DECIZIA NR. 575/2007/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ŞI A CONSILIULUI
din 23 mai 2007
de instituire a Fondului European de Returnare pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii”
PARLAMENTUL EUROPEAN ŞI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunităţii Europene şi, în special, articolul 63 alineatul (2) litera (b) şi articolul 63 alineatul (3) litera (b),
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Comitetului Economic şi Social European (1),
având în vedere avizul Comitetului Regiunilor (2),
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3),
întrucât:
(1)
În scopul stabilirii treptate a unui spaţiu de libertate, securitate şi justiţie, tratatul prevede atât adoptarea de măsuri cu scopul de a asigura libera circulaţie a persoanelor, corelate cu măsuri complementare privind controlul frontierelor externe, azilul şi imigraţia, precum şi adoptarea de măsuri privind azilul, imigraţia şi protecţia drepturilor resortisanţilor ţărilor terţe.
(2)
Consiliul European şi-a reafirmat hotărârea de a crea un spaţiu de libertate, securitate şi justiţie în cadrul reuniunii sale de la Tampere din 15-16 octombrie 1999. În acest scop, o politică europeană comună în domeniul azilului şi migraţiei ar trebui să aibă ca obiectiv atât asigurarea unui tratament echitabil al resortisanţilor ţărilor terţe, cât şi ameliorarea gestionării fluxurilor migratorii.
(3)
O politică de returnare eficientă la nivelul Comunităţii reprezintă o completare necesară a unei politici credibile în domeniul imigraţiei ilegale şi al azilului fiind, în acelaşi timp, o componentă importantă în lupta împotriva imigraţiei ilegale. Statele membre alocă fonduri bugetare importante în vederea punerii în aplicare a unor programe de returnare şi a unor operaţiuni de returnare forţată. Acţiunile comune ale Uniunii Europene în acest domeniu, însoţite de mijloace financiare adecvate din partea Comunităţii ar putea să sprijine statele membre, să evidenţieze necesitatea returnării rezidenţilor ilegali şi să contribuie la creşterea solidarităţii între statele membre.
(4)
Consiliul a adoptat, la 28 februarie 2002, Planul global pentru combaterea imigraţiei ilegale şi a traficului de fiinţe umane în Uniunea Europeană (4) în care a subliniat faptul că politicile de readmisie şi returnare reprezintă o componentă integrantă şi esenţială în lupta împotriva imigraţiei ilegale şi a identificat două elemente care ar trebui să stea la baza unei politici comunitare privind returnarea, şi anume principiile comune şi măsurile comune, în cadrul eforturilor de îmbunătăţire a cooperării administrative dintre statele membre.
(5)
Programul de acţiune privind returnarea al Consiliului din 28 noiembrie 2002, având la bază Comunicarea Comisiei din 14 octombrie 2002 referitoare la o politică a Comunităţii de returnare a rezidenţilor ilegali priveşte întreaga serie de acţiuni privind gestionarea returnării în statele membre, acoperind atât returnarea forţată şi voluntară a resortisanţilor ţărilor terţe, precum şi etapele principale ale returnării, inclusiv pregătirea şi acţiunile consecutive.
(6)
Consiliul European, în cadrul reuniunii sale de la Salonic din 19-20 iunie 2003, a chemat Comisia să analizeze toate aspectele referitoare la un instrument comunitar separat privind returnarea, cu scopul de a susţine în special priorităţile stabilite în Programul de acţiune privind returnarea.
(7)
Reamintind, de asemenea, că în concluziile sale privind priorităţile pentru elaborarea cu succes a unei politici comune privind readmisia, din 2 noiembrie 2004, Consiliul a subliniat faptul că acordurile de readmisie au o contribuţie importantă în gestionarea comună eficientă a migraţiei şi joacă un rol semnificativ în lupta împotriva imigraţiei ilegale. Acestea reprezintă un element important în cadrul dialogului şi cooperării între Uniunea Europeană şi ţările de origine, ţările de reşedinţă anterioară şi ţările de tranzit ale imigranţilor ilegali.
(8)
În urma concluziilor din 8 iunie 2004, prin care Consiliul a solicitat autorităţii bugetare să iniţieze acţiuni pregătitoare şi a invitat Comisia să aibă în vedere opinia sa privind elaborarea unor planuri integrate de returnare, în strânsă cooperare cu statele membre, au fost iniţiate acţiuni pregătitoare pentru perioada 2005 şi 2006.
(9)
Consiliul European, în cadrul reuniunii sale de la Bruxelles din 4-5 noiembrie 2004, a recurs la „Programul de la Haga” în vederea lansării etapei pregătitoare a Fondului European de Returnare (denumit în continuare „fondul”) şi a înfiinţării fondului în anul 2007, luând în considerare evaluarea etapei pregătitoare.
(10)
În noiembrie 2004, Consiliul a luat notă de raportul preşedinţiei asupra unei analize a celor mai bune practici cunoscute în ceea ce priveşte returnarea către anumite ţări. Raportul a evidenţiat ample posibilităţi, precum şi nevoia unei cooperării mai practice între statele membre în ceea ce priveşte desfăşurarea acţiunilor de returnare. Raportul a semnalat existenţa unor posibilităţi pentru o abordare mai integrată a politicii de returnare şi a politicilor generale, atât la nivel naţional, cât şi la nivelul Comunităţii. De asemenea, raportul a identificat cele mai bune practici la nivelul statelor membre în ceea ce priveşte returnarea voluntară sau forţată a cetăţenilor ţărilor terţe în ţările lor de origine sau de tranzit, precum promovarea programelor de returnare voluntară asistată pentru asigurarea unei returnări durabile, a consilierii privind returnarea şi a organizării de operaţiuni comune de returnare, inclusiv a unor zboruri cu curse charter.
(11)
Este necesară înzestrarea Comunităţii un instrument menit să sprijine şi să încurajeze eforturile depuse de statele membre pentru o mai bună gestionare a acţiunilor de returnare sub toate aspectele sale, pe baza principiului unei gestionări integrate a returnării şi în vederea sprijinirii unei implementări echitabile şi eficientă a standardelor comune privind returnarea, după cum s-a stabilit în cadrul legislaţiei comunitare privind returnarea.
(12)
Nu ar trebui prevăzute fonduri pentru 2007 în cadrul prezentei decizii, pentru a putea lua în considerare rezultatele acţiunilor pregătitoare privind returnarea din 2005 şi 2006, pe baza unui raport întocmit de către Comisie asupra evaluării acţiunilor pregătitoare.
(13)
Standardele comune avute în vedere sunt în special Directiva 2001/40/CE a Consiliului din 28 mai 2001 privind recunoaşterea reciprocă a deciziilor de expulzare a resortisanţilor ţărilor terţe (5) şi corolarul acesteia, Decizia 2004/191/CE a Consiliului din 23 februarie 2004 de stabilire a criteriilor şi sistemelor practice de compensare a dezechilibrelor financiare care rezultă din aplicarea Directivei 2001/40/CE privind recunoaşterea reciprocă a deciziilor de expulzare a resortisanţilor ţărilor terţe (6) şi Decizia 2004/573/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind organizarea de zboruri comune pentru expulzarea de pe teritoriul a două sau mai multe state membre a resortisanţilor ţărilor terţe care fac obiectul măsurilor individuale de îndepărtare (7).
(14)
Acest lucru se referă de asemenea şi la instrumente comunitare viitoare, cum ar fi un instrument privind standarde comune referitoare la procedurile aplicate în statele membre pentru returnarea resortisanţilor ţărilor terţe a căror şedere este ilegală, instrument care ar trebui să ducă la crearea unei situaţii uniforme în cadrul Uniunii Europene privind procedurile în materie de returnare, definind astfel condiţiile în care statele membre pot lua măsuri de returnare, precum şi marja de libertate de care dispun în acest sens.
(15)
Statele membre trebuie să se asigure că acţiunile desfăşurate în cadrul fondului respectă obligaţiile care decurg din drepturile fundamentale, prevăzute în special de Convenţia europeană pentru apărarea drepturilor omului şi a libertăţilor fundamentale (Convenţia europeană a drepturilor omului), de Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene, de Convenţia de la Geneva privind statutul refugiaţilor din 28 iulie 1951, astfel cum a fost completată prin Protocolul de la New York din 31 ianuarie 1967, precum şi din alte instrumente internaţionale relevante, acolo unde este cazul, cum ar fi Convenţia Organizaţiei Naţiunilor Unite din 1989 privind drepturile copilului.
(16)
Având în vedere faptul că expulzarea colectivă este interzisă în temeiul Protocolului 4 la Convenţia europeană a drepturilor omului, ar trebui returnate prin operaţiuni comune de returnare care pot beneficia de finanţare în conformitate cu prezenta decizie numai acele persoane care fac obiectul măsurilor individuale de îndepărtare.
(17)
Având în vedere domeniul de aplicare şi scopul fondului, acesta nu poate în nici un caz să susţină acţiuni privind zone şi centre de reţinere a persoanelor situate în ţări terţe.
(18)
După cum se menţionează în Programul de acţiune privind returnarea, aprobat de către Consiliu la 28 noiembrie 2002, şi după s-a reafirmat în mod constant în cadrul instrumentelor Uniunii Europene în domeniu, cum ar fi, îndeosebi, concluziile Consiliului privind returnarea voluntară din 2 noiembrie 2005, returnarea voluntară reprezintă un element important al unei abordări echilibrate, eficiente şi durabile a returnării.
(19)
Acţiunile eligibile din domeniul de aplicare al gestionării integrate a returnării trebuie să ţină seama de situaţia specifică a persoanelor vulnerabile.
(20)
Pentru a spori eficienţa gestionării activităţilor de returnare la nivel naţional, fondul ar trebui să acopere, de asemenea, acţiuni legate de returnarea voluntară a persoanelor care nu sunt suspuse unei obligaţii de a părăsi teritoriul, cum ar fi solicitanţii de azil care nu au primit încă o decizie negativă sau persoanele care beneficiază fie de o formă de protecţie internaţională, în sensul Directivei 2004/83/CE a Consiliului din 29 aprilie 2004 privind standardele minime referitoare la condiţiile pe care trebuie să le îndeplinească resortisanţii ţărilor terţe sau apatrizii pentru a putea beneficia de statutul de refugiat sau persoanele care, din alte motive, au nevoie de protecţie internaţională, şi referitoare la conţinutul protecţiei acordate (8), ori persoanele care se bucură de protecţie temporară în sensul Directivei 2001/55/CE a Consiliului din 20 iulie 2001 privind standardele minime pentru acordarea protecţiei temporare, în cazul unui aflux masiv de persoane strămutate şi măsurile de promovare a unui echilibru între eforturile statelor membre pentru primirea acestor persoane şi suportarea consecinţelor acestei primiri (9).
(21)
Un obiectiv esenţial al prezentei decizii ar trebui să îl reprezinte promovarea gestionării integrate a returnării la nivel naţional. Statele membre sunt încurajate să pună în aplicare operaţiuni de returnare ţinând seama de planurile de acţiune integrate pentru returnare, care analizează situaţia din statele membre în ceea ce priveşte populaţia-ţintă, stabilesc obiective pentru operaţiunile avute în vedere şi, în cooperare cu factorii interesaţi relevanţi, precum Înaltul Comisariat al Naţiunilor Unite pentru Refugiaţi (ICNUR) şi Organizaţia Internaţională pentru Migraţie (OIM), oferă scheme de returnare care urmăresc să asigure returnări eficiente şi durabile prin intermediul a diferite măsuri. Acolo unde este cazul, planurile integrate de returnare ar trebui evaluate şi adaptate la intervale regulate.
(22)
Pentru a susţine returnarea voluntară a persoanelor, în special a celor care nu sunt supuse unei obligaţii de a părăsi teritoriul, ar trebui prevăzute anumite măsuri de stimulare, cum ar fi tratamentul preferenţial sub forma unei asistenţe sporite la returnare. Acest tip de returnare voluntară este atât în interesul unei returnări în condiţii de demnitate a persoanelor returnate, cât şi în interesul autorităţilor, sub aspectul rentabilităţii. Statele membre ar trebui încurajate să acorde preferinţă returnării voluntare.
(23)
Cu toate acestea, din punct de vedere al politicilor, returnarea voluntară şi returnarea forţată sunt strâns legate între ele şi se sprijină reciproc, iar statele membre ar trebui încurajate să consolideze complementaritatea acestor două forme, în cadrul gestionării acţiunilor de returnare. În mod evident, este necesară desfăşurarea unor returnări forţate cu scopul de a menţine integritatea politicilor Uniunii Europene în domeniul imigraţiei şi al azilului, precum şi a sistemelor de imigraţie şi azil ale statelor membre. Astfel, posibilitatea de a recurge la returnări forţate este o condiţie necesară pentru a garanta necompromiterea acestei politici şi pentru a impune respectarea supremaţiei legii, care reprezintă, la rândul său, un element esenţial în vederea creării unui spaţiu de libertate, securitate şi justiţie. Prin urmare, prezenta decizie ar trebui să sprijine acţiunile statelor membre menite să faciliteze returnările forţate.
