REGULAMENTUL (CE) NR. 428/2009 AL CONSILIULUI
din 5 mai 2009
de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare
(reformare)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 133,
având în vedere propunerea Comisiei,
întrucât:
(1)
Regulamentul (CE) nr. 1334/2000 al Consiliului din 22 iunie 2000 de instituire a unui regim comunitar pentru controlul exporturilor de produse și tehnologii cu dublă utilizare (1) a fost modificat de mai multe ori în mod substanțial. Deoarece este necesară introducerea altor modificări regulamentul ar trebui reformat din motive de claritate.
(2)
Produsele cu dublă utilizare (inclusiv produsele software și tehnologiile) ar trebui să facă obiectul unui control eficient atunci când sunt exportate din Comunitatea Europeană.
(3)
Este necesar un sistem comun și eficient de control al exporturilor de produse cu dublă utilizare pentru a asigura respectarea angajamentelor și responsabilităților statelor membre pe plan internațional, în special în ceea ce privește neproliferarea, precum și a angajamentelor și responsabilităților Uniunii Europene (UE).
(4)
Existența unui sistem de control comun și a unor politici armonizate de aplicare și monitorizare în toate statele membre reprezintă o condiție prealabilă pentru instituirea liberei circulații a produselor cu dublă utilizare în cadrul Comunității.
(5)
Responsabilitatea de a decide cu privire la autorizațiile de export individuale, globale sau generale naționale, la autorizațiile pentru servicii de intermediere, la tranzitul produselor cu dublă utilizare necomunitare sau la autorizațiile pentru transferul, în cadrul Comunității, al produselor cu dublă utilizare cuprinse în anexa IV revine autorităților naționale. Dispozițiile și deciziile naționale care au incidență asupra exporturilor de produse cu dublă utilizare trebuie adoptate în cadrul unei politici comerciale comune și, în special, al Regulamentului (CEE) nr. 2603/69 al Consiliului din 20 decembrie 1969 de stabilire a normelor comune aplicabile exporturilor (2).
(6)
Deciziile referitoare la actualizarea listei comune de produse cu dublă utilizare care fac obiectul controalelor la export trebuie să fie în conformitate cu obligațiile și angajamentele pe care statele membre le-au acceptat în calitate de membre ale regimurilor internaționale de neproliferare și de control al exporturilor sau prin ratificarea tratatelor internaționale în materie.
(7)
Listele comune de produse cu dublă utilizare, destinațiile și orientările sunt elemente esențiale pentru un regim eficient de control al exporturilor.
(8)
De asemenea, este necesar să se controleze transmiterea de produse software și de tehnologii către destinații din afara Comunității prin mijloace de comunicare electronice, fax sau telefon.
(9)
O atenție deosebită trebuie acordată chestiunilor legate de reexport și de utilizare finală.
(10)
La 22 septembrie 1998, reprezentanți ai statelor membre și ai Comisiei Europene au semnat protocoale adiționale la acordurile respective de garanție, semnate între statele membre, Comunitatea Europeană pentru Energie Atomică și Agenția Internațională pentru Energie Atomică, în conformitate cu care, pe lângă alte măsuri, statele membre au obligația de a furniza informații despre transferul echipamentelor și materialelor nenucleare specificate.
(11)
Comunitatea a adoptat un corpus de reglementări vamale, inclus în Regulamentul (CEE) nr. 2913/1992 al Consiliului din 12 octombrie 1992 privind instituirea Codului Vamal Comunitar (3) (denumit în continuare „Codul Vamal Comunitar”) și în Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 al Comisiei (4) de punere în aplicare a Regulamentului (CEE) nr. 2913/92, care, printre altele, stabilesc dispoziții legate de exportul și reexportul mărfurilor. Nicio dispoziție din prezentul regulament nu limitează competențele conferite prin sau în temeiul Codului Vamal Comunitar și al dispozițiilor de punere în aplicare a acestuia.
(12)
În temeiul și în limitele articolului 30 din tratat și în așteptarea unui grad mai mare de armonizare, statele membre își mențin dreptul de a efectua controale asupra transferurilor anumitor produse cu dublă utilizare în cadrul Comunității pentru a salvgarda ordinea publică sau siguranța publică. Aceste controale ar trebui să fie periodic reexaminate de către Consiliu, atunci când sunt efectuate în legătură cu eficiența controalelor asupra exporturilor din Comunitate.
(13)
Pentru a asigura aplicarea corectă a prezentului regulament, fiecare stat membru ar trebui să ia măsuri prin care să confere competențele corespunzătoare autorităților abilitate.
(14)
Șefii de stat sau de guvern ai statelor UE au adoptat în iunie 2003 un plan de acțiune împotriva proliferării armelor de distrugere în masă (Planul de acțiune de la Salonic). Acest plan de acțiune a fost completat de Strategia Uniunii Europene împotriva proliferării armelor de distrugere în masă, adoptată de către Consiliul European la 12 decembrie 2003 (Strategia europeană privind ADM). Conform capitolului III al strategiei respective, Uniunea Europeană trebuie să utilizeze toate instrumentele de care dispune pentru a preveni, a descuraja, a stopa și, în măsura în care este posibil, a elimina programele de proliferare care constituie o sursă de îngrijorare la nivel mondial. Paragraful 30.A punctul (4) din respectivul capitol face o referire explicită la consolidarea strategiilor și practicilor în materie de control al exporturilor.
