alineatul (1) litera (a) se calculează înmulțind valoarea de bază a restituirii cu conținutul de produse lactate al produsului întreg.
Valoarea de bază menționată la primul paragraf este restituirea care trebuie fixată pentru un kilogram de produse lactate conținute în produsul întreg.
(3) Elementul menționat la alineatul (1) litera (b) se calculează înmulțind conținutul de zaharoză al produsului întreg, până la 43 %, cu valoarea de bază a restituirii aplicabile în ziua depunerii cererii de certificat pentru produsele menționate la articolul 1 alineatul (1) litera (c) din Regulamentul (CE) nr. 318/2006 al Consiliului (20).
Cu toate acestea, elementul zaharoză nu este luat în considerare în cazul în care valoarea de bază a restituirii pentru conținutul de produs lactat menționată la alineatul (2) din prezentul articol este zero sau nu a fost fixată.
Articolul 17
(1) Cererile de certificate de export pentru lapte și produsele lactate exportate sub forma unor produse care intră sub incidența codului NC 0406 30, menționate la articolul 11 alineatul (6) a treia liniuță din Regulamentul (CE) nr. 800/1999, sunt însoțite de un exemplar al autorizației acordate pentru a se recurge la regimul vamal corespunzător.
(2) O trimitere la prezentul articol este inserată la rubrica 20 din cererile de certificate și certificatele de export privind laptele și produsele lactate menționate la alineatul (1).
(3) Statele membre iau măsurile necesare în cadrul regimului menționat la alineatul (1) în scopul identificării, precum și al controlului calitativ și cantitativ al produselor menționate la alineatul respectiv pentru care se solicită o restituire, precum și în scopul aplicării dispozițiilor care reglementează dreptul la restituire.
CAPITOLUL III
DISPOZIȚII SPECIALE
SECȚIUNEA 1
Exporturi cu destinația Canada
Articolul 18
(1) Exporturile de brânzeturi în Canada în cadrul contingentului menționat în acordul încheiat între Comunitatea Europeană și Canada și aprobat prin Decizia 95/591/CE sunt condiționate de prezentarea unui certificat de export.
(2) Cererile de certificate nu sunt admisibile decât cu condiția ca solicitantul:
(a)
să declare în scris că toate substanțele care intră sub incidența capitolului 4 din Nomenclatura Combinată, utilizate la fabricarea produselor pentru care se prezintă cererea, au fost integral obținute în Comunitate;
(b)
se angajează în scris să furnizeze, la cererea autorităților competente, orice dovadă suplimentară pe care acestea o consideră necesară în vederea emiterii certificatelor, și să accepte, după caz, orice control efectuat de către autoritățile respective privind datele contabile și împrejurările aferente fabricării produselor în cauză.
Articolul 19
Cererile de certificat și certificatul cuprind:
(a)
la rubrica 7, mențiunea „CANADA - CA”;
(b)
la rubrica 15, codul de denumire a mărfurilor în Nomenclatura Combinată cu șase cifre pentru produsele care intră sub incidența codurilor NC 0406 10, 0406 20, 0406 30 și 0406 40 și cu opt cifre pentru produsele care intră sub incidența codului NC 0406 90. Cererea de certificat și certificatul nu pot cuprinde la rubrica 15 decât șase coduri de produse astfel denumite;
(c)
la rubrica 16, codul Nomenclaturii Combinate cu opt cifre, precum și cantitatea, exprimată în kilograme, ale fiecăruia dintre produsele indicate la rubrica 15. Certificatul nu este valabil decât pentru produsele și cantitățile astfel denumite;
(d)
la rubricile 17 și 18, cantitatea totală a produselor indicate la rubrica 16;
(e)
la rubrica 20, una din următoarele mențiuni, după caz:
-
„Brânzeturi pentru export direct în Canada. Articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 1282/2006. Contingent pentru anul…” sau
-
„Brânzeturi pentru export direct în Canada/via New York. Articolul 18 din Regulamentul (CE) nr. 1282/2006. Contingent pentru anul…”.
În cazul în care brânza este transportată spre Canada prin țări terțe, numele acestora din urmă trebuie să figureze în locul indicației „New York” sau să fie însoțit de această indicație;
(f)
la rubrica 22, mențiunea „fără restituire la export”.
Articolul 20
(1) Certificatul este emis imediat după depunerea unei cereri admisibile. La cererea celui interesat, se emite o copie certificată a certificatului.
