DIRECTIVA 2008/121/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 14 ianuarie 2009
privind denumirile textilelor (reformare)
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
întrucât:
(1)
Directiva 96/74/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind denumirile textilelor (3) a fost modificată de mai multe ori în mod substanțial (4). Din motive de claritate și deoarece sunt necesare noi modificări, ar trebui să se procedeze la reformarea directivei menționate.
(2)
În cazul în care dispozițiile statelor membre referitoare la denumirile, compoziția și etichetarea produselor textile variază de la un stat membru la altul, aceasta creează un obstacol pentru funcționarea pieței interne.
(3)
Aceste obstacole pot fi eliminate dacă introducerea pe piață, la nivel comunitar, a produselor textile este supusă unor norme uniforme. Prin urmare este necesară armonizarea denumirilor fibrelor textile, precum și a mențiunilor care figurează pe etichete, marcaje sau documente care însoțesc produsele textile pe parcursul diferitelor etape de producție, transformare și de distribuție a acestora.
(4)
Ar trebui luate în considerare, de asemenea, anumite produse care nu sunt compuse exclusiv din materiale textile, dar a căror parte textilă constituie un element esențial al produsului sau este pusă în valoare printr-o specificație a celui care produce, transformă sau comercializează produsul.
(5)
Abaterea, deja prevăzută pentru produsele pure, ar trebui să fie aplicată, de asemenea, produselor cu fibre în amestec, în ceea ce privește „alte fibre”.
(6)
Pentru a îndeplini obiectivul care stă la baza dispozițiilor de drept intern în materie, etichetarea ar trebui să fie obligatorie.
(7)
În cazurile în care este dificil din punct de vedere tehnic să se specifice compoziția unui produs în momentul fabricării, fibrele cunoscute în acea etapă pot fi indicate pe etichetă, cu condiția ca acestea să reprezinte un anumit procentaj din produsul finit.
(8)
Este oportun, în scopul evitării diferențelor de aplicare în cadrul Comunității, să se determine cu precizie metodele de etichetare a anumitor produse textile având două sau mai multe componente, precum și componentele produselor textile de care nu trebuie să se țină cont cu ocazia etichetării și a analizei.
(9)
Prezentarea spre vânzare a produselor textile supuse doar obligației de etichetare globală și a celor vândute la metru sau la sul ar trebui să fie efectuată astfel încât consumatorul să ia la cunoștință pe deplin indicațiile de pe ambalajul global sau de pe rolă. Statele membre urmează să stabilească măsurile de luat în acest scop.
(10)
Folosirea descrierilor sau denumirilor care beneficiază de o reputație deosebită printre utilizatori și consumatori ar trebui supusă anumitor condiții.
(11)
Este necesar să se prevadă metode de eșantionare și de analiză a textilelor pentru a elimina toate posibilitățile de contestare a metodelor aplicate. Totuși, menținerea provizorie a metodelor naționale în prezent în vigoare nu împiedică aplicarea unor norme unitare.
(12)
Anexa V, care prevede reprizele convenționale care se aplică masei anhidre a fiecărei fibre cu ocazia determinării prin analiză a compoziției fibroase a produselor textile, menționează la pozițiile nr. 1, 2 și 3, două reprize convenționale diferite pentru calculul compoziției fibrelor cardate sau pieptănate conținând lână și/sau păr de animal. Laboratoarele nu pot întotdeauna să constate dacă un produs a trecut prin procesul de cardare sau de pieptănare și în acest caz pot să reiasă rezultate contradictorii din aplicarea acestei dispoziții cu ocazia verificărilor conformității produselor textile, efectuate în Comunitate. Prin urmare, laboratoarele ar trebui să fie autorizate să aplice în cazurile în care există dubii, o repriză convențională unică.
(13)
Nu este recomandabilă armonizarea, printr-o directivă individuală privind produsele textile, a ansamblului dispozițiilor aplicabile acestor produse.
(14)
Anexele III și IV, datorită caracterului excepțional al produselor menționate în acestea, ar trebui să conțină și alte produse exceptate de la etichetare, mai ales produsele de unică folosință sau cele pentru care se justifică doar o etichetare globală.
(15)
Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (5).
(16)
Comisia ar trebui, în special, să fie împuternicită să adapteze anexele I și V la progresul tehnic și să adopte noi metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare și ternare de fibre textile. Deoarece măsurile respective au un domeniu general de aplicare și sunt destinate să modifice elementele neesențiale ale prezentei directive, printre altele, prin completarea acesteia, acestea trebuie să fie adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE.
(17)
Noile elemente introduse în prezenta directivă se referă numai la procedura comitetului. Prin urmare, acestea nu trebuie să fie transpuse de către statele membre.
(18)
Prezenta directivă nu ar trebui să aducă atingere obligațiilor statelor membre privind termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa VI partea B,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
(1) Produsele textile pot fi comercializate în Comunitate, fie înaintea oricărei transformări, fie în cursul ciclului industrial, fie în orice etapă de distribuție, numai în cazul în care sunt conforme cu prezenta directivă.
(2) Prezenta directivă nu se aplică produselor textile care:
(a)
sunt destinate exportului către state terțe;
(b)
sunt introduse în scop de tranzit, sub control vamal, în statele membre;
(c)
sunt importate din state terțe în scopul perfecționării active;
(d)
sunt încredințate spre fabricare unor persoane care își desfășoară activitatea la domiciliu sau unor întreprinderi independente care prelucrează materialele furnizate fără să le fie transferate drepturile de proprietate asupra lor.
Articolul 2
(1) În înțelesul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(a)
„produse textile” înseamnă toate acele materii prime, produse semifabricate, fabricate, semiprelucrate, prelucrate, semifinite sau finite, care sunt constituite exclusiv din fibre textile, oricare ar fi procedeul de amestec sau de asamblare;
(b)
„fibră textilă” înseamnă:
(i)
un element al produsului textil caracterizat prin flexibilitate, finețe și raport mare al lungimii față de dimensiunea transversală maximală, care îl fac adecvat pentru prelucrări în domeniul textil;
(ii)
benzi suple sau tuburi a căror lățime vizibilă nu depășește 5 mm, inclusiv benzi obținute prin tăiere din benzi mai late sau pelicule, realizate din substanțe ce se utilizează la fabricarea fibrelor menționate la pozițiile nr. 19-47 din anexa I și care sunt adecvate pentru prelucrări în domeniul textil; lățimea vizibilă este lățimea unei benzi sau a unui tub când este îndoit, aplatizat, comprimat sau răsucit sau lățimea medie atunci când lățimea este neuniformă.
(2) Următoarelor produse li se aplică același tratament ca și produselor textile și sunt reglementate prin prezenta directivă:
(a)
produsele în care fibrele textile reprezintă minimum 80 % din greutatea acestora;
(b)
stofă de mobilă, umbrele și umbrele de plajă, conținând fibre textile de minimum 80 % din greutatea lor; componente textile ale acoperitoarelor de sol textile multistrat, ale saltelelor și articolelor de camping, căptușelilor de iarnă pentru încălțăminte, mănuși și mănuși de sport, dacă aceste componente sau căptușeli constituie minimum 80 % din greutatea totală a produsului;
(c)
textilele încorporate în alte produse și care fac parte integrantă din acestea, în cazul specificării compoziției lor.
Articolul 3
(1) Denumirile și descrierile fibrelor menționate la articolul 2 sunt cuprinse în anexa I.
(2) Utilizarea denumirilor care figurează în anexa I este rezervată pentru fibrele a căror natură este precizată la aceeași poziție a tabelului.
(3) Denumirile respective nu pot fi utilizate pentru a desemna alte fibre, nici în întregime, nici sub formă de rădăcină lingvistică și nici ca adjectiv, oricare ar fi limba utilizată.
(4) Denumirea „mătase” nu poate fi utilizată pentru a indica forma sau prezentarea particulară a firului conținut de fibrele textile.
Articolul 4
(1) Nici un produs textil nu poate fi descris ca fiind „100 %”, „pur” sau „în totalitate” decât dacă produsul este compus în totalitate din aceeași fibră; nicio altă expresie echivalentă nu poate fi utilizată.
(2) Un produs textil poate conține alte fibre, în proporție de maximum 2 % din greutate, dacă prezența acestora este justificată de motive tehnice și nu rezultă dintr-o adăugare sistematică. Această abatere poate să crească până la 5 % în cazul produselor textile care au suferit un proces de cardare.
Articolul 5
(1) Pentru un produs din lână poate fi utilizată una dintre denumirile menționate la anexa II cu condiția să fie compus exclusiv dintr-o fibră care nu a fost încorporată anterior într-un produs finit și care nu a fost supusă unor procese de filare și/sau piuare, altele decât cele necesare pentru fabricarea produsului și care nu s-a degradat în timpul tratamentului și prelucrării.
(2) Prin derogare de la alineatul (1), denumirile menționate în anexa II pot fi utilizate pentru a descrie lâna conținută într-un amestec de fibre, în cazul în care:
(a)
întreaga lână din amestec corespunde cerințelor prevăzute la alineatul (1);
(b)
cantitatea de lână reprezintă minimum 25 % din greutatea totală a amestecului;
(c)
în cazul unui amestec de destrămătură, lâna se amestecă numai cu o singură altă fibră.
În cazul menționat în prezentul alineat, trebuie să se prezinte compoziția procentuală completă.
(3) Toleranța justificată din motive tehnice inerente fabricării este limitată la 0,3 % impurități fibroase pentru produsele menționate la alineatele (1) și (2), inclusiv pentru produsele din lână supuse unui proces de cardare.
Articolul 6
(1) Un produs textil constituit din două sau mai multe fibre, din care una reprezintă minimum 85 % din greutatea totală, poate fi desemnat în oricare din următoarele moduri:
(a)
prin denumirea fibrei respective urmată de procentul său din greutatea totală;
(b)
prin denumirea fibrei respective urmată de indicația „minimum 85 %”; sau
(c)
prin indicarea compoziției procentuale complete a produsului.
(2) Un produs textil compus din două sau mai multe fibre, din care niciuna nu atinge 85 % din greutatea totală, se marchează cu ajutorul denumirilor și procentelor în greutatea cel puțin a celor două fibre principale, urmate de enumerarea denumirilor celorlalte fibre care compun produsul, în ordinea descrescătoare a greutății, cu indicarea sau nu a greutății lor în procente. Cu toate acestea:
(a)
fibrele care reprezintă separat mai puțin de 10 % din greutatea unui produs pot fi desemnate prin expresia „alte fibre” urmată de procentul total din greutate;
(b)
în cazul în care este specificată denumirea unei fibre care reprezintă mai puțin de 10 % din greutatea unui produs, se menționează compoziția procentuală completă a produsului.
(3) Produsele care au urzeala din bumbac pur și bătătură din in pur, la care procentul de in reprezintă minimum 40 % din greutatea totală a țesăturii crude, se pot denumi „amestec bumbac-in”, denumirea fiind însoțită de specificarea compoziției: „urzeală bumbac pur - bătătură in pur”.
(4) Expresiile „fibre amestecate” sau „compoziție nespecificată de textile” pot fi utilizate pentru orice produs pentru care este dificil de precizat compoziția la momentul fabricării.
