32005R1775
L 289/1
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 1775/2005 AL PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI AL CONSILIULUI
din 28 septembrie 2005
privind condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale
(Text cu relevanță pentru SEE)
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene, în special articolul 95,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (1),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (2),
întrucât:
(1)
Directiva 2003/55/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 26 iunie 2003 privind normele comune pentru piața internă în sectorul gazelor naturale (3) a adus o contribuție semnificativă la crearea unei piețe interne pentru gaze. În prezent, este necesar să se aducă cadrului de reglementare modificările structurale necesare pentru a înlătura ultimele obstacole din calea realizării pieței interne, în special cu privire la comerțul cu gaze. Sunt necesare norme tehnice suplimentare, mai ales în ceea ce privește serviciile referitoare la accesul terților, principiile care reglementează mecanismele de alocare a capacității, procedurile de gestionare a congestionării și cerințele de transparență.
(2)
Experiența dobândită din punerea în aplicare și monitorizarea primului set de linii directoare în materie de bune practici, adoptat de Forumul european de reglementare a gazelor (Forumul) în 2002, demonstrează că, pentru a asigura deplina punere în aplicare a normelor definite de aceste linii directoare în toate statele membre și pentru a oferi în practică o garantare minimă a unor condiții uniforme de acces la piață, este necesar să se prevadă ca acestea să devină obligatorii din punct de vedere juridic.
(3)
Un al doilea set de norme comune intitulat „Al doilea set de linii directoare în materie de bune practici” a fost aprobat la reuniunea Forumului din 24-25 septembrie 2003, iar obiectivul prezentului regulament este acela de a defini, pe baza acestor linii directoare, norme și principii de bază privind accesul la rețea și serviciile referitoare la accesul terților, gestionarea congestionării, transparența, echilibrarea și comercializarea drepturilor la capacitate.
(4)
Articolul 15 din Directiva 2003/55/CE permite recurgerea la un operator de rețele combinate de transport și de distribuție. Prin urmare, dispozițiile prezentului regulament nu impun modificarea organizării sistemelor naționale de transport și distribuție atunci când acestea sunt conforme cu dispozițiile relevante ale Directivei 2003/55/CE, în special ale articolului 15.
(5)
Gazoductele de înaltă presiune care leagă distribuitorii locali la rețeaua de gaze și care nu sunt utilizate în principal pentru distribuția de gaze la nivel local sunt incluse în domeniul de aplicare a prezentului regulament.
(6)
Este necesar să se specifice criteriile conform cărora se stabilesc tarifele pentru accesul la rețea, pentru a garanta respectarea deplină a principiului nediscriminării și a cerințelor unei bune funcționări a pieței interne, precum și pentru a lua în considerare în totalitate necesitatea integrității sistemului și a reflecta costurile reale suportate, în măsura în care acestea corespund costurilor unui operator de rețea eficient și comparabil din punct de vedere structural și sunt transparente, incluzând și un randament corespunzător al investiției și, după caz, luând în considerare analizele comparative ale tarifelor realizate de autoritățile de reglementare.
(7)
La calcularea tarifelor pentru accesul la rețele, trebuie să se ia în considerare costurile reale suportate, în măsura în care acestea corespund costurilor unui operator de rețea eficient și comparabil din punct de vedere structural și sunt transparente, precum și de nevoia de a oferi un randament corespunzător al investiției și stimulente pentru construirea unei noi infrastructuri. În această privință, în special în cazul în care există concurență reală între gazoducte, analiza comparativă a tarifelor realizată de autoritățile de reglementare reprezintă un element important de luat în considerare.
(8)
Folosirea de modalități de stabilire a tarifelor bazate pe piață, cum ar fi licitațiile, trebuie să fie compatibilă cu dispozițiile prevăzute de Directiva 2003/55/CE.
(9)
Este necesar un set comun minim de servicii referitoare la accesul terților pentru a oferi un standard comun minim care să reglementeze condițiile practice de acces în întreaga Comunitate, pentru a garanta că serviciile referitoare la accesul terților sunt suficient de compatibile și pentru a permite valorificarea avantajelor pe care le oferă o bună funcționare a pieței interne.
(10)
Trimiterile la contractele armonizate de transport în contextul accesului nediscriminatoriu la rețea al operatorilor de rețele de transport nu înseamnă că termenii și condițiile contractelor de transport ale unui operator de rețea dintr-un stat membru trebuie să fie aceleași cu ale altui operator de rețele de transport din același sau din alt stat membru, cu excepția cazului în care se stabilesc cerințe minime ce trebuie respectate de toate contractele de transport.
(11)
Gestionarea congestionării contractuale a rețelelor este o chestiune importantă pentru realizarea pieței interne a gazelor. Este, de asemenea, necesar să se dezvolte norme comune care să concilieze nevoia de a elibera capacitatea neutilizată în conformitate cu principiul „utilizării obligatorii sub sancțiunea pierderii” cu drepturile deținătorilor unei capacități de a o utiliza atunci când este necesar, îmbunătățind în același timp lichiditatea capacității.
(12)
Deși, în prezent, congestionarea fizică a rețelelor este rareori o problemă în Comunitate, aceasta poate deveni o problemă în viitor. Prin urmare, este important să se stabilească principiul de bază pentru alocarea capacității congestionate în astfel de situații.
(13)
Pentru ca utilizatorii rețelelor să dobândească acces real la rețelele de gaze, aceștia trebuie să dispună de informații, în special cu privire la cerințele tehnice și capacitatea disponibilă, care să le permită să valorifice oportunitățile de afaceri ce apar în cadrul pieței interne. Sunt necesare standarde comune minime referitoare la astfel de cerințe de transparență. Publicarea acestor informații se poate face prin diferite mijloace, inclusiv cele electronice.
(14)
Sistemele de echilibrare nediscriminatorii și transparente din sectorul gazelor, care sunt operate de operatorii de rețele de transport sunt mecanisme importante, mai ales pentru cei nou intrați pe piață, care ar putea să întâmpine mai multe dificultăți în echilibrarea portofoliului global de vânzări decât societățile deja existente pe piața relevantă. Prin urmare, este necesar să se stabilească norme care să asigure utilizarea de către operatorii de rețele de transport a unor astfel de sisteme într-un mod compatibil cu condiții de acces la rețea nediscriminatorii, transparente și reale.
(15)
Comercializarea drepturilor primare la capacitate reprezintă un element important al dezvoltării unei piețe competitive și a creării de lichiditate. Prezentul regulament ar trebui, prin urmare, să stabilească norme de bază în acest sens.
(16)
Este necesar să se asigure posibilitatea ca întreprinderile care achiziționează drepturi la capacitate să le vândă altor întreprinderi autorizate, pentru a asigura un nivel corespunzător de lichiditate pe piața de capacitate. Cu toate acestea, această abordare nu se opune unui sistem în care capacitatea neutilizată într-o perioadă dată, stabilită la nivel național, să poate fi repusă pe piață, pe bază fermă.
(17)
Autoritățile naționale de reglementare ar trebui să asigure respectarea normelor cuprinse în prezentul regulament și a liniilor directoare adoptate în temeiul acestuia.
(18)
În liniile directoare anexate la prezentul regulament sunt definite măsuri de punere în aplicare specifice și detaliate, pe baza celui de-al doilea set de linii directoare în materie de bune practici. După caz, aceste norme vor evolua în timp, luând în considerare diferențele care există între rețelele naționale din sectorul gazelor.
(19)
Înainte de a se propune modificarea liniilor directoare anexate la prezentul regulament, Comisia ar trebui să asigure consultarea prealabilă a tuturor părților relevante implicate la care se referă liniile directoare, reprezentate de organizațiile profesionale, și pentru care liniile directoare prezintă interes, precum și a statelor membre din cadrul Forumului și ar trebui să solicite contribuții din partea Grupului European de Reglementare pentru Electricitate și Gaze.