(2) Certificatul este valabil de la data emiterii, în sensul articolului 23 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, și până la 31 decembrie următor acestei date.
Cu toate acestea, certificatele emise între 20 decembrie inclusiv și 31 decembrie inclusiv sunt valabile de la 1 ianuarie la 31 decembrie din anul următor. În acest caz, anul respectiv trebuie indicat la rubrica 20 din cererile de certificate și certificate, în conformitate cu articolul 19e.
Articolul 21
(1) Un certificat de export prezentat pentru imputare și atestat autorității competente, în conformitate cu articolul 24 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, nu poate fi utilizat decât pentru o singură declarație de export. Din momentul prezentării declarației de export, certificatul este expirat.
(2) Titularul certificatului de export se asigură că o copie certificată a acestui certificat este prezentată autorității competente canadiene în momentul solicitării certificatului de import.
(3) Prin derogare de la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, certificatele nu sunt transmisibile.
(4) Comisiei i se comunică de către autoritatea competentă a statului membru, printr-un formular prezentat în anexa III, numărul de certificate emise și cantitatea de brânză în cauză, până la 31 iulie pentru semestrul precedent și până la 31 ianuarie pentru exercițiul contingentar precedent.
Articolul 22
(1) Dispozițiile capitolului II nu se aplică.
(2) Comunicarea de informații menționată la articolul 21 alineatul (4) se efectuează de către statele membre potrivit unei proceduri electronice care le este indicată de către Comisie.
SECȚIUNEA 2
Exporturi cu destinația Statele Unite ale Americii
Articolul 23
În conformitate cu procedura menționată la articolul 42 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1255/1999, se poate decide exportul produselor care intră sub incidența codului NC 0406 către Statele Unite ale Americii în cadrul următoarelor contingente:
(a)
contingentul suplimentar în temeiul acordului agricol;
(b)
contingentele tarifare care decurg inițial din Runda Tokyo și acordate de Statele Unite Austriei, Finlandei și Suediei în lista XX din Runda Uruguay;
(c)
contingentele tarifare care decurg inițial din Runda Uruguay și sunt acordate de Statele Unite Republicii Cehe, Ungariei, Poloniei și Slovaciei în lista XX din Runda Uruguay.
Articolul 24
(1) Orice export de brânză în Statele Unite în cadrul contingentelor menționate la articolul 23 este condiționat de prezentarea unui certificat de export, în conformitate cu prezenta secțiune.
La rubrica 16 din cererea de certificat și din certificat figurează codul cu opt cifre al produsului din Nomenclatura Combinată.
(2) Într-un termen care urmează să fie stabilit în decizia menționată la articolul 23, agenții economici în cauză pot solicita un certificat valabil pentru exportul produselor menționate în acest articol în cursul anului calendaristic următor, prin constituirea unei garanții în conformitate cu dispozițiile articolului 10.
(3) Solicitanții de certificate de export pentru grupele de produse și contingentele identificate prin codurile 16-Tokyo, 16-, 17-, 18-, 20- și 21-Uruguay, 25-Tokyo și 25-Uruguay în decizia menționată la articolul 23 furnizează dovada că au exportat produsele în cauză către Statele Unite în cursul cel puțin al unuia din cei trei ani precedenți și că importatorul desemnat este o filială a solicitantului.
(4) Orice cerere de certificat de export cuprinde următoarele elemente:
(a)
denumirea grupului de produse reglementate prin contingentul Statelor Unite potrivit notelor suplimentare de la 16 la 23 și 25 din capitolul 4 din „Harmonized Tariff Schedule of the United States of America”;
(b)
denumirea produselor în „Harmonized Tariff Schedule of the United States”;
(c)
numele și adresa importatorului desemnat de solicitant în Statele Unite.
(5) Cererea trebuie să fie însoțită de un certificat al importatorului desemnat care să certifice faptul că este eligibil în temeiul normelor în vigoare în Statele Unite pentru eliberarea certificatelor de import referitoare la produsele menționate la articolul 23.
Articolul 25
(1) În cazul în care cererile de certificate pentru un grup de produse sau unul dintre contingentele menționate la articolul 23 depășesc cantitatea disponibilă pentru anul în cauză, Comisia aplică un coeficient de alocare uniformă cantităților la care se referă cererea.
Garanția este eliberată în întregime sau parțial pentru cererile respinse sau pentru cantitățile care depășesc cantitățile alocate.
