31989L0530
L 281/116
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 18 septembrie 1989
de completare și modificare a Directivei 76/116/CEE în ceea ce privește oligoelementele bor, cobalt, cupru, fier, mangan, molibden și zinc conținute de îngrășăminte
(89/530/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 100a,
având în vedere propunerea Comisiei (1),
în cooperare cu Parlamentul European (2),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (3),
întrucât este necesar să se adopte măsuri în vederea instituirii treptate a pieței interne până la 31 decembrie 1992; întrucât piața internă reprezintă un spațiu fără frontiere interne în care este garantată libera circulație a mărfurilor, persoanelor, serviciilor și capitalurilor;
întrucât Directiva 76/116/CEE a Consiliului din 18 decembrie 1975 de apropiere a legislațiilor statelor membre referitoare la îngrășăminte (4), astfel cum a fost modificată ultima dată prin Directiva 89/183/CEE (5), stabilește normele privind comercializarea îngrășămintelor de tip CEE; întrucât s-a dovedit necesară extinderea directivei menționate anterior pentru a include cele șapte oligoelemente (bor, cobalt, cupru, fier, mangan, molibden și zinc) conținute în aceste de îngrășăminte;
întrucât Directiva 76/116/CEE trebuie să se aplice de acum înainte îngrășămintelor solide sau lichide ce conțin unul sau mai multe oligoelemente comercializate individual și amestecurilor acestora, precum și unor oligoelemente chelate;
întrucât este necesar să se extindă și să se actualizeze permanent directivele privind îngrășămintele în ceea ce privește adaptarea la progresul științific și tehnic a produselor menționate în anexele la directivele respective; întrucât este necesar, prin urmare, să se extindă funcțiile comitetului prevăzute de Directiva 76/116/CEE,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
(1) Îngrășămintele solide sau lichide menționate în capitolul A din anexă, ce conțin doar unul dintre următoarele oligoelemente: bor, cobalt, cupru, fier, mangan, molibden, zinc și care îndeplinesc cerințele din capitolul A menționat pot fi marcate „ÎNGRĂȘĂMÂNT CEE”.
(2) Amestecurile de două sau mai multe îngrășăminte menționate la alineatul (1), care conțin cel puțin două oligoelemente diferite pot fi marcate „ÎNGRĂȘĂMÂNT CEE”, cu condiția să respecte capitolul B din anexă.
Articolul 2
Îngrășămintele CEE conforme cu dispozițiile de la articolul 1 se ambalează.
Articolul 3
(1) Conținutul de unul sau mai multe dintre următoarele oligoelemente: bor, cobalt, cupru, fier, mangan, molibden sau zinc din îngrășămintele CEE menționate în anexa I la Directiva 76/116/CEE se declară, atunci când sunt îndeplinite două condiții:
(a)
oligoelementele respective sunt adăugate și prezente cel puțin în cantitățile minime menționate la capitolele C și D din anexa la prezenta directivă;
(b)
îngrășământul CEE trebuie să îndeplinească în continuare cerințele menționate în anexa I la Directiva 76/116/CEE.
(2) Atunci când oligoelementele sunt componentele obișnuite din materiile prime care au rolul de a furniza elementele principale și secundare, declararea acestora este facultativă, cu condiția ca oligoelementele respective să fie prezente cel puțin în cantitățile minime menționate la capitolele C și D din anexa la prezenta directivă.
Articolul 4
Mențiunile obligatorii pentru identificarea îngrășămintelor care fac obiectul prezentei directive sunt următoarele:
(a)
mențiunea „ÎNGRĂȘĂMÂNT CEE”, cu litere majuscule;
(b)
denumirea tipului de îngrășământ:
-
fie în conformitate cu capitolul A din anexă;
-
fie ca denumire a tipului „Amestec de oligoelemente”, urmată de numele oligoelementelor prezente sau de simbