DECIZIA CONSILIULUI
din 18 iunie 2007
de autorizare a Republicii Italiene de a aplica măsuri de derogare de la articolul 26 alineatul (1) litera (a) și de la articolul 168 din Directiva 2006/112/CE privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată
(2007/441/CE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Directiva 2006/112/CE a Consiliului din 28 noiembrie 2006 privind sistemul comun al taxei pe valoarea adăugată (1), în special articolul 395 alineatul (1),
având în vedere propunerea Comisiei,
întrucât:
(1)
Într-o scrisoare datată 9 octombrie 2006 și înregistrată la Secretariatul General al Comisiei la 11 octombrie 2006, Italia a solicitat permisiunea de a introduce măsuri de derogare de la dispozițiile Directivei 77/388/CEE din 17 mai 1977 privind armonizarea legislațiilor statelor membre referitoare la impozitul pe cifra de afaceri - sistemul comun al taxei pe valoarea adaugată: baza unitară de evaluare (2), care reglementează dreptul unei persoane impozabile de a deduce TVA plătită pentru achiziții, precum și de la dispozițiile care solicită declararea impozitului pe activele comerciale utilizate în scopuri private.
(2)
Directiva 77/388/CEE a fost înlocuită cu Directiva 2006/112/CE.
(3)
În conformitate cu articolul 395 alineatul (2) din Directiva 2006/112/CE, Comisia a transmis celorlalte state membre solicitarea din partea Italiei, printr-o scrisoare datată 28 februarie 2007. Printr-o scrisoare datată 21 noiembrie 2006, Comisia a notificat Italia că este în posesia tuturor informațiilor pe care le consideră necesare pentru a lua în considerare solicitarea acesteia.
(4)
Articolul 168 din Directiva 2006/112/CE stabilește dreptul unei persoane impozabile de a deduce TVA percepută pentru furnizarea de bunuri și prestarea de servicii primite de această persoană în vederea utilizării în cadrul operațiunilor sale impozabile. Articolul 26 alineatul (1) litera (a) din directiva menționată anterior conține obligația de a declara TVA atunci când se utilizează un activ comercial în scopuri private.
(5)
Este dificil să se determine cu exactitate utilizarea privată a vehiculelor și, chiar atunci când acest lucru este posibil, mecanismul aferent este adesea împovărător. În temeiul măsurilor solicitate, valoarea TVA pentru cheltuielile eligibile spre a fi deduse în ceea ce privește vehiculele care nu sunt utilizate în mod exclusiv în scopuri profesionale ar trebui, cu unele excepții, să fie stabilită sub formă de rată procentuală fixă. Pe baza informațiilor disponibile în prezent, autoritățile italiene estimează că o rată de 40 % este justificabilă. În același timp, pentru a evita dubla impunere, obligativitatea de a declara TVA pentru utilizarea privată a unui vehicul ar trebui să fie suspendată, în cazul în care a făcut obiectul acestei restricții. Aceste măsuri pot fi justificate prin necesitatea de a simplifica procedura de percepere a TVA, precum și de a împiedica evaziunea fiscală prin intermediul unei evidențe contabile incorecte.
(6)
Aceste măsuri de derogare trebuie să fie limitate în timp, astfel încât să permită o evaluare a eficacității lor și a procentului adecvat, din moment ce procentul propus se bazează pe concluziile inițiale referitoare la utilizarea comercială.
(7)
La data de 4 noiembrie 2004, Comisia a prezentat o propunere de directivă a Consiliului de modificare a Directivei 77/388/CEE, în prezent Directiva 2006/112/CE, în ceea ce privește dreptul de a deduce TVA (3). Măsura derogatorie ar trebui să expire odată cu intrarea în vigoare a directivei propuse, în cazul în care această dată este anterioară celei precizate în prezenta decizie,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prin derogare de la articolul 168 din Directiva 2006/112/CE, Italia este autorizată să limiteze la 40 % dreptul de a deduce TVA percepută pentru cheltuielile referitoare la vehiculele rutiere motorizate care nu sunt utilizate exclusiv în scopuri profesionale.
Articolul 2
Prin derogare de la articolul 26 alineatul (1) litera (a) din Directiva 2006/112/CE, Italia are de asemenea obligația de a nu considera utilizarea în scopuri private a vehiculelor incluse în activele comerciale ale unei persoane impozabile drept prestare de servicii cu titlu oneros, în cazul în care aceste vehicule au făcut obiectul unei restrângeri a dreptului de deducere în temeiul prezentei decizii.
Articolul 3
Cheltuielile legate de vehicule sunt exceptate de la restrângerea dreptului de deducere autorizată prin prezenta decizie, în cazul în care vehiculul se încadrează în oricare din următoarele categorii:
-
vehiculul face parte din fondul de comerț al persoanei plătitoare de impozit în exercițiul funcțiunii;
-
vehiculul este utilizat ca taximetru;
-
vehiculul este utilizat pentru instruire de către școlile de șoferi;
-
vehiculul este utilizat pentru închiriere sau leasing;
-
vehiculul este utilizat de reprezentanții de vânzări.
Articolul 4
Cheltuielile vizate acoperă achiziția unui vehicul, inclusiv contractele de asamblare și analoage, fabricarea, achiziționarea intracomunitară, importul, leasingul sau închirierea, modificarea, reparația sau întreținerea, precum și cheltuielile efectuate cu furnizarea de bunuri sau servicii în legătură cu aceste vehicule și cu utilizarea acestora, inclusiv lubrifianții și combustibilul.
Articolul 5
Articolele 1 și 2 se aplică tuturor vehiculelor motorizate, altele decât tractoarele agricole sau forestiere, care sunt utilizate în mod normal pentru transportul rutier de persoane sau de mărfuri, a căror masă maximă autorizată nu depășește 3 500 kilograme și care sunt echipate cu cel mult opt scaune, pe lângă cel al șoferului.
Articolul 6
O evaluare cu privire la primii doi ani de aplicare a prezentei decizii, inclusiv o revizuire a restricției procentuale aplicate, este prezentată Comisiei după doi ani de la intrarea în vigoare a prezentei decizii și, în orice caz, cel târziu la 31 decembrie 2009.
Articolul 7
Prezenta decizie expiră la data intrării în vigoare a dispozițiilor comunitare care stabilesc cheltuielile referitoare la vehiculele rutiere motorizate care nu sunt eligibile pentru o deducere integrală a taxei pe valoarea adăugată, însă cel târziu la 31 decembrie 2010.
Articolul 8
Prezenta decizie se adresează Republicii Italiene.
Adoptată la Luxemburg, 18 iunie 2007.