(24)
Mai mult decât atât, dificultăţile majore cu care se confruntă statele membre în ceea ce priveşte returnarea apar deseori în legătură cu returnările forţate. O dificultate importantă o reprezintă lipsa de certitudine în ceea ce priveşte identitatea persoanei respective şi/sau absenţa documentelor de călătorie necesare. În vederea depăşirii acestor probleme, statele membre ar trebui încurajate să îşi îmbunătăţească relaţiile de cooperare cu serviciile consulare ale ţărilor terţe şi să sporească schimburile de informaţii şi cooperarea operaţională între ele în ceea ce priveşte cooperarea cu astfel de servicii.
(25)
Este de asemenea imperios necesar ca prezenta decizie să susţină, în acele state membre care consideră acest lucru adecvat, anumite măsuri specifice de care să beneficieze persoanele repatriate în ţara de origine, ceea ce are ca scop, în primul rând asigurarea unei reveniri eficiente şi în bune condiţii în oraşul sau în regiunea lor de origine şi, în al doilea rând, sporirea şanselor unei reintegrări durabile în cadrul comunităţii lor. Astfel de măsuri nu ar trebui să constea în furnizarea de asistenţă ţării terţe ca atare şi ar trebui să fie eligibile pentru finanţare doar atunci când şi în măsura în care este necesară o continuare a acelor activităţi care au fost iniţiate şi care s-au derulat în cea mai mare parte pe teritoriul statelor membre, în cadrul unui plan integrat de returnare.
(26)
Mai mult, aceste măsuri ar trebui să vină în sprijinul acţiunilor susţinute de instrumentele comunitare axate pe asistenţa externă, în special de programul tematic privind azilul şi migraţia.
(27)
Prezenta decizie este concepută să facă parte dintr-un cadru coerent, care cuprinde de asemenea Decizia nr. 573/2007/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului European pentru Refugiaţi pentru perioada 2008-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii” (10), Decizia nr. 574/2007/CE a Parlamentului European şi a Consiliului din 23 mai 2007 de instituire a Fondului pentru Frontierele Externe pentru perioada 2007-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii” (11) şi Decizia 2007/…/CE a Consiliului din … de instituire a Fondului European de Integrare a resortisanţilor ţărilor terţe pentru perioada 2007-2013, ca parte a Programului general „Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii” (12), al cărui scop îl reprezintă abordarea problemei distribuirii echitabile a responsabilităţilor între statele membre în ceea ce priveşte obligaţiile financiare generate de introducerea unui sistem de gestionare integrată a frontierelor externe ale Uniunii şi de punerea în aplicare a politicilor comune în domeniul azilului şi al imigraţiei, dezvoltate în conformitate cu titlul IV al părţii a treia din tratat.
(28)
Una dintre sarcinile Agenţiei Europene pentru Gestionarea Cooperării Operative la Frontierele Externe ale statelor membre ale Uniunii Europene, înfiinţate în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 2007/2004 (13) (denumită în continuare „agenţia”) este aceea de a oferi asistenţa necesară organizării operaţiunilor comune de returnare întreprinse de statele membre şi de a identifica cele mai bune practici pentru obţinerea documentelor de călătorie şi îndepărtarea resortisanţilor ţărilor terţe care se află în situaţie de şedere ilegală pe teritoriile statelor membre. În consecinţă, agenţia ar trebui să se asigure că sunt îndeplinite condiţiile pentru realizarea unor eforturi de returnare eficiente şi coordonate între statele membre, lăsând în acelaşi timp punerea în aplicare şi organizarea operaţiunilor comune de returnare în grija serviciilor naţionale competente. Prin urmare, agenţia ar trebui să poată utiliza resursele puse la dispoziţie prin acţiunile comunitare din cadrul prezentei decizii.
(29)
Sprijinul oferit de fond ar fi mai eficient şi mai bine focalizat în cazul în care cofinanţarea acţiunilor eligibile se bazează pe o programare strategică multianuală, întocmită de fiecare stat membru în dialog cu Comisia.
(30)
Pe baza unor orientări strategice adoptate de către Comisie, fiecare stat membru ar trebui să întocmească un document de programare multianuală care să ţină seama de situaţia şi de necesităţile sale specifice şi să enunţe strategia sa de dezvoltare care ar trebui să constituie cadrul de pregătire a punerii în aplicare a acţiunilor care urmează să fie enumerate în programele anuale.
(31)
În contextul gestionării partajate menţionate la articolul 53 alineatul (1) litera (b) din Regulamentul (CE, Euratom) nr. 1605/2002 al Consiliului din 25 iunie 2002 privind regulamentul financiar aplicabil bugetului general al Comunităţilor Europene (14) (denumit în continuare „regulamentul financiar”), condiţiile care permit Comisiei să îşi exercite responsabilităţile privind execuţia bugetului general al Uniunii Europene trebuie să fie specificate, iar obligaţiile de cooperare ale statelor membre ar trebui să fie clarificate. Aplicarea acestor condiţii ar permite Comisiei să se convingă că statele membre folosesc fondul în mod legal şi corect şi în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare în înţelesul articolelor 27 şi 48 alineatul (2) din regulamentul financiar.
(32)
Comisia ar trebui să stabilească defalcarea orientativă a creditelor de angajament disponibile, folosind o metodă obiectivă şi transparentă.
(33)
Statele membre ar trebui să adopte măsuri adecvate pentru a garanta funcţionarea corectă a sistemului de gestionare şi control, precum şi calitatea punerii în aplicare. În acest scop, este necesar să se stabilească principiile generale şi funcţiile necesare pe care ar trebui să le îndeplinească toate programele.
(34)
În conformitate cu principiile subsidiarităţii şi proporţionalităţii, statele membre ar trebui să aibă responsabilitatea principală pentru punerea în aplicare şi controlul intervenţiilor fondului.
(35)
Pentru a garanta punerea în aplicare eficientă şi corectă a programelor multianuale şi anuale ale statelor membre, ar trebui precizate obligaţiile acestora cu privire la sistemele de gestionare şi control, certificarea cheltuielilor şi prevenirea, depistarea şi corectarea neregulilor şi a încălcărilor dreptului comunitar. În ceea ce priveşte gestionarea şi controlul, este necesar să se stabilească în special modalităţile prin care statele membre se asigură că sistemele relevante există şi funcţionează satisfăcător.
(36)
Fără a aduce atingere competenţelor Comisiei în ceea ce priveşte controlul financiar, ar trebui încurajată cooperarea între statele membre şi Comisie în acest domeniu.
(37)
Eficienţa şi impactul acţiunilor sprijinite de fond depind, de asemenea, de evaluarea acţiunilor respective şi de difuzarea rezultatelor lor. Ar trebui precizate în mod formal responsabilităţile statelor membre şi ale Comisiei în această privinţă, precum şi modalităţile de garantare a fiabilităţii evaluării şi a calităţii informaţiilor conexe.
(38)
Acţiunile ar trebui evaluate ţinând seama de reanalizare lor la jumătatea perioadei şi de evaluarea impactului, iar procesul de evaluare ar trebui inclus în modalităţile de monitorizare a proiectului.
(39)
Având în vedere importanţa vizibilităţii finanţării comunitare, Comisia ar trebui să ofere îndrumări pentru a facilita procesul prin intermediul căruia orice autoritate, organizaţie neguvernamentală, organizaţie internaţională sau altă entitate care primeşte o subvenţie din partea prezentului fond confirmă în mod corespunzător sprijinul primit, ţinând seama de practica aplicată în cazul altor instrumente care sunt gestionate în comun, cum ar fi fondurile structurale.
(40)
Prezenta decizie stabileşte un pachet financiar pe întreaga durată a programului, care constituie referinţa principală pentru autoritatea bugetară, în cursul procedurii bugetare anuale, în sensul punctului 37 din Acordul interinstituţional din 17 mai 2006 între Parlamentul European, Consiliu şi Comisie privind disciplina bugetară şi buna gestiune financiară (15).
(41)
Întrucât obiectivul prezentei decizii, respectiv promovarea returnării resortisanţilor ţărilor terţe aflaţi în situaţie de şedere ilegală în cadrul standardelor comune şi al principiului gestionării integrate a returnării, nu poate fi realizat în mod satisfăcător de către statele membre şi, având în vedere amploarea şi efectele acţiunii, poate fi mai bine realizat la nivelul Comunităţii, aceasta poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarităţii, astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporţionalităţii, astfel cum este enunţat în respectivul articol, prezenta decizie nu depăşeşte ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv.
(42)
Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competenţelor de executare conferite Comisiei (16).
(43)
Întrucât măsura referitoare la adoptarea orientărilor strategice, prevăzută de prezenta decizie, are un domeniu general de aplicare şi este destinată să modifice elemente neesenţiale ale prezentei decizii, între altele prin eliminarea unora dintre aceste elemente sau prin completarea prezentei decizii prin adăugarea de elemente noi neesenţiale, aceasta ar trebui adoptată în conformitate cu procedura de reglementare cu control prevăzută la articolul 5a din Decizia 1999/468/CE. Din motive de eficienţă, termenele care se aplică în mod normal în cadrul procedurii de reglementare cu control ar trebui să fie reduse pentru adoptarea orientărilor strategice.
(44)
În conformitate cu articolele 1 şi 2 din Protocolul privind poziţia Danemarcei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Danemarca nu participă la adoptarea prezentei decizii care, prin urmare, nu este obligatorie pentru aceasta şi nu i se aplică.
(45)
În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Irlanda şi-a notificat, printr-o scrisoare din 6 septembrie 2005, dorinţa de a participa la adoptarea şi aplicarea prezentei decizii.
(46)
În conformitate cu articolul 3 din Protocolul privind poziţia Regatului Unit şi a Irlandei, anexat la Tratatul privind Uniunea Europeană şi la Tratatul de instituire a Comunităţii Europene, Regatul Unit şi-a notificat, printr-o scrisoare din 27 octombrie 2005, dorinţa de a participa la adoptarea şi aplicarea prezentei decizii.
(47)
În conformitate cu articolul 67 alineatul (2) a doua liniuţă din tratat, Decizia 2004/927/CE a Consiliului din 22 decembrie 2004 stabilind ca anumite domenii reglementate de partea a treia titlul IV din Tratatul de instituire a Comunităţii Europene să fie reglementate de procedura prevăzută la articolul 251 din tratatul menţionat (17) a extins aplicabilitatea procedurii menţionate la articolul 251 din tratat la domeniile reglementate de articolul 62 alineatele (1), (2) litera (a) şi (3) şi articolul 63 alineatul (2) litera (b) şi alineatul (3) litera (b) din tratat,
ADOPTĂ PREZENTA DECIZIE:
CAPITOLUL I
OBIECTUL, OBIECTIVELE ŞI ACŢIUNILE
Articolul 1
Obiectul şi domeniul de aplicare
Prezenta decizie instituie, pentru perioada 1 ianuarie 2008-31 decembrie 2013, Fondul European de Returnare (denumit în continuare „fondul”), ca parte a unui cadru coerent, care cuprinde de asemenea Decizia nr. 573/2007/CE, Decizia nr. 574/2007/CE şi Decizia 2007/…/CE, cu scopul de a contribui la consolidarea spaţiului de libertate, securitate şi justiţie şi la aplicarea principiului solidarităţii între statele membre.
Prezenta decizie defineşte obiectivele la care contribuie fondul, modul de utilizare a fondului, resursele financiare disponibile şi criteriile de repartizare pentru alocarea resurselor financiare disponibile.
Aceasta prevede normele de gestionare a fondului, inclusiv normele financiare, precum şi mecanisme de monitorizare şi control bazate pe partajarea responsabilităţilor între Comisie şi statele membre.
Articolul 2
Obiectivul general al fondului
(1) Obiectivul general al fondului este sprijinirea şi încurajarea eforturilor depuse de statele membre de a gestiona mai bine returnarea, sub toate aspectele sale, pe baza conceptului de gestionare integrată şi prin prevederea unor acţiuni comune care să fie puse în aplicare de către statele membre sau a unor acţiuni la nivel naţional, acţiuni care contribuie la îndeplinirea obiectivelor comunitare legate de principiul solidarităţii, ţinând seama de legislaţia comunitară în domeniu şi cu respectarea deplină a drepturilor fundamentale.
(2) Fondul contribuie la finanţarea asistenţei tehnice la iniţiativa statelor membre sau a Comisiei.
Articolul 3
Obiectivele specifice
(1) Fondul contribuie la realizarea următoarelor obiective specifice:
(a)
introducerea şi îmbunătăţirea organizării şi punerii în aplicare a gestionării integrate a returnării de către statele membre;
(b)
aprofundarea cooperării între statele membre în cadrul gestionării integrate a returnării şi al punerii sale în aplicare;
(c)
promovarea unei aplicări eficiente şi uniforme a standardelor comune privind returnarea, în conformitate cu evoluţia politicilor în acest domeniu.
