REGULAMENTUL (CE) NR. 1099/2009 AL CONSILIULUI
din 24 septembrie 2009
privind protecția animalelor în momentul uciderii
(Text cu relevanță pentru SEE)
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 37,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Parlamentului European (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
întrucât:
(1)
Directiva 93/119/CE a Consiliului din 22 decembrie 1993 privind protecția animalelor în momentul sacrificării sau uciderii (3) stabilește reguli minime comune la nivel comunitar pentru protecția animalelor în momentul sacrificării sau uciderii. De la adoptarea sa, directiva menționată nu a suferit nicio modificare importantă.
(2)
Uciderea animalelor le poate cauza durere, chin, frică sau alte forme de suferință chiar și în cazul aplicării celor mai bune condiții tehnice disponibile. Anumite operații aferente uciderii pot cauza efecte negative, orice tehnică de asomare prezentând unele dezavantaje. Operatorii economici sau orice altă persoană implicată în uciderea animalelor ar trebui să ia măsurile necesare pentru a evita durerea și pentru a reduce la minimum chinul și suferința animalelor în cursul procesului de sacrificare sau ucidere, ținând cont de cele mai bune practici din domeniu și de metodele permise de prezentul regulament. Prin urmare, durerea, chinul sau suferința ar trebui să fie considerate ca evitabile, atunci când operatorii economici sau orice altă persoană implicată în uciderea animalelor nu respectă una dintre cerințele prezentului regulament sau utilizează practici permise fără să recurgă însă la cele mai moderne dintre acestea, provocându-le astfel animalelor, prin neglijență sau intenționat, durere, chin sau suferință.
(3)
Protecția animalelor în momentul sacrificării sau uciderii este reglementată de dreptul comunitar începând cu 1974 și a fost consolidată în mod substanțial prin Directiva 93/119/CE. Cu toate acestea, s-au constatat discrepanțe mari între statele membre în ceea ce privește punerea în aplicare a directivei respective; au fost, de asemenea, identificate preocupări și diferențe importante în materie de bunăstare, care ar putea influența competitivitatea între operatorii economici.
(4)
Bunăstarea animalelor constituie o valoare comunitară consacrată prin Protocolul (nr. 33) privind protecția și bunăstarea animalelor anexat la Tratatul de instituire a Comunității Europene („Protocolul nr. 33”). Protecția animalelor în momentul sacrificării sau uciderii este un subiect de interes public care afectează atitudinile consumatorilor față de produsele agricole. În plus, îmbunătățirea protecției animalelor în momentul sacrificării contribuie la ameliorarea calității cărnii, având, de asemenea, un efect pozitiv indirect asupra securității muncii în abatoare.
(5)
Legislația națională privind protecția animalelor în momentul sacrificării sau uciderii influențează condițiile de concurență și, prin urmare, funcționarea pieței comune a produselor de origine animală prevăzute în anexa I la Tratatul de instituire a Comunității Europene. Este necesară stabilirea unor reguli comune pentru a asigura dezvoltarea rațională a pieței interne a produselor respective.
(6)
Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (EFSA), instituită prin Regulamentul (CE) nr. 178/2002 al Parlamentului European și al Consiliului din 28 ianuarie 2002 de stabilire a principiilor și a cerințelor generale ale legislației alimentare, de instituire a Autorității Europene pentru Siguranța Alimentară și de stabilire a procedurilor în domeniul siguranței produselor alimentare (4), a adoptat două avize privind bunăstarea animalelor în cadrul principalelor sisteme de asomare și ucidere ale anumitor specii de animale, mai precis, în 2004, un aviz privind aspecte ale bunăstării în cadrul principalelor sisteme de asomare și ucidere ale principalelor specii comerciale de animale și, în 2006, un aviz privind aspecte ale bunăstării în cadrul principalelor sisteme de asomare și ucidere ale cervidelor, caprinelor, iepurilor, struților, rațelor, gâștelor și prepelițelor crescute în scopuri comerciale. Dreptul comunitar în acest domeniu ar trebui să fie actualizat, pentru a ține cont de avizele științifice menționate. Recomandările de a elimina treptat utilizarea dioxidului de carbon în cazul porcinelor și utilizarea asomatoarelor cu baie de apă în cazul păsărilor de crescătorie nu au fost incluse în prezentul regulament deoarece evaluarea impactului a indicat că, în prezent, astfel de recomandări nu sunt viabile din punct de vedere economic în UE. Cu toate acestea, este important ca această discuție să fie continuată în viitor. În acest scop, Comisia ar trebui să întocmească și să prezinte Parlamentului European și Consiliului un raport cu privire la diferitele metode de asomare a păsărilor, în special asomatoarele cu băi de apă multiple. În plus, alte recomandări ar trebui excluse din prezentul regulament pentru că ele se referă la parametri tehnici care ar trebui să facă parte din măsurile de punere în aplicare sau din orientările comunitare. Recomandările privind peștii de crescătorie nu au fost incluse în prezentul regulament ca urmare a necesității unui aviz științific și a unei evaluări economice suplimentare în acest domeniu.
(7)
În 2007, Organizația Mondială pentru Sănătatea Animalelor (OIE) a adoptat Codul sanitar pentru animale terestre, care include orientări privind sacrificarea animalelor, precum și privind uciderea animalelor în scop de control al bolilor. Orientările internaționale respective conțin recomandări privind manipularea, imobilizarea, asomarea și sângerarea animalelor în abatoare și privind uciderea animalelor în cazul apariției focarelor de boli contagioase. Este, de asemenea, necesar ca standardele internaționale menționate să fie luate în considerare în cadrul prezentului regulament.
(8)
De la adoptarea Directivei 93/119/CE, legislația comunitară din domeniul siguranței alimentare aplicabilă abatoarelor a fost modificată în mod substanțial prin adoptarea Regulamentului (CE) nr. 852/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind igiena produselor alimentare (5) și a Regulamentului (CE) nr. 853/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a unor norme specifice de igienă care se aplică alimentelor de origine animală (6). Regulamentele menționate subliniază responsabilitatea operatorilor din sectorul alimentar cu privire la asigurarea siguranței alimentare. Abatoarele fac, de asemenea, obiectul unei proceduri de aprobare prealabilă, în cursul căreia autoritatea competentă examinează construcția, amenajarea și echiparea lor, pentru a verifica dacă acestea corespund normelor tehnice privind siguranța alimentară. Este necesar ca abatoarele, precum și construcția, amenajarea și echiparea lor să țină cont mai mult de preocupările privind bunăstarea animalelor.
(9)
Au fost, de asemenea, reorganizate controalele oficiale ale lanțului alimentar, prin adoptarea Regulamentului (CE) nr. 882/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 privind controalele oficiale efectuate pentru a asigura verificarea conformității cu legislația privind hrana pentru animale și produsele alimentare și cu normele de sănătate animală și de bunăstare a animalelor (7) și a Regulamentului (CE) nr. 854/2004 al Parlamentului European și al Consiliului din 29 aprilie 2004 de stabilire a normelor specifice de organizare a controalelor oficiale privind produsele de origine animală destinate consumului uman (8).
(10)
Condițiile în care animalele din crescătorii sunt ucise au un impact direct sau indirect asupra pieței alimentelor, hranei pentru animale și a altor produse, precum și asupra competitivității operatorilor economici din aceste sectoare. Prin urmare, aceste operații de sacrificare ar trebui să fie reglementate de dreptul comunitar. Cu toate acestea, speciile crescute în mod tradițional, cum ar fi caii, măgarii, vitele, ovinele, caprinele sau porcinele pot fi, de asemenea, crescute pentru alte scopuri, spre exemplu, ca animale de companie, animale pentru spectacole sau pentru activități sportive, precum și ca animale de muncă. Atunci când uciderea acestor animale determină producția de alimente sau alte produse, operațiile respective ar trebui să intre în domeniul de aplicare al prezentului regulament. Prin urmare, uciderea animalelor sălbatice și a animalelor fără stăpân în scopul de a controla numărul acestora nu ar trebui să intre în domeniul de aplicare al prezentului regulament.
(11)
Peștii prezintă diferențe fiziologice importante față de animalele terestre; peștii de crescătorie sunt sacrificați și uciși într-un context foarte diferit, mai ales în ceea ce privește procesul de inspecție. În plus, cercetările în domeniul asomării peștilor sunt mult mai puțin dezvoltate față cele referitoare la alte specii de crescătorie. Ar trebui să se stabilească standarde separate privind protecția peștilor în momentul uciderii. Prin urmare, dispozițiile aplicabile peștilor ar trebui să se limiteze pentru moment la principiile esențiale. Inițiativele viitoare ale Comunității ar trebui să se bazeze pe o evaluare științifică a riscurilor privind sacrificarea și uciderea peștilor, realizată de EFSA, evaluare care să țină cont de implicațiile sociale, economice și administrative.
(12)
Uciderea animalelor productive care suferă dureri puternice, în absența unui mod viabil din punct de vedere economic de a atenua astfel de dureri, constituie o datorie etică. În majoritatea cazurilor, animalele pot fi ucise prin modalități care respectă condițiile de bunăstare adecvate. Cu toate acestea, în situații excepționale, cum ar fi accidentele produse în zone îndepărtate în care nu poate fi asigurată prezența personalului competent și a echipamentului adecvat, respectarea regulilor privind condițiile optime de bunăstare ar putea prelungi suferința animalelor. Astfel, în interesul acestor animale, este necesară excluderea uciderii de urgență din aplicarea anumitor dispoziții ale prezentului regulament.
(13)
Câteodată, animalele pot pune în pericol ființele umane, constituind un risc pentru viața acestora, provocând leziuni grave sau transmițând boli mortale. De obicei, aceste riscuri sunt prevenite prin imobilizarea corespunzătoare a animalelor, dar în anumite situații ar putea fi necesară uciderea animalelor periculoase pentru a pune capăt unor astfel de riscuri. Caracterul urgent al situațiilor de acest tip determină faptul că uciderea nu poate fi mereu efectuată în condițiile optime de bunăstare. În consecință, în aceste cazuri este necesară derogarea de la obligația de a asoma sau de a ucide imediat animalele.
(14)
Activitățile de vânătoare sau de pescuit sportiv se desfășoară într-un context în care condițiile uciderii sunt foarte diferite față de cele referitoare la animalele de crescătorie, vânătoarea fiind reglementată de o legislație specifică. Prin urmare, este necesară excluderea uciderilor în contextul vânătorii sau al pescuitului sportiv din domeniul de aplicare al prezentului regulament.
(15)
Protocolul nr. 33 subliniază, de asemenea, necesitatea de a respecta actele cu putere de lege și actele administrative, precum și obiceiurile din statele membre, referitoare, în special, la ritualuri religioase, tradiții culturale și moșteniri regionale atunci când se formulează și se pun în aplicare politicile comunitare, cum ar fi agricultura și piața internă. Prin urmare, este necesară excluderea din domeniul de aplicare al prezentului regulament a manifestărilor culturale în cazurile în care respectarea cerințelor de bunăstare a animalelor ar afecta în mod negativ însăși natura manifestărilor respective.
(16)
În plus, tradițiile culturale se referă la mentalități, acțiuni sau comportamente moștenite, consacrate sau consuetudinare, care implică, de fapt, conceptul unui element transmis sau care provine de la un predecesor. Acestea contribuie la consolidarea legăturilor sociale de lungă durată între generații. Cu condiția ca activitățile respective să nu afecteze piața produselor de origine animală și să nu fie motivate de scopuri de producție, este necesar să se excludă uciderea animalelor în contextul acestor manifestări din domeniul de aplicare al prezentului regulament.
(17)
Sacrificarea păsărilor de crescătorie, a iepurilor de crescătorie și a iepurilor de câmp pentru consumul personal intern nu se realizează într-o măsură care să poată afecta competitivitatea abatoarelor comerciale. În mod similar, eforturile pe care autoritățile publice ar trebui să le facă pentru a detecta și a controla astfel de operații nu ar fi proporționale cu problemele potențiale de rezolvat. Prin urmare, este necesară excluderea acestor operații din domeniul de aplicare al prezentului regulament.
(18)
Derogarea de la asomare în cazul sacrificărilor religioase care au loc în abatoare a fost acordată prin Directiva 93/119/CE. Din moment ce dispozițiile comunitare aplicabile sacrificării religioase au fost transpuse în mod diferit în funcție de contextele naționale și din moment ce normele naționale țin cont de dimensiuni care depășesc scopul prezentului regulament, este important ca derogarea de la asomarea animalelor înaintea sacrificării să fie menținută, lăsând, totuși, un anumit grad de subsidiaritate fiecărui stat membru. Prin urmare, prezentul regulament respectă libertatea de religie și dreptul persoanelor de a-și manifesta religia sau convingerea prin intermediul cultului, învățământului, practicilor și îndeplinirii riturilor, astfel cum acestea au fost consacrate prin articolul 10 din Carta drepturilor fundamentale a Uniunii Europene.
(19)
Există suficiente date științifice care demonstrează că animalele vertebrate sunt ființe sensibile, care ar trebui, prin urmare, incluse în domeniul de aplicare al prezentului regulament. Reptilele și amfibiile nu sunt însă animale crescute în mod obișnuit în comunitate; prin urmare, includerea lor în domeniul de aplicare al prezentei directive nu ar fi oportună sau proporțională.
(20)
Multe metode de ucidere provoacă durere animalelor. Din acest motiv, asomarea este necesară pentru a determina pierderea cunoștinței și a sensibilității înaintea sau în momentul uciderii animalelor. Măsurarea gradului de pierdere a conștienței și a sensibilității unui animal este complexă și trebuie să fie efectuată utilizând o metodologie aprobată științific. În orice caz, este necesară monitorizarea prin intermediul indicatorilor, pentru a evalua eficiența metodei respective în condiții practice.
(21)
Monitorizarea eficienței asomării se bazează în special pe evaluarea gradului de conștiență și de sensibilitate a animalelor. Conștiența unui animal rezultă mai ales din posibilitatea acestuia de a simți emoții și de a-și controla mișcările voluntare. În ciuda anumitor excepții, cum ar fi imobilizarea prin intermediul curentului electric sau alte tipuri de paralizie provocată, se presupune că un animal este inconștient în absența poziției ridicate naturale, când nu este treaz și nu manifestă emoții pozitive sau negative, cum ar fi frica sau agitația. Sensibilitatea unui animal constă în principal în posibilitatea sa de a simți durerea. În general, se poate presupune că un animal este lipsit de sensibilitate atunci când acesta nu manifestă reflexe sau reacții la stimuli cum ar fi sunetele, mirosurile, lumina sau contactul fizic.
(22)
Noi metode de asomare sunt create și propuse spre utilizare în mod regulat, pentru a răspunde noilor provocări din sectoarele creșterii animalelor și industriei cărnii. Prin urmare, este important să fie autorizată Comisia în vederea aprobării noilor metode de asomare concomitent cu menținerea unui nivel înalt de protecție a animalelor.
(23)
Orientările comunitare constituie un instrument util pentru a oferi operatorilor și autorităților competente informații specifice privind parametrii care trebuie utilizați pentru a asigura un nivel înalt de protecție a animalelor, păstrând, în același timp, un mediu echitabil pentru operatori. În consecință, este necesar să fie autorizată Comisia să elaboreze astfel de orientări.
(24)
În funcție de modul în care sunt utilizate în cadrul procesului de sacrificare sau ucidere, unele metode de asomare pot determina moartea animalelor într-un mod care evită durerea și reduce la minimum chinul sau suferința animalelor. Este posibil ca alte metode de asomare să nu conducă la moarte, animalele putându-și recăpăta cunoștința sau senzitivitatea în timpul unei proceduri dureroase ulterioare. Prin urmare, aceste metode ar trebui completate cu alte tehnici care să conducă la moarte sigură înainte ca animalul să își revină. Așadar, este esențial să se specifice ce metode de asomare trebuie finalizate cu o metodă de ucidere.
(25)
Condițiile în care animalele sunt asomate și rezultatele asomării variază în practică, din cauza multor factori. Din acest motiv, este necesară evaluarea regulată a consecințelor asomării. În acest scop, operatorii ar trebui să stabilească un eșantion reprezentativ, pentru a verifica eficiența metodelor de asomare folosite, ținând cont de omogeneitatea grupului de animale și de alți factori hotărâtori, cum ar fi echipamentul utilizat și personalul implicat.
(26)
Unele protocoale de asomare se pot dovedi a fi suficient de eficiente pentru a ucide în mod ireversibil animalele în toate situațiile în condițiile aplicării anumitor parametri-cheie specifici. În astfel de cazuri, necesitatea verificării asomării ar părea inutilă și disproporționată. În consecință, este necesar să se prevadă posibilitatea acordării de derogări de la obligațiile referitoare la verificarea asomării în cazurile în care există suficiente dovezi științifice că un anumit protocol de asomare produce moartea ireversibilă a tuturor animalelor în anumite condiții comerciale.
(27)
Bunăstarea animalelor este influențată puternic de gestionarea cotidiană a operațiilor; pot fi obținute rezultate fiabile numai dacă operatorii economici elaborează instrumente de monitorizare prin intermediul cărora să evalueze efectele acestor operații. Astfel, este necesară elaborarea unor proceduri standard de operare, bazate pe riscuri, la toate nivelurile procesului de producție. Aceste proceduri ar trebui să ia în calcul obiective clare, persoanele responsabile, metodele folosite, criterii măsurabile, precum și modalitățile de monitorizare și de înregistrare. Parametrii-cheie stabiliți pentru fiecare metodă de asomare ar trebui specificați într-un mod care să asigure asomarea adecvată în cazul tuturor animalelor supuse acestui proces.
(28)
Existența unui personal bine instruit și competent contribuie la ameliorarea condițiilor de tratare a animalelor. Competența în domeniul bunăstării animalelor presupune cunoașterea principalelor modele comportamentale, a necesităților, precum și a semnelor de conștiență și de sensibilitate care caracterizează specia în cauză. Aceasta include, de asemenea, cunoștințe tehnice cu privire la echipamentul de asomare utilizat. Prin urmare, ar trebui să se impună persoanelor care efectuează anumite operații de sacrificare și celor care supraveghează uciderea sezonieră a animalelor pentru blană să dețină un certificat de competență adecvat operațiilor pe care le efectuează. Ar fi însă disproporționat față de obiectivele urmărite să se ceară un certificat de competență pentru ceilalți membri ai personalului care intervin în uciderea animalelor.