(5) Pentru produsele textile destinate consumatorului final, în compozițiile procentuale prevăzute la alineatele (1)-(4):
(a)
o cantitate de fibre străine este tolerată dacă reprezintă maximum 2 % din greutatea totală a produsului textil, în cazul în care cantitatea de fibre străine este justificată de motive tehnice și nu rezultă dintr-o adăugare sistematică; această toleranță poate atinge 5 % la produsele supuse unui proces de cardare și nu aduce atingere nivelului de abatere menționat la articolul 5 alineatul (3);
(b)
se admite o abatere de 3 % între procentele declarate de fibre și procentele obținute din analiză față de greutatea totală a fibrelor prezentate pe etichetă. Această abatere este de asemenea admisă și pentru fibrele care, în conformitate cu alineatul (2), se înscriu în ordinea descrescătoare a greutății, fără indicarea procentului lor. Această abatere se aplică de asemenea în ceea ce privește articolul 5 alineatul (2) litera (b).
La analiză abaterile se calculează separat. Greutatea totală luată în considerare la calculul abaterii menționate la litera (b) este cea a fibrelor din produsul finit din care se scade greutatea fibrelor străine identificate atunci când se aplică abaterea prevăzută la litera (a).
Însumarea abaterilor menționate la literele (a) și (b) se admite numai dacă oricare dintre fibrele străine identificate la analiză, atunci când se aplică abaterea prevăzută la litera (a), se dovedesc a fi de aceeași natură chimică ca și una sau mai multe fibre prezentate pe etichetă.
În cazul anumitor produse a căror tehnică de fabricare necesită abateri superioare celor indicate la literele (a) și (b) pot fi admise toleranțe mai ridicate, cu ocazia controalelor de conformitate a produselor prevăzute la articolul 13 alineatul (1), numai cu titlu excepțional și în baza unei justificări adecvate furnizate de fabricant. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Articolul 7
Fără a aduce atingere abaterilor prevăzute la articolul 4 alineatul (2), articolul 5 alineatul (3) și articolul 6 alineatul (5), fibrele vizibile și izolabile, destinate să producă un efect pur decorativ și care nu depășesc 7 % din greutatea produsului finit, pot să nu fie menționate în compozițiile procentuale prevăzute la articolele 4 și 6. Același lucru se aplică în cazul fibrelor metalice încorporate cu scopul de a obține un efect antistatic și care nu depășesc 2 % din greutatea produsului finit. În cazul produselor menționate la articolul 6 alineatul (3), aceste procente nu se calculează în funcție de greutatea produsului, ci separat, în funcție de greutatea urzelii și, respectiv, a bătăturii.
Articolul 8
(1) Produsele textile, în înțelesul prezentei directive, se etichetează sau sunt însoțite de marcaje cu ocazia introducerii pe piață în scopul producției sau al comercializării. Această etichetare sau marcare poate fi înlocuită sau completată cu documente comerciale de însoțire, în cazul în care aceste produse nu sunt oferite spre vânzare consumatorului final sau în care sunt livrate în vederea executării unei comenzi de stat sau a unei alte persoane juridice de drept public sau, în statele membre care nu cunosc această noțiune, a unei entități echivalente.
(2) Denumirile, descrierile și informațiile privind fibrele textile menționate la articolele 3-6 și în anexele I și II trebuie indicate clar în documentele comerciale. Această cerință exclude mai ales utilizarea de abrevieri în contractele de vânzare, pe facturi sau borderouri. Recurgerea la un cod mecanografic este totuși admisă, cu condiția ca semnificația codurilor să figureze în același document.
(3) Cu ocazia ofertei spre vânzare și a vânzării către consumatori, și mai ales în cataloage, prospecte, pe ambalaje, etichete și marcaje, denumirile, descrierile și informațiile privind fibrele textile menționate la articolele 3-6 și în anexele I și II trebuie să fie indicate cu caractere clare, ușor lizibile și uniforme.
Indicațiile și informațiile, altele decât cele prevăzute în prezenta directivă, trebuie să fie separate. Această dispoziție nu se aplică în ceea ce privește mărcile sau denumirea întreprinderii, care pot fi menționate imediat înainte sau după informațiile prevăzute de prezenta directivă.