(2) Gestionarea integrată cuprinde, în special, elaborarea şi punerea în aplicare de către autorităţile competente dintr-un stat membru a unor planuri integrate de returnare care:
(a)
au la bază o evaluare cuprinzătoare a situaţiei din statele membre cu privire la populaţia-ţintă sau la o anumită chestiune specifică privind returnarea, precum şi la dificultăţile legate de operaţiunile avute în vedere (precum cele referitoare la obţinerea documentelor de călătorie şi la alte dificultăţi în calea returnării), ţinând seama, acolo unde este cazul, de numărul de cazuri care trebuie rezolvate. Evaluarea aprofundată se realizează în cooperare cu toate autorităţile şi partenerii implicaţi;
(b)
au ca scop punerea în aplicare a unei serii vaste de măsuri menite să susţină programele de returnare voluntară a resortisanţilor ţărilor terţe, în special a persoanelor care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea pe teritoriul statului respectiv şi, atunci când este necesar, desfăşurarea unor operaţiuni de returnare forţată a unor asemenea persoane, cu respectarea deplină a principiilor umanitare şi a demnităţii acestor persoane;
(c)
cuprind un plan şi/sau un calendar de activităţi şi, acolo unde este cazul, prevăd un mecanism de evaluare periodică ce permite adaptarea activităţilor planificate şi evaluarea impactului punerii în aplicare a planului respectiv;
(d)
cuprind, în cazul în care statele membre consideră acest lucru oportun, măsuri menite să faciliteze cooperarea între autorităţile administrative, organele de ordine şi organele judiciare competente, la diferite niveluri ale administraţiei, după caz.
(3) Planurile integrate de returnare vizează în principal asigurarea unor returnări eficiente şi durabile, prin desfăşurarea unor acţiuni precum informarea eficientă anterior plecării, organizarea călătoriei de returnare şi a tranzitului în ţara de returnare, atât în cazul returnării voluntare, cât şi în cazul returnării forţate. În măsura în care acest lucru este posibil, în vederea promovării returnării voluntare, pot fi prevăzute anumite stimulente pentru persoanele returnate în mod voluntar, cum ar fi oferirea de asistenţă la returnare.
În cazul în care se consideră oportun, statele membre pot prevedea, de asemenea, oferirea de sprijin la sosire şi în vederea reintegrării.
Articolul 4
Acţiuni eligibile în statele membre
(1) Acţiunile referitoare la obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (a) şi, în special, cele precizate în continuare sunt eligibile pentru a fi susţinute prin intermediul fondului:
(a)
instituirea sau îmbunătăţirea unei cooperări operaţionale eficiente, stabile şi durabile între autorităţile statelor membre şi autorităţile consulare şi serviciile de imigrare ale ţărilor terţe, în vederea obţinerii documentelor de călătorie pentru returnarea resortisanţilor ţărilor terţe şi a desfăşurării cu succes şi rapiditate a acţiunilor de îndepărtare;
(b)
promovarea unor modalităţi şi a unor mijloace care să permită furnizarea cât mai devreme posibil a informaţiilor privind returnarea, în cadrul procedurilor de azil şi imigraţie, precum şi încurajarea în mod individual a resortisanţilor ţărilor terţe să recurgă la posibilitatea returnării voluntare;
(c)
facilitarea returnărilor voluntare ale resortisanţilor ţărilor terţe, în special prin intermediul programul de returnare voluntară asistată, cu scopul de a asigura eficienţa şi durabilitatea returnărilor;
(d)
dezvoltarea unor modalităţi de cooperare între autorităţile naţionale, regionale, locale, municipale şi între alte autorităţi publice, la diferite niveluri, care să permită persoanelor oficiale să dobândească rapid informaţii cu privire la experienţele şi practicile privind returnarea dintr-o altă zonă şi, în cazurile în care este posibil, să utilizeze resursele în comun;
(e)
simplificarea şi punerea în aplicare a operaţiunilor de returnare forţată a resortisanţilor ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea pe teritoriul unui stat, cu scopul de a spori credibilitatea şi integritatea politicilor de imigrare şi de a reduce perioada de custodie a persoanelor care se află în aşteptarea îndepărtării forţate.
(2) Acţiunile referitoare la obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (b) şi, în special, cele precizate în continuare sunt eligibile pentru a fi susţinute prin intermediul fondului:
(a)
cooperarea în vederea colectării de informaţii privind ţara de origine, ţara de reşedinţă anterioară sau ţara de tranzit şi a furnizării acestor informaţii potenţialelor persoane returnate;
(b)
cooperarea în vederea dezvoltării unor relaţii de lucru eficiente, stabile şi durabile între autorităţile statelor membre şi autorităţile consulare şi serviciile de imigrare ale ţărilor terţe, cu scopul de a facilita asistenţa consulară în vederea obţinerii documentelor de călătorie pentru returnarea resortisanţilor ţărilor terţe şi a desfăşurării cu succes şi rapiditate a acţiunilor de îndepărtare;
(c)
elaborarea unor planuri comune integrate de returnare şi punerea în aplicare a acestora, inclusiv a unor programe comune de returnare voluntară referitoare la anumite ţări sau regiuni specifice de origine, de reşedinţă anterioară sau de tranzit;
(d)
studii privind situaţia actuală şi posibilităţile de sporire a cooperării administrative în domeniul returnării între statele membre, precum şi rolul pe care organizaţiile internaţionale şi neguvernamentale trebuie să îl aibă în acest context;
(e)
schimburi de informaţii şi de bune practici, sprijin şi consiliere în desfăşurarea acţiunilor de returnare a persoanelor care fac parte din grupuri deosebit de vulnerabile;
(f)
organizarea de seminarii pentru practicieni privind cele mai bune practici, focalizate asupra anumitor ţări terţe şi/sau regiuni;
(g)
măsuri comune care să permită primirea persoanelor readmise în ţările de origine, de reşedinţă anterioară sau de tranzit;
(h)
elaborarea în comun a unor acţiuni care să asigure returnare durabilă a persoanelor în ţara de origine sau în ţara de reşedinţă anterioară.
(3) Acţiunile referitoare la obiectivul prevăzut la articolul 3 alineatul (1) litera (c) şi, în special, cele precizate în continuare sunt eligibile pentru a fi susţinute prin intermediul fondului:
(a)
întărirea capacităţii autorităţilor competente de a lua decizii de înaltă calitate în materie de returnare, într-un timp cât mai scurt posibil;
(b)
întărirea capacităţii autorităţilor administrative competente de a pune rapid în aplicare sau de a asigura rapid respectarea deciziilor de îndepărtare, cu respectarea deplină a demnităţii umane şi a standardelor europene de securitate aplicabile unor astfel operaţiuni;
(c)
întărirea capacităţii organelor judiciare de a evalua cu mai multă rapiditate deciziile de returnare atacate în instanţă;
(d)
organizarea de seminarii şi cursuri de pregătire comune pentru personalul autorităţilor competente de la nivel naţional, regional, local, municipal, precum şi al altor organisme administrative, organe de ordine şi organe judiciare competente, având ca temă aspectele juridice şi practice legate de operaţiunile de returnare;
(e)
întărirea capacităţii autorităţilor administrative competente de a pune în aplicare în mod eficient acordurile comune privind recunoaşterea reciprocă şi operaţiunile comune de returnare, inclusiv recomandările, standardele operaţionale şi bunele practici definite de agenţie în materie de returnare.
(4) Acţiunile prevăzute la alineatele (1), (2) şi (3) promovează în special punerea în aplicare a dispoziţiilor legislaţiei comunitare aplicabile în domeniul politicii europene comune de imigraţie şi returnare.
Articolul 5
Măsuri eligibile în statele membre
Acţiunile care beneficiază de sprijin pot include următoarele:
1.
în toate cazurile de returnare, informaţiile oferite resortisanţilor ţărilor terţe cu privire la returnare în general, consilierea persoanelor cu privire la posibilităţile de returnare voluntară, costurile de traducere, obţinerea documentelor de călătorie obligatorii, costurile examenelor medicale necesare înaintea returnării, costurile de călătorie şi hrană pentru persoanele returnate şi escorte, inclusiv personalul medical şi interpreţi, costurile de cazare pentru escorte, inclusiv pentru personalul medical şi interpreţi, costurile de transport pe teritoriul statului membru şi până în ţara de returnare şi cooperarea cu autorităţile din ţara de origine, din ţara de reşedinţă anterioară sau din ţara de tranzit;
2.
în toate cazurile de returnare, asistenţa specifică acordată persoanelor vulnerabile cum ar fi minorii, minorii neînsoţiţi, persoanele cu handicap, persoanele în vârstă, femeile gravide, părinţii singuri cu copii minori şi persoanele care au fost victimele torturii sau violului sau ale altor forme grave de violenţă psihologică, fizică sau sexuală;
3.
de asemenea, în cazul returnării forţate a resortisanţilor ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea pe teritoriul unui stat, costurile de călătorie, hrană şi cazare temporară pentru persoanele returnate şi pentru escortele din statele membre participante, în statele membre organizatoare, înainte de plecare, în cazul operaţiunilor comune de returnare;
4.
de asemenea, în cazul returnării voluntare a resortisanţilor ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea, asistenţa acordată persoanelor returnate în vederea pregătirii pentru returnare, precum şi cheltuielile indispensabile suportate înaintea returnării;
5.
de asemenea, în cazul returnării voluntare a resortisanţilor ţărilor terţe care nu sunt suspuşi unei obligaţii de a părăsi teritoriul statelor membre, precum şi în alte cazuri în care statele membre consideră oportun acest lucru, o contribuţie financiară limitată pentru cheltuieli iniţiale efectuate ulterior returnării, transportarea bunurilor personale ale persoanei returnate, cazare temporară adecvată, în primele zile după sosirea în ţara de returnare, într-un centru de primire sau într-un hotel, dacă este necesar, cursuri de pregătire şi asistenţă în vederea angajării şi sprijin limitat pentru iniţierea unor activităţi economice, după caz;
6.
pregătirea şi instruirea personalului organelor administrative, al organelor de ordine publică şi al organelor judiciare competente, detaşări ale acestor categorii de personal din alte state membre, pentru a asigura aplicarea eficientă şi uniformă a standardelor comune în materie de returnare, precum şi respectarea obligaţiilor prevăzute în cadrul instrumentelor internaţionale cu efect asupra tratamentului persoanelor returnate şi pentru a întări cooperarea, precum şi misiuni în vederea evaluării rezultatelor politicilor de returnare în ţările terţe;
7.
în cazul cooperării operaţionale cu autorităţile consulare şi serviciile de imigrare ale ţărilor terţe, în vederea obţinerii documentelor de călătorie şi a desfăşurării cu rapiditate a procedurilor de îndepărtare, costurile de transport şi cazare în statele membre pentru personalul autorităţilor şi serviciilor responsabile cu identificarea resortisanţilor ţărilor terţe şi cu verificarea documentelor de călătorie ale acestora;
8.
în cazul acţiunilor de reintegrare destinate resortisanţilor ţărilor terţe care nu sunt suspuşi unei obligaţii de a părăsi teritoriul statelor membre, stimulente financiare şi alte măsuri pe termen scurt necesare iniţierii procesului de reintegrare în vederea dezvoltării personale a persoanei returnate, cum ar fi cursuri de pregătire, asistenţă în vederea plasării şi a angajării, sprijin pentru iniţierea unor activităţi economice şi acordarea de asistenţă şi consiliere ulterior returnării;
9.
în cazul acţiunilor de reintegrare destinate resortisanţilor ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea pe teritoriul unui stat membru, în cazul în care statul membru respectiv consideră oportun acest lucru, stimulente financiare şi alte măsuri pe termen scurt necesare iniţierii procesului de reintegrare în vederea dezvoltării personale a persoanei returnate, cum ar fi cursuri de pregătire, asistenţă în vederea plasării şi a angajării, sprijin pentru iniţierea unor activităţi economice şi acordarea de asistenţă şi consiliere ulterior returnării, precum şi măsuri care să le permită statelor membre să întreprindă acţiuni corespunzătoare în vederea întâmpinării persoanelor returnate în ţările terţe, la sosirea acestora.
Articolul 6
Acţiuni comunitare
(1) La iniţiativa Comisiei, până la 7 % din resursele disponibile ale fondului pot fi utilizate pentru finanţarea unor acţiuni transnaţionale sau acţiuni în interesul întregii Comunităţi (denumite în continuare „acţiuni comunitare”) privind politica în domeniul returnării şi măsurile aplicabile grupurilor-ţintă menţionate la articolul 7.
(2) Pentru a putea beneficia de finanţare, acţiunile comunitare trebuie, în special:
(a)
să aprofundeze cooperarea privind punerea în aplicare a legislaţiei comunitare şi a bunelor practici;
(b)
să susţină înfiinţarea de reţele transnaţionale de cooperare şi de proiecte pilot bazate pe parteneriate transnaţionale între organisme din două sau mai multe state membre, menite să stimuleze inovaţia, să faciliteze schimburile de experienţă şi de bune practici şi să îmbunătăţească calitatea politicilor în domeniul returnării;
(c)
să susţină campanii transnaţionale de sensibilizare;
(d)
să susţină studiile, difuzarea şi schimbul de informaţii privind cele mai bune practici şi toate celelalte aspecte ale politicilor în domeniul returnării, inclusiv utilizarea tehnologiei de ultimă generaţie, în special cu scopul de a încuraja realizarea unor cercetări comparative mai aprofundate în ceea ce priveşte impactul programelor de returnare atât din trecut, cât şi din prezent;
(e)
să susţină proiectele-pilot şi studiile privind posibilitatea instituirii unor noi forme de cooperare şi legislaţie comunitară în acest domeniu;
(f)
să susţină dezvoltarea şi aplicarea de către statele membre a unor instrumente statistice, metode şi indicatori comuni pentru cuantificarea progreselor înregistrate în cadrul politicilor în domeniul returnării, în special în vederea difuzării statisticilor care conţin date separate privind returnările voluntare şi returnările forţate;
(g)
să susţină elaborarea şi adaptarea regulată, în cooperare cu agenţia, a unui manual comun privind cele mai bune practici în domeniul returnării, inclusiv în ceea ce priveşte escortele;
(h)
să ofere servicii de asistenţă statelor membre, în cazul unor situaţii de urgenţă corect justificate, care necesită acţiuni urgente.
(3) Programul anual de lucru care stabileşte priorităţile pentru acţiunile comunitare se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 7
Grupuri-ţintă
(1) În sensul prezentei decizii, grupurile-ţintă cuprind următoarele categorii:
(a)
toţi resortisanţii ţărilor terţe care nu au primit încă o decizie negativă definitivă în urma solicitării lor de a primi protecţie internaţională într-un stat membru şi care pot opta pentru returnare voluntară, cu condiţia de a nu fi dobândit o nouă cetăţenie şi de a nu fi părăsit teritoriul respectivului stat membru;
(b)
toţi resortisanţii ţărilor terţe care beneficiază de protecţie internaţională în sensul Directivei 2004/83/CE sau de protecţie temporară în sensul Directivei 2001/55/CE, într-un stat membru, şi care optează pentru returnare voluntară, cu condiţia de a nu fi dobândit o nouă cetăţenie şi de a nu fi părăsit teritoriul respectivului stat membru;
(c)
toţi resortisanţii ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi/sau şederea pe teritoriul unui stat membru şi care apelează la returnarea voluntară, în conformitate cu obligaţia de a părăsi teritoriul respectivului stat membru;
(d)
toţi ceilalţi resortisanţi ai ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi/sau şederea pe teritoriul unui stat membru.
(2) Prin resortisant al unei ţări terţe se înţelege orice persoană care nu este cetăţean al Uniunii în sensul articolului 17 alineatul (1) din tratat.
CAPITOLUL II
PRINCIPIILE ASISTENŢEI
Articolul 8
Complementaritatea, coerenţa şi conformarea
(1) Fondul acordă asistenţă complementară acţiunilor naţionale, regionale şi locale care integrează priorităţile Comunităţii.
(2) Comisia şi statele membre se asigură că asistenţa acordată de fond şi de statele membre este consecventă cu activităţile, politicile şi priorităţile Comunităţii. Această consecvenţă se indică în special în programul multianual menţionat la articolul 19.
(3) Operaţiunile finanţate de fond se conformează dispoziţiilor tratatului şi ale actelor adoptate în temeiul acestora.
Articolul 9
Programarea
(1) Realizarea obiectivelor fondului este urmărită în cadrul perioadei de programare multianuală 2008-2013, sub rezerva unei reanalizări la jumătatea perioadei, în conformitate cu articolul 22. Sistemul de programare multianuală cuprinde priorităţile stabilite, precum şi un proces de gestionare, luare de decizii, auditare şi certificare.
(2) Programele multianuale aprobate de Comisie sunt puse în aplicare prin intermediul programelor anuale.
Articolul 10
Subsidiaritatea şi proporţionalitatea intervenţiei
(1) Punerea în aplicare a programelor multianuale şi anuale menţionate la articolele 19 şi 21 este responsabilitatea statelor membre la nivelul teritorial adecvat, în conformitate cu sistemul instituţional specific fiecărui stat membru. Această responsabilitate se exercită în conformitate cu prezenta decizie.
(2) În raport cu dispoziţiile privind auditul, mijloacele folosite de Comisie şi de statele membre diferă în funcţie de amploarea contribuţiei comunitare. Acelaşi principiu se aplică şi dispoziţiilor privind evaluarea, precum şi rapoartelor referitoare la programele multianuale şi anuale.
Articolul 11
Metodele de punere în aplicare
(1) Bugetul comunitar alocat fondului este executat în conformitate cu articolul 53 alineatul (1) litera (b) din regulamentul financiar, cu excepţia acţiunilor comunitare menţionate la articolul 6 şi a asistenţei tehnice menţionate la articolul 16 din prezenta decizie.
(2) Comisia îşi exercită responsabilitatea execuţiei bugetului general al Uniunii Europene prin:
(a)
verificarea existenţei şi funcţionării adecvate a sistemelor de gestionare şi control din statele membre, în conformitate cu procedurile descrise la articolul 32;
(b)
reţinerea sau suspendarea integrală sau parţială a plăţilor, în conformitate cu procedurile descrise la articolele 41 şi 42, dacă sistemele naţionale de gestionare şi control nu funcţionează corespunzător, precum şi aplicarea oricărei alte măsuri financiare de corecţie necesare, în conformitate cu procedurile descrise la articolele 45 şi 46.
Articolul 12
Parteneriatul
(1) Fiecare stat membru organizează, în conformitate cu normele şi practicile naţionale în vigoare, un parteneriat cu autorităţile şi organismele implicate în aplicarea programului multianual sau care, potrivit statului membru în cauză, sunt în măsură să contribuie eficient la dezvoltarea acestuia.
Astfel de autorităţi şi organisme pot cuprinde autorităţile regionale, locale, municipale şi alte autorităţi publice competente, organizaţii internaţionale şi, în special, ICNUR, precum şi organisme care reprezintă societatea civilă, cum ar fi organizaţiile neguvernamentale sau parteneri sociali.
(2) Un asemenea parteneriat se desfăşoară în deplină conformitate cu competenţa instituţională, legală şi financiară a fiecărei categorii de parteneri.
CAPITOLUL III
CADRUL FINANCIAR
Articolul 13
Resurse globale
(1) Pachetul financiar pentru punerea în aplicare a prezentei decizii, de la 1 ianuarie 2008 până la 31 decembrie 2013, este de 676 milioane EUR.
(2) Creditele anuale sunt autorizate de către autoritatea bugetară în limitele cadrului financiar.
(3) Comisia face defalcări anuale indicative pe fiecare stat membru, în conformitate cu criteriile stabilite la articolul 14.
Articolul 14
Repartizarea anuală a resurselor pentru acţiuni eligibile în statele membre
(1) Fiecare stat membru primeşte o sumă fixă de 300 000 EUR din alocările anuale ale fondului.
Această sumă se ridică la 500 000 EUR pe an pentru perioada 2008-2013 pentru acele state membre care au aderat la Uniunea Europeană la 1 mai 2004.
Această sumă se ridică la 500 000 EUR pe an pentru acele state membre care aderă la Uniunea Europeană în cursul perioadei 2007-2013 pentru intervalul rămas din perioada 2008-2013, începând cu anul următor aderării.
(2) Restul resurselor anuale disponibile se repartizează între statele membre după cum urmează:
(a)
50 % în funcţie de numărul total de resortisanţi ai ţărilor terţe care nu îndeplinesc sau care au încetat a îndeplini condiţiile privind intrarea şi şederea pe teritoriul unui stat membru şi care fac obiectul unei decizii de returnare în temeiul legislaţiei naţionale şi/sau comunitare, cum ar fi o hotărâre sau un act administrativ sau judiciar care stabileşte sau declară ilegalitatea şederii şi care impune obligaţia de returnare, în ultimii trei ani;
(b)
50 % în funcţie de numărul resortisanţilor ţărilor terţe care au părăsit efectiv teritoriul statului membru, în urma unei dispoziţii administrative sau judecătoreşti de părăsire a teritoriului, în mod voluntar sau prin constrângere, în ultimii trei ani.
(3) Resortisanţii ţărilor terţe menţionaţi la alineatul (2) nu includ:
(a)
resortisanţi ai ţărilor terţe cărora, fiind prezenţi într-o zonă de tranzit a unui stat membru, li s-a refuzat intrarea;
(b)
resortisanţi ai ţărilor terţe care urmează să fie returnaţi de către un stat membru unui alt stat membru, în special în temeiul Regulamentului (CE) nr. 343/2003 al Consiliului din 18 februarie 2003 de stabilire a criteriilor şi mecanismelor de determinare a statului membru responsabil de examinarea unei cereri de azil prezentate într-unul dintre statele membre de către un resortisant al unei ţări terţe (18).
(4) Sunt considerate cifre de referinţă cele mai recente statistici furnizate de Comisie (Eurostat) pe baza datelor furnizate de statele membre în conformitate cu dreptul comunitar.
În cazul în care nu au transmis Comisiei (Eurostat) datele statistice în cauză, statele membre furnizează date provizorii cât mai curând posibil.
Înainte de a accepta aceste date drept cifre de referinţă, Comisia (Eurostat) evaluează calitatea, comparabilitatea şi caracterul exhaustiv al informaţiilor statistice, în conformitate cu procedurile normale de funcţionare. La cererea Comisiei (Eurostat), statele membre pun la dispoziţia acesteia toate informaţiile necesare pentru a-i permite aceasta.
Articolul 15
Structura finanţării
(1) Contribuţia financiară a fondului ia forma unor subvenţii.
(2) Acţiunile sprijinite de fond sunt cofinanţate din surse publice sau private, nu au scop lucrativ şi nu sunt eligibile pentru finanţare din alte surse cuprinse în bugetul general al Uniunii Europene.
(3) Creditele fondului sunt complementare cheltuielilor publice sau echivalente alocate de statele membre măsurilor care intră sub incidenţa prezentei decizii.
(4) Contribuţia Comunităţii la proiectele sprijinite nu depăşeşte 50 % din costul total al unei acţiuni specifice în cazul acţiunilor puse în aplicare în statele membre în conformitate cu articolul 3.
Această contribuţie poate fi majorată la 75 % în cazul proiectelor care abordează priorităţile specifice formulate în orientările strategice menţionate la articolul 18.
Contribuţia Comunităţii se majorează la 75 % în statele membre care beneficiază de finanţare din Fondul de Coeziune.
(5) În cadrul punerii în aplicare a programării naţionale, astfel cum este prevăzută la capitolul IV, statele membre selectează proiectele pentru finanţare pe baza următoarelor criterii minime:
(a)
situaţia şi cerinţele din statele membre în cauză;
(b)
rentabilitatea cheltuielilor, având în vedere, printre altele, numărul de persoane vizate de proiect;
(c)
experienţa, competenţa, fiabilitatea şi contribuţia financiară a organizaţiei care solicită finanţare şi a oricărei organizaţii partenere;
(d)
măsura în care proiectele completează alte acţiuni finanţate din bugetul general al Uniunii Europene sau în cadrul programelor naţionale.
(6) Ca regulă generală, ajutorul financiar al Comunităţii pentru acţiunile finanţate de fond se acordă pe o perioadă care să nu depăşească trei ani, sub rezerva prezentării de rapoarte periodice privind progresele înregistrate.
Articolul 16
Asistenţa tehnică la iniţiativa Comisiei
(1) La iniţiativa şi/sau în numele Comisiei, fondul poate finanţa, în limitele unui plafon de 500 000 EUR din alocările anuale ale fondului, măsuri de pregătire, de monitorizare, de asistenţă administrativă şi tehnică, precum şi măsuri de evaluare, audit şi inspecţie necesare pentru punerea în aplicare a prezentei decizii.
(2) Aceste măsuri cuprind:
(a)
studii, evaluări, expertize şi statistici, inclusiv cele cu caracter general, privind funcţionarea fondului;
(b)
măsuri de informare pentru statele membre, beneficiarii finali şi publicul larg, inclusiv campanii de sensibilizare şi o bază de date comună privind proiectele finanţate de fond;
(c)
instalarea, funcţionarea şi interconectarea sistemelor informatice de gestionare, monitorizare, inspecţie şi evaluare;
(d)
elaborarea unui cadru comun de evaluare şi monitorizare, precum şi a unui sistem de indicatori, ţinând seama, după caz, de indicatorii naţionali;
(e)
îmbunătăţirea metodelor de evaluare şi schimbul de informaţii privind practicile din acest domeniu;
(f)
acţiuni de informare şi formare pentru autorităţile desemnate de statele membre în conformitate cu articolul 25, complementare eforturilor statelor membre de a oferi îndrumare autorităţilor lor în conformitate cu articolul 31 alineatul (2).