(15)
Rezoluția 1540 a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, adoptată la 28 aprilie 2004, prevede că toate statele trebuie să adopte și să pună în aplicare măsuri eficace în vederea stabilirii de controale interne în scopul prevenirii proliferării armelor nucleare, chimice și biologice, precum și a vectorilor purtători de asemenea arme, inclusiv prin stabilirea unor controale corespunzătoare ale materialelor conexe, și, în acest scop, statele membre trebuie să stabilească, printre altele, controale ale tranzitului și ale serviciilor de intermediere. Materialele conexe sunt materiale, echipamente și tehnologii reglementate de tratatele și înțelegerile multilaterale pertinente sau incluse pe listele naționale de control, care ar putea fi utilizate pentru conceperea, dezvoltarea, producerea sau utilizarea de arme nucleare, chimice și biologice precum și de vectori purtători de asemenea arme.
(16)
Prezentul regulament include produsele cu dublă utilizare care doar tranzitează teritoriul Comunității, adică cele care nu au primit altă destinație vamală decât regimul de tranzit extern sau care au fost plasate într-o zonă liberă sau într-un antrepozit liber și care nu trebuie înscrise într-o evidență contabilă operativă aprobată. În consecință, ar trebui stabilită posibilitatea ca autoritățile statelor membre să interzică, de la caz la caz, tranzitul produselor cu dublă utilizare necomunitare, în cazul în care au motive întemeiate de a suspecta, din informațiile pe care le dețin sau din alte surse, că aceste produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, proliferării armelor de distrugere în masă sau vectorilor purtători de asemenea arme.
(17)
De asemenea, ar trebui introduse controale asupra prestării serviciilor de intermediere atunci când intermediarul a fost informat de către autoritățile competente naționale sau are cunoștință că prestarea de astfel de servicii ar putea conduce la fabricarea sau la furnizarea de arme de distrugere în masă într-o țară terță.
(18)
Este de dorit realizarea unei aplicări uniforme și armonizate a controalelor pe întreg teritoriul Comunității pentru a promova securitatea UE și cea internațională și a oferi condiții de concurență echitabile pentru exportatorii UE. Prin urmare, este oportună lărgirea domeniului consultărilor între statele membre înainte de acordarea unei autorizații de export, în conformitate cu recomandările enunțate în Planul de acțiune de la Salonic și îndemnurile conținute în Strategia UE privind ADM. Printre avantajele pe care le prezintă o astfel de abordare ar fi, de exemplu, garanția că interesele de securitate esențiale ale unui stat membru nu ar fi amenințate de un export dintr-un alt stat membru. O mai mare convergență a condițiilor de punere în aplicare a controalelor naționale pentru produsele cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în regulament și o armonizare a condițiilor de utilizare ale diferitelor tipuri de autorizații care pot fi acordate în temeiul regulamentului ar duce la o aplicare mai uniformă și mai coerentă a acestor controale. Îmbunătățirea definiției transferurilor intangibile de tehnologie, pentru a include punerea la dispoziție a tehnologiei controlate persoanelor stabilite în exteriorul UE, ar susține efortul de promovare a securității, la fel ca și alinierea în continuare a modalităților de schimb de informații sensibile între statele membre cu cele prevăzute în regimurile internaționale de control al exporturilor, în special prin oferirea posibilității de a stabili un sistem electronic securizat pentru schimbul de informații între statele membre.
(19)
Fiecare stat membru ar trebui să stabilească sancțiuni eficace, proporționale și disuasive care să se aplice în cazul încălcării dispozițiilor prezentului regulament,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Prezentul regulament instituie un regim comunitar pentru controlul exporturilor, transferului, serviciilor de intermediere și tranzitului de produse cu dublă utilizare.
Articolul 2
În sensul prezentului regulament, se stabilesc următoarele definiții:
1.
„produse cu dublă utilizare” înseamnă produse, inclusiv produse software și tehnologii, care pot avea o utilizare atât civilă, cât și militară și includ toate produsele care pot fi utilizate atât în scopuri neexplozive, cât și la fabricarea armelor nucleare sau a altor dispozitive nucleare explozive;
2.
„export” înseamnă:
(i)
regim de export în sensul articolului 161 din Regulamentul (CEE) nr. 2913/92 (Codul Vamal Comunitar);
(ii)
reexportare în sensul articolului 182 din acel cod, dar care nu include produsele aflate în tranzit; și
(iii)
transmiterea de produse software și tehnologii prin mijloace de comunicare electronice, inclusiv fax, telefon, poștă electronică sau orice alt mijloc electronic spre o destinație din afara Comunității Europene; acest lucru include punerea la dispoziție într-o formă electronică a acestor produse software și tehnologii pentru persoanele fizice și juridice și pentru parteneriate din afara Comunității. De asemenea, exportul se aplică transmiterii orale de tehnologie atunci când aceasta este descrisă la telefon;
3.
„exportator” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau orice parteneriat:
(i)
în numele căruia se face o declarație de export, și anume persoana care, în momentul când declarația este acceptată, este titularul contractului încheiat cu destinatarul din țara terță și are competența de a decide trimiterea produsului în afara teritoriului vamal al Comunității. În cazul în care nu s-a încheiat un contract de export sau dacă titularul contractului nu acționează pe cont propriu, exportatorul este persoana care are dreptul de a decide trimiterea produsului în afara teritoriului vamal al Comunității;
(ii)
care decide transmiterea sau punerea la dispoziție de produse software și tehnologii prin mijloace de comunicare electronice, inclusiv fax, telefon, poștă electronică sau orice alt mijloc electronic spre o destinație din afara Comunității.
Atunci când, în temeiul unui contract în baza căruia se face exportul, beneficiul dreptului de a dispune de produsul cu dublă utilizare aparține unei persoane din afara Comunității, se consideră ca exportator partea contractantă stabilită în Comunitate;
4.
„declarația de export” înseamnă actul prin care o persoană își exprimă, sub forma și în modul prevăzute, voința de a plasa produsele cu dublă utilizare sub un regim de export;
5.