(20)
Statelor membre și autorităților naționale competente ar trebui să li se ceară să furnizeze Comisiei informații relevante. Aceste informații trebuie tratate de către Comisie în regim de confidențialitate.
(21)
Prezentul regulament și liniile directoare adoptate în temeiul acestuia nu aduc atingere aplicării normelor comunitare privind concurența.
(22)
Este necesară adoptarea măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a prezentului regulament în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competentelor de executare conferite Comisiei (4).
(23)
Având în vedere obiectivul prezentului regulament, și anume stabilirea de norme echitabile pentru condițiile de acces la rețelele de transport al gazelor naturale, nu poate fi realizat suficient de statele membre și poate, prin urmare, date fiind importanța și efectele acțiunii, să fie realizat mai bine la nivelul Comunității, Comunitatea poate adopta măsuri în conformitate cu principiul subsidiarității, enunțat la articolul 5 din tratat. În conformitate cu principiul proporționalității, astfel cum este enunțat la articolul respectiv, prezentul regulament nu depășește ceea ce este necesar pentru atingerea acestui obiectiv,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
Obiectul și domeniul de aplicare
(1) Prezentul regulament vizează stabilirea unor norme nediscriminatorii pentru a determina condițiile de acces la rețelele pentru transportul gazelor naturale, luând în considerare particularitățile piețelor naționale și regionale, în vederea asigurării unei funcționări corespunzătoare a pieței interne a gazelor.
Acest obiectiv cuprinde, în special, definirea unor principii armonizate pentru tarifele de acces la rețea sau metodologiile de calcul al acestor tarife, stabilirea de servicii pentru accesul terților și principii armonizate pentru alocarea capacității și gestionarea congestionării, stabilirea de cerințe de transparență, norme de echilibrare și taxe de dezechilibru și facilitarea comercializării capacității.
(2) Statele membre pot înființa o entitate sau un organism, în conformitate cu Directiva 2003/55/CE, în scopul îndeplinirii uneia sau mai multor funcții atribuite în mod obișnuit operatorului de rețele de transport; această entitate sau organism face obiectul cerințelor prezentului regulament.
Articolul 2
Definiții
(1) În sensul prezentului regulament:
1.
„transport” înseamnă transportul gazelor naturale printr-o rețea, constituită din gazoducte de înaltă presiune, alta decât rețeaua de gazoducte în amonte și decât acea parte din gazoductele de înaltă presiune care este folosită în principal pentru distribuția de gaze naturale la nivel local, în vederea furnizării către clienți, dar neincluzând aprovizionarea;
2.
„contract de transport” înseamnă un contract încheiat de operatorul de rețea de transport cu un utilizator al rețelei în vederea realizării transportului;
3.
„capacitate” înseamnă debitul maxim, exprimat în metri cubi normali pe unitate de timp sau în unități de energie pe unitate de timp, la care are dreptul utilizatorul rețelei în aplicarea dispozițiilor contractului de transport;
4.
„capacitate neutilizată” înseamnă capacitatea fermă obținută de un utilizator al rețelei pe baza unui contract de transport, dar pe care utilizatorul respectiv nu a nominalizat-o până la termenul specificat în contract;
5.
„gestionarea congestionării” înseamnă gestionarea portofoliului de capacități al operatorului de rețele de transport în vederea utilizării optime și maxime a capacității tehnice și pentru detectarea în timp util a viitoarelor puncte de congestionare și a punctelor de saturație;
6.
„piață secundară” înseamnă piața capacității comercializate altfel decât pe piața principală;
7.
„nominalizare” înseamnă raportarea prealabilă de către utilizatorul rețelei către operatorul de sisteme de transport a debitului real pe care dorește să-l injecteze sau să-l retragă efectiv din sistem;
8.