Articolul 17
Asistenţa tehnică la iniţiativa statelor membre
(1) La iniţiativa unui stat membru, pentru fiecare program anual, fondul poate finanţa măsuri de pregătire, administrare, monitorizare, evaluare, informare şi control, precum şi măsuri de consolidare a capacităţii administrative pentru punerea în aplicare a fondului.
(2) Suma alocată asistenţei tehnice în cadrul fiecărui program anual nu poate depăşi:
(a)
pentru perioada 2008-2010, 7 % din suma anuală totală de cofinanţare alocată statului membru respectiv, la care se adaugă 30 000 EUR şi
(b)
pentru perioada 2011-2013, 4 % din suma anuală totală de cofinanţare alocată statului membru respectiv, la care se adaugă 30 000 EUR.
CAPITOLUL IV
PROGRAMAREA
Articolul 18
Adoptarea orientărilor strategice
(1) Comisia adoptă orientări strategice care stabilesc cadrul de intervenţie al fondului, luând în considerare progresul înregistrat în dezvoltarea şi punerea în aplicare a legislaţiei comunitare în domeniul returnării şi măsurile luate de Comunitate în domeniul imigraţiei ilegale, precum şi repartizarea orientativă a resurselor financiare ale fondului pe perioada programului multianual.
(2) Pentru obiectivele fondului menţionate la articolul 3 alineatul (1) literele (a) şi (b), orientările respective pun în practică în special priorităţile Comunităţii în vederea promovării:
(a)
returnării resortisanţilor ţărilor terţe care nu dispun de paşapoarte sau alte documente de identitate;
(b)
returnării resortisanţilor ţărilor terţe care nu intră sub incidenţa acordurilor comunitare de readmisie sau a acordurilor bilaterale de readmisie, în vederea întăririi obligaţiei unui stat impuse de dreptul internaţional de a readmite proprii resortisanţi;
(c)
returnării într-o anumită ţară a resortisanţilor ţărilor terţe şi a apatrizilor care au venit din acea ţară sau care au avut reşedinţa în acea ţară, fără a fi resortisanţii ţării respective;
(d)
returnării persoanelor care nu sunt suspuse unei obligaţii de a părăsi teritoriul statelor membre, cum ar fi solicitanţii de azil care nu au primit încă o decizie negativă şi persoanele care beneficiază de o formă de protecţie internaţională, în sensul Directivei 2004/83/CE sau de protecţie temporară în sensul Directivei 2001/55/CE;
(e)
returnării unor grupuri deosebit de vulnerabile.
Pentru obiectivul fondului la care se face referire la articolul 3 alineatul (1) litera (c), liniile directoare pun în valoare priorităţile Comunităţii de a promova cunoaşterea standardelor comune la nivelul întregii Uniuni Europene şi integrarea acestor standarde în cadrul procedurilor zilnice de gestionare a returnărilor aplicate de autorităţile administrative ale statelor membre.
(3) Comisia adoptă, până la 31 iulie 2007, orientările strategice privind perioada de programare multianuală.
(4) Orientările strategice sunt adoptate în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 52 alineatul (3). Odată adoptate, aceste orientări strategice se anexează prezentei decizii.
Articolul 19
Pregătirea şi aprobarea programelor naţionale multianuale
(1) Fiecare stat membru propune, pe baza orientărilor strategice menţionate la articolul 18, un proiect de program multianual cuprinzând următoarele elemente:
(a)
o descriere a situaţiei actuale din statul membru respectiv cu privire la principiul gestionării integrate a returnării, cooperarea cu autorităţile consulare şi cu serviciile de imigrare ale ţărilor terţe, măsurile şi politicile în domeniul returnării voluntare şi al returnării forţate, furnizând date separate, privind returnările voluntare şi returnările forţate, în măsura în care astfel de date sunt disponibile, modalităţile de stabilire a unor măsuri de reintegrare şi de asigurare a caracterului durabil al returnării, consolidarea capacităţii autorităţilor administrative şi judiciare competente şi cooperarea cu alte state membre în legătură cu cele menţionate mai sus;
(b)
o analiză a cerinţelor din statul membru respectiv cu privire la cooperarea cu autorităţile consulare şi cu serviciile de imigrare ale ţărilor terţe, măsurile şi politicile în domeniul returnării voluntare şi al returnării forţate, modalităţile de stabilire a unor măsuri de reintegrare şi de asigurare a caracterului durabil al returnării, consolidarea capacităţii autorităţilor administrative şi judiciare competente şi cooperarea cu alte state membre în legătură cu cele menţionate mai sus, precum şi o indicare a obiectivelor operaţionale care au drept scop îndeplinirea acestor cerinţe în decursul perioadei acoperite de programul multianual;
(c)
prezentarea unei strategii adecvate destinate atingerii obiectivelor respective şi realizării priorităţilor asociate acestora, precum şi o descriere a acţiunilor prevăzute pentru punerea în aplicare a acestor priorităţi;
(d)
indicarea nivelului de compatibilitate a strategiei respective cu alte instrumente regionale, naţionale şi comunitare;
(e)
informarea cu privire la priorităţi şi la obiectivele specifice ale acestora. Aceste obiective sunt cuantificate pe baza unui număr limitat de indicatori pentru a ţine seama de principiul proporţionalităţii. Indicatorii trebuie să permită cuantificarea progresului înregistrat raportat la situaţia iniţială, precum şi a eficienţei obiectivelor asociate realizării priorităţilor;
(f)
o descriere a abordării alese pentru aplicarea principiului parteneriatului prevăzut la articolul 12;
(g)
o proiect de plan de finanţare care prevede, pentru fiecare prioritate şi pentru fiecare program anual, contribuţia financiară propusă din partea fondului şi suma totală asigurată prin cofinanţare publică sau privată;
(h)
dispoziţiile prevăzute pentru a asigura aducerea la cunoştinţa publicului a programului multianual.
(2) Statele membre prezintă Comisiei proiectul lor de program multianual în termen de patru luni de la data furnizării de către Comisie a orientărilor strategice.
(3) Pentru a aproba proiectul de program multianual, Comisia examinează:
(a)
concordanţa proiectului de program multianual cu obiectivele fondului şi cu orientările strategice menţionate la articolul 18;
(b)
relevanţa acţiunilor avute în vedere în proiectul de program multianual în lumina strategiei propuse;
(c)
conformitatea cu dispoziţiile prezentei decizii a modalităţilor de gestionare şi control instituite de statul membru pentru punerea în aplicare a intervenţiilor fondului;
(d)
conformitatea proiectului de program multianual cu dreptul comunitar şi, în special, cu dispoziţiile dreptului comunitar privind asigurarea liberei circulaţii a persoanelor, corelată cu măsurile complementare direct legate de aceasta şi care privesc controalele la frontierele externe, azilul şi imigraţia.
(4) În cazul în care Comisia consideră că proiectul de program multianual nu respectă orientările strategice şi/sau dispoziţiile prezentei decizii de instituire a unor sisteme de gestionare şi control ori dreptul comunitar, aceasta invită statul membru în cauză să furnizeze toate informaţiile suplimentare necesare şi, după caz, să revizuiască în consecinţă proiectul programului multianual.
(5) Comisia aprobă fiecare program multianual într-un termen de trei luni de la data depunerii sale oficiale, în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 20
Revizuirea programelor multianuale
(1) La iniţiativa statului membru în cauză sau a Comisiei, programul multianual este reexaminat şi, dacă este necesar, revizuit pentru restul perioadei de programare, cu scopul de a lua în considerare priorităţile Comunităţii în mod diferit sau într-o măsură mai mare. Programele multianuale pot fi reexaminate în lumina evaluărilor şi/sau ca urmare a dificultăţilor de punere în practică.
(2) Comisia adoptă o decizie de aprobare a revizuirii programului multianual în cel mai scurt timp de la depunerea oficială a unei solicitări în acest sens din partea statului membru în cauză. Revizuirea programului multianual se realizează în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 21
Programele anuale
(1) Programul multianual aprobat de Comisie este pus în aplicare prin intermediul programelor anuale.
(2) Comisia furnizează statelor membre, până la data de 1 iulie a fiecărui an, o estimare a sumelor care le vor fi atribuite anul următor din totalul creditelor acordate în cadrul procedurii bugetare anuale, calculate în conformitate cu articolul 14.
(3) Statele membre prezintă Comisiei, până la data de 1 noiembrie a fiecărui an, un proiect de program anual pentru anul următor, conceput în conformitate cu programul multianual şi constând din următoarele elemente:
(a)
regulile generale de selecţie a proiectelor care urmează să fie finanţate în cadrul programului anual;
(b)
o descriere a acţiunilor care urmează să fie sprijinite în cadrul programului anual;
(c)
propunerea de defalcare financiară a contribuţiei fondului între diferitele acţiuni din cadrul programului şi indicarea sumei necesare pentru asigurarea asistenţei tehnice în temeiul articolului 17, în scopul punerii în aplicare a programului anual.
(4) Prin derogare de la alineatul (3), statele membre prezintă Comisiei proiectele programelor anuale pentru anul 2008 până la 1 martie 2008.
(5) La examinarea proiectului de program anual al unui stat membru, Comisia ţine seama de suma finală a creditelor alocate de care beneficiază fondul în cadrul procedurii bugetare.
În termen de o lună de la depunerea oficială a proiectului de program anual, Comisia informează statul membru dacă îl poate aproba. În cazul în care proiectul de program anual nu concordă cu programul multianual, Comisia invită respectivul stat membru să furnizeze toate informaţiile necesare şi, după caz, să revizuiască în consecinţă proiectul programului anual.
Comisia adoptă decizia de finanţare care aprobă programul anual până la data de 1 martie a anului în cauză. Decizia stabileşte suma alocată statului membru în cauză şi perioada de eligibilitate a cheltuielilor.
(6) În scopul de a lua în considerare situaţiile de urgenţă temeinic motivate, care nu au fost prevăzute în momentul aprobării programului anual şi care necesită o acţiune urgentă, un stat membru poate revizui până la 10 % din defalcarea financiară a contribuţiei fondului pentru diferitele acţiuni menţionate în programul anual sau poate aloca până la 10 % din defalcare altor acţiuni conforme cu prezenta decizie. Comisia este informată cu privire la programul anual revizuit.
Articolul 22
Reanalizarea programului multianual la jumătatea perioadei
(1) Comisia reanalizează orientările strategice şi, în cazul în care este necesar, adoptă, până la 31 martie 2010, orientări strategice revizuite pentru perioada 2011-2013.
(2) În cazul adoptării unor asemenea orientări strategice revizuite, fiecare stat membru îşi reanalizează programul multianual şi, dacă este necesar, îl revizuieşte.
(3) Regulile enunţate la articolul 19 privind pregătirea şi aprobarea programelor naţionale multianuale se aplică mutatis mutandis pregătirii şi aprobării acestor programe multianuale revizuite.
(4) Orientările strategice revizuite se adoptă în conformitate cu procedura de reglementare cu control menţionată la articolul 52 alineatul (3).
CAPITOLUL V
SISTEMELE DE GESTIONARE ŞI CONTROL
Articolul 23
Punerea în aplicare
Comisia este responsabilă de punerea în aplicare a prezentei decizii şi adoptă normele de punere în aplicare necesare.
Articolul 24
Principiile generale ale sistemelor de gestionare şi control
Sistemele de gestionare şi control ale programelor multianuale instituite de statele membre asigură:
(a)
definirea funcţiilor organismelor în cauză în cadrul gestionării şi controlului, precum şi repartizarea funcţiilor în interiorul fiecărui organism;
(b)
respectarea principiului separării funcţiilor între organismele respective şi în interiorul lor;
(c)
resurse adecvate pentru fiecare organism, care să îi permită să-şi îndeplinească funcţiile care i-au fost repartizate pe toată perioada de aplicare a acţiunilor cofinanţate de fond;
(d)
proceduri de asigurare a corectitudinii şi regularităţii cheltuielilor declarate în cadrul programelor anuale;
(e)
sisteme contabile, de monitorizare şi de raportare financiară fiabile, în format electronic;
(f)
un sistem de raportare şi monitorizare, în cazul în care organismul responsabil încredinţează îndeplinirea sarcinilor unui alt organism;
(g)
manuale de proceduri privind funcţiile care urmează a fi îndeplinite;
(h)
modalităţi pentru auditarea funcţionării sistemului;
(i)
sisteme şi proceduri care să asigure o pistă de audit adecvată;
(j)
proceduri de raportare şi monitorizare a neregulilor şi de recuperare a sumelor plătite în mod nejustificat.
Articolul 25
Desemnarea autorităţilor
(1) În vederea punerii în aplicare a programului multianual şi a programelor anuale, statul membru desemnează:
(a)
o autoritate responsabilă: un organism funcţional al statului membru, o autoritate sau un organism naţional public desemnat de către statul membru sau un organism de drept privat din statul membru îndeplinind o misiune de serviciu public, care are responsabilitatea gestionării programului multianual şi a programelor anuale sprijinite de fond, precum şi a întregii comunicări cu Comisia;
(b)
o autoritate de certificare: o autoritate sau un organism naţional public sau o persoană fizică acţionând în calitate de organism sau de autoritate de acest fel, desemnată de statul membru să certifice declaraţiile de cheltuieli înaintea transmiterii acestora către Comisie;
(c)
o autoritate de audit: o autoritate sau un organism naţional public, cu condiţia să fie independent din punct de vedere funcţional în raport cu autoritatea responsabilă şi cu cea de certificare, desemnat de statul membru şi responsabil de verificarea funcţionării eficiente a sistemului de gestionare şi control;
(d)
după caz, o autoritate delegată.
(2) Statul membru stabileşte norme care reglementează raporturile sale cu autorităţile menţionate la alineatul (1) şi raporturile acestora cu Comisia.
(3) Sub rezerva articolului 24 litera (b), o parte sau toate autorităţile menţionate la alineatul (1) al prezentului articol pot face parte din acelaşi organism.
(4) Normele de punere în aplicare a articolelor 26-30 se adoptă de Comisie în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 26
Autoritatea responsabilă
(1) Autoritatea responsabilă îndeplineşte următoarele condiţii minime:
(a)
dispune de personalitate juridică, cu excepţia cazurilor în care este un organism funcţional al statului membru;
(b)
dispune de infrastructura necesară pentru comunicarea facilă cu o gamă largă de utilizatori şi cu organismele responsabile din celelalte state membre, precum şi cu Comisia;
(c)
îşi desfăşoară activitatea într-un context administrativ care îi permite să îşi îndeplinească sarcinile corect şi să evite orice conflict de interese;
(d)
este în măsură să aplice reguli de gestionare a fondurilor comunitare;
(e)
dispune de o capacitate financiară şi administrativă proporţională cu volumul fondurilor comunitare pe care este chemată să le gestioneze;
(f)
are la dispoziţie personal posedând calificări profesionale adecvate pentru munca administrativă într-un mediu internaţional.
(2) Statul membru pune la dispoziţia autorităţii responsabile fonduri corespunzătoare pentru ca aceasta să poată continua îndeplinirea corectă a sarcinilor în perioada 2008-2013.
(3) Comisia poate asista statele membre în instruirea personalului, în special privind aplicarea corectă a capitolelor V-IX.
Articolul 27
Atribuţiile autorităţii responsabile
(1) Autoritatea responsabilă este responsabilă de gestionarea şi punerea în aplicare a programului multianual în conformitate cu principiul bunei gestiuni financiare.
În special, aceasta:
(a)
desfăşoară consultări cu partenerii în conformitate cu articolul 12;
(b)
prezintă Comisiei propuneri de programe multianuale şi anuale, la care se referă articolele 19 şi 21;
(c)
organizează şi asigură publicitatea anunţurilor de participare şi a ofertelor, după caz;
(d)
organizează selecţia proiectelor în vederea cofinanţării lor din cadrul fondului, în conformitate cu criteriile prevăzute la articolul 15 alineatul (5);
(e)
este destinatara plăţilor efectuate de Comisie şi face plăţi către beneficiarii finali;
(f)
asigură coerenţa şi complementaritatea dintre cofinanţarea din fond şi din alte instrumente financiare naţionale şi comunitare relevante;
(g)
monitorizează livrarea produselor şi prestarea serviciilor cofinanţate, verificând dacă cheltuielile declarate pentru acţiuni au fost cu adevărat efectuate şi dacă se respectă normele comunitare şi naţionale;
(h)
asigură existenţa unui sistem de înregistrare şi stocare pe suport electronic a înregistrărilor contabile aferente fiecărei acţiuni din cadrul programelor anuale, precum şi colectarea datelor privind punerea în aplicare necesară pentru gestiunea financiară, monitorizare, control şi evaluare;
(i)
se asigură că beneficiarii finali şi alte organisme implicate în punerea în aplicare a acţiunilor cofinanţate de fond au fie un sistem contabil separat, fie un cod contabil adecvat pentru toate tranzacţiile asociate acţiunii respective, fără să aducă atingere normelor contabile naţionale;
(j)
asigură că evaluările fondului menţionate la articolul 49 respectă termenele prevăzute la articolul 50 alineatul (2) şi standardele de calitate convenite între Comisie şi statul membru;
(k)
instituie proceduri care să asigure păstrarea în conformitate cu cerinţele menţionate la articolul 43 a tuturor documentelor privind cheltuielile şi auditul, necesare pentru a oferi o pistă de audit adecvată;
(l)
se asigură că autoritatea de audit primeşte, în scopul desfăşurării auditurilor definite la articolul 30 alineatul (1), toate informaţiile necesare privind procedurile de gestionare utilizate şi proiectele cofinanţate de fond;
(m)
se asigură că autoritatea de certificare primeşte, în scopul certificării, toate informaţiile necesare privind procedurile şi verificările legate de cheltuieli;
(n)
elaborează şi prezintă Comisiei rapoarte intermediare şi finale privind punerea în aplicare a programelor anuale, declaraţii de cheltuieli certificate de către autoritatea de certificare şi cereri de plăţi sau, după caz, declaraţii de restituire;
(o)
desfăşoară acţiuni informative şi consultative şi difuzează rezultatele acţiunilor susţinute;
(p)
cooperează cu Comisia şi cu autorităţile responsabile din celelalte state membre;
(q)
verifică punerea în aplicare de către beneficiarii finali a orientărilor menţionate la articolul 33 alineatul (6).
(2) Activităţile de gestionare desfăşurate de către autoritatea responsabilă pentru proiectele aplicate în statele membre pot fi finanţate în cadrul măsurilor de asistenţă tehnică menţionate la articolul 16.
Articolul 28
Delegarea sarcinilor de către autoritatea responsabilă
(1) În cazul în care o parte din sarcinile autorităţii responsabile sau totalitatea acestora sunt delegate unei autorităţi delegate, autoritatea responsabilă defineşte domeniul de aplicare a sarcinilor delegate şi stabileşte proceduri detaliate pentru punerea în aplicare a acestora, care trebuie să fie în conformitate cu condiţiile prevăzute la articolul 26.
(2) Aceste proceduri includ transmiterea cu regularitate către autoritatea responsabilă a informaţiilor privind buna executare a sarcinilor delegate, precum şi a unei descrieri a mijloacelor utilizate.
Articolul 29
Autoritatea de certificare
(1) Autoritatea de certificare are următoarele responsabilităţi:
(a)
confirmă că:
(i)
declaraţia de cheltuieli este corectă, provine din sisteme de contabilitate fiabile şi se bazează pe documente justificative verificabile;
(ii)
cheltuielile declarate sunt conforme cu normele aplicabile la nivel comunitar şi naţional şi au fost efectuate pentru acele acţiuni care au fost selectate potrivit criteriilor aplicabile programului şi care sunt în conformitate cu normele comunitare şi naţionale;
(b)
se asigură, în scopul certificării, că a primit din partea autorităţii responsabile informaţii corespunzătoare privind procedurile şi verificările efectuate în raport cu cheltuielile cuprinse în declaraţiile de cheltuieli;
(c)
ţine seama, în scopul certificării, de rezultatele tuturor auditurilor efectuate de către autoritatea de audit sau sub responsabilitatea acesteia;
(d)
ţine registre contabile computerizate ale cheltuielilor declarate Comisiei;
(e)
verifică recuperarea oricărei finanţări comunitare care s-a dovedit a fi plătită nejustificat ca urmare a unor nereguli constatate, la care se adaugă o dobândă, dacă este cazul;
(f)
ţine contabilitatea sumelor de recuperat şi a sumelor recuperate la bugetul general al Uniunii Europene prin deducerea acestora, dacă este posibil, din următoarea declaraţie de cheltuieli.
(2) Activităţile autorităţii de certificare desfăşurate în cadrul proiectelor aplicate în statele membre pot fi finanţate conform regimului de asistenţă tehnică menţionat la articolul 17, cu condiţia să fie respectate atribuţiile acestei autorităţi, astfel cum sunt descrise la articolul 25.
Articolul 30
Autoritatea de audit
(1) Autoritatea de audit are următoarele responsabilităţi:
(a)
asigură că sunt efectuate audituri cu scopul de a verifica funcţionarea eficientă a sistemului de gestionare şi control;
(b)
asigură că sunt efectuate audituri privind acţiunile, pe baza unui eşantion corespunzător, pentru a verifica cheltuielile declarate; eşantionul trebuie să reprezinte cel puţin 10 % din totalul cheltuielilor eligibile pentru fiecare program anual;
(c)
prezintă Comisiei, în termen de şase luni de la data aprobării programului multianual, o strategie de audit care vizează organismele care vor efectua auditurile menţionate la literele (a) şi (b), pentru a se asigura de auditarea principalilor beneficiari ai cofinanţării din partea fondului şi de repartizarea uniformă a auditurilor în decursul întregii perioade de programare.
(2) În cazul în care autoritatea de audit desemnată în temeiul prezentei decizii este în acelaşi timp desemnată ca autoritate de audit în temeiul Deciziilor nr. 573/2007/CE, nr. 574/2007/CE şi 2007/../CE sau în cazul în care sunt aplicabile sisteme comune în cadrul a două sau mai multe din aceste fonduri, se comunică o singură strategie de audit combinată în temeiul alineatului (1) litera (c).
(3) Pentru fiecare program anual, autoritatea de audit redactează un raport care cuprinde:
(a)
un raport de audit anual care expune concluziile auditurilor efectuate în conformitate cu strategia de audit privind programul anual şi care indică orice lacună constatată în sistemele de gestionare şi control ale programului;
(b)
un aviz, redactat pe baza controalelor şi a auditurilor care au fost efectuate sub responsabilitatea autorităţii de audit, care să indice dacă funcţionarea sistemului de gestionare şi control poate garanta într-o măsură rezonabilă că declaraţiile de cheltuieli prezentate Comisiei sunt corecte şi că tranzacţiile pe care acestea se bazează sunt legale şi se desfăşoară cu regularitate;
(c)
o declaraţie care să evalueze validitatea cererii de plată sau o declaraţie de restituire a soldului final, precum şi legalitatea şi regularitatea cheltuielilor în cauză.
(4) Autoritatea de audit se asigură că, în cadrul activităţilor de audit, sunt luate în considerare standardele de audit acceptate pe plan internaţional.
(5) Auditul efectuat cu privire la proiectele puse în aplicare în statele membre poate fi finanţat în conformitate cu modalităţile de asistenţă tehnică menţionat la articolul 17, cu condiţia respectării atribuţiilor autorităţii de audit, astfel cum sunt descrise la articolul 24.
CAPITOLUL VI
RESPONSABILITĂŢI ŞI CONTROALE
Articolul 31
Responsabilităţile statelor membre
(1) Statele membre sunt responsabile de asigurarea bunei gestiuni financiare a programelor multianuale şi anuale, precum şi a legalităţii şi periodicitiăţii tranzacţiilor care stau la baza acestora.
(2) Statele membre se asigură că autorităţile responsabile şi toate autorităţile delegate, autorităţile de certificare, autorităţile de audit, precum şi oricare alte organisme vizate primesc îndrumări adecvate privind crearea sistemelor de gestionare şi control menţionate la articolele 24-30, pentru a garanta folosirea eficientă şi corectă a finanţărilor comunitare.
(3) Statele membre au obligaţia de a preveni, depista şi corecta neregulile. Statele membre notifică aceste nereguli Comisiei, pe care o informează în mod constant cu privire la desfăşurarea procedurilor administrative şi judiciare.
În cazul în care sumele plătite nejustificat unui beneficiar final nu pot fi recuperate, statul membru în cauză este responsabil pentru vărsarea sumelor pierdute la bugetul general al Uniunii Europene dacă se stabileşte că pierderea a avut loc ca rezultat al greşelii sau neglijenţei respectivului stat.
(4) Statele membre sunt responsabile în primul rând de controlul financiar al acţiunilor şi se asigură că punerea în aplicare a sistemelor de gestionare şi control şi a auditurilor are loc într-un mod care să garanteze că fondurile comunitare sunt folosite corespunzător şi eficient. Statele membre prezintă Comisiei o descriere a acestor sisteme.
(5) Normele metodologice de punere în aplicare a alineatelor (1)-(4) se adoptă în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 32
Sistemele de gestionare şi control
(1) Înainte de aprobarea programului multianual de către Comisie, în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2), statele membre se asigură că au fost instituite sisteme de gestionare şi control în conformitate cu articolele 24-30. Acestea sunt responsabile de asigurarea funcţionării eficiente a sistemelor pe toată durata perioadei de programare.