„servicii de intermediere” înseamnă:
-
negocierea sau convenirea tranzacțiilor privind achiziționarea, vânzarea sau furnizarea de produse cu dublă utilizare dintr-o țară terță către o altă țară terță; sau
-
vânzarea sau cumpărarea de produse cu dublă utilizare care se află în țări terțe în vederea transferului lor către o altă țară terță.
În sensul prezentului regulament, numai prestarea de servicii auxiliare este exclusă din prezenta definiție. Prin „servicii auxiliare” se înțelege transportul, serviciile financiare, asigurarea sau reasigurarea sau orice formă de publicitate generală sau promovare;
6.
„intermediar” înseamnă orice persoană fizică sau juridică sau parteneriat rezident sau stabilit într-un stat membru al Comunității care prestează serviciile definite la punctul 5 din Comunitate către teritoriul unei țări terțe;
7.
„tranzit” înseamnă un transport de produse cu dublă utilizare necomunitare care intră și trec prin teritoriul vamal al Comunității, având o destinație situată în afara Comunității;
8.
„autorizație individuală de export” înseamnă o autorizație acordată unui anumit exportator pentru un utilizator final sau destinatar dintr-o țară terță și care se referă la unul sau mai multe produse cu dublă utilizare;
9.
„autorizație generală comunitară de export” înseamnă o autorizație de export pentru exporturi către anumite țări de destinație, disponibilă pentru toți exportatorii care îndeplinesc condițiile de utilizare cuprinse în anexa II;
10.
„autorizație globală de export” înseamnă o autorizație acordată unui anumit exportator în ceea ce privește un tip sau o categorie de produse cu dublă utilizare, care poate fi valabilă pentru exporturile către unul sau mai mulți utilizatori finali specificați și/sau în una sau mai multe țări terțe specificate;
11.
„autorizație generală națională de export” înseamnă o autorizație de export acordată în temeiul articolului 9 alineatul (2) și definită de legislația națională în conformitate cu articolul 9 și anexa IIIc;
12.
„teritoriul vamal al Uniunii Europene” înseamnă teritoriul în sensul articolului 3 din Codul Vamal Comunitar;
13.
„produse cu dublă utilizare necomunitare” înseamnă produse care beneficiază de statutul de mărfuri necomunitare în sensul articolului 4 alineatul (8) din Codul Vamal Comunitar.
CAPITOLUL II
DOMENIUL DE APLICARE
Articolul 3
(1) Pentru exportul produselor cu dublă utilizare prevăzute în anexa I este necesară o autorizație.
(2) În temeiul articolului 4 sau al articolului 8, pentru exportul, către toate destinațiile sau către anumite destinații, a anumitor produse cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în lista din anexa I, poate fi, de asemenea, necesară o autorizație.
Articolul 4
(1) Pentru exportul produselor cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I este necesară o autorizație de export în cazul în care exportatorul a fost informat de către autoritățile competente ale statului membru în care este stabilit că produsele în cauză sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, utilizării la dezvoltarea, producerea, manipularea, funcționarea, întreținerea, depozitarea, detectarea, identificarea sau diseminarea armelor chimice, biologice sau nucleare sau a altor dispozitive nucleare explozive ori la dezvoltarea, producerea, întreținerea sau depozitarea rachetelor care pot fi purtătoare de astfel de arme.
(2) Pentru exportul produselor cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I este, de asemenea, necesară o autorizație în cazul în care țara cumpărătoare sau de destinație este supusă unui embargo de arme, decis printr-o poziție sau o acțiune comună adoptată de Consiliu sau printr-o decizie a Organizației pentru Securitate și Cooperare în Europa (OSCE) ori unui embargo de arme impus printr-o rezoluție obligatorie a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite și în cazul în care exportatorul a fost informat de către autoritățile menționate la alineatul (1) că produsele în cauză sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, unei utilizări finale militare. În sensul prezentului alineat, „utilizare finală militară” reprezintă:
(a)
încorporarea în produsele militare prevăzute în lista militară a statelor membre;
(b)
utilizarea echipamentelor de producție, testare sau analiză și a componentelor aferente în vederea dezvoltării, producerii sau întreținerii produselor militare prevăzute în lista menționată anterior;
(c)
utilizarea într-o fabrică a oricăror produse semifabricate în vederea fabricării produselor militare prevăzute în lista menționată anterior.
(3) Este necesară, de asemenea, o autorizație pentru exportul produselor cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I în cazul în care exportatorul a fost informat de autoritățile menționate la alineatul (1) că produsele în cauză sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, utilizării ca părți sau componente ale produselor militare prevăzute în lista militară națională și care au fost exportate de pe teritoriul statului membru respectiv fără autorizația prevăzută de legislația internă a statului membru respectiv sau cu încălcarea acestei autorizații.
(4) În cazul în care un exportator are cunoștință că produsele cu dublă utilizare pe care intenționează să le exporte și care sunt prevăzute în anexa I sunt destinate, integral sau parțial, oricăreia dintre utilizările menționate la alineatele (1), (2) și (3), este obligat să informeze autoritățile menționate la alineatul (1), care vor decide cu privire la oportunitatea de a impune obținerea unei autorizații pentru exportul în cauză.
(5) Un stat membru poate adopta sau menține legislația internă care impune obligația obținerii unei autorizații pentru exportul produselor cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I în cazul în care exportatorul are motive să suspecteze că aceste produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, oricăreia dintre utilizările menționate la alineatul (1).
(6) Un stat membru care, în aplicarea alineatelor (1)-(5), impune obligația obținerii unei autorizații pentru exportul produselor cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I informează, după caz, celelalte state membre și Comisia cu privire la aceasta. Celelalte state membre țin seama pe deplin de această informație și o transmit administrației vamale și altor autorități naționale competente.
(7) Dispozițiile articolului 13 alineatele (1), (2) și (5)-(7) se aplică situațiilor referitoare la produsele cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I.
(8) Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului statelor membre de a adopta măsuri naționale în conformitate cu articolul 11 din Regulamentul (CEE) nr. 2603/69.
Articolul 5
(1) O autorizație este necesară pentru serviciile de intermediere pentru produsele cu dublă utilizare prevăzute în anexa I, dacă intermediarul a fost informat de către autoritățile competente ale statului membru în care își are reședința sau este stabilit că respectivele produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, oricăreia dintre utilizările menționate la articolul 4 alineatul (1). În cazul în care un intermediar are cunoștință că produsele cu dublă utilizare prevăzute în anexa I pentru care propune servicii de intermediere sunt destinate, integral sau parțial, oricăreia dintre utilizările menționate la articolul 4 alineatul (1), este obligat să informeze autoritățile competente, care vor decide cu privire la oportunitatea de a impune obținerea unei autorizații pentru serviciile de intermediere în cauză.
(2) Un stat membru poate extinde aplicarea alineatului (1) la produsele cu dublă utilizare care nu figurează pe listă, în scopul unor utilizări prevăzute la articolul 4 alineatul (1), și la produsele cu dublă utilizare în scopul unor utilizări finale militare și destinații prevăzute la articolul 4 alineatul (2).
(3) Un stat membru poate adopta sau menține legislația internă care impune obligația obținerii unei autorizații pentru operațiuni de intermediere privind produse cu dublă utilizare în cazul în care intermediarul are motive să suspecteze că aceste produse sunt sau pot fi destinate oricăreia dintre utilizările menționate la articolul 4 alineatul (1).
(4) Dispozițiile de la articolul 8 alineatele (2), (3) și (4) se aplică măsurilor naționale prevăzute la alineatele (2) și (3) din prezentul articol.
Articolul 6
(1) Tranzitul produselor cu dublă utilizare necomunitare cuprinse în anexa I poate fi interzis de către autoritățile competente ale statului membru pe teritoriul căruia are loc tranzitul dacă respectivele produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, unor utilizări prevăzute la articolul 4 alineatul (1). Atunci când decid o astfel de interdicție, statele membre iau în considerare obligațiile și angajamentele asupra cărora au convenit în calitatea lor de părți la tratate internaționale sau de membre ale regimurilor internaționale de neproliferare.
(2) Înainte de a decide dacă să interzică sau nu un anumit tranzit, un stat membru poate prevedea posibilitatea ca autoritățile sale competente să impună în cazuri particulare o obligație de obținere a unei autorizații pentru tranzitul specific al produselor cu dublă utilizare prevăzute în anexa I dacă respectivele produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, unor utilizări prevăzute la articolul 4 alineatul (1).
(3) Un stat membru poate extinde aplicarea alineatului (1) la produsele cu dublă utilizare care nu figurează pe listă, pentru utilizările prevăzute la articolul 4 alineatul (1) și la produsele cu dublă utilizare în scopul unor utilizări finale militare și destinații menționate la articolul 4 alineatul (2).
(4) Dispozițiile articolului 8 alineatele (2), (3) și (4) se aplică măsurilor naționale menționate la alineatele (2) și (3) din prezentul articol.
Articolul 7
Prezentul regulament nu se aplică prestării de servicii sau transmiterii de tehnologii dacă această prestare sau transmitere implică deplasarea transfrontalieră a persoanelor fizice.
Articolul 8
(1) Din motive de siguranță publică sau din considerente legate de drepturile omului, un stat membru poate interzice exportul de produse cu dublă utilizare care nu sunt prevăzute în anexa I sau poate impune obligația obținerii unei autorizații pentru exportul acestora.
(2) Statele membre notifică Comisiei orice măsuri adoptate în temeiul alineatului (1), imediat după adoptare, și precizează motivele pentru care aceste măsuri au fost adoptate.
(3) De asemenea, statele membre notifică de îndată Comisiei orice modificări aduse măsurilor adoptate în conformitate cu alineatul (1).
(4) Comisia publică măsurile notificate în conformitate cu alineatele (2) și (3) în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
CAPITOLUL III
AUTORIZAȚIA DE EXPORT ȘI AUTORIZAȚIA PENTRU SERVICII DE INTERMEDIERE
Articolul 9
(1) Prin prezentul regulament, pentru anumite exporturi prevăzute în anexa II, se instituie o autorizație generală comunitară de export.
(2) Pentru toate celelalte exporturi pentru care se solicită autorizație în temeiul prezentului regulament, o astfel de autorizație se acordă de către autoritățile competente ale statelor membre în care este stabilit exportatorul. Sub rezerva restricțiilor menționate la alineatul (4), această autorizație poate fi individuală, globală sau generală.
Toate autorizațiile sunt valabile în întreaga Comunitate.
Exportatorii pun la dispoziția autorităților competente toate informațiile relevante necesare cu privire la cererile de autorizații de export individuale și globale, astfel încât să furnizeze autorităților naționale competente informații complete, în special în ceea ce privește utilizatorul final, țara de destinație și utilizarea finală a produsului exportat. Autorizația poate fi condiționată, după caz, de o declarație de utilizare finală.
(3) Statele membre prelucrează cererile de autorizații individuale sau globale într-o perioadă care trebuie determinată prin legi sau practici naționale.
(4) Autorizațiile generale naționale de export:
(a)
exclud din domeniul lor de aplicare produsele prevăzute în partea 2 a anexei II;
(b)
sunt definite prin legi sau practici naționale. Acestea pot fi folosite de toți exportatorii, stabiliți sau care își au reședința în statul membru care eliberează aceste autorizații, dacă îndeplinesc cerințele prevăzute în prezentul regulament și în legislația națională complementară. Autorizațiile se eliberează în conformitate cu indicațiile prevăzute în anexa IIIc. Acestea se eliberează în conformitate cu legislația sau practicile naționale.
Statul membru notifică de îndată Comisiei eliberarea sau modificarea oricărei autorizații generale naționale de export. Comisia publică aceste notificări în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene;
(c)
nu sunt folosite dacă exportatorul a fost informat de autoritățile naționale că respectivele produse sunt sau pot fi destinate, integral sau parțial, oricăreia dintre utilizările menționate la articolul 4 alineatele (1) și (3) sau la articolul 4 alineatul (2), într-o țară supusă unui embargo de arme decis printr-o poziție sau o acțiune comună adoptată de Consiliu sau printr-o decizie a OSCE sau unui embargo de arme impus printr-o rezoluție obligatorie a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite, sau dacă exportatorul are cunoștință că produsele în cauză sunt destinate utilizărilor menționate anterior.
(5) Statele membre mențin sau introduc în legislația lor națională respectivă posibilitatea de acordare a unei autorizații globale de export.
(6) Statele membre prezintă Comisiei o listă a autorităților împuternicite:
(a)
să acorde autorizații de export pentru produsele cu dublă utilizare;
(b)
să decidă interzicerea tranzitului produselor cu dublă utilizare necomunitare în conformitate cu prezentul regulament.
Comisia publică lista acestor autorități în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 10
(1) Autorizațiile pentru servicii de intermediere în conformitate cu prezentul regulament se acordă de către autoritățile competente ale statului membru pe teritoriul căruia este stabilit sau își are reședința intermediarul. Aceste autorizații se acordă pentru o cantitate stabilită de produse specifice care circulă între două sau mai multe țări terțe. Amplasamentul produselor în țara terță de origine, utilizatorul final și amplasamentul exact al acestuia trebuie să fie precizate într-un mod clar. Autorizațiile sunt valabile în întreaga Comunitate.
(2) Intermediarii furnizează autorităților competente toate informațiile relevante necesare cu privire la cererea lor de autorizație în conformitate cu prezentul regulament pentru servicii de intermediere, în special detalii privind amplasamentul produselor cu dublă utilizare în țara terță de origine, o descriere clară a produselor și cantitatea acestora, părțile terțe implicate în tranzacție, țara terță de destinație, utilizatorul final din respectiva țară și amplasamentul exact al acestuia.
(3) Statele membre prelucrează cererile de autorizații pentru servicii de intermediere într-un termen care trebuie determinat prin legi sau practici naționale.
(4) Statele membre prezintă Comisiei o listă a autorităților împuternicite să acorde autorizații în conformitate cu prezentul regulament pentru furnizarea de servicii de intermediere. Comisia publică lista acestor autorități în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 11
(1) În cazul în care produsele cu dublă utilizare, pentru care s-a depus cererea pentru o autorizație individuală de export către o destinație care nu este prevăzută în anexa II sau către orice destinație în cazul produselor cu dublă utilizare prevăzute în anexa IV, se află sau se vor afla în unul sau mai multe state membre, altele decât cele în care a fost depusă cererea, acest fapt este specificat în cerere. Autoritățile competente din statul membru în care a fost depusă cererea de autorizare consultă de îndată autoritățile competente din statul sau statele membre în cauză și furnizează informațiile relevante. Statul sau statele membre consultate fac cunoscute, în termen de 10 zile lucrătoare, eventualele obiecții cu privire la acordarea unei astfel de autorizații și care obligă statul membru în care a fost depusă cererea.
În cazul în care nu se primește nicio obiecție timp de 10 zile lucrătoare, se consideră că statul sau statele membre consultate nu au nicio obiecție.
În cazuri excepționale, oricare din statele membre consultate poate solicita o prelungire a termenului de 10 zile. Cu toate acestea, prelungirea nu poate depăși 30 de zile lucrătoare.
(2) În cazul în care un export riscă să aducă atingere intereselor esențiale de securitate ale unui stat membru, acesta poate solicita altui stat membru să nu acorde autorizația de export sau, în cazul în care autorizația a fost acordată, să ceară anularea, suspendarea, modificarea sau revocarea acesteia. Statul membru care primește o astfel de cerere inițiază de îndată consultări fără caracter obligatoriu cu statul membru solicitant, care trebuie încheiate în termen de 10 zile lucrătoare. În cazul în care statul membru solicitat decide să acorde autorizația, acest lucru ar trebui notificat Comisiei și celorlalte state membre prin utilizarea sistemului electronic prevăzut la articolul 13 alineatul (6).
Articolul 12
(1) Pentru a decide cu privire la acordarea sau neacordarea unei autorizații de export individuale sau globale sau a unei autorizații pentru servicii de intermediere în temeiul prezentului regulament, statele membre iau în considerare toate aspectele relevante, inclusiv:
(a)
obligațiile și angajamentele pe care fiecare stat le-a acceptat ca membru al regimurilor internaționale de neproliferare și de control al exporturilor sau prin ratificarea tratatelor internaționale în materie;
(b)
obligațiile acestora care decurg din sancțiunile impuse printr-o poziție comună sau o acțiune comună adoptată de Consiliu sau printr-o decizie a OSCE ori printr-o rezoluție obligatorie a Consiliului de Securitate al Organizației Națiunilor Unite;
(c)
considerente de politică externă și de securitate națională, inclusiv cele reglementate prin Poziția comună 2008/944/PESC a Consiliului din 8 decembrie 2008 de definire a normelor comune care reglementează controlul exporturilor de tehnologie și echipament militar (5);
(d)
considerente privind utilizarea finală prevăzută și riscul de deturnare de la aceasta.
(2) Pe lângă criteriile prevăzute la alineatul (1), atunci când evaluează o cerere pentru o autorizație globală de export, statele membre iau în considerare aplicarea de către exportator a unor mijloace și proceduri proporționale și adecvate pentru a asigura conformitatea cu dispozițiile și obiectivele prezentului regulament și cu clauzele și condițiile autorizației.
Articolul 13
(1) Autoritățile competente din statele membre, acționând în conformitate cu prezentul regulament, pot refuza să acorde o autorizație de export și pot anula, suspenda, modifica sau revoca o autorizație de export pe care au acordat-o deja. Atunci când refuză, anulează, suspendă, limitează considerabil sau revocă o autorizație de export sau când au stabilit că exportul respectiv nu va primi o autorizație, acestea informează autoritățile competente din celelalte state membre și Comisia cu privire la acest fapt și fac schimb de informații relevante cu celelalte state membre și cu Comisia. În cazul în care autoritățile competente dintr-un stat membru au suspendat autorizația de export, evaluarea finală este comunicată statelor membre și Comisiei la încheierea perioadei de suspendare.
(2) Autoritățile competente dintre statele membre reexaminează refuzurile de a acorda autorizații, notificate în temeiul alineatului (1), în termen de trei ani de la notificarea acestora și le revocă, le modifică sau le reînnoiesc. Autoritățile competente din statele membre vor notifica rezultatele reexaminării autorităților competente din celelalte state membre și Comisiei cât mai devreme posibil. Refuzurile de autorizații care nu au fost revocate rămân valabile.
(3) Autoritățile competente din statele membre notifică fără întârziere statelor membre și Comisiei deciziile lor de a interzice tranzitul produselor cu dublă utilizare cuprinse în anexa I, decizii luate în temeiul articolului 6. Aceste notificări vor cuprinde toate informațiile relevante, inclusiv clasificarea produselor, parametrii tehnici ai acestora, țara de destinație și utilizatorul final.
(4) De asemenea, alineatele (1) și (2) se aplică în cazul autorizațiilor pentru servicii de intermediere.
(5) Înainte ca autoritățile competente dintr-un stat membru, acționând în conformitate cu prezentul regulament, să acorde o autorizație de export sau pentru servicii de intermediere sau să ia o decizie privind un tranzit, acestea examinează toate refuzurile în vigoare sau toate deciziile de a interzice un tranzit de produse cu dublă utilizare enumerate în anexa I, luate în temeiul prezentului regulament, pentru a stabili dacă o autorizație sau un tranzit a fost refuzat(ă) de autoritățile competente dintr-un alt stat membru în cazul unei tranzacții esențial identice (și anume un produs care prezintă parametri sau caracteristici tehnice esențial identice, având același utilizator final sau destinatar). Acestea consultă mai întâi autoritățile competente ale statului membru sau statelor membre care au refuzat autorizarea sau care au luat decizia de a interzice tranzitul, conform dispozițiilor de la alineatele (1) și (3). În cazul în care, după consultări, autoritățile competente din statul membru respectiv decid să acorde autorizația sau să autorizeze tranzitul, acestea informează autoritățile competente din celelalte state membre și Comisia cu privire la acest fapt, furnizând toate informațiile relevante care să justifice această decizie.
(6) Toate notificările solicitate în temeiul prezentului articol sunt efectuate prin mijloace electronice securizate, inclusiv un sistem securizat care poate fi instituit în conformitate cu articolul 19 alineatul (4).
(7) Toate informațiile comunicate în conformitate cu dispozițiile prezentului articol sunt conforme cu dispozițiile articolului 19 alineatele (3), (4) și (6) referitoare la confidențialitatea acestor informații.
Articolul 14
(1) Toate autorizațiile individuale și globale de export și autorizațiile pentru servicii de intermediere sunt eliberate în scris sau prin mijloace electronice, pe formulare care conțin cel puțin toate elementele și în ordinea prevăzută în modelele care figurează în anexele IIIa și IIIb.
(2) La cererea exportatorilor, autorizațiile globale de export care conțin limite cantitative se fracționează.
CAPITOLUL IV
ACTUALIZAREA LISTEI DE PRODUSE CU DUBLĂ UTILIZARE
Articolul 15
(1) Lista de produse cu dublă utilizare prevăzută în anexa I se actualizează în conformitate cu obligațiile și angajamentele relevante și cu modificările acestora, pe care statele membre le-au acceptat în calitate de membre ale regimurilor internaționale de neproliferare și de control al exporturilor sau prin ratificarea tratatelor internaționale în materie.
(2) Anexa IV, care reia parțial anexa I, este actualizată ținându-se cont de articolul 30 din Tratatul de instituire a Comunității Europene, adică de interesele statelor membre în materie de ordine publică și de securitate publică.
CAPITOLUL V
PROCEDURI VAMALE
Articolul 16
(1) Atunci când îndeplinește formalitățile pentru exportul produselor cu dublă utilizare la biroul vamal responsabil pentru prelucrarea declarațiilor de export, exportatorul face dovada că au fost obținute toate autorizațiile de export necesare.
(2) Exportatorului i se poate solicita traducerea documentelor furnizate ca dovadă, într-o limbă oficială a statului membru în care este prezentată declarația de export.
(3) Fără a aduce atingere competențelor ce îi sunt conferite în temeiul și în conformitate cu Codul Vamal Comunitar, un stat membru poate, de asemenea, pe parcursul unei perioade care să nu depășească perioadele menționate la alineatul (4) să suspende procedura de export de pe teritoriul său sau, dacă este necesar, să împiedice într-un alt mod ca produsele cu dublă utilizare prevăzute în anexa I și care fac obiectul unei autorizații de export valabile să părăsească Comunitatea de pe teritoriul său, în cazul în care are motive să suspecteze că:
(a)
la acordarea autorizației nu au fost luate în considerare informații importante; sau
(b)
circumstanțele s-au schimbat considerabil de la acordarea autorizației.