„renominalizare” înseamnă raportarea ulterioară a nominalizării corectate;
9.
„integritatea sistemului” înseamnă starea unei rețele de transport, inclusiv instalațiile de transport necesare, în care presiunea și calitatea gazelor naturale rămân între limitele minime și maxime stabilite de operatorul de rețele de transport, astfel încât transportul gazelor naturale să fie garantat din punct de vedere tehnic;
10.
„perioadă de echilibrare” înseamnă perioada în care fiecare utilizator de rețea trebuie să compenseze retragerea unei cantități de gaze naturale, exprimate în unități de energie, prin injectarea aceleiași cantități de gaze naturale în rețeaua de transport în conformitate cu contractul de transport sau codul rețelei;
11.
„utilizator al rețelei” înseamnă orice client sau potențial client al unui operator de rețele de transport și operatorii de sisteme de transport înșiși, în măsura în care acest lucru le este necesar pentru îndeplinirea funcțiilor în materie de transport;
12.
„serviciu întreruptibil” înseamnă orice serviciu oferit de operatorul de rețele de transport în legătură cu capacitatea întreruptibilă;
13.
„capacitate întreruptibilă” înseamnă capacitate de transport al gazelor care poate fi întreruptă de operatorul de rețele de transport în conformitate cu condițiile prevăzute în contractul de transport;
14.
„serviciu pe termen lung” înseamnă orice serviciu oferit de operatorul de rețele de transport cu o durată de un an sau mai mult;
15.
„serviciu pe termen scurt” înseamnă orice serviciu oferit de operatorul de rețele de transport cu o durată de mai puțin de un an;
16.
„capacitate fermă” înseamnă capacitatea de transport de gaze garantată contractual ca fiind neîntreruptibilă de către operatorul de rețele de transport;
17.
„servicii ferme” înseamnă orice serviciu oferit de operatorul de rețele de transport în legătură cu capacitatea fermă;
18.
„capacitate tehnică” înseamnă capacitatea fermă maximă pe care o poate oferi operatorul de rețele de transport utilizatorilor rețelei, luând în considerare integritatea sistemului și cerințele de exploatare a rețelei de transport;
19.
„capacitate contractată” înseamnă capacitatea pe care operatorul de rețele de transport a alocat-o unui utilizator al rețelei printr-un contract de transport;
20.
„capacitate disponibilă” înseamnă partea din capacitatea tehnică care nu este alocată și este încă disponibilă pentru sistem în momentul respectiv;
21.
„congestionare contractuală” înseamnă situația în care nivelul cererii de capacitate fermă depășește capacitatea tehnică;
22.
„piață principală”: piața capacității comercializate direct de către operatorul de rețele de transport;
23.
„congestionare fizică”: situația în care nivelul cererii de livrări efective depășește capacitatea tehnică la un moment dat.
(2) Se aplică și definițiile de la articolul 2 din Directiva 2003/55/CE care sunt relevante pentru aplicarea prezentului regulament, cu excepția definiției transportului de la punctul 3 din articolul menționat.
Articolul 3
Tarife de acces la rețele
(1) Tarifele sau metodologiile folosite la calcularea lor, aplicate de operatorii de rețele de transport și aprobate de autoritățile de reglementare în conformitate cu articolul 25 alineatul (2) din Directiva 2003/55/CE, precum și tarifele publicate în conformitate cu articolul 18 alineatul (1) din directiva respectivă sunt transparente, iau în considerare nevoia de integritate a sistemului și o îmbunătățire a acesteia și reflectă costurile reale suportate, în măsura în care acestea corespund costurilor unui operator de rețea eficient și comparabil din punct de vedere structural și sunt transparente, incluzând și o rentabilitate corespunzătoare a investiției și, după caz, luând în considerare analizele comparative ale tarifelor realizate de autoritățile de reglementare. Tarifele sau metodologiile folosite la calcularea lor se aplică în mod nediscriminatoriu.