(2) Statele membre prezintă Comisiei, o dată cu proiectul propriu de program multianual, o descriere a organizării şi a procedurilor autorităţilor responsabile, a autorităţilor delegate şi a autorităţilor de certificare, precum şi a sistemelor de audit intern care funcţionează în cadrul acestor autorităţi şi organisme, a autorităţii de audit şi a oricăror alte organisme care efectuează audituri sub responsabilitatea sa.
(3) Comisia reanalizează aplicarea prezentei dispoziţii în contextul pregătirii raportului pentru perioada 2008-2010 menţionat la articolul 50 alineatul (3).
Articolul 33
Responsabilităţile Comisiei
(1) Comisia se asigură, în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 31, că statele membre au instituit sisteme de gestionare şi control în conformitate cu articolele 24-30 şi că, pe baza rapoartelor anuale de audit şi a propriilor sale audituri, sistemele funcţionează eficient în decursul perioadei de programare.
(2) Fără a aduce atingere auditurilor efectuate de statele membre, funcţionarii sau reprezentanţii autorizaţi ai Comisiei pot efectua controale la faţa locului, cu notificare prealabilă de cel puţin trei zile lucrătoare, cu scopul de a verifica funcţionarea eficientă a sistemelor de gestionare şi control, acestea putând include audituri ale acţiunilor cuprinse în programele anuale. Funcţionarii sau reprezentanţii autorizaţi ai statelor membre vizate pot lua parte la astfel de audituri.
(3) Comisia poate cere unui stat membru sa efectueze controale la faţa locului pentru a verifica funcţionarea corectă a sistemelor sau corectitudinea uneia sau a mai multor tranzacţii. Funcţionarii sau reprezentanţii autorizaţi ai Comisiei pot lua parte la astfel de controale.
(4) În cooperare cu statele membre, Comisia se asigură că sunt furnizate informaţiile corespunzătoare şi că sunt asigurate popularizarea şi monitorizarea ulterioară în cazul acţiunilor sprijinite de fond.
(5) În cooperare cu statele membre, Comisia se asigură de consecvenţa şi complementaritatea acţiunilor cu alte politici, instrumente şi iniţiative comunitare relevante.
(6) Comisia stabileşte orientări pentru a asigura vizibilitatea finanţării acordate în temeiul prezentei decizii.
Articolul 34
Cooperarea cu autorităţile de audit ale statelor membre
(1) Comisia cooperează cu autorităţile de audit în vederea coordonării planurilor şi metodelor de audit ale acestora şi face de îndată schimb cu rezultatele auditurilor efectuate cu privire la sistemele de gestionare şi control, cu scopul de a folosi în mod optim resursele de control şi de a evita repetarea nejustificată a activităţii.
Comisia îşi prezintă observaţiile asupra strategiei de audit prezentate în temeiul articolului 30 în termen de cel mult trei luni de la primirea acesteia.
(2) Pentru a-şi defini propria strategie de audit, Comisia identifică acele programe anuale pe care le consideră satisfăcătoare pe baza cunoştinţelor de care dispune în privinţa sistemelor de gestionare şi control.
În cazul acelor programe, Comisia poate ajunge la concluzia că se poate baza în principal pe probele de audit furnizate de statele membre şi că va efectua propriile controale la faţa locului doar dacă există probe care să indice deficienţe ale sistemelor.
CAPITOLUL VII
GESTIUNEA FINANCIARĂ
Articolul 35
Eligibilitatea - declaraţiile de cheltuieli
(1) Toate declaraţiile de cheltuieli includ cuantumul cheltuielilor efectuate de beneficiarii finali în procesul de punere în aplicare a acţiunilor, precum şi contribuţia aferentă din partea fondurilor publice sau private.
(2) Cheltuielile corespund plăţilor efectuate de către beneficiarii finali. Cheltuielile se justifică prin facturi însoţite de chitanţă sau documente contabile cu valoare justificativă echivalentă.
(3) Cheltuielile pot fi considerate eligibile pentru sprijin din partea fondului doar dacă au fost plătite efectiv cel mai devreme la data de 1 ianuarie a anului menţionat în decizia de finanţare care aprobă programul anual menţionat la articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf. Acţiunile cofinanţate trebuie să nu fie finalizate înainte de data de începere a perioadei aferente eligibilităţii.
(4) Normele care reglementează eligibilitatea cheltuielilor în cadrul acţiunilor care au fost puse în aplicare în statele membre şi cofinanţate de către fond în temeiul articolului 3 se adoptă în conformitate cu procedura menţionată la articolul 52 alineatul (2).
Articolul 36
Integralitatea plăţilor către beneficiarii finali
Statele membre se asigură că autoritatea responsabilă face tot ceea ce este necesar pentru ca beneficiarii finali să primească suma totală a contribuţiei din fonduri publice cât mai rapid posibil. Nu se deduce sau reţine nicio sumă, nu se percepe nici un comision specific ulterior sau vreun alt comision cu efect similar care ar avea drept efect reducerea acestor sume pentru beneficiarii finali, cu condiţia ca aceştia din urmă să îndeplinească toate cerinţele privind eligibilitatea acţiunilor şi a cheltuielilor.
Articolul 37
Utilizarea monedei euro
(1) Sumele stabilite în programele multianuale şi anuale ale statelor membre menţionate la articolele 19 şi, respectiv, 21, declaraţiile certificate de cheltuieli, cererile de plată menţionate la articolul 27 alineatul (1) litera (n) şi cheltuielile menţionate în raportul privind progresele înregistrate în punerea în aplicare a programului anual, menţionat la articolul 39 alineatul (4), precum şi în raportul final privind aplicarea programului anual menţionat la articolul 51, sunt exprimate în euro.
(2) Deciziile de finanţare ale Comisiei, care aprobă programele anuale ale statelor membre menţionate la articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf, angajamentele şi plăţile Comisiei sunt exprimate şi efectuate în euro.
(3) Statele membre care nu au adoptat euro ca monedă naţională la data cererii de plată convertesc în euro sumele aferente cheltuielilor efectuate în moneda naţională. Această sumă este convertită în euro folosind rata de schimb lunară a contabilităţii Comisiei pentru luna în care au fost înregistrate cheltuielile în contabilitatea autorităţii responsabile pentru programul în cauză. Comisia publică această rată de schimb în format electronic în fiecare lună.
(4) În cazul în care euro devine moneda unui stat membru, procedura de conversie stabilită la alineatul (3) continuă să se aplice tuturor cheltuielilor înregistrate în contabilitate de către autoritatea de certificare înainte de data intrării în vigoare a ratei de schimb fixe dintre moneda naţională şi euro.
Articolul 38
Angajamentele
Angajamentele bugetare ale Comunităţii se realizează anual pe baza deciziei de finanţare a Comisiei, care aprobă programul anual menţionat la articolul 21 alineatul (5) al treilea paragraf.
Articolul 39
Plăţile - prefinanţarea
(1) Comisia efectuează plăţile aferente contribuţiei din partea fondului în conformitate cu angajamentele bugetare.
(2) Plăţile sunt efectuate sub formă de prefinanţare şi sold. Plăţile sunt făcute către autoritatea responsabilă desemnată de statul membru.
(3) O primă plată reprezentând o prefinanţare de 50 % din suma alocată în decizia de finanţare care aprobă programul anual se varsă statului membru în termen de şaizeci de zile de la adoptarea acelei decizii.
(4) O a doua plată aferentă prefinanţării se face în termen de trei luni de la aprobarea de către Comisie, în termen de două luni de la data prezentării oficiale de către un stat membru a unei cereri de plată, a raportului privind progresele înregistrate în procesul de punere în aplicare a programului anual şi a declaraţiei certificate de cheltuieli întocmite în conformitate cu articolul 29 alineatul (1) litera (a) şi cu articolul 35, reprezentând cel puţin 60 % din suma plăţii iniţiale.
Suma celei de-a doua plăţi de prefinanţare efectuate de către Comisie nu depăşeşte 50 % din suma totală alocată prin decizia de finanţare care aprobă programul anual şi, în orice caz, în cazul în care un stat membru a angajat la nivel naţional o sumă mai mică decât suma prevăzută în decizia de finanţare care aprobă programul anual, nu depăşeşte soldul fondurilor comunitare angajate efectiv de către statul membru pentru proiectele selecţionate în cadrul programului anual din care se scade prima plată de prefinanţare.
(5) Orice dobânzi generate de plăţile de prefinanţare sunt direcţionate către programul anual în cauză, fiind considerate resursă a statului membru cu titlu de contribuţie publică naţională şi sunt declarate Comisiei în momentul declaraţiei de cheltuieli referitoare la raportul final privind punerea în aplicare a programului anual în cauză.
(6) Sumele plătite cu titlu de prefinanţare sunt lichidate din conturi în momentul încheierii programului anual.
Articolul 40
Plata soldului
(1) Comisia plăteşte soldul dacă a primit următoarele documente în termen de nouă luni de la data-limită a eligibilităţii cheltuielilor prevăzute în decizia de finanţare care aprobă programul anual:
(a)
o declaraţie certificată de cheltuieli şi o cerere de plată a soldului sau o declaraţie de restituire redactată corespunzător în conformitate cu articolul 29 alineatul (1) litera (a) şi cu articolul 35;
(b)
raportul final privind punerea în aplicare a programului anual, astfel cum este stabilit la articolul 51;
(c)
raportul anual de audit, avizul şi declaraţia prevăzute la articolul 30 alineatul (3).
Plata soldului este condiţionată de acceptarea raportului final privind punerea în aplicare a programului anual şi a declaraţiei care evaluează validitatea cererii de plată a soldului.
(2) Dacă autoritatea responsabilă omite să furnizeze documentele solicitate la alineatul (1) până la termenul prevăzut şi într-un format acceptabil, Comisia dezangajează toată părţile angajamentului bugetar al programului anual corespunzător care nu au fost folosite pentru plata prefinanţării.
(3) Procedura de dezangajare automată definită la alineatul (2) se suspendă, în ceea ce priveşte suma corespunzătoare proiectelor vizate, în cazul în care o procedură judiciară sau administrativă cu efecte suspensive este pendinte la nivelul statului membru în momentul prezentării documentelor menţionate definite la alineatul (1). În raportul final prezentat, statul membru oferă informaţii detaliate referitoare la astfel de proiecte şi trimite o dată la şase luni rapoarte privind progresele înregistrate în derularea acestor proiecte. În termen de trei luni de la încheierea procedurii judiciare sau administrative respective, statul membru prezintă documentele solicitate la alineatul (1) pentru proiectele vizate.
(4) Termenul de nouă luni la care se face referire la alineatul (1) încetează să curgă în cazul în care Comisia adoptă o decizie de suspendare a plăţilor cofinanţării pentru programul anual corespunzător în conformitate cu articolul 42. Termenul continuă să curgă de la data la care decizia Comisiei menţionată la articolul 40 alineatul (3) a fost notificată statului membru.
(5) Fără a aduce atingere articolului 41, în termen de şase luni de la primirea documentelor menţionate la alineatul (1) al prezentului articol, Comisia informează statul membru asupra sumei cheltuielilor recunoscută de Comisie ca fiind deductibilă din fond, precum şi asupra oricăror alte corecţii financiare derivate din diferenţa dintre cheltuielile declarate şi cele recunoscute. Statul membru dispune de un termen de trei luni pentru a-şi prezenta comentariile.
(6) În termen de trei luni de la primirea comentariilor statului membru, Comisia decide asupra sumei cheltuielilor recunoscută ca fiind deductibilă din fond şi recuperează soldul provenit din diferenţa dintre cheltuielile finale recunoscute şi sumele deja plătite respectivului stat membru.
(7) Sub rezerva existenţei unei finanţări disponibile, Comisia achită soldul într-un termen de cel mult şaizeci de zile de la data acceptării documentelor menţionate la alineatul (1). Soldul angajamentului bugetar este dezangajat în termen de şase luni de la data plăţii.
Articolul 41
Reţinerea plăţilor
(1) Plata se reţine de către ordonatorul de credite delegat, în sensul regulamentului financiar, pentru o perioadă maximă de şase luni, dacă:
(a)
într-un raport al unui organism de audit naţional sau comunitar există dovezi care indică o deficienţă semnificativă în funcţionarea sistemelor de gestionare şi control;
(b)
respectivul ordonator trebuie să efectueze verificări suplimentare în urma obţinerii de informaţii care indică faptul că cheltuielile cuprinse într-o declaraţie certificată de cheltuieli sunt legate de o neregulă gravă care nu a fost corectată.
(2) Statul membru şi autoritatea responsabilă sunt informate de îndată cu privire la motivele reţinerii plăţii. Plata se reţine până când statul membru ia măsurile necesare.