(29)
Se poate presupune că personalul cu mai mulți ani de experiență deține un anumit nivel de competență. Din acest motiv, prezentul regulament ar trebui să conțină o dispoziție tranzitorie pentru cerințele privind certificatul de competență al personalului aflat în această situație.
(30)
Echipamentul de asomare este conceput și proiectat pentru a fi eficient într-un context specific. Prin urmare, producătorii ar trebui să furnizeze utilizatorilor instrucțiuni detaliate privind condițiile în care ar trebui folosite și întreținute echipamentele pentru a asigura un nivel optim de bunăstare a animalelor.
(31)
Pentru a garanta eficiența echipamentului de asomare și a echipamentului de imobilizare, acestea ar trebui să fie întreținute în mod adecvat. În cazul echipamentului folosit în mod intensiv, ar putea fi necesară înlocuirea anumitor părți; în plus, chiar echipamentul folosit în mod ocazional ar putea să devină mai puțin eficient din cauza coroziunii sau a altor factori de mediu. În mod similar, anumite tipuri de echipament trebuie să fie reglate cu precizie. Prin urmare, operatorii economici sau orice altă persoană implicată în uciderea animalelor ar trebui să aplice proceduri de întreținere pentru echipamentul respectiv.
(32)
Imobilizarea animalelor este necesară pentru siguranța operatorilor și aplicarea corespunzătoare a anumitor tehnici de asomare. Cu toate acestea, imobilizarea poate fi chinuitoare pentru animale și, prin urmare, ar trebui aplicată cât mai puțin timp posibil.
(33)
Animalele ar putea suferi dacă procedurile de asomare eșuează. Din acest motiv, prezentul regulament ar trebui să prevadă existența unui echipament de asomare de rezervă adecvat, care să reducă la minimum durerea, chinul sau suferința animalelor.
(34)
Sacrificarea păsărilor de crescătorie, a iepurilor de crescătorie și a iepurilor de câmp pentru furnizarea directă de cantități mici de carne către consumatorii finali sau distribuitorii locali care livrează cu amănuntul astfel de carne către consumatorii locali sub formă de carne proaspătă se realizează la niveluri care diferă de la un stat membru la altul din cauza normelor naționale care guvernează acest tip de activitate în conformitate cu articolul 1 alineatul (3) litera (d) și articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 853/2004. Totuși, este important să se asigure aplicarea unui nivel minim de bunăstare a animalelor și acestor tipuri de activități.
(35)
În ceea ce privește sacrificarea anumitor categorii de animale, altele decât păsările de crescătorie, iepurii de crescătorie și iepurii de câmp pentru consumul personal intern, există deja cerințe comunitare minimale care trebuie aplicate, cum ar fi asomarea prealabilă, precum și norme naționale. Prin urmare, este oportun să se asigure că și în prezentul regulament sunt incluse anumite norme minimale privind bunăstarea animalelor.
(36)
Regulamentul (CE) nr. 854/2004 stabilește o listă a unităților din care este autorizat importul anumitor produse de origine animală. Cerințele generale și cerințele suplimentare aplicabile abatoarelor prevăzute în prezentul regulament ar trebui să fie luate în considerare în scopul stabilirii listei respective.
(37)
Comunitatea caută să promoveze standarde înalte de bunăstare pentru efectivele de animale din întreaga lume, în special în ceea ce privește comercializarea. Comunitatea susține standardele și recomandările specifice cu privire la bunăstarea animalelor emise de OIE, inclusiv în ceea ce privește sacrificarea animalelor. Aceste standarde și recomandări ar trebui luate în considerare atunci când trebuie stabilită echivalența cu cerințele comunitare din prezentul regulament în ceea ce privește importurile.
(38)
Ghidurile de bune practici întocmite de către organizații ale operatorilor sunt instrumente valoroase care ajută operatorii economici să respecte anumite cerințe cuprinse în prezentul regulament, cum ar fi, de exemplu, elaborarea și punerea în aplicare de proceduri standard de operare.
(39)
Abatoarele și echipamentele folosite de acestea sunt proiectate pentru anumite categorii de animale și pentru anumite capacități. Depășirea acestor capacități sau folosirea echipamentului în scopuri pentru care acesta nu a fost proiectat determină efecte negative asupra bunăstării animalelor. Prin urmare, este necesar ca informațiile privind aspectele menționate să fie comunicate autorităților competente și să facă parte din procedura de aprobare a abatoarelor.
(40)
Abatoarele mobile reduc necesitatea ca animalele să fie transportate pe distanțe lungi și, prin urmare, pot contribui la protejarea bunăstării animalelor. Cu toate acestea, restricțiile de natură tehnică pentru abatoarele mobile sunt diferite față de cele pentru abatoarele fixe, iar normele tehnice ar putea să necesite adaptări adecvate. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să ofere posibilitatea de a stabili derogări care să dispenseze abatoarele mobile de cerințele privind amenajarea, construcția și echiparea abatoarelor. Până la adoptarea unor astfel de derogări, este necesar să se permită statelor membre să stabilească sau să păstreze norme naționale privind abatoarele mobile.
(41)
Se înregistrează permanent progrese științifice și tehnice în privința construcției, amenajării și echipării abatoarelor. Prin urmare, este important să fie autorizată Comisia să modifice cerințele aplicabile construcției, amenajării și echipării abatoarelor, menținând, în același timp, un nivel ridicat de protecție a animalelor.
(42)
Orientările comunitare sunt utile pentru că oferă operatorilor și autorităților competente informații specifice privind construcția, amenajarea și echiparea abatoarelor pentru a asigura un nivel ridicat de protecție a animalelor, păstrând, în același timp, un mediu echitabil pentru operatorii economici. În consecință, este necesar să fie autorizată Comisia să adopte astfel de orientări.
(43)
Sacrificarea fără asomare necesită o tăiere a gâtului efectuată cu precizie cu un cuțit ascuțit, pentru a reduce la minimum suferința. În plus, animalele care nu sunt imobilizate în mod mecanic după tăierea gâtului tind să încetinească procesul de sângerare, prelungind astfel în mod inutil suferința. Animalele din speciile bovine, ovine și caprine sunt cele mai comune specii sacrificate cu folosirea acestei proceduri. Din acest motiv, rumegătoarele sacrificate fără asomare ar trebui să fie imobilizate în mod mecanic și individual.
(44)
Se înregistrează permanent progrese științifice și tehnice în privința manipulării și imobilizării animalelor în abatoare. Prin urmare, este important să fie autorizată Comisia să modifice cerințele aplicabile manipulării și imobilizării animalelor înainte de sacrificare, menținând, în același timp, un nivel ridicat de protecție a animalelor.
(45)
Orientările comunitare sunt utile pentru că oferă operatorilor economici și autorităților competente informații specifice privind manipularea și imobilizarea animalelor înainte de sacrificare, pentru a asigura un nivel înalt de protecție a animalelor, păstrând, în același timp, un mediu echitabil pentru operatorii economici. În consecință, este necesar să fie autorizată Comisia să adopte astfel de orientări.
(46)
Experiența unor state membre a arătat că numirea ca responsabil cu bunăstarea animalelor a unei persoane cu o calificare corespunzătoare, care să coordoneze și să urmărească punerea în aplicare a procedurilor de operare referitoare la bunăstarea animalelor în abatoare, a determinat efecte pozitive în materie de bunăstare. Această măsură ar trebui, prin urmare, să fie aplicată la nivelul întregii Comunități. Responsabilul cu bunăstarea animalelor ar trebui să dețină o autoritate și o competență tehnică suficiente pentru a oferi o orientare adecvată personalului implicat în activitățile de sacrificare.
(47)
Abatoarele mici, care se ocupă mai ales cu vânzarea directă a alimentelor către consumatorii finali, nu necesită un sistem de gestionare complex pentru a pune în aplicare principiile generale ale prezentului regulament. Cerința de a dispune de un responsabil cu bunăstarea animalelor la fața locului ar fi, prin urmare, disproporționată în raport cu obiectivele urmărite în aceste cazuri, fiind astfel necesar ca prezentul regulament să prevadă o derogare de la cerința respectivă pentru abatoarele mici.
(48)
Frecvent, depopularea implică o gestionare a crizei prin abordarea în paralel a unor priorități diferite, cum ar fi sănătatea animalelor, sănătatea publică, protecția mediului sau bunăstarea animalelor. Cu toate că este important ca normele privind bunăstarea animalelor să fie respectate în toate etapele procesului de depopulare, în situații excepționale respectarea normelor respective ar putea pune în pericol sănătatea umană sau ar putea încetini mult procesul de eradicare a unei boli, expunând astfel mai multe animale la îmbolnăvire și la moarte.
(49)
În mod corespunzător, autoritățile competente ar trebui să aibă posibilitatea de a institui derogări de la anumite dispoziții din prezentul regulament, evaluate de la caz la caz, atunci când starea de sănătate a animalelor determină necesitatea uciderii de urgență a acestora și/sau dacă nu există alternative adecvate pentru a le asigura un nivel optimal de bunăstare. Cu toate acestea, astfel de derogări nu ar trebui să înlocuiască o programare corespunzătoare. În acest scop, este necesară ameliorarea nivelului planificării și integrarea corespunzătoare a bunăstării animalelor în planurile de urgență pentru bolile contagioase.
(50)
În sensul procedurilor de notificare a bolilor animale, informațiile referitoare la apariția focarelor de boli în conformitate cu Directiva 82/894/CEE din 21 decembrie 1982 privind notificarea maladiilor la animale în cadrul Comunității (9) sunt comunicate prin Sistemul de notificare a bolilor animalelor (ADNS). În prezent, ADNS nu oferă informații specifice cu privire la bunăstarea animalelor, dar poate fi dezvoltat să facă în viitor acest lucru. În consecință, ar trebui prevăzută o derogare de la obligația de raportare privind bunăstarea animalelor în caz de depopulare pentru a se avea în vedere dezvoltarea viitoare a ADNS.
(51)
Echipamentele moderne de asomare și de imobilizare sunt din ce în ce mai complexe și mai sofisticate, necesitând cunoștințe tehnice și analize specifice. În consecință, statele membre ar trebui să se asigure că se pune la dispoziția autorității competente suficient sprijin științific, la care funcționarii să poată apela atunci când este necesară evaluarea echipamentelor sau metodelor de asomare a animalelor.
(52)
Eficiența fiecărei metode de asomare se bazează pe controlul parametrilor-cheie și pe evaluarea sa periodică. Elaborarea de ghiduri de bune practici privind procedurile de monitorizare și de operare care să fie utilizate în contextul uciderii animalelor este un factor important pentru asigurarea unei orientări adecvate în materie de bunăstare a animalelor pentru operatorii economici. Pentru evaluarea unor astfel de ghiduri sunt necesare cunoștințe științifice, experiență practică și realizarea unor compromisuri între părțile interesate. Aceste sarcini ar trebui să fie îndeplinite de un centru sau o rețea de referință în fiecare stat membru, în colaborare cu părțile interesate.
(53)
Emiterea certificatelor de competență ar trebui să se realizeze într-un mod uniform. Prin urmare, organismele sau entitățile care emit certificatele de competență ar trebui să fie acreditate în funcție de standarde coerente care trebuie să fie evaluate din punct de vedere științific. În consecință, entitatea care oferă sprijinul științific în conformitate cu articolul 20 ar trebui să furnizeze, atunci când este necesar, avizul său cu privire la capacitatea și adecvarea organismelor sau a entităților care emit certificatele de competență.
(54)
Regulamentul (CE) nr. 882/2004 prevede anumite măsuri care să fie întreprinse de autoritatea competentă în cazul neconformării, în special în relație cu normele de bunăstare. Prin urmare, se impune numai stabilirea măsurilor suplimentare care sunt specifice prezentului regulament.
(55)
Regulamentul (CE) nr. 178/2002 prevede că EFSA promovează constituirea de rețele ale organizațiilor care își desfășoară activitatea în cadrul misiunilor Autorității pentru a facilita cooperarea științifică, schimbul de informații, elaborarea și punerea în aplicare a proiectelor comune, precum și schimbul cunoștințelor și al celor mai bune practici referitoare la legislația în domeniul alimentar.
(56)
Emiterea certificatelor de competență și organizarea cursurilor de formare ar trebui să se realizeze într-un mod uniform. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să prevadă obligațiile statelor membre în acest domeniu și modalitățile în care certificatele de competență trebuie acordate, suspendate sau retrase.
(57)
Cetățenii europeni se așteaptă ca un minim de norme privind bunăstarea animalelor să fie respectate în timpul sacrificării animalelor. În anumite zone, atitudinea față de animale depinde și de percepțiile naționale, în unele state membre existând chiar cererea de a se menține sau adopta norme de bunăstare a animalelor mai extinse decât cele convenite la nivel de Comunitate. În interesul animalelor și cu condiția să nu fie afectată funcționarea pieței interne, este necesar să se permită statelor membre anumită flexibilitate pentru a menține sau, în anumite domenii specifice, pentru a adopta norme naționale mai extinse.
Este important să se asigure că aceste norme naționale nu sunt folosite de statele membre într-un mod care să prejudicieze corecta funcționare a pieței interne.
(58)
În anumite domenii circumscrise domeniului de aplicare a prezentului regulament, Consiliul are nevoie de mai multe informații științifice, sociale și economice înainte de a stabili reguli detaliate, în special în ceea ce privește peștele de crescătorie și vitele imobilizate în poziții inverse. În consecință, Comisia trebuie să pună la dispoziția Consiliului aceste informații înainte de a propune orice fel de modificare a regulamentului în domeniile respective.
(59)
Amenajarea, construirea și echiparea abatoarelor necesită o planificare și investiții pe termen lung. Prin urmare, prezentul regulament ar trebui să prevadă o perioadă de tranziție adecvată, pentru a ține cont de timpul necesar pentru ca sectorul în cauză să se adapteze la cerințele corespunzătoare prevăzute de prezentul regulament. În cursul perioadei respective, ar trebui să se aplice în continuare cerințele Directivei 93/119/CE aplicabile amenajării, construcției și echipării abatoarelor.
(60)
Statele membre ar trebui să stabilească norme privind sancțiunile pentru încălcările dispozițiilor prezentului regulament și să asigure punerea lor în aplicare. Sancțiunile menționate anterior ar trebui să fie eficace, proporționale și cu efect de descurajare.
(61)
Întrucât obiectivul prezentului regulament, respectiv asigurarea unei abordări armonizate în ceea ce privește standardele de bunăstare a animalelor în momentul uciderii, nu poate fi realizat în suficientă măsură de statele membre și, prin urmare, date fiind dimensiunea și efectele prezentului regulament, poate fi realizat mai bine la nivel comunitar, Comunitatea poate adopta măsuri, în conformitate cu principiul subsidiarității astfel cum este prevăzut la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este prevăzut la articolul respectiv, este necesar și adecvat în raport cu realizarea obiectivului respectiv să fie stabilite norme specifice privind uciderea animalelor în scopul producerii de alimente, lână, piele, blană sau de alte produse, precum și privind operațiile aferente. Prezentul regulament nu dispune mai mult decât ceea ce este necesar pentru îndeplinirea obiectivului respectiv.
(62)
Măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament ar trebui adoptate în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a normelor privind exercitarea competențelor de executare conferite Comisiei (10),
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
CAPITOLUL I
OBIECT, DOMENIU DE APLICARE ȘI DEFINIȚII
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
(1) Prezentul regulament stabilește norme privind uciderea animalelor crescute sau deținute în scopul producerii de alimente, lână, piele, blană sau orice alte produse, precum și privind uciderea animalelor în scopul depopulării și operațiile aferente.
În ceea ce privește peștii, se vor aplica însă numai obligațiile prevăzute la articolul 3 alineatul (1).
(2) Capitolul II, cu excepția articolului 3 alineatele (1) și (2), precum și capitolul III și capitolul IV cu excepția articolului 19 nu se aplică în cazul uciderii de urgență în afara unui abator sau atunci când respectarea dispozițiilor respective ar determina un risc imediat și serios pentru sănătatea sau siguranța umană.
