32002D0225
L 075/62
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DECIZIA COMISIEI
din 15 martie 2002
de stabilire a normelor de aplicare a Directivei 91/492/CEE a Consiliului privind limitele maxime și metodele de analiză a anumitor biotoxine marine în moluștele bivalve, echinoderme, tunicieri și gasteropode marine
[notificată cu numărul C(2002) 1001]
(Text cu relevanță pentru SEE)
(2002/225/CE)
COMISIA COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Directiva 91/492/CEE a Consiliului din 15 iulie 1991 de stabilire a normelor sanitar-veterinare pentru producția și introducerea pe piață a moluștelor bivalve vii (1), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 97/79/CE (2), în special alineatele (3) și (5) din capitolul V al anexei,
întrucât:
(1)
Punctul 7 din capitolul V din anexa la Directiva 91/492/CEE prevede că metodele de analiză biologică obișnuite nu trebuie să dea o reacție pozitivă în ceea ce privește prezența Diarrhetic Shellfish Poisoning (DSP) în părțile comestibile ale moluștelor (corp întreg sau orice parte consumabilă separat).
(2)
S-a demonstrat științific că anumite biotoxine marine, cum sunt cele din complexul Diarrhetic Shellfish Poisoning (DSP) [acid ocadaic (AO) și dinofizistoxine (DTX)], precum și iesotoxinele (YTX), pectenotoxinele (PTX) și azaspiracizii (AZA), reprezintă un pericol grav pentru sănătatea umană în cazul în care depășesc anumite limite în moluștele bivalve, echinoderme, tunicieri sau gasteropode marine.
(3)
În conformitate cu unele studii științifice recente, în prezent este posibil să se definească limitele maxime și metodele de analiză pentru biotoxinele menționate anterior.
(4)
Limitele maxime și metodele de analiză trebuie să fie armonizate și aplicate de către statele membre în scopul protejării sănătății umane.
(5)
Pe lângă metodele de analiză biologice, trebuie să fie acceptate alte metode de detecție, cum sunt metodele chimice și testele in vitro, în cazul în care se demonstrează că metodele alese nu sunt mai puțin eficiente decât metodele biologice și că aplicarea lor asigură un grad echivalent de protecție a sănătății publice.
(6)
Limitele maxime propuse se bazează pe date provizorii și vor trebui reevaluate atunci când vor fi disponibile noi date științifice.
(7)
Măsurile prevăzute de prezenta decizie sunt conforme cu avizul Comitetului permanent veterinar,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
Articolul 1
Prezenta decizie stabilește limitele maxime pentru biotoxinele marine din complexul Diarrhetic Shellfish Poisoning (DSP) [acid ocadaic și dinofizistoxine], iesotoxine, pectenotoxine și azaspiracizi, precum și metodele de analiză care trebuie utilizate pentru detectarea lor. Ea se aplică moluștelor bivalve, echinodermelor, tunicierilor și gasteropodelor marine destinate direct consumului uman sau unei tratări înainte de consum.
Articolul 2
Limita maximă globală pentru acidul ocadaic, dinofizistoxine și pectenotoxine în animalele menționate la articolul 1 (corp întreg sau orice parte consumabilă separat) este de 160 micrograme în echivalent acid ocadaic pe kilogram. Metodele de analiză sunt definite în anexă.
Articolul 3
Limita maximă pentru iesotoxine în animalele menționate la articolul 1 (corp întreg sau orice parte consumabilă separat) este de 1 miligram în echivalent iesotoxină pe kilogram. Metodele de analiză sunt definite în anexă.
Articolul 4
Limita maximă pentru azaspiracizi în animalele menționate la articolul 1 (corp întreg sau orice parte consumabilă separat) este de 160 micrograme în echivalent azaspiracid pe kilogram. Metodele de analiză sunt definite în anexă.
Articolul 5
În cazul în care rezultatele analizelor fac să apară discrepanțe între diferitele metode, dozarea biologică pe șoareci trebuie să fie considerată metoda de referință.
Articolul 6
Prezenta decizie se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 15 martie 2002.