Statele membre pot hotărî că tarifele se pot stabili și prin acorduri bazate pe piață, precum licitațiile, cu condiția ca aceste acorduri și veniturile rezultate din ele să fie aprobate de autoritatea de reglementare.
Tarifele sau metodologiile folosite la calcularea lor facilitează comerțul eficient cu gaze și concurența, în același timp evitând subvențiile încrucișate dintre utilizatorii rețelei, oferind stimulente pentru investiții și menținând sau creând interoperativitate pentru rețelele de transport.
(2) Tarifele de acces la rețea nu restricționează în nici un fel lichiditatea pieței și nici nu denaturează comerțul transfrontalier între diferitele rețele de transport. Sub rezerva articolului 25 alineatul (2) din Directiva 2003/55/CE, în cazul în care diferențele dintre structurile tarifelor sau dintre mecanismele de echilibrare ar stânjeni comerțul dintre rețelele de transport, operatorii de rețele de transport urmăresc în mod activ, în strânsă colaborare cu autoritățile naționale competente, convergența structurilor tarifare și principiile de taxare, inclusiv în ceea ce privește echilibrarea.
Articolul 4
Servicii referitoare la accesul terților
(1) Operatorii de rețele de transport:
(a)
asigură că oferă servicii în condiții nediscriminatorii tuturor utilizatorilor rețelei. În special, atunci când un operator de rețele de transport oferă același serviciu unor clienți diferiți, acesta procedează astfel pe baza unor termeni și condiții contractuale echivalente, folosind fie contracte de transport armonizate, fie un cod de rețea comun, aprobate de autoritatea competentă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 25 din Directiva 2003/55/CE;
(b)
oferă servicii referitoare la accesul terților, atât ferme, cât și întreruptibile. Prețul capacității întreruptibile reflectă probabilitatea întreruperii;
(c)
oferă utilizatorilor rețelei atât servicii pe termen lung, cât și pe termen scurt.
(2) Contractele de transport semnate cu date non-standard de intrare în vigoare sau cu o durată mai mică decât un contract anual de transport standard nu determină tarife arbitrar mai mari sau mai mici care nu reflectă valoarea de piață a serviciului, în conformitate cu principiile enunțate la articolul 3 alineatul (1).
(3) După caz, se pot acorda servicii referitoare la accesul terților, sub rezerva ca utilizatorii rețelei să ofere garanții de solvabilitate corespunzătoare. Aceste garanții nu trebuie să constituie bariere ilegale la intrarea pe piață și trebuie să fie nediscriminatorii, transparente și proporționale.
Articolul 5
Principii ale mecanismelor de alocare a capacității și proceduri de gestionare a congestionării
(1) Se pune la dispoziția participanților pieței capacitatea maximă în toate punctele relevante prevăzute la articolul 6 alineatul (3), luând în considerare integritatea sistemului și exploatarea eficientă a rețelei.
(2) Operatorii de rețele de transport pun în aplicare și publică mecanisme de alocare a capacității nediscriminatorii și transparente, care:
(a)
dau semnale economice corespunzătoare pentru utilizarea eficientă și optimă a capacității tehnice și facilitează investițiile în noile infrastructuri;
(b)
sunt compatibile cu mecanismele de piață, inclusiv cu piețele spot și centrele de comercializare, fiind în același timp flexibile și capabile să se adapteze în funcție de evoluția condițiilor pieței;
(c)
sunt compatibile cu sistemele de acces la rețea ale statelor membre.
(3) Atunci când operatorii de rețele de transport încheie noi contracte de transport sau renegociază contracte de transport existente, aceste contracte iau în considerare următoarele principii:
(a)
în cazul unei congestionări contractuale, operatorul de rețele de transport oferă capacitatea neutilizată pe piața principală cel puțin pe baza unui aranjament pe termen scurt (o zi) și întreruptibil;
(b)
utilizatorii rețelei care doresc să-și revândă sau să-și subînchirieze capacitatea contractată neutilizată pe piața secundară au dreptul să facă acest lucru. Statele membre pot solicita ca operatorul de rețele de transport să fie înștiințat sau informat în legătură cu aceasta.