(3) Prezentul regulament nu se aplică:
(a)
atunci când animalele sunt ucise:
(i)
în cadrul unor experimente științifice efectuate sub supravegherea unei autorități competente;
(ii)
în cadrul activităților de vânătoare sau de pescuit sportiv;
(iii)
în cadrul manifestărilor culturale sau sportive;
(b)
în cazul păsărilor de crescătorie, al iepurilor de crescătorie și al iepurilor de câmp sacrificați în afara unui abator de către proprietarul lor, pentru consumul personal intern.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentului regulament, se aplică următoarele definiții:
(a)
„ucidere” înseamnă orice proces provocat în mod intenționat care cauzează moartea unui animal;
(b)
„operații aferente” înseamnă operații cum ar fi manipularea, adăpostirea, imobilizarea, asomarea și sângerarea animalelor, care au loc în contextul și în locul unde acestea urmează să fie ucise;
(c)
„animal” înseamnă orice animal vertebrat, cu excepția reptilelor și a amfibiilor;
(d)
„ucidere de urgență” înseamnă uciderea animalelor având leziuni sau o boală asociată cu durere sau suferință puternică, dacă nu există alte posibilități practice de a reduce această durere sau suferință;
(e)
„adăpostire” înseamnă păstrarea animalelor în boxe, țarcuri, spații acoperite sau terenuri asociate cu operațiile de sacrificare sau care fac parte din acestea;
(f)
„asomare” înseamnă orice proces provocat în mod intenționat care determină pierderea cunoștinței și a sensibilității fără durere, inclusiv orice proces care determină moartea imediată;
(g)
„rit religios” înseamnă o serie de acte relative la sacrificarea animalelor care sunt stabilite de o religie;
(h)
„manifestări culturale sau sportive” înseamnă manifestările legate în mod esențial și predominant de tradiții culturale sau activități sportive consolidate în timp, inclusiv curse sau alte forme de competiții, dacă acestea nu determină o producție de carne sau de alte produse de origine animală sau dacă producția respectivă este marginală în raport cu evenimentul propriu-zis și nu este semnificativă din punct de vedere economic;
(i)
„proceduri standard de operare” înseamnă un set de instrucțiuni scrise care au scopul de a obține realizarea în mod uniform a unei funcții sau unui standard specific;
(j)
„sacrificare” înseamnă uciderea animalelor destinate consumului uman;
(k)
„abator” înseamnă orice unitate utilizată pentru sacrificarea animalelor terestre care intră în domeniul de aplicare al Regulamentului (CE) nr. 853/2004;
(l)
„operator economic” înseamnă orice persoană fizică sau juridică care deține controlul unei întreprinderi care se ocupă de uciderea animalelor sau de orice alte operațiuni asociate care intră în domeniul de aplicare al prezentului regulament;
(m)
„animale pentru blană” înseamnă acele specii de animale mamifere crescute în special pentru producerea de blănuri, cum ar fi nurca, dihorul, vulpea, ratonul, nutria, șinșila;
(n)
„depopulare” înseamnă procesul de ucidere a animalelor din motive de sănătate publică sau a animalelor, de bunăstare a animalelor sau din motive de mediu, sub supravegherea autorității competente;
(o)
„păsări de crescătorie” înseamnă păsările de fermă, inclusiv păsările care nu sunt considerate domestice, dar care sunt crescute ca animale domestice, cu excepția acarinatelor;
(p)
„imobilizare” înseamnă aplicarea unei proceduri menite să restricționeze mișcările animalului, care îl cruță de orice fel de durere, teamă sau agitație care pot fi evitate, pentru a facilita asomarea sau uciderea efectivă a acestuia;
(q)
„autoritate competentă” înseamnă autoritatea centrală a unui stat membru care are competența de a asigura respectarea cerințelor prezentului regulament sau orice autoritate căreia autoritatea centrală i-a delegat competența respectivă;
(r)
„spinalizare” înseamnă lacerarea țesutului nervos central și a măduvei spinării cu ajutorul unui instrument alungit în formă de tijă introdus în cavitatea craniană.
CAPITOLUL II
CERINȚE GENERALE
Articolul 3
Cerințe generale privind uciderea și operațiile aferente
(1) În timpul uciderii animalelor și al operațiilor aferente, acestea sunt ferite de orice durere, chin sau suferință evitabile.
(2) În sensul alineatului (1), operatorii economici adoptă măsurile necesare pentru a garanta, în special, că animalele:
(a)
beneficiază de confort fizic și de protecție, în special prin menținerea curățeniei, în condiții termice adecvate și prin evitarea căderilor și alunecărilor;
(b)
sunt protejate de leziuni;
(c)
sunt tratate și adăpostite ținându-se cont de comportamentul lor normal;
(d)
nu manifestă semne de durere, teamă care pot fi evitate sau afișează comportamente anormale;
(e)
nu suferă din cauza unei privări prelungite de hrană sau de apă;
(f)
sunt ferite de interacțiuni care pot fi evitate cu alte animale care le-ar putea afecta bunăstarea.
(3) Structurile utilizate pentru ucidere și pentru operațiile aferente trebuie să fie proiectate, construite, întreținute și exploatate astfel încât în condițiile de utilizare prevăzute pentru acestea, pe tot parcursul anului, să asigure respectarea obligațiilor prevăzute la alineatele (1) și (2).
Articolul 4
Metode de asomare
(1) Animalele vor fi ucise doar după asomare, în conformitate cu metodele și cerințele specifice referitoare la aplicarea metodelor respective prevăzute în anexa I. Pierderea cunoștinței și sensibilității se menține până la moartea animalului.
Metodele menționate în anexa I care nu au drept rezultat moartea instantanee (denumită în continuare „asomare simplă”) sunt urmate cât de repede posibil de o procedură care să asigure moartea, cum ar fi sângerarea, spinalizarea, electrocutarea sau expunerea prelungită la anoxie.
(2) Anexa I poate fi modificată pentru a ține seama de progresul tehnic și științific, în baza unui aviz al EFSA și în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 alineatul (2).
Orice astfel de modificări trebuie să asigure un nivel de bunăstare a animalelor cel puțin echivalent cu acela asigurat prin metodele existente.
(3) Orientările comunitare privind metodele prevăzute în anexa I pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
(4) În cazul animalelor supuse unor metode speciale de sacrificare prevăzute de ritualuri religioase, cerințele prevăzute la alineatul (1) nu se aplică atunci când sacrificarea are loc într-un abator.
Articolul 5
Verificarea asomării
(1) Operatorii economici se asigură de faptul că persoanele responsabile de asomare sau alte persoane desemnate în acest sens desfășoară verificări periodice pentru a se asigura că animalele nu prezintă niciun semn de conștiență sau sensibilitate în intervalul de timp dintre procesul de asomare și moarte.
Aceste verificări se realizează asupra unui eșantion de animale suficient de reprezentativ, iar frecvența lor se stabilește ținând cont de rezultatul verificărilor precedente și de orice factori care ar putea afecta eficiența procesului de asomare.
În cazul în care rezultatul verificărilor indică faptul că un animal nu este asomat în mod corespunzător, persoana însărcinată cu asomarea ia imediat măsurile corespunzătoare, astfel cum este specificat în procedurile standard de operare întocmite în conformitate cu articolul 6 alineatul (2).
(2) În cazul în care, în sensul articolului 4 alineatul (4), animalele sunt ucise fără asomare prealabilă, persoanele responsabile cu procesul de sacrificare efectuează verificări sistematice pentru a se asigura că animalele nu prezintă niciun semn de conștiință sau sensibilitate înainte de a fi eliberate din imobilizare și că nu prezintă niciun semn de viață înainte de a se trece la eviscerare sau opărire.
(3) În sensul alineatelor (1) și (2), operatorii economici pot folosi procedurile de verificare descrise în ghidurile de bune practici menționate la articolul 13.
(4) Atunci când este cazul, pentru a se ține seama de nivelul înalt de fiabilitate a anumitor metode de asomare și pe baza unui aviz al EFSA, în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2) se pot adopta derogări de la cerințele prevăzute la alineatul (1).
Articolul 6
Proceduri standard de operare
(1) Operatorii economici planifică din timp uciderea animalelor și operațiile aferente și le efectuează în conformitate cu procedurile standard de operare.
(2) Operatorii economici concep și pun în aplicare astfel de proceduri standard de operare pentru a garanta că uciderea și operațiile aferente se desfășoară în conformitate cu articolul 3 alineatul (1).
În ceea ce privește asomarea, procedurile standard de operare:
(a)
țin cont de recomandările producătorului;
(b)
definesc, pentru fiecare metodă de asomare utilizată, pe baza dovezilor științifice disponibile, parametrii-cheie menționați în capitolul I din anexa I care asigură eficacitatea asomării animalelor;
(c)
specifică măsurile care trebuie luate în cazul în care verificările menționate la articolul 5 indică faptul că un animal nu este asomat corespunzător sau, în cazul animalelor asomate în conformitate cu articolul 4 alineatul (4), că animalele încă mai prezintă semne de viață.
(3) În sensul alineatului (2) din prezentul articol, operatorii economici pot folosi procedurile standard de operare descrise în ghidurile de bune practici menționate la articolul 13.
(4) Operatorii economici pun la dispoziția autorității competente procedurile standard de operare, la cererea acesteia.
Articolul 7
Nivelul și certificatul de competență
(1) Uciderea și operațiile aferente pot fi efectuate numai de către persoane cu un nivel de competență adecvat, fără a provoca animalelor niciun fel de durere, chin sau suferință evitabile.
(2) Operatorii economici se asigură că următoarele operații aferente sacrificării sunt efectuate numai de persoane care dețin un certificat de competență pentru astfel de operații, conform dispozițiilor articolului 21, demonstrându-și capacitatea de a efectua aceste operații în conformitate cu normele prevăzute în prezentul regulament:
(a)
manipularea și îngrijirea animalelor înainte de imobilizare;
(b)
imobilizarea animalelor în vederea asomării și uciderii;
(c)
asomarea animalelor;
(d)
evaluarea eficacității asomării;
(e)
imobilizarea și suspendarea animalelor vii;
(f)
sângerarea animalelor vii;
(g)
sacrificarea în conformitate cu articolul 4 alineatul (4).
(3) Fără a aduce atingere obligației prevăzute la alineatul (1), uciderea animalelor pentru blană se efectuează în prezența și sub supravegherea directă a unei persoane care deține un certificat de competență, conform dispozițiilor menționate la articolul 21, emis pentru toate operațiilor efectuate sub supravegherea sa. Operatorii economici din cadrul crescătoriilor de animale pentru blană notifică în avans autoritatea competentă cu privire la data uciderii animalelor.
Articolul 8
Instrucțiunile pentru utilizarea echipamentelor de imobilizare și de asomare
Produsele comercializate sau prezentate prin intermediul publicității ca echipamente de imobilizare sau de asomare se vând numai atunci când sunt însoțite de instrucțiuni adecvate privind utilizarea lor, într-un mod care să asigure un nivel optim al bunăstării animalelor. De asemenea, aceste instrucțiuni se pun la dispoziția producătorilor în mod public, prin intermediul internetului.
Aceste instrucțiuni specifică în special:
(a)
speciile, categoriile, cantitățile și/sau greutatea animalelor cărora le sunt destinate echipamentele;
(b)
parametrii recomandați care corespund diferitelor circumstanțe de utilizare, inclusiv parametrii-cheie prevăzuți la capitolul I din anexa I;
(c)
pentru echipamentul de asomare, o metodă de monitorizare a eficienței echipamentului în privința respectării normelor stabilite prin prezentul regulament;
(d)
recomandările de întreținere și, dacă este cazul, de calibrare a echipamentului de asomare.
Articolul 9
Utilizarea echipamentelor de imobilizare și de asomare
(1) Operatorii economici asigură că orice echipament de imobilizare sau de asomare a animalelor este întreținut și verificat în conformitate cu instrucțiunile producătorilor de către persoane care au fost instruite în mod special în acest scop.
Operatorii economici întocmesc un registru de întreținere. Aceste registre se păstrează cel puțin un an și le pun la dispoziția autorității competente la cererea acesteia.
(2) Operatorii economici asigură faptul că, în cursul operațiilor de asomare, un echipament de rezervă adecvat este disponibil imediat la fața locului și este folosit în cazul în care echipamentul de asomare utilizat inițial nu dă rezultate. Metoda de rezervă poate fi diferită de cea utilizată prima dată.
(3) Operatorii se asigură că animalele nu sunt plasate în echipamentul de imobilizare, inclusiv de imobilizare a capului, decât în momentul în care persoana însărcinată cu asomarea sau sângerarea este pregătită să le asomeze sau să le sângereze cât mai repede posibil.
Articolul 10
Consumul personal intern
În cazul sacrificării animalelor, altele decât păsările de crescătorie, iepurii de crescătorie și iepurii de câmp, și al operațiilor conexe efectuate în afara unui abator de către proprietarul acestora sau de către o persoană aflată sub responsabilitatea și supravegherea proprietarului pentru consumul personal intern se aplică numai dispozițiile articolului 3 alineatul (1), articolului 4 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (1).
Cu toate acestea, în cazul unei sacrificări de animale, altele decât păsările de crescătorie, iepurii de crescătorie și iepurii de câmp, porcii, oile și caprele, în afara unui abator, de către proprietarul acestora sau de către o persoană aflată sub responsabilitatea și supravegherea proprietarului, pentru consumul personal intern, se aplică și dispozițiile prevăzute la articolul 15 alineatul (3) și la punctele 1.8-1.11, 31.1, precum și, în cazul în care este vorba despre asomarea simplă, punctul 3.2 din anexa III.
Articolul 11
Furnizarea directă de mici cantități de păsări de crescătorie, iepuri de crescătorie și iepuri de câmp
(1) În cazul sacrificării păsărilor de crescătorie, a iepurilor de crescătorie și a iepurilor de câmp în cadrul fermei în scopul furnizării directe de mici cantități de carne către consumatorul final sau distribuitorii locali care livrează cu amănuntul astfel de carne către consumatorii locali sub formă de carne proaspătă, se aplică numai dispozițiile articolului 3 alineatul (1), articolului 4 alineatul (1) și articolului 7 alineatul (1), cu condiția ca numărul de animale sacrificate în cadrul fermei să nu depășească numărul maxim de animale care urmează să fie stabilit în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
(2) Cerințele prevăzute în capitolele II și III din prezentul regulament se aplică în cazul sacrificării unor astfel de animale atunci când numărul acestora depășește numărul maxim menționat la alineatul (1) din prezentul articol.
Articolul 12
Importurile din țări terțe
Cerințele prevăzute în capitolele II și III din prezentul regulament se aplică în sensul articolului 12 alineatul (2) litera (a) din Regulamentul (CE) nr. 854/2004.
Certificatul de sănătate care însoțește carnea importată din țări terțe este însoțit de un atestat care să certifice conformitatea cu cerințe cel puțin echivalente cu cele prevăzute la capitolele II și III din prezentul regulament.
Articolul 13
Elaborarea și difuzarea ghidurilor de bune practici
(1) Statele membre încurajează elaborarea și difuzarea de ghiduri de bune practici pentru a facilita punerea în aplicare a prezentului regulament.
(2) Atunci când se întocmesc astfel de ghiduri de bune practici, acestea se elaborează și difuzează de către organizațiile de operatori economici:
(a)
prin consultare cu reprezentanții organizațiilor neguvernamentale, autoritățile competente și alte părți interesate;
(b)
ținând seama de avizele științifice menționate la articolul 20 alineatul (1) litera (c).
(3) Autoritatea competentă evaluează ghidurile de bune practici pentru a se asigura că acestea au fost elaborate în conformitate cu alineatul (2) și că sunt conforme cu orientările comunitare existente.
(4) În cazul în care organizațiile operatorilor nu prezintă ghiduri de bune practici, autoritatea competentă poate elabora și publica propriile ghiduri de bune practici.
(5) Statele membre prezintă Comisiei toate ghidurile de bune practici validate de autoritatea competentă. Comisia creează și exploatează un sistem de înregistrare a acestor ghiduri, pe care îl pune la dispoziția statelor membre.
CAPITOLUL III
CERINȚE SUPLIMENTARE APLICABILE ABATOARELOR
Articolul 14
Amenajarea, construcția și echiparea abatoarelor
(1) Operatorii economici se asigură că amenajarea și construcția abatoarelor, precum și echipamentul utilizat în cadrul acestora respectă regulile prevăzute în anexa II.
(2) În sensul prezentului regulament, operatorii economici prezintă, atunci când li se solicită acest lucru, autorității competente menționate la articolul 4 din Regulamentul (CE) nr. 853/2004, pentru fiecare abator, cel puțin următoarele informații:
(a)
numărul maxim de animale pe oră pentru fiecare linie de sacrificare;
(b)
categoriile de animale și greutățile pentru care pot fi folosite echipamentele de imobilizare sau de asomare disponibile;
(c)
capacitatea maximă pentru fiecare spațiu de adăpostire.
Autoritatea competentă respectivă analizează informațiile prezentate de operator în conformitate cu primul paragraf în momentul aprobării abatorului.
(3) În conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 alineatul (2), pot fi adoptate următoarele:
(a)
derogări de la normele prevăzute în anexa II pentru abatoarele mobile;
(b)
modificări necesare adaptării anexei II pentru a ține cont de progresul științific și tehnic.
Până la adoptarea derogărilor menționate la litera (a) din primul paragraf, statele membre pot stabili sau menține normele naționale aplicabile în cazul abatoarelor mobile.
(4) Orientările comunitare pentru punerea în aplicare a alineatului (2) din prezentul articol și a anexei II se pot adopta în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
Articolul 15
Operațiile de manipulare și de imobilizare în abatoare
(1) Operatorii economici se asigură că normele de operare pentru abatoare prevăzute în anexa III sunt respectate.
(2) Operatorii economici asigură că toate animalele care sunt ucise în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) fără asomare prealabilă sunt imobilizate individual; rumegătoarele se imobilizează mecanic.
Sistemele de imobilizare a animalelor bovine în poziții inverse sau în orice poziții nefirești se folosesc doar în cazul animalelor sacrificate în conformitate cu articolul 4 alineatul (4) și cu condiția ca acestea să fie prevăzute cu un dispozitiv care restricționează atât mișcarea laterală, cât și cea verticală a capului animalului și să fie ajustabile astfel încât să se adapteze dimensiunii animalului.
(3) Următoarele metode de imobilizare sunt interzise:
(a)
suspendarea sau ridicarea animalelor conștiente;
(b)
fixarea mecanică sau legarea labelor sau picioarelor animalelor;
(c)
secționarea măduvei spinării, de exemplu cu ajutorul unui stilet sau pumnal;
(d)
utilizarea curentului electric pentru imobilizarea animalului la intensități care nu îl asomează sau ucid în circumstanțe controlate, în particular orice aplicare a curentului electric care nu înconjoară creierul.
Cu toate acestea, literele (a) și (b) nu se aplică dispozitivelor de suspendare utilizate pentru păsările de crescătorie.
(4) Pentru a ține seama de progresul tehnic și științific, inclusiv de un aviz al EFSA, anexa III poate fi modificată în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 alineatul (2).
(5) Orientările comunitare pentru punerea în aplicare a normelor prevăzute în anexa III pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
Articolul 16
Proceduri de monitorizare în cadrul abatoarelor
(1) În sensul articolului 5, operatorii economici adoptă și pun în aplicare proceduri de monitorizare adecvate în cadrul abatoarelor.
(2) Procedurile de monitorizare menționate la alineatul (1) descriu modalitatea în care trebuie efectuate verificările prevăzute la articolul 5 și includ cel puțin următoarele informații:
(a)
numele persoanelor responsabile de procedura de monitorizare;
(b)
indicatorii destinați să detecteze semnele absenței sau prezenței conștienței sau sensibilității la animalele; indicatorii destinați detectării absenței semnelor de viață la animalele sacrificate în conformitate cu articolul 4 alineatul (4);
(c)
criteriile în funcție de care să se determine dacă rezultatele arătate de indicatorii menționați la litera (b) sunt satisfăcătoare;
(d)
circumstanțele și/sau momentul în care trebuie să aibă loc monitorizarea;
(e)
numărul de animale din fiecare eșantion care să fie verificate în cursul monitorizării;
(f)
proceduri adecvate pentru a garanta că, în cazul în care criteriile menționate la litera (c) nu sunt îndeplinite, operațiile de asomare sau de ucidere sunt reexaminate pentru a identifica motivele oricărui tip de imperfecțiune și schimbările necesare ale acestor operații.
