32001L0114
L 015/19
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA 2001/114/CE A CONSILIULUI
din 20 decembrie 2001
privind anumite tipuri de lapte conservat, parțial sau integral deshidratat și destinat consumului uman
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
având în vedere avizul Parlamentului European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât:
(1)
Anumite directive verticale privind alimentele ar trebui să fie simplificate astfel încât să prevadă doar normele esențiale care trebuie îndeplinite de produsele la care se referă, pentru a permite libera circulație a produselor respective pe piața internă, conform concluziilor Consiliului European de la Edinburg, din 11 și 12 decembrie 1992, confirmate de concluziile Consiliului European de la Bruxelles din 10 și 11 decembrie 1993.
(2)
Directiva 76/118/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1975 de apropiere a legislațiilor statelor membre privind anumite tipuri de lapte conservat parțial sau total deshidratat destinat consumului uman (4) a fost justificată de faptul că diferențele dintre legislațiile naționale în materie de lapte conservat pot duce la crearea unor condiții de concurență neloială care îi pot induce în eroare pe consumatori și care pot astfel influența în mod direct realizarea și funcționarea pieței comune.
(3)
Directiva 76/118/CEE a fost, prin urmare, concepută astfel încât să stabilească definițiile și normele comune care reglementează compoziția, descrierea normelor de producție și etichetarea anumitor tipuri de lapte conservat, astfel încât să se asigure libera circulație pe teritoriul Comunității.
(4)
Directiva 76/118/CEE ar trebui să fie aliniată cu legislația comunitară generală în materie de alimente, în special cu legislația privind etichetarea, aditivii autorizați, normele de igienă și de sănătate stabilite de Directiva 92/46/CEE a Consiliului (5).
(5)
Din motive de claritate, Directiva 76/118/CEE ar trebui să fie reformulată pentru a face mai accesibile normele privind condițiile de fabricare și comercializare a anumitor tipuri de lapte conservat, parțial sau integral deshidratat și destinat consumului uman.
(6)
Normele generale de etichetare a alimentelor stabilite de Directiva 2000/13/CE (6) a Parlamentului European și a Consiliului ar trebui să fie aplicate sub rezerva anumitor condiții.
(7)
Sub rezerva Directivei 90/496/CEE a Consiliului din 24 septembrie 1990 privind indicarea valorii nutritive pe etichetele produselor alimentare (7), adăugarea vitaminelor la produsele menționate în prezenta directivă este autorizată în anumite state membre. Totuși, nu se poate lua decizia extinderii acestui tip de autorizații la nivelul întregii Comunități. Statele membre sunt, prin urmare, libere să autorizeze sau să interzică adăugarea de vitamine la produsele naționale, cu toate că libera circulație a bunurilor la nivelul Comunității este, în orice caz, garantată conform normelor și principiilor care derivă din tratat.
(8)
În cazul produselor destinate sugarilor, se aplică Directiva 91/321/CEE a Comisiei din 14 mai 1991 privind preparatele pentru sugari și preparatele de continuare (8).
(9)
Conform principiilor de subsidiaritate și de proporționalitate prevăzute în articolul 5 din tratat, obiectivul de a stabili definiții și norme comune pentru produsele în cauză și de a alinia prevederile cu legislația comunitară generală în materie de alimente nu poate fi realizat în mod suficient de către statele membre și, prin urmare, poate fi realizat, prin natura prezentei directive, de către Comunitate. Prezenta directivă nu depășește ceea ce este necesar pentru realizarea obiectivului menționat anterior.
(10)
Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive ar trebui să fie adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de punere în aplicare conferite Comisiei (9).
(11)
Pentru a se evita crearea unor noi bariere în calea liberei circulații, statele membre ar trebui să se abțină de la adoptarea, în ceea ce privește produsele respective, a unor dispoziții care nu sunt prevăzute în prezenta directivă,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se aplică în cazul laptelui conservat, parțial sau integral deshidratat, definit în anexa I.
Articolul 2
Statele membre, conform Directivei 90/496/CEE, pot autoriza adăugarea unor vitamine în produsele definite în anexa I.
Articolul 3
Directiva 2000/13/CE se aplică în cazul produselor definite în anexa I, în următoarele condiții:
(1)
(a)
Denumirea produselor din anexa I se aplică doar în cazul produselor menționate în prezenta anexă și se utilizează în cazul comercializării, fără a aduce atingere literei (b), pentru a le desemna;
(b)
ca o alternativă la denumirea produselor menționate la litera (a), anexa II stabilește o listă de denumiri speciale. Aceste denumiri pot fi utilizate în limba și în condițiile stabilite în anexa II.
(2)
Etichetarea trebuie să precizeze conținutul în procente de grăsime în lapte, exprimat în funcție de greutatea produsului finit, cu excepția produselor definite în anexa I punctul 1d și g și în anexa I punctul 2d, precum și conținutul în procente de extract de lapte degresat în cazul produselor definite în anexa I punctul 1. Aceste elemente însoțesc denumirea comercială.
(3)
În cazul produselor definite în anexa I punctul 2, eticheta trebuie să cuprindă instrucțiunile cu privire la modul de diluare sau de reconstituire, incluzând detaliile privind conținutul de grăsime al produsului astfel diluat sau reconstituit.
(4)
În cazul produselor a căror masă nu depășește 20 g pe unitate și care au un ambalaj exterior, elementele prevăzute în prezentul articol trebuie să apară doar pe ambalajul exterior, cu excepția precizărilor necesare în conformitate cu punctul 1 litera (a).
(5)
Etichetarea produselor definite în anexa I punctul 2 precizează faptul că produsul „nu este destinat sugarilor cu vârsta sub 12 luni”.
Articolul 4
În cazul produselor definite în anexele I și II, statele membre nu adoptă dispoziții naționale care nu sunt stabilite în prezenta directivă.
Articolul 5
Dispozițiile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive, adoptate în ceea ce privește problemele menționate în continuare, se adoptă conform procedurii de reglementare prevăzute în articolul 6 alineatul (2):
-
prin alinierea prezentei directive cu legislația comunitară generală în materie de alimente;
-
prin adaptarea la progresul tehnic.
Articolul 6
(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru produsele alimentare (denumit în continuare „comitet”) înființat prin articolul 1 din Decizia 69/414/CEE (10).
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
Perioada stabilită în articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE este de trei luni.
(3) Comitetul își adoptă regulamentul de procedură.
Articolul 7
Directiva 76/118/CEE se abrogă cu efect de la 17 iulie 2003.
Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezenta directivă.
Articolul 8
Statele membre pun în aplicare dispozițiile legale, de reglementare și administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 17 iulie 2003 cel târziu. Statele membre informează imediat Comisia cu privire la aceasta.
Dispozițiile se aplică astfel încât:
-
să autorizeze comercializarea produselor definite în anexa I, dacă sunt conforme definițiilor și normelor prevăzute în prezenta directivă, începând din 17 iulie 2003;
-
să interzică comercializarea produselor care nu sunt conforme cu prezenta directivă, începând din 17 iulie 2004.
Totuși, se permite comercializarea produselor care nu sunt conforme cu prezenta directivă, dar care au fost etichetate înainte de 17 iulie 2004 în conformitate cu Directiva 76/118/CEE până la epuizarea stocurilor.
Când statele membre adoptă aceste dispoziții, ele conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere în momentul publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
Articolul 9
Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Comunităților Europene.
Articolul 10
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 20 decembrie 2001.