(2) În cazul în care aplicarea coeficientului de alocare implică atribuirea certificatelor pentru mai puțin de zece tone pe cerere, statul membru respectiv acordă cantitățile disponibile corespunzătoare prin tragere la sorți pentru fiecare contingent. Statul membru procedează astfel la o tragere la sorți pentru a atribui certificate provizorii pentru zece tone fiecare solicitanților cărora li s-ar fi acordat mai puțin de zece tone în cazul aplicării coeficientului de alocare.
Cantitățile mai mici de zece tone care rămân de alocat după constituirea loturilor sunt repartizate în mod egal, înainte de tragerea la sorți, între loturile de zece tone.
În cazul în care, după aplicarea coeficientului de alocare, rămâne o cantitate mai mică de zece tone, aceasta este considerată a fi un lot.
Garanțiile referitoare la cererile care nu sunt reținute în cadrul alocării prin tragere la sorți sunt imediat eliberate.
(3) În cazul în care cantitățile de produse care fac obiectul cererilor de certificate nu depășesc contingentele menționate la articolul 23 pentru anul în cauză, Comisia poate repartiza cantitățile rămase între solicitanți, proporțional cu cantitățile menționate în cererile acestora și prin aplicarea unui coeficient de alocare.
În acest caz, comercianții în cauză informează autoritatea competentă cu privire la cantitățile suplimentare pe care le acceptă, în termen de o săptămână de la data publicării coeficientului de alocare revizuit. Suma depusă cu titlu de garanție se majorează în consecință.
Articolul 26
(1) Numele importatorilor desemnați menționați la articolul 24 alineatul (4) litera (c) sunt comunicate de Comisie autorităților competente din Statele Unite.
(2) În cazul în care certificatul de import pentru cantitățile respective nu se atribuie importatorului desemnat, în împrejurări care nu pun în discuție buna-credință a comerciantului semnatar al atestării menționate la articolul 24 alineatul (5), acesta poate fi autorizat de statul membru să desemneze un alt importator cu condiția ca acesta din urmă să figureze în lista transmisă autorităților competente din Statele Unite ale Americii, în conformitate cu alineatul (1) din prezentul articol.
Statul informează Comisia în cel mai scurt timp despre schimbarea care afectează importatorul desemnat, iar Comisia notifică acest lucru autorităților competente din Statele Unite.
Articolul 27
Certificatele de export sunt emise până la 15 decembrie din anul anterior exercițiului contingentar pentru cantitățile corespunzătoare.
Certificatele sunt valabile de la 1 ianuarie la 31 decembrie din exercițiul contingentar.
Cererea de certificat și certificatul cuprind la rubrica 20 următoarea mențiune:
„Pentru export cu destinația Statele Unite ale Americii: contingent pentru exercițiul… - capitolul III secțiunea 2 din Regulamentul (CE) nr. 1282/2006.”
Certificatele emise în conformitate cu prezentul articol nu sunt valabile decât pentru exporturile menționate la articolul 23.
Articolul 28
Se aplică dispozițiile capitolului II, cu excepția celor care figurează la articolele 8 și 11.
SECȚIUNEA 3
Exporturi cu destinația Republica Dominicană
Articolul 29
(1) Pentru orice export de lapte praf către Republica Dominicană în cadrul contingentului prevăzut de memorandumul de înțelegere încheiat între Comunitatea Europeană și Republica Dominicană și aprobat prin Decizia 98/486/CE a Consiliului, este necesar să se prezinte autorităților competente ale Republicii Dominicane, pentru fiecare lot, o copie certificată a certificatului de export emis în conformitate cu prezenta secțiune, precum și o copie adnotată corespunzător a declarației de export.
(2) Certificatele de export sunt emise cu prioritate pentru laptele praf care intră sub incidența următoarelor coduri din nomenclatura restituirilor la export:
-
0402 10 11 9000;
-
0402 10 19 9000;
-
0402 21 11 9900;
-
0402 21 19 9900;
-
0402 21 91 9200;
-
0402 21 99 9200.
Produsele respective trebuie să fi fost integral fabricate în Comunitate. Solicitantul furnizează, la cererea autorităților competente, orice dovadă suplimentară pe care acestea o consideră necesară în vederea emiterii certificatelor și acceptă, după caz, orice control efectuat de către autoritățile respective privind datele contabile și împrejurările aferente fabricării produselor în cauză.
Articolul 30
(1) Contingentul menționat la articolul 29 alineatul (1) se ridică la 22 400 tone pe o perioadă de douăsprezece luni care începe la 1 iulie. Acest contingent se subdivide în două părți:
(a)
prima, egală cu 80 % din total (adică 17 920 tone) este repartizată între exportatorii din Comunitate care sunt în măsură să dovedească faptul că au exportat produse menționate la articolul 29 alineatul (2) către Republica Dominicană în cursul a trei ani, cel puțin, din cei patru ani calendaristici care precedă perioada de depunere a cererilor;
(b)
a doua, egală cu 20 % din total (adică 4 480 tone) este rezervată solicitanților, alții decât cei menționați la litera (a), care sunt în măsură să dovedească, în momentul depunerii cererii lor, că practică de cel puțin douăsprezece luni schimburi comerciale cu țări terțe de produse lactate care figurează la capitolul 4 din Nomenclatura Combinată și sunt înscriși în registrul TVA al unui stat membru.
(2) Cererile de certificate de export se pot referi cel mult, pentru fiecare solicitant:
(a)
în ceea ce privește partea menționată la alineatul (1) litera (a), la o cantitate egală cu 110 % din cantitatea totală de produse menționate la articolul 29 alineatul (2), exportată către Republica Dominicană în cursul unuia din cei trei ani calendaristici care preced perioada de depunere a cererilor;
(b)
în ceea ce privește partea menționată la alineatul (1) litera (b), la o cantitate totală de cel mult 600 tone.
Orice cerere care depășește plafoanele fixate la literele (a) și (b) este respinsă.
(3) Pentru a fi admisă, nu poate fi prezentată decât o singură cerere de certificat de export pe cod al nomenclaturii restituirii, iar toate cererile trebuie depuse în același timp pe lângă autoritatea competentă a unui singur stat membru.
Cererile de certificate nu sunt admisibile decât cu condiția ca solicitantul, în momentul depunerii cererilor:
(a)
să depună o garanție de 15 EUR per 100 kg;
(b)
pentru partea menționată la alineatul (1) litera (a), să indice cantitatea de produse menționate la articolul 29 alineatul (2) pe care a exportat-o către Republica Dominicană în cursul unuia din cei trei ani calendaristici care preced perioada menționată la alineatul (1) litera (a) din prezentul articol și să demonstreze acest lucru la cererea autorității competente din statul membru respectiv. În această privință, este considerat exportator comerciantul al cărui nume figurează pe respectiva declarație de export;
(c)
pentru partea menționată la alineatul (1) litera (b), să demonstreze la cererea autorității competente din statul membru respectiv că îndeplinește condițiile aferente.
Articolul 31
Depunerea cererilor de certificate are loc de la 1 la 10 aprilie în fiecare an pentru contingentul referitor la perioada 1 iulie-30 iunie din anul următor.
În sensul articolului 4 alineatul (1), toate cererile depuse în termenele stabilite sunt considerate a fi fost depuse în prima zi a perioadei de depunere a cererilor de certificate.
Articolul 32
Cererile de certificate și certificatele cuprind:
(a)
la rubrica 7, mențiunea „Republica Dominicană - DO”;
(b)
la rubricile 17 și 18, indicarea cantității pentru care se solicită certificatul;
(c)
la rubrica 20, una dintre mențiunile a căror listă figurează în anexa IV.
Eliberarea unui certificat în conformitate cu prezenta secțiune determină obligația de a exporta produsele respective către Republica Dominicană.
Articolul 33
(1) Statele membre transmit Comisiei, până în a cincea zi lucrătoare următoare perioadei de solicitare a certificatelor, o comunicare stabilită în conformitate cu modelul din anexa V și care indică, pentru fiecare dintre cele două părți ale contingentului și pentru fiecare cod de produse din nomenclatura restituirilor, cantitățile pentru care au fost solicitate certificate sau, după caz, absența cererilor.
Înainte de emiterea certificatelor, statele membre verifică în special exactitatea informațiilor menționate la articolul 29 alineatul (2) și la articolul 30 alineatele (1) și (2).
În cazul în care se constată că s-a emis un certificat unui comerciant care a furnizat informații incorecte, certificatul este anulat, iar garanția este executată.
(2) Comisia decide, în cel mai scurt termen, în ce măsură se poate da curs cererilor depuse și informează statele membre cu privire la decizia sa.