(3) Operatorii economici introduc câte o procedură de monitorizare specifică pentru fiecare linie de sacrificare.
(4) Frecvența verificărilor ține cont de principalii factori de risc, cum ar fi schimbările legate de tipul sau dimensiunea animalelor sacrificate sau de organizarea activității personalului, fiind stabilită în vederea garantării unor rezultate cu un nivel ridicat de siguranță.
(5) În sensul alineatelor (1)-(4) din prezentul articol, operatorii pot folosi procedurile de monitorizare descrise în ghidurile de bune practici menționate la articolul 13.
(6) Orientările comunitare privind procedurile de monitorizare în abatoare pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
Articolul 17
Responsabilul cu bunăstarea animalelor
(1) Operatorii economici desemnează un responsabil cu bunăstarea animalelor pentru fiecare abator care să acorde asistența necesară pentru ca abatorul respectiv să respecte normele stabilite prin prezentul regulament.
(2) Responsabilul cu bunăstarea animalelor se află sub autoritatea directă a operatorului economic și raportează direct acestuia în ceea ce privește chestiunile referitoare la bunăstarea animalelor. Acesta este în măsură să ceară ca personalul abatorului să realizeze orice măsuri corective necesare pentru a asigura respectarea normelor stabilite prin prezentul regulament.
(3) Sarcinile responsabilului cu bunăstarea animalelor sunt prevăzute în procedurile standard de operare ale abatoarelor și aduse în mod eficace în atenția personalului interesat.
(4) Responsabilul cu bunăstarea animalelor deține un certificat de competență conform cu dispozițiile menționate la articolul 21, emis pentru toate operațiile desfășurate în abatoarele unde el/ea este responsabil.
(5) Responsabilul cu bunăstarea animalelor ține o evidență a măsurilor întreprinse în vederea asigurării bunăstării animalelor din abatorul în care își desfășoară activitatea. Aceste evidențe se păstrează cel puțin un an și se pun la dispoziția autorităților competente la solicitarea acestora.
(6) Alineatele (1)-(5) nu se aplică abatoarelor care sacrifică mai puțin de 1 000 de unități animal viu pentru mamifere sau 150 000 de unități pe an pentru păsări sau iepuri de crescătorie.
În sensul primului paragraf, „unitate animal viu” înseamnă o unitate de măsură standard care permite reunirea diferitelor categorii de animale pentru a permite compararea acestora.
În aplicarea primului paragraf statele membre vor folosi următoarele rate de conversie:
(a)
animale bovine adulte în sensul Regulamentului (CE) nr. 1234/2007 al Consiliului din 22 octombrie 2007 de instituire a unei organizări comune a piețelor agricole și privind dispoziții specifice referitoare la anumite produse agricole (Regulamentul unic OCP) (11) și ecvidee: 1 unitate animal viu;
(b)
alte animale bovine: 0,50 unitate animal viu;
(c)
porcine cu o greutate în viu de peste 100 kg: 0,20 unitate animal viu;
(d)
alte porcine: 0,15 unitate animal viu;
(e)
ovine și caprine: 0,10 unitate animal viu;
(f)
miei, iezi și purcei cu o greutate în viu mai mică de 15 kg: 0,05 unitate animal viu.
CAPITOLUL IV
DEPOPULAREA ȘI UCIDEREA DE URGENȚĂ
Articolul 18
Depopularea
(1) Autoritatea competentă responsabilă cu o operație de depopulare stabilește un plan de acțiune pentru a asigura respectarea normelor prevăzute în prezentul regulament, înainte de începerea operației.
În special, metodele de asomare și de ucidere planificate și procedurile standard de operare corespunzătoare având scopul de a garanta respectarea normelor stabilite în prezentul regulament se includ în planurile de urgență cerute de dreptul comunitar privind sănătatea animală, pe baza ipotezelor stabilite în planul de urgență cu privire la dimensiunea și situarea focarelor suspectate.
(2) Autoritatea competentă:
(a)
garantează că astfel de operații se desfășoară în conformitate cu planul de acțiune menționat la alineatul (1);
(b)
ia toate măsurile adecvate pentru a proteja bunăstarea animalelor în cele mai bune condiții disponibile.
(3) În sensul prezentului articol și în situații excepționale, autoritatea competentă poate acorda derogări de la una sau mai multe dispoziții ale prezentului regulament, dacă consideră că respectarea acestora poate afecta sănătatea umană sau încetini în mod semnificativ procesul de eradicare a unei boli.
(4) Până la data de 30 iunie a fiecărui an, autoritatea competentă menționată la alineatul (1) transmite Comisiei un raport privind operațiile de depopulare desfășurate în cursul anului precedent și îl pune la dispoziția publicului prin intermediul internetului.
În ceea ce privește fiecare operație de depopulare, raportul respectiv va include în special:
(a)
motivele depopulării;
(b)
numărul și speciile de animale ucise;
(c)
metodele de asomare și de ucidere utilizate;
(d)
o descriere a dificultăților întâmpinate și, dacă este cazul, a soluțiilor găsite pentru a diminua sau reduce la minimum suferința animalelor în cauză;
(e)
orice derogare acordată în conformitate cu alineatul (3).
(5) Orientările comunitare pentru elaborarea și punerea în aplicare a acțiunilor de depopulare pot fi adoptate în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
(6) După caz, pentru a se ține seama de informațiile colectate de Sistemul de notificare a bolilor animalelor (ADNS) se pot adopta derogări de la obligația de raportare prevăzută la alineatul (4) din prezentul articol, în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2).
Articolul 19
Uciderea de urgență
În cazul uciderii de urgență, deținătorul animalelor în cauză ia toate măsurile necesare pentru a le ucide cât mai rapid.
CAPITOLUL V
AUTORITATEA COMPETENTĂ
Articolul 20
Sprijin științific
(1) Fiecare stat membru se asigură că există suficient sprijin științific independent disponibil pentru a asista autoritățile competente, la solicitarea acestora, prin furnizarea de:
(a)
expertize tehnice și științifice în legătură cu autorizarea abatoarelor, astfel cum se menționează la articolul 14 alineatul (2) și elaborarea de noi metode de asomare;
(b)
avize științifice referitoare la instrucțiunile furnizate de producători privind utilizarea și întreținerea echipamentelor de imobilizare și de asomare;
(c)
avize științifice cu privire la ghidurile de bune practici elaborate pe teritoriul său în sensul prezentului regulament;
(d)
recomandări în sensul prezentului regulament, în special cu privire la inspecții și audituri;
(e)
avize cu privire la capacitatea și adecvarea unor organisme și entități separate de a îndeplini cerințele prevăzute la articolul 21 alineatul (2);
(2) Sprijinul științific poate fi furnizat prin intermediul unei rețele cu condiția efectuării tuturor sarcinilor enumerate la alineatul (1) pentru toate activitățile relevante care au loc în statele membre în cauză.
În acest scop, fiecare stat membru desemnează un punct de contact unic și îl pune la dispoziția publicului prin intermediul internetului. Acest punct de contact este responsabil de schimbul de informații tehnice și științifice și de cele mai bune practici privind punerea în aplicare a prezentului regulament cu omologii săi și cu Comisia.
Articolul 21
Certificatul de competență
(1) În sensul articolului 7, statele membre desemnează autoritatea competentă care are responsabilitatea:
(a)
de a asigura disponibilitatea cursurilor de formare pentru personalul implicat în desfășurarea operațiilor de ucidere și a operațiilor aferente;
(b)
de a emite certificate de competență care atestă promovarea unui examen final independent; subiectele examenului respectiv se referă la categoriile de animale relevante și corespund operațiilor enumerate la articolul 7 alineatele (2) și (3), precum și subiectelor prevăzute în anexa IV;
(c)
de a autoriza programele de formare pentru cursurile menționate la litera (a) și conținutul și modalitățile examenului menționat la litera (b).
(2) Autoritatea competentă poate delega examinarea finală și emiterea certificatelor de competență unui organism sau unei entități separate, care:
(a)
deține experiența, personalul și echipamentul necesare;
(b)
este independent(ă) și nu se află în conflict de interese în ceea ce privește examinarea finală și emiterea certificatelor de competență.
De asemenea, autoritatea competentă poate delega și organizarea de cursuri de formare unui organism sau unei entități separate care dispune de expertiza, personalul și echipamentul necesare pentru aceasta.
Datele de contact ale organismelor și entităților cărora le-au fost delegate aceste sarcini sunt puse de autoritatea competentă la dispoziția publicului prin intermediul internetului.
(3) Certificatele de competență menționează categoriile de animale, tipurile de echipamente și operațiile enunțate la articolul 7 alineatul (2) sau (3) pentru care este valabil certificatul.