Cu toate acestea, în cazul în care, cu ocazia ofertei spre vânzare sau a vânzării către consumatori, astfel cum se menționează în primul paragraf, este indicată o marcă sau denumirea întreprinderii conținând una dintre denumirile menționate în anexa I, fie în întregime, fie ca adjectiv sau rădăcină lingvistică, sau o denumire care ar putea crea confuzii, trebuie să se menționeze înainte sau după indicarea mărcii sau a denumirii întreprinderii, cu caractere clare, ușor lizibile și uniforme, denumirile, descrierile și informațiile privind conținuturile de fibre textile menționate la articolele 3-6 și în anexele I și II.
(4) Statele membre pot prevedea ca, atunci când produsele textile sunt oferite spre vânzare sau vândute către consumatorii finali pe teritoriul lor, la etichetarea sau marcarea produselor, prevăzută în prezentul articol, să fie utilizate de asemenea, limbile lor naționale.
În cazul bobinelor, fuselor, sculurilor, jurubițelor, ghemelor sau al oricărei alte cantități mici de fire pentru cusut, remaiat sau brodat, opțiunea prevăzută la primul paragraf nu poate fi făcută de statele membre decât pentru etichetarea ambalajelor colective. Fără a aduce atingere cazurilor menționate în anexa IV poziția nr. 18, elementele individuale pot fi etichetate în oricare limbă a Comunității.
(5) Statele membre nu pot interzice utilizarea descrierilor sau a informațiilor referitoare la caracteristicile produselor, altele decât cele menționate la articolele 3-5, în cazul în care aceste descrieri sau informații sunt conforme cu practicile lor comerciale loiale.
Articolul 9
(1) Orice produs textil, constituit din două sau mai multe componente care au compoziții fibroase diferite, este însoțit de o etichetă care indică conținutul fibros al fiecărei componente. Această etichetare nu este obligatorie pentru componentele care reprezintă mai puțin de 30 % din greutatea totală a produsului, cu excepția căptușelilor principale.
(2) În cazul în care două sau mai multe produse textile au același conținut fibros și formează, în mod normal, o singură unitate, acestea pot avea o singură etichetă.
(3) Fără a aduce atingere articolului 12:
(a)
compoziția fibroasă a următoarelor articole de corsetărie este indicată prin menționarea compoziției întregului produs sau a componentelor enumerate mai jos, fie global, fie separat:
(i)
pentru bustiere: țesătura exterioară și interioară a cupelor și părții din spate;
(ii)
pentru corsete: părțile întărite din față, din spate și lateral;
(iii)
pentru ghene: țesătura din exteriorul și din interiorul cupelor, părțile întărite din față și din spate și părțile laterale.
Compoziția fibroasă a articolelor de corsetărie, altele decât cele enumerate în primul paragraf, este indicată prin menționarea compoziției de ansamblu a produsului sau, fie global, fie separat, a compoziției diferitelor componente ale acestor articole; o astfel de etichetare nu este obligatorie pentru componentele care reprezintă mai puțin de 10 % din greutatea totală a produsului.
Etichetarea separată a diverselor componente ale articolelor de corsetărie menționate mai sus este efectuată astfel încât consumatorul final să poată cu ușurință să înțeleagă la care componente ale produsului se referă informațiile ce figurează pe etichetă;
(b)
compoziția fibroasă a materialelor textile imprimate prin corodare se prezintă pentru produsul complet și se indică prin menționarea separată a compoziției țesăturii de bază și cea a părților corodate. Aceste componente trebuie să fie indicate nominal.
(c)
compoziția fibroasă a produselor textile brodate este indicată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin menționarea separată a compoziției țesăturii de bază și a firelor de brodat; aceste componente trebuie să fie indicate nominal; în cazul în care părțile brodate reprezintă mai puțin de 10 % din suprafața produsului, este suficient să se indice compoziția țesăturii de bază;
(d)
compoziția fibroasă a firelor constând dintr-un miez și o acoperire de alte fibre diferite, care sunt oferite spre vânzare ca atare consumatorilor, este indicată pentru întreg produsul și poate fi indicată prin menționarea separată a compoziției miezului și a acoperirii; aceste componente trebuie să fie indicate nominal;
(e)
compoziția fibroasă a produselor textile din catifea și pluș sau a celor care sunt asemănătoare cu acestea este indicată pentru întreg produsul și, în cazul în care aceste produse sunt compuse dintr-un suport distinct și o suprafață de întrebuințare din fibre diferite, compoziția fibroasă poate fi menționată separat pentru aceste două componente, care trebuie indicate nominal;
(f)
compoziția acoperitoarelor de sol și a covoarelor ale căror suport și suprafață de întrebuințare sunt compuse din fire diferite este suficient să se indice compoziția suprafeței de întrebuințare, care trebuie indicată nominal.
Articolul 10
(1) Prin derogare de la articolele 8 și 9:
(a)
statele membre nu pot cere, pentru produsele textile enumerate în anexa III care se află într-unul din stadiile menționate la articolul 2 alineatul (1) litera (a), o etichetare sau un marcaj care să indice denumirea sau compoziția. Cu toate acestea, dacă aceste produse au o etichetă sau un marcaj indicând denumirea, compoziția sau marca ori denumirea unei întreprinderi, care cuprinde fie în întregime, fie ca adjectiv sau rădăcină lingvistică, una dintre denumirile enumerate în anexa I sau o denumire care ar putea fi confundată cu acestea, se aplică dispozițiile articolelor 8 și 9;
(b)
în cazul în care produsele textile enumerate în anexa IV sunt de același tip sau au aceeași compoziție, acestea pot fi prezentate spre vânzare împreună sub o etichetă globală care să cuprindă informațiile privind compoziția prevăzute de prezenta directivă;
(c)
în ceea ce privește compoziția produselor textile care se vând la metru, este suficientă marcarea acesteia pe lizieră sau rola oferită spre vânzare.
(2) Statele membre adoptă toate măsurile necesare astfel încât prezentarea spre vânzare a produselor menționate la alineatul (1) literele (b) și (c) să fie efectuată într-un mod prin care să se asigure că consumatorul final poate în mod efectiv să ia cunoștință de compoziția produselor respective.
Articolul 11
Statele membre adoptă toate măsurile necesare astfel încât orice informație furnizată cu ocazia introducerii pe piață a produselor textile să nu dea naștere la confuzie în ceea ce privește denumirile și informațiile prevăzute în prezenta directivă.
Articolul 12
În aplicarea articolului 8 alineatul (1) și a altor dispoziții ale prezentei directive referitoare la etichetarea produselor textile, procentajele de fibre menționate la articolele 4-6 se determină fără a se ține cont de elementele următoare:
(a)
pentru toate produsele textile: componentele netextile, marginile, etichetele și emblemele, franjurii și garniturile, care nu constituie parte integrantă a produsului, nasturii și cataramele îmbrăcate în materiale textile, accesoriile, ornamentele, panglicile neelastice, benzile și firele elastice adăugate în locuri specifice și limitate ale produsului și, în condițiile specificate la articolul 7, fibrele vizibile, izolabile, care sunt pur decorative, precum și fibrele antistatice;
(b)
pentru acoperitoare de sol și covoare: toate componentele în afară de suprafața de întrebuințare;
(c)
pentru stofe de mobilă: urzelile și bătăturile de legare și de umplere care nu fac parte din suprafața de întrebuințare;
(d)
pentru draperii și perdele: urzelile și bătăturile de legare și de umplere care nu formează fața țesăturii;
(e)
pentru alte produse textile: țesăturile suport sau de căptușeală, întăriturile și ranforsările, interlinings și suporturile de canava, firele de brodat sau de asamblat, dacă nu înlocuiesc bătătura și/sau urzeala țesăturii, umpluturile care nu au rol de izolare și, conform articolului 9 alineatul (1), căptușelile.