(4) În cazul menționat la alineatul (3), autoritățile competente ale statului membru care a acordat autorizația de export sunt consultate de îndată pentru a putea lua măsuri în conformitate cu articolul 13 alineatul (1). În cazul în care aceste autorități competente decid să mențină autorizația, ele răspund în termen de 10 zile lucrătoare, termen care, la cererea lor, poate fi prelungit până la 30 de zile lucrătoare în circumstanțe excepționale. Într-un astfel de caz sau dacă nu se primește niciun răspuns în decurs de 10 sau 30 de zile, după caz, produsele cu dublă utilizare se eliberează imediat. Statul membru care a acordat autorizația informează celelalte state membre și Comisia cu privire la aceasta.
Articolul 17
(1) Statele membre pot prevedea ca formalitățile vamale pentru exportul produselor cu dublă utilizare să fie îndeplinite numai la birourile vamale împuternicite în acest sens.
(2) Statele membre care optează pentru posibilitatea prevăzută la alineatul (1) informează Comisia cu privire la birourile vamale împuternicite corespunzător. Comisia publică aceste informații în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 18
Dispozițiile articolului 843 și ale articolului 912 literele (a)-(g) din Regulamentul (CEE) nr. 2454/93 se aplică restricțiilor referitoare la exportul, reexportul și ieșirea de pe teritoriul vamal a produselor cu dublă utilizare pentru exportul cărora se solicită autorizație în temeiul prezentului regulament.
CAPITOLUL VI
COOPERARE ADMINISTRATIVĂ
Articolul 19
(1) Statele membre, în colaborare cu Comisia, iau toate măsurile corespunzătoare pentru a stabili o cooperare directă și un schimb de informații între autoritățile competente, în special pentru a elimina riscul ca posibilele neconcordanțe în cererea de control la exportul produselor cu dublă utilizare să conducă la o deturnare de comerț, ceea ce ar putea crea dificultăți unuia sau mai multor state membre.
(2) Statele membre iau toate măsurile corespunzătoare pentru a stabili o cooperare directă și un schimb de informații între autoritățile competente, în vederea consolidării eficienței regimului comunitar de control al exporturilor. Aceste informații pot cuprinde:
(a)
informații cu privire la exportatorii privați, ca urmare a unor sancțiuni naționale, de dreptul de a utiliza autorizații generale naționale de export sau autorizații generale comunitare de export;
(b)
date privind utilizatorii finali sensibili, actorii implicați în activități de achiziții suspecte și, dacă este cazul, itinerariile folosite.
(3) Regulamentul (CE) nr. 515/97 al Consiliului din 13 martie 1997 privind asistența reciprocă între autoritățile administrative ale statelor membre și cooperarea dintre acestea și Comisie pentru a asigura aplicarea corectă a legislației vamale și agricole (6) și, în special, dispozițiile privind confidențialitatea informațiilor se aplică mutatis mutandis, fără a aduce atingere articolului 23 din prezentul regulament.
(4) Un sistem securizat și criptat pentru schimbul de informații între statele membre și, după caz, cu Comisia poate fi instituit de către Comisie, în consultare cu Grupul de coordonare pentru produse cu dublă utilizare instituit în temeiul articolului 23.
(5) Statelor membre pe teritoriul cărora exportatorii și intermediarii își au reședința sau sunt stabiliți le revine sarcina de a le oferi îndrumare acestora. Comisia și Consiliul pot formula, de asemenea, orientări și/sau recomandări cu privire la cele mai bune practici pentru chestiunile reglementate de prezentul regulament.
(6) Prelucrarea datelor cu caracter personal este conformă cu normele prevăzute în Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (7) și în Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (8).
CAPITOLUL VII
MĂSURI DE CONTROL
Articolul 20
(1) Exportatorii de produse cu dublă utilizare țin registre sau evidențe detaliate ale exporturilor, în conformitate cu legislația sau practica națională în vigoare în statul membru respectiv. Astfel de registre sau evidențe includ, în special, documente comerciale cum ar fi facturi, liste privind încărcăturile, documente de transport și alte documente de expediere ce conțin suficiente informații pentru a permite identificarea:
(a)
descrierii produselor cu dublă utilizare;
(b)
cantității de produse cu dublă utilizare;
(c)
numelui și adresei exportatorului și a destinatarului;
(d)
atunci când se cunoaște, utilizării finale și utilizatorului final al produselor cu dublă utilizare.
(2) În conformitate cu legislația sau practica în vigoare în statul membru respectiv, intermediarii țin registre sau evidențe ale serviciilor de intermediere reglementate de articolul 5 litera (b) pentru a fi în măsură să dovedească, la cerere, descrierea produselor cu dublă utilizare care au făcut obiectul serviciilor de intermediere, perioada în cursul căreia produsele au făcut obiectul unor astfel de servicii și destinația acestora, precum și țările vizate de respectivele servicii de intermediere.
(3) Registrele sau evidențele și documentele menționate la alineatele (1) și (2) se păstrează cel puțin trei ani consecutivi de la sfârșitul anului calendaristic în care a avut loc exportul sau în care au fost prestate serviciile de intermediere. Acestea se prezintă, la cerere, autorităților competente din statul membru în care este stabilit exportatorul sau în care este stabilit sau își are reședința intermediarul.
Articolul 21
Pentru a asigura aplicarea corectă a prezentului regulament, fiecare stat membru ia toate măsurile necesare pentru a permite autorităților sale competente:
(a)
să adune informații despre orice comandă sau operațiune cu privire la produse cu dublă utilizare;
(b)
să stabilească dacă măsurile de control al exporturilor au fost corect aplicate, ceea ce poate presupune în special dreptul de a pătrunde în sediu al persoanelor interesate în operațiuni de export sau al intermediarilor care asigură servicii de intermediere în circumstanțele definite la articolul 5.