În cazul în care totalul cantităților pentru care au fost solicitate certificate pentru una dintre cele două părți ale contingentului depășește cantitățile menționate la articolul 30 alineatul (1), Comisia fixează un coeficient de alocare. În cazul în care aplicarea acestui coeficient conduce la alocarea, pentru fiecare solicitant, a unei cantități mai mici de 20 de tone, solicitantul poate renunța la cererea sa de certificat. În acest caz, el informează cu privire la aceasta autoritatea competentă în trei zile lucrătoare de la data publicării deciziei Comisiei. Garanția este eliberată imediat. Comisiei i se comunică de către autoritatea competentă, în opt zile lucrătoare de la publicarea deciziei Comisiei, cantitățile la care solicitanții au renunțat și pentru care au fost eliberate garanțiile.
În cazul în care cantitatea totală care face obiectul cererilor de certificate este mai mică decât cantitatea disponibilă pentru perioada în cauză, Comisia procedează la atribuirea cantității rămase pe baza unor criterii obiective, luând în considerare în special cererile de certificate pentru toate produsele care intră sub incidența codurilor NC 0402 10, 0402 21 și 0402 29.
Articolul 34
(1) Certificatele sunt emise la cererea comerciantului între 1 iunie inclusiv și 15 februarie inclusiv. Acestea nu sunt emise decât comercianților ale căror cereri de certificate au fost comunicate în conformitate cu articolul 33 alineatul (1).
Până la sfârșitul lunii februarie, Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre, prin utilizarea formularului prezentat în anexa VI și pentru fiecare dintre cele două părți ale contingentului, cantitățile pentru care nu s-au emis certificate.
(2) Certificatele emise în conformitate cu prezenta secțiune sunt valabile de la data emiterii efective, în sensul articolului 23 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, și până la 30 iunie din exercițiul contingentar pentru care au fost solicitate.
(3) Garanția nu este eliberată decât în unul dintre următoarele cazuri:
(a)
la prezentarea dovezii menționate la articolul 35 alineatul (5) din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000;
(b)
pentru cantitățile solicitate pentru care nu a putut fi emis un certificat.
Garanțiile pentru cantitățile neexportate sunt executate.
(4) Prin derogare de la articolul 9 din Regulamentul (CE) nr. 1291/2000, certificatele nu sunt transmisibile.
(5) Până la data de 31 august a fiecărui an, Comisiei i se comunică de către autoritatea competentă din statul membru, pentru precedenta perioadă de douăsprezece luni definită la articolul 30 alineatul (1), cantitățile a căror listă urmează. Acestea sunt indicate printr-un formular tip prezentat în anexa VII și defalcate pe cod de produs din nomenclatura restituirilor. Este vorba despre:
-
cantitățile alocate;
-
cantitățile pentru care au fost emise certificate;
-
cantitățile exportate.
Articolul 35
(1) Se aplică dispozițiile capitolului II, cu excepția celor care figurează la articolele 8, 10 și 11.
(2) Prin derogare de la articolul 7 alineatul (1), titularul unui certificat poate obține, la cerere, înlocuirea codului indicat la rubrica 16 din certificatul de export printr-un alt cod menționat la articolul 29 alineatul (2), cu condiția ca rata restituirii să fie identică.
Cererea este făcută înaintea zilei de export în sensul articolului 5 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 800/1999.
În cele două zile lucrătoare care urmează oricărei schimbări de cod de produs, Comisiei îi sunt notificate de către autoritățile competente din statul membru:
(a)
numele și adresa titularului certificatului;
(b)
numărul de serie al certificatului sau extrasului de certificat, precum și data eliberării;
(c)
codul produsului inițial;
(d)
codul produsului final.
(3) Statele membre efectuează comunicările de informații prevăzute în prezenta secțiune potrivit unei proceduri electronice care le este indicată de Comisie.
CAPITOLUL IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 36
Regulamentele (CE) nr. 174/1999 și (CEE) nr. 896/84 se abrogă.
Trimiterile la Regulamentul (CE) nr. 174/1999 se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VIII.
Regulamentul (CE) nr. 174/1999 continuă să se aplice certificatelor eliberate înainte de data aplicării prezentului regulament.
Articolul 37
Prezentul regulament intră în vigoare în a treia zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică cererilor de certificate de export depuse începând de la 1 septembrie 2006.
La cererea depusă de comerciantul în cauză în cele trei luni următoare datei publicării prezentului regulament, articolul 7 alineatul (2) se aplică certificatelor emise înainte de 1 septembrie 2006.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 17 august 2006.