Articolul 42
Suspendarea plăţilor
(1) Plăţile de prefinanţare şi plăţile soldului pot fi suspendate de către Comisie, în tot sau în parte, în cazul în care:
(a)
există o deficienţă gravă în sistemul de gestionare şi control al programului, care afectează fiabilitatea procedurii de certificare a plăţilor şi pentru care nu au fost luate măsuri de corecţie sau
(b)
cheltuielile cuprinse într-o declaraţie certificată de cheltuieli sunt legate de o neregulă gravă care nu a fost corectată sau
(c)
unul dintre statele membre nu a respectat obligaţiile care decurg din articolele 31 şi 32.
(2) Comisia poate decide suspendarea plăţilor de prefinanţare sau a plăţilor soldului după ce a acordat statului membru posibilitatea de a-şi prezenta observaţiile într-un termen de trei luni.
(3) Comisia pune capăt suspendării plăţilor de prefinanţare şi a plăţilor soldului atunci când consideră că statul membru a luat măsurile necesare care să permită ridicarea suspendării.
(4) În cazul în care statul membru nu ia măsurile necesare, Comisia poate adopta o decizie prin care să anuleze în tot sau în parte contribuţia comunitară la programul anual, în conformitate cu articolul 46.
Articolul 43
Păstrarea documentelor
Fără a aduce atingere normelor care reglementează ajutorul de stat în temeiul articolului 87 din tratat, autoritatea responsabilă se asigură că toate documentele justificative privind cheltuielile şi auditurile programelor în cauză sunt păstrate la dispoziţia Comisiei şi Curţii de Conturi pentru o perioadă de cinci ani după încheierea programelor, în conformitate cu articolul 40 alineatul (1).
Această perioadă se întrerupe fie în cazul unor proceduri judiciare, fie în urma unei cereri a Comisiei motivate temeinic.
Documentele trebuie păstrate fie ca originale, fie sub formă de copii conforme cu originalele, pe suporturi de stocare general acceptate.
CAPITOLUL VIII
CORECŢIILE FINANCIARE
Articolul 44
Corecţiile financiare efectuate de statele membre
(1) Statele membre sunt cele dintâi responsabile pentru investigarea neregulilor, acţionând pe baza probelor privind orice schimbare majoră care afectează natura şi condiţiile de aplicare sau control ale programelor şi aducând corecţiile financiare care se impun.
(2) Statele membre efectuează corecţiile financiare necesare, impuse de neregulile individuale sau sistematice depistate în derularea acţiunilor sau programelor anuale.
Corecţiile efectuate de statele membre constau în anularea şi, după caz, recuperarea integrală sau parţială a contribuţiei comunitare. În cazul în care suma nu este restituită în termenul prevăzut de către statul membru respectiv, dobânda, calculată la nivelul standard prevăzut la articolul 47 alineatul (2), devine exigibilă. Statele membre ţin seama de natura şi gravitatea neregulilor şi de pierderea financiară provocată fondului.
(3) În cazul unor nereguli sistematice, statul membru în cauză îşi extinde investigaţiile astfel încât să acopere toate operaţiunile care ar fi putut fi afectate.
(4) Statele membre includ în raportul final privind punerea în aplicare a programului anual, menţionat la articolul 51, o listă a procedurilor de dezangajare iniţiate pentru programul anual în cauză.
Articolul 45
Auditul şi corecţiile financiare efectuate de către Comisie
(1) Fără a aduce atingere competenţelor Curţii de Conturi sau controalelor efectuate de statele membre în conformitate cu actele cu putere de lege şi actele administrative din dreptul intern, funcţionarii Comisiei sau reprezentanţii săi autorizaţi pot întreprinde controale la faţa locului, inclusiv prin sondaj, asupra acţiunilor finanţate de către fond şi asupra sistemelor de gestionare şi control, cu un preaviz de cel puţin trei zile lucrătoare. Comisia informează statul membru respectiv în vederea obţinerii întregii asistenţe necesare. Funcţionarii sau reprezentanţii autorizaţi ai statului membru respectiv pot lua parte la astfel de controale.
Comisia poate cere statului membru respectiv să efectueze un control la faţa locului pentru a verifica acurateţea uneia sau mai multor tranzacţii. Funcţionarii Comisiei sau reprezentanţii săi autorizaţi pot lua parte la astfel de controale.
(2) În cazul în care, după finalizarea verificărilor necesare, Comisia ajunge la concluzia că un anumit stat membru nu respectă obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 31, suspendă plata de prefinanţare sau plata soldului în conformitate cu articolul 42.
Articolul 46
Criteriile aplicabile corecţiilor
(1) Comisia poate întreprinde corecţiile financiare prin anularea integrală sau parţială a contribuţiei comunitare la un anumit program anual în cazul în care, după efectuarea examinărilor necesare, ajunge la concluzia că:
(a)
există o deficienţă gravă în sistemul de gestionare şi control al programului care pune în pericol contribuţia comunitară plătită deja în cadrul programului;
(b)
cheltuielile conţinute într-o anumită declaraţie certificată de cheltuieli sunt neregulamentare şi nu au fost corectate de statul membru înainte de iniţierea procedurii de corecţie în conformitate cu prezentul alineat;
(c)
un stat membru nu a respectat obligaţiile care îi revin în temeiul articolului 31 înainte de iniţierea procedurii de corecţie în conformitate cu prezentul alineat.
Comisia decide după ce ia în considerare toate comentariile statului membru.
(2) Comisia îşi întemeiază deciziile privind corecţiile financiare pe cazurile individuale de nereguli identificate, luând în calcul natura sistematică a neregulii pentru a stabili dacă trebuie aplicată o corecţie forfetară sau una extrapolată. Atunci când neregula priveşte o declaraţie de cheltuieli pentru care a fost eliberată în prealabil, de către autoritatea de audit, o certificare rezonabilă în conformitate cu articolul 30 alineatul (3) litera (b), se prezumă existenţa unei probleme sistematice care declanşează aplicarea unei corecţii forfetare sau a uneia extrapolate în cazul în care, în termen de trei luni, statul membru nu poate prezenta probe care să răstoarne această prezumţie.
(3) Atunci când decide valoarea unei corecţii, Comisia ia în considerare importanţa neregulii, precum şi proporţia şi implicaţiile financiare ale deficienţelor identificate în cadrul programului anual respectiv.
(4) În cazul în care îşi bazează poziţia pe elementele stabilite de alţi auditori decât cei din propriile sale servicii, Comisia trage propriile concluzii cu privire la consecinţele financiare după examinarea măsurilor luate de statul membru respectiv în temeiul articolului 32, a rapoartelor privind neregulile semnalate, precum şi a răspunsurilor statului membru.
Articolul 47
Restituirea
(1) Orice sumă care trebuie restituită bugetului general al Uniunii Europene este plătită înainte de scadenţa indicată în ordinul de recuperare întocmit în conformitate cu articolul 72 din regulamentul financiar. Această dată a scadenţei este ultima zi a celei de a doua luni care urmează emiterii ordinului.
(2) Orice întârziere în efectuarea restituirii determină aplicarea de penalităţi de întârziere, începând cu data scadenţei şi terminând cu data la care se efectuează plata. Nivelul penalităţii este cel aplicat de Banca Centrală Europeană principalelor sale operaţiuni de refinanţare, astfel cum este publicată în seria C a Jurnalului Oficial al Uniunii Europene, valabilă în prima zi calendaristică a lunii în care cade data scadenţei, majorată cu trei puncte procentuale şi jumătate.
Articolul 48
Obligaţiile statelor membre
Aplicarea unei corecţii financiare de către Comisie nu aduce atingere obligaţiei statului membru respectiv de a trece la recuperări, în temeiul articolului 44.
CAPITOLUL IX
MONITORIZAREA, EVALUAREA ŞI RAPOARTELE
Articolul 49
Monitorizarea şi evaluarea
(1) În cooperare cu statele membre, Comisia monitorizează fondul în mod constant.
(2) Fondul este evaluat de către Comisie, în parteneriat cu statele membre, pentru a evalua relevanţa, eficienţa şi impactul acţiunilor din perspectiva obiectivelor generale, menţionate la articolul 2, în contextul pregătirilor pentru rapoartele prevăzute la articolul 50 alineatul (3).
(3) Comisia examinează de asemenea complementaritatea dintre acţiunile puse în aplicare în cadrul fondului şi cele desfăşurate în cadrul altor politici, instrumente şi iniţiative comunitare relevante.
Articolul 50
Obligaţiile de raportare
(1) În fiecare stat membru, autoritatea responsabilă ia măsurile necesare pentru a asigura monitorizarea şi evaluarea proiectului.
În acest scop, acordurile şi contractele pe care autoritatea responsabilă le încheie cu organizaţiile responsabile pentru punerea în practică a acţiunilor trebuie să conţină clauze care stabilesc obligativitatea de a înainta la intervale regulate rapoarte detaliate privind evoluţia punerii în aplicare şi gradul de finalizare a obiectivelor desemnate, care formează baza pentru rapoartele privind progresele înregistrate şi, respectiv, pentru rapoartele finale privind punerea în aplicare a programului anual.
(2) Statele membre prezintă Comisiei:
(a)
până la 30 iunie 2010, un raport de evaluare privind punerea în aplicare a acţiunilor cofinanţate de fond;
(b)
până la 30 iunie 2012 pentru perioada 2008-2010 şi, respectiv, până la 30 iunie 2015 pentru perioada 2011-2013, un raport de evaluare a rezultatelor şi a impactului acţiunilor cofinanţate de fond.
(3) Comisia prezintă Parlamentului European, Consiliului, Comitetului Economic şi Social European şi Comitetului Regiunilor:
(a)
până la 30 iunie 2010, un raport privind punerea în aplicare a criteriilor prevăzute la articolul 15 pentru defalcarea anuală a resurselor între statele membre, împreună cu propuneri de modificare, dacă este necesar;
(b)
până la 31 decembrie 2010, un raport intermediar privind rezultatele obţinute şi aspectele calitative şi cantitative ale punerii în aplicare a fondului, împreună cu o propunere privind dezvoltarea viitoare a fondului;
(c)
până la 31 decembrie 2012 pentru perioada 2008-2010 şi, respectiv, până la 31 decembrie 2015 pentru perioada 2011-2013, un raport de evaluare ex post.
Articolul 51
Raportul final privind punerea în aplicare a programului anual
(1) Pentru a furniza o imagine clară a punerii în aplicare a programului, raportul final privind punerea în aplicare a programului anual cuprinde următoarele informaţii:
(a)
punerea în aplicare a programului anual din punct de vedere financiar şi operaţional;
(b)
progresele realizate în punerea în aplicare a programului multianual şi a priorităţilor acestuia privind obiectivele sale specifice verificabile, însoţite de o cuantificare a indicatorilor, în cazul în care aceasta este posibilă;
(c)
măsurile luate de către autoritatea responsabilă pentru a asigura calitatea şi eficienţa punerii în aplicare şi, în special:
(i)
măsurile de monitorizare şi evaluare, inclusiv modalităţile de colectare a datelor;
(ii)
o sinteză a problemelor importante întâlnite în procesul de punere în aplicare a programului operaţional, precum şi măsurile luate;
(iii)
modul de utilizare a asistenţei tehnice.
(d)
măsurile luate pentru a furniza informaţii şi pentru a aduce la cunoştinţa publicului programele anuale şi multianuale.
(2) Raportul este considerat ca putând fi acceptat în cazul în care conţine toate informaţiile enumerate la alineatul (1). Comisia ia o decizie cu privire la conţinutul raportului prezentat de autoritatea responsabilă în termen de două luni de la primirea tuturor informaţiilor menţionate la alineatul (1), iar această decizie este comunicată statelor membre. În cazul în care Comisia nu oferă un răspuns în termenul stabilit, raportul este considerat acceptat.
CAPITOLUL X
DISPOZIŢII FINALE
Articolul 52
Comitetul
(1) Comisia este asistată de Comitetul comun „Solidaritatea şi gestionarea fluxurilor migratorii”, înfiinţat prin Decizia nr. 574/2007/CE.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 4 şi 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.
(3) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolul 5a alineatele (1)-(4) şi (5) litera (b) şi articolul 7 din Decizia 1999/468/CE, având în vedere dispoziţiile articolului 8.
Termenele prevăzute la articolul 5a alineatele (3) litera (c), (4) litera (b) şi (4) litera (e) din Decizia 1999/468/CE se stabilesc la şase săptămâni.
Articolul 53
Revizuirea
Până la 30 iunie 2013, Parlamentul European şi Consiliul revizuiesc prezenta decizie pe baza unei propuneri din partea Comisiei.
Articolul 54
Intrarea în vigoare şi aplicarea
Prezenta decizie intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezenta decizie se aplică de la 1 ianuarie 2008, cu excepţia articolelor 14, 18, 19, 21, 22 şi 25, a articolului 31 alineatul (2), a articolului 31 alineatul (5), a articolului 32, a articolului 35 alineatul (4) şi a articolului 52, care se aplică de la 7 iunie 2007.
Articolul 55
Destinatarii
Prezenta decizie se adresează statelor membre în conformitate cu Tratatul de instituire a Comunităţii Europene.
Adoptată la Bruxelles, 23 mai 2007.