CAPITOLUL VIII
ALTE DISPOZIȚII
Articolul 22
(1) Pentru transferurile intracomunitare de produse cu dublă utilizare prevăzute în anexa IV este necesară o autorizație. Produsele prevăzute în partea 2 din anexa IV nu fac obiectul unei autorizații generale.
(2) Un stat membru poate impune obligația obținerii unei autorizații pentru transferul altor produse cu dublă utilizare de pe teritoriul său către alt stat membru, în cazul în care la data transferului:
-
operatorul știe că destinația finală a produselor în cauză se află în afara Comunității;
-
exportul produselor către această destinație finală face obiectul unei autorizări în statul membru din care produsele urmează să fie transferate în conformitate cu articolele 3, 4 sau 8, iar un astfel de export efectuat direct de pe teritoriul său nu este autorizat printr-o autorizație generală sau globală;
-
nicio transformare sau prelucrare, astfel cum sunt definite la articolul 24 din Codul Vamal Comunitar, nu se realizează asupra produselor din statul membru în care urmează să fie transferate.
(3) Cererea de autorizație de transfer trebuie depusă în statul membru din care urmează să fie transferate produsele cu dublă utilizare.
(4) În cazurile în care exportul ulterior al produselor cu dublă utilizare a fost deja acceptat, prin procedurile de consultare stabilite la articolul 11, de către statul membru din care urmează să fie transferate produsele, operatorului i se eliberează de îndată autorizația de transfer, cu condiția ca circumstanțele să nu se fi schimbat în mod considerabil.
(5) Un stat membru care adoptă o legislație care prevede o astfel de cerință informează Comisia și celelalte state membre cu privire la măsurile luate. Comisia publică aceste informații în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene.
(6) Măsurile adoptate în conformitate cu alineatele (1) și (2) nu implică aplicarea de controale la frontierele interne ale Comunității, ci doar controale efectuate ca parte a procedurilor normale de control aplicate în mod nediscriminatoriu pe întreg teritoriul Comunității.
(7) Aplicarea măsurilor adoptate în conformitate cu alineatele (1) și (2) nu poate sub nicio formă avea ca rezultat supunerea transferurilor dintr-un stat membru în altul unor condiții mai restrictive decât cele impuse pentru exporturile acelorași produse către țări terțe.
(8) Documentele și evidențele transferurilor intracomunitare de produse cu dublă utilizare prevăzute în anexa I se păstrează cel puțin trei ani consecutivi de la sfârșitul anului calendaristic în care a avut loc transferul și se prezintă, la cerere, autorităților competente ale statului membru din care aceste produse au fost transferate.
(9) Prin legislația internă, un stat membru poate solicita ca, pentru orice transfer intracomunitar din statul membru respectiv de produse prevăzute în anexa I partea 2 categoria 5 și care nu sunt prevăzute în anexa IV, să fie furnizate autorităților sale competente informații suplimentare cu privire la aceste produse.
(10) În documentele comerciale relevante privind transferurile intracomunitare de produse cu dublă utilizare prevăzute în anexa I, se indică cu claritate faptul că aceste produse sunt supuse controalelor dacă sunt exportate din Comunitate. Documentele comerciale relevante includ, în special, orice contract de vânzare-cumpărare, confirmare de comandă, factură sau aviz de expediție.
Articolul 23
(1) Se instituie un grup de coordonare pentru produse cu dublă utilizare, prezidat de către un reprezentant al Comisiei. Fiecare stat membru își desemnează un reprezentant în acest grup.
Grupul de coordonare examinează orice chestiune privind aplicarea prezentului regulament, care poate fi semnalată fie de președinte, fie de un reprezentant al unui stat membru.
(2) Președintele Grupului de coordonare pentru produse cu dublă utilizare sau Grupul de coordonare consultă, ori de câte ori consideră necesar, exportatorii, intermediarii și alți actori interesați vizați de prezentul regulament.
Articolul 24
Fiecare stat membru ia măsurile corespunzătoare pentru a asigura aplicarea corectă a tuturor dispozițiilor prezentului regulament. Fiecare stat membru stabilește în special sancțiunile aplicabile în cazul încălcării dispozițiilor prezentului regulament sau a celor adoptate pentru aplicarea acestuia. Sancțiunile trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajante.
Articolul 25
Fiecare stat membru informează Comisia cu privire la actele cu putere de lege și actele administrative adoptate în aplicarea prezentului regulament, inclusiv măsurile menționate la articolul 24. Comisia înaintează informațiile celorlalte state membre.
Din trei în trei ani, Comisia examinează punerea în aplicare a prezentului regulament și prezintă Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la aplicarea acestuia, care poate conține propuneri în vederea modificării acestuia. Statele membre pun la dispoziția Comisiei toate informațiile necesare pentru întocmirea raportului.
Articolul 26
Prezentul regulament nu aduce atingere:
-
aplicării articolului 296 din Tratatul de instituire a Comunității Europene;
-
aplicării Tratatului de instituire a Comunității Europene a Energiei Atomice.
Articolul 27
Regulamentul (CE) nr. 1334/2000 se abrogă începând cu 27 august 2009.
Cu toate acestea, pentru cererile de autorizații de export depuse înainte de 27 august 2009, se aplică în continuare dispozițiile relevante ale Regulamentului (CE) nr. 1334/2000.
Trimiterile la regulamentul abrogat se înțeleg ca trimiteri la prezentul regulament și se citesc în conformitate cu tabelul de corespondență din anexa VI.
Articolul 28
Prezentul regulament intră în vigoare la 90 de zile de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 5 mai 2009.