(4) Statele membre recunosc certificatele de competență eliberate într-un alt stat membru.
(5) Autoritatea competentă poate elibera certificate de competență temporare dacă:
(a)
solicitantul participă la unul dintre cursurile de formare menționate la alineatul (1) litera (a);
(b)
solicitantul va lucra în prezența și sub directa supraveghere a altei persoane care deține un certificat de competență eliberat pentru activitatea specifică pe care urmează să o desfășoare;
(c)
validitatea certificatului temporar nu depășește trei luni; și
(d)
solicitantul furnizează o declarație scrisă care atestă că nu i s-a mai eliberat anterior un alt certificat de competență temporar pentru același tip de activitate sau demonstrează autorității competente, în mod satisfăcător, că nu a putut să treacă examenul final.
(6) Fără a aduce atingere deciziei unei autorități judiciare sau a unei autorități competente de interzicere a manipulării animalelor, certificatele de competență, inclusiv certificatele temporare, se eliberează numai dacă solicitantul furnizează o declarație scrisă care atestă că nu a comis încălcări grave ale dreptului comunitar și/sau național în domeniul protecției animalelor în cursul perioadei de trei ani anterioare datei solicitării unui astfel de certificat.
(7) Statele membre pot recunoaște calificările obținute în alte scopuri ca fiind echivalente cu certificatele de competență în sensul prezentului regulament, cu condiția ca acestea să fi fost obținute în condiții echivalente cu cele prevăzute la prezentul articol. Autoritatea competentă pune la dispoziția publicului și actualizează, prin intermediul internetului, o listă a calificărilor recunoscute drept echivalente cu certificatul de competență.
(8) Orientările comunitare pentru aplicarea dispozițiilor alineatului (1) din prezentul articol pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 alineatul (2).
CAPITOLUL VI
NECONFORMITATEA, SANCȚIUNILE ȘI COMPETENȚELE DE PUNERE ÎN APLICARE
Articolul 22
Neconformitatea
(1) În sensul articolului 54 din Regulamentul (CE) nr. 882/2004, autoritatea competentă poate, în special:
(a)
să solicite operatorilor economici să își modifice procedurile standard de operare și, în special, să reducă ritmul de producție sau chiar să oprească producția;
(b)
să solicite operatorilor economici să mărească frecvența controalelor prevăzute la articolul 5 și să modifice procedurile de monitorizare menționate la articolul 16;
(c)
să suspende sau să retragă certificatele de competență eliberate în temeiul prezentului regulament unei persoane care nu mai demonstrează suficiente competențe, cunoștințe sau familiarizare cu sarcinile aferente pentru îndeplinirea operațiilor pentru care a fost eliberat certificatul;
(d)
să suspende sau să retragă delegarea competențelor prevăzută la articolul 21 alineatul (2);
(e)
să solicite modificarea instrucțiunilor prevăzute la articolul 8 acordând atenția cuvenită avizelor științifice furnizate în conformitate cu articolul 20 alineatul (1) litera (b).
(2) În cazul în care o autoritate competentă suspendă sau retrage un certificat de competență, aceasta va informa autoritatea competentă care l-a acordat cu privire la decizia sa.
Articolul 23
Sancțiuni
Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor care se aplică în caz de nerespectare a prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea în aplicare a acestora. Aceste sancțiuni trebuie să fie eficiente, proporționale și cu efect de descurajare. Statele membre notifică aceste dispoziții Comisiei până la 1 ianuarie 2013 și o informează de îndată cu privire la orice modificare ulterioară a acestora.
Articolul 24
Normele de punere în aplicare
Normele de punere în aplicare a prezentului regulament pot fi adoptate în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 alineatul (2).
Articolul 25
Procedura comitetului
(1) Comisia este asistată de Comitetul permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală, instituit prin articolul 58 din Regulamentul (CE) nr. 178/2002.
(2) În cazul în care se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
CAPITOLUL VII
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 26
Norme naționale mai stricte
(1) Prezentul regulament nu împiedică statele membre să mențină orice norme naționale destinate asigurării unei protecții mai extinse a animalelor în momentul uciderii aplicabile la momentul intrării în vigoare a prezentului regulament.
Înainte de 1 ianuarie 2013, statele membre informează Comisia cu privire la existența unor astfel de norme naționale. Comisia le supune atenției celorlalte state membre.
(2) Statele membre pot adopta norme naționale destinate să asigure o protecție mai extinsă a animalelor în momentul uciderii decât cele prevăzute de prezentul regulament cu privire la următoarele domenii:
(a)
uciderea animalelor și celelalte operațiuni conexe, desfășurate în afara unui abator;
(b)
sacrificarea vânatului de crescătorie, astfel cum a fost definit la punctul 1.6 din anexa I la Regulamentul (CE) nr. 853/2004, inclusiv renii, și celelalte operațiuni conexe;
(c)
sacrificarea animalelor și celelalte operațiuni conexe, în conformitate cu articolul 4 alineatul (4).
Statele membre notifică Comisiei aceste norme naționale. Comisia le supune atenției celorlalte state membre.
(3) În cazul în care, pe baza unor noi dovezi științifice, un stat membru consideră oportun să adopte măsuri destinate asigurării unei protecții mai extinse a animalelor în momentul uciderii în raport cu metodele de asomare prezentate în anexa I, acesta transmite Comisiei o notificare cu privire la măsurile avute în vedere. Comisia le supune atenției celorlalte state membre.
Comisia prezintă chestiunea comitetului menționat la articolul 25 alineatul (1) în termen de o lună de la notificare și, pe baza avizului EFSA și în conformitate cu procedura menționată la articolul 25 alineatul (2), aprobă sau respinge măsurile naționale în cauză.
În cazul în care Comisia consideră adecvat, pe baza măsurilor naționale aprobate, poate propune modificări la anexa I, în conformitate cu articolul 4 alineatul (2).
(4) Un stat membru nu interzice sau împiedică punerea în circulație pe teritoriul său a produselor de origine animală derivate din animalele ucise în alt stat membru pe motiv că animalele în cauză nu au fost ucise în conformitate cu normele sale naționale destinate unei protecții mai extinse a animalelor în momentul uciderii.
Articolul 27
Raportarea
(1) Până la 8 decembrie 2014, Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului un raport privind posibilitatea de a introduce anumite cerințe privind protecția peștilor în momentul uciderii, ținând seama de aspectele legate de bunăstarea animalelor, precum și de impactul socio-economic și asupra mediului. După caz, acest raport va fi însoțit de propuneri legislative în vederea modificării prezentului regulament prin introducerea unor norme specifice privind protecția peștilor în momentul uciderii.
În așteptarea adoptării acestor măsuri, statele membre pot menține sau adopta norme naționale privind protecția peștilor în momentul sacrificării sau al uciderii și informează Comisia cu privire la acestea.
(2) Până la 8 decembrie 2012, Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului un raport privind sistemele de imobilizare a bovinelor în poziții inverse sau nefirești. Acest raport se bazează pe rezultatele unui studiu științific care compară sistemele în cauză cu cele care imobilizează bovinele în poziție verticală și iau în considerare aspectele privind protecția animalelor, precum și implicațiile socio-economice, inclusiv acceptarea acestora de către comunitățile religioase și siguranța operatorilor. După caz, acest raport va fi însoțit de propuneri legislative în vederea modificării prezentului regulament în ceea ce privește sistemele de imobilizare a bovinelor în poziții inverse sau nefirești.
(3) Până la 8 decembrie 2013, Comisia transmite Parlamentului European și Consiliului un raport privind diferitele metode de asomare a păsărilor de crescătorie, în special asomatoarele cu băi de apă multiple pentru păsări, ținând seama de aspectele legate de bunăstarea animalelor, precum și de impactul socio-economic și asupra mediului.
Articolul 28
Abrogare
(1) Directiva 93/119/CEE se abrogă.
Cu toate acestea, în sensul articolului 29 alineatul (1) din prezentul regulament, continuă să se aplice următoarele dispoziții din Directiva 93/119/CEE:
(a)
anexa A:
(i)
punctul 1 din secțiunea I;
(ii)
punctul 1 și a doua teză de la punctul 3, punctele 6, 7 și 8, precum și prima teză de la punctul 9 din secțiunea II;
(b)
anexa C, punctul 3.A.2, punctul 3.B.1 primul paragraf, punctul 3.B.2, punctul 3.B.4 și punctele 4.2 și 4.3 din secțiunea II;
(2) Trimiterile la directiva abrogată se interpretează ca trimiteri la prezentul regulament.
Articolul 29
Dispoziții tranzitorii
(1) Până la 8 decembrie 2019, articolul 14 alineatul (1) se aplică numai pentru abatoarele noi sau pentru orice amenajare nouă, construcție sau echipamente reglementate de normele prevăzute în anexa II, care nu au intrat în funcțiune înainte de 1 ianuarie 2013 prezentului regulament.
(2) Până la 8 decembrie 2015, statele membre pot dispune ca certificatele de competență menționate la articolul 21 să fie emise prin procedură simplificată în cazul persoanelor care demonstrează o experiență profesională relevantă de cel puțin trei ani.
Articolul 30
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Se aplică de la 1 ianuarie 2013.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 24 septembrie 2009.