În înțelesul prezentului punct:
(i)
materialul suport sau de dedesubt al produselor textile, care servește ca dos pentru suprafața de întrebuințare în special la pături și țesături duble, și dosurile pentru catifele, plușuri și alte produse asemănătoare nu se consideră dosuri care se pot îndepărta;
(ii)
„întăriturile și ranforsările” semnifică fire sau materiale adăugate în locuri specifice și limitate ale produselor textile pentru a le întări sau a le conferi rigiditate sau grosime;
(f)
substanțele grase, lianții, îngroșătorii, substanțele de încleiere și de finisare, produsele de impregnare, produsele auxiliare de vopsire și de imprimare, alte produse de prelucrare textilă. În absența dispozițiilor comunitare, statele membre adoptă toate măsurile necesare pentru a se asigura că aceste elemente nu sunt prezente în cantități de natură să inducă în eroare consumatorul.
Articolul 13
(1) Verificările privind conformitatea compoziției produselor textile cu informațiile furnizate conform prezentei directive se efectuează după metodele de analiză prevăzute în directivele menționate la alineatul (2).
În acest scop, procentele de fibre prevăzute la articolele 4, 5 și 6 se determină prin aplicarea la masa anhidră a fiecărei fibre a reprizelor convenționale corespunzătoare prevăzute în anexa V, după excluderea elementelor menționate la articolul 12.
(2) Metodele de eșantionare și de analiză pe care le pot utiliza statele membre pentru determinarea compoziției fibroase a produselor care fac obiectul prezentei directive se specifică prin directive individuale.
Articolul 14
(1) Statele membre nu pot, din motive legate de specificarea denumirilor sau compozițiilor, să interzică sau să îngrădească introducerea pe piață a produselor textile care respectă dispozițiile prezentei directive.
(2) Dispozițiile prezentei directive nu împiedică aplicarea dispozițiilor în vigoare în fiecare stat membru referitoare la protecția proprietății intelectuale și comerciale, la indicațiile geografice, denumirile de origine și la eliminarea concurenței neloiale.
Articolul 15
(1) Comisia adoptă elementele de completare ale anexei I, precum și elementele de completare și modificările anexei V, care sunt necesare pentru a adapta aceste anexe la progresul tehnic.
(2) Comisia stabilește noile metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare și ternare, altele decât cele menționate în Directiva 96/73/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 16 decembrie 1996 privind anumite metode de analiză cantitativă a amestecurilor binare de fibre textile (6) și Directiva 73/44/CEE a Consiliului din 26 februarie 1973 privind apropierea legislațiilor statelor membre în domeniul analizei cantitative a amestecurilor ternare de fibre (7).
(3) Măsurile menționate la alineatele (1) și (2), destinate să modifice elemente neesențiale ale prezentei directive, printre altele, prin completarea acesteia, se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menționată la articolul 16 alineatul (2).
Articolul 16
(1) Comisia este asistată de Comitetul pentru directive privind denumirile și etichetarea produselor textile înființat prin Directiva 96/73/CE.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) și articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispozițiile articolului 8 din respectiva decizie.
Articolul 17
Comisiei i se comunică de către statele membre textele principalelor dispoziții de drept intern pe care acestea le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 18
Directiva 96/74/CE, astfel cum a fost modificată prin actele menționate în anexa VI partea A, se abrogă, fără a aduce atingere obligațiilor statelor membre în ceea ce privește termenele de transpunere în dreptul intern a directivelor menționate în anexa VI partea B.
Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VII.
Articolul 19
Prezenta directivă intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 20
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 14 ianuarie 2009.