(4) Atunci când capacitatea contractată în baza contractelor de transport în vigoare rămâne neutilizată și apare congestionarea contractuală, operatorii de rețele de transport aplică alineatul (3), cu excepția cazului în care acest lucru ar contraveni cerințele contractelor de transport în vigoare. În cazul în care acest lucru ar contraveni contractelor de transport în vigoare, operatorii de rețele de transport înaintează, după consultarea autorităților competente, o cerere către utilizatorul rețelei de a utiliza capacitatea neutilizată pe piața secundară, în conformitate cu alineatul (3).
(5) În cazul în care există congestionare fizică, operatorul de rețele de transport sau, după caz, autoritățile de reglementare aplică mecanisme nediscriminatorii și transparente de alocare a capacității.
Articolul 6
Cerințe privind transparența
(1) Operatorii de rețele de transport publică informații detaliate privind serviciile pe care le oferă și condițiile relevante aplicate, împreună cu informațiile tehnice necesare pentru ca utilizatorii rețelei să dobândească accesul efectiv la rețea.
(2) Pentru a asigura tarife transparente, obiective și nediscriminatorii și pentru a facilita utilizarea eficientă a rețelei de gaze, operatorii de rețele de transport sau autoritățile naționale competente publică informații rezonabil și suficient de detaliate despre formarea, metodologia și structura tarifelor.
(3) Pentru serviciile oferite, fiecare operator de rețele de transport publică, periodic și în mod continuu și într-o formă standardizată și accesibilă, informații cu privire la capacitățile tehnice, contractate și disponibile, cu cifrele aferente tuturor punctelor relevante, inclusiv punctele de intrare și ieșire.
(4) Punctele relevante ale unei rețele de transport despre care trebuie publicate informații se aprobă de către autoritățile competente după consultarea utilizatorilor rețelei.
(5) Atunci când un operator de rețele de transport consideră că nu este autorizat, din motive de confidențialitate, să publice datele cerute, acesta solicită autorizarea autorităților competente de a limita publicarea în ceea ce privește punctul respectiv sau punctele respective.
Autoritățile competente acordă sau refuză autorizarea în funcție de caz, luând în considerare în special, pe de o parte, nevoia legitimă de a respecta confidențialitatea informațiilor comerciale și, pe de altă parte, obiectivul de a crea o piață internă a gazelor care să fie concurențială. Atunci când se acordă autorizarea, capacitatea disponibilă se publică fără a se divulga date numerice care ar putea contraveni confidențialității.
Nu se acordă nici un fel de autorizare menționată la prezentul alineat atunci când trei sau mai mulți utilizatori ai rețelei au contractat capacitate la același punct.
(6) Operatorii de rețele de transport divulgă întotdeauna informațiile necesare în temeiul prezentului regulament într-un mod logic, clar, cuantificabil, ușor accesibil și nediscriminatoriu.
Articolul 7
Norme de echilibrare și taxe de dezechilibru
(1) Normele de echilibrare sunt concepute într-un mod echitabil, nediscriminatoriu și transparent și se bazează pe criterii obiective. Normele de echilibrare reflectă nevoile reale ale sistemului, luând în considerare resursele de care dispune operatorul de rețele de transport.
(2) În cazul sistemelor de echilibrare care nu se bazează pe piață, nivelurile de toleranță se definesc într-un mod care fie reflectă caracterul lor sezonier, fie determină un nivel de toleranță mai mare decât cel determinat de caracterul sezonier și care reflectă capacitățile tehnice efective ale rețelei de transport. Nivelurile de toleranță reflectă nevoile reale ale sistemului, luând în considerare resursele de care dispune operatorul de rețele de transport.
(3) Taxele de dezechilibru reflectă, în măsura în care este posibil, costurile, oferind în același timp suficiente stimulente pentru ca utilizatorii rețelei să-și echilibreze injectările și retragerile de gaze. Taxele de dezechilibru evită subvenționarea încrucișată între utilizatorii rețelei și nu împiedică intrările noi pe piață.
Autoritățile competente sau, după caz, operatorul de rețele de transport publică orice metodologie de calculare a taxelor de dezechilibru, precum și tarifele finale.
(4) Operatorii de rețele de transport pot impune sancțiuni utilizatorilor rețelei ale căror injectări și retrageri din rețeaua de transport nu sunt echilibrate în conformitate cu normele de echilibrare menționate la alineatul (1).
(5) Sancțiunile care depășesc costurile de echilibrare suportate efectiv, în măsura în care acestea corespund costurilor unui operator de rețea eficient și comparabil din punct de vedere structural și sunt transparente, se iau în considerare la calcularea tarifelor într-un mod care nu reduce interesul față de echilibrare și se aprobă de autoritățile competente.
(6) Pentru a permite utilizatorilor rețelei să ia măsuri corective oportune, operatorii de rețele de transport furnizează prin mijloace electronice informații suficiente, oportune și fiabile în legătură cu situația utilizatorilor rețelei din punct de vedere al echilibrării. Nivelul informațiilor furnizate reflectă nivelul informațiilor disponibile operatorului de rețele de transport. Atunci când furnizarea acestor informații se plătește, taxele percepute se aprobă de către autoritățile competente și se publică de către operatorul de rețele de transport.
(7) Statele membre se asigură că operatorii de rețele de transport depun eforturi pentru a armoniza regimurile de echilibrare și a raționaliza structurile și nivelurile taxelor de dezechilibru pentru a facilita comercializarea gazelor.
Articolul 8
Comercializarea drepturilor la capacitate
Fiecare operator de rețele de transport ia măsuri rezonabile pentru a permite comercializarea liberă a drepturilor la capacitate și a facilita această comercializare. Fiecare astfel de operator elaborează contracte de transport și proceduri armonizate pe piața principală pentru a facilita comerțul secundar de capacitate și a recunoaște drepturile primare la capacitate atunci când acesta este notificat de către utilizatorii rețelei. Contractele de transport și procedurile armonizate se notifică autorităților de reglementare.
Articolul 9
Linii directoare
(1) După caz, liniile directoare care asigură gradul minim de armonizare necesar pentru a atinge obiectivul prezentul regulament specifică:
(a)
detalii despre serviciile referitoare la accesul terților, inclusiv natura, durata și alte caracteristici ale acestor servicii, în conformitate cu articolul 4;
(b)
principiile care stau la baza mecanismelor de alocare a capacității și despre aplicarea procedurilor de gestionare a congestionării în cazul congestionării contractuale, în conformitate cu articolul 5;
(c)
detalii despre definirea informațiilor tehnice necesare utilizatorilor rețelei pentru a obține accesul efectiv la rețea și despre definirea tuturor punctelor relevante pentru cerințele de transparență, inclusiv informațiile care urmează să se publice la toate punctele relevante și frecvența publicării acestor informații, în conformitate cu articolul 6.
(2) Liniile directoare privind chestiunile enumerate la alineatul (1) sunt enunțate în anexă. Acestea pot fi modificate de către Comisie în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 14 alineatul (2).
(3) Aplicarea și modificarea liniilor directoare adoptate în temeiul prezentului regulament reflectă diferențele dintre rețelele naționale de gaze și, prin urmare, nu necesită termeni și condiții detaliate pentru accesul terților care să fie uniforme la nivelul Comunității. Acestea pot, cu toate acestea, să stabilească cerințe minime care trebuie respectate pentru a îndeplini condițiile de acces la rețea nediscriminatorii și transparente necesare pentru o piață internă a gazelor, cerințe care se pot aplica ulterior prin prisma diferențelor dintre rețelele naționale de gaze.
Articolul 10
Autorități de reglementare
Atunci când își exercită responsabilitățile care le revin în temeiul prezentului regulament, autoritățile de reglementare ale statelor membre constituite în temeiul articolului 25 din Directiva 2003/55/CE asigură respectarea prezentului regulament și a liniilor directoare adoptate în temeiul articolului 9 din prezentul regulament.
După caz, acestea colaborează între ele și cu Comisia.
Articolul 11
Informarea
Statele membre și autoritățile de reglementare furnizează Comisiei, la cerere, toate informațiile necesare în sensul articolului 9.
Comisia stabilește un termen rezonabil în care urmează să se furnizeze informațiile, luând în considerare complexitatea informațiilor cerute și urgența lor.
Articolul 12
Dreptul statelor membre de a prevedea măsuri mai detaliate
Prezentul regulament nu aduce atingere dreptului statelor membre de a menține sau de a introduce măsuri care conțin dispoziții mai detaliate decât cele prevăzute de prezentul regulament și de liniile directoare menționate la articolul 9.
Articolul 13
Sancțiuni
(1) Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor aplicabile pentru încălcarea dispozițiilor prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura punerea acestora în aplicare. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și de descurajare. Statele membre notifică aceste dispoziții Comisiei până la 1 iulie 2006 și comunică de îndată orice modificare ulterioară care le aduce atingere.
(2) Sancțiunile prevăzute în temeiul alineatului (1) nu au caracter penal.
Articolul 14
Comitetul
(1) Comisia este asistată de comitetul constituit în temeiul articolului 30 din Directiva 2003/55/CE.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, cu respectarea dispozițiilor articolului 8 din aceasta.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
Articolul 15
Raportul Comisiei
Comisia monitorizează punerea în aplicare a prezentului regulament. În raportul pe care îl întocmește în temeiul articolului 31 alineatul (3) din Directiva 2003/55/CE, Comisia prezintă, de asemenea, experiența dobândită din aplicarea prezentului regulament. În special, raportul indică în ce măsură regulamentul a reușit să asigure rețelelor pentru transportul gazelor condiții de acces la rețea nediscriminatorii și bazate pe costuri, pentru a garanta libertatea de alegere a consumatorilor într-o piață internă operațională și securitatea aprovizionării pe termen lung. Dacă este necesar, raportul este însoțit de propuneri și/sau recomandări corespunzătoare.
Articolul 16
Derogări și scutiri
Prezentul regulament nu se aplică:
(a)
sistemelor pentru transportul gazelor naturale situate în statele membre pe durata derogărilor acordate în temeiul articolului 28 din Directiva 2003/55/CE; statele membre cărora li s-au acordat derogări în temeiul articolului 28 din Directiva 2003/55/CE pot solicita Comisiei o derogare temporară de la aplicarea prezentului regulament, pe o perioadă de până la doi ani de la data la care expiră derogările menționate la acest punct;
(b)
interconectărilor dintre statele membre și creșterilor semnificative ale capacității infrastructurilor existente, precum și modificărilor acestor infrastructuri care permit dezvoltarea de noi surse de aprovizionare cu gaze prevăzute la articolul 22 alineatele (1) și (2) din Directiva 2003/55/CE, care sunt scutite de respectarea dispozițiilor articolelor 18, 19, 20 și ale articolului 25 alineatele (2), (3) și (4) din respectiva directivă, atât timp cât sunt scutite de dispozițiile prevăzute la prezenta literă sau
(c)
sistemelor pentru transportul gazelor naturale cărora li s-au acordat derogări în temeiul articolului 27 din Directiva 2003/55/CE.
Articolul 17
Intrarea în vigoare
Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament se aplică de la 1 iulie 2006, cu excepția celei de-a doua teze din articolul 9 alineatul (2), care se aplică de la 1 ianuarie 2007.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Strasburg, 28 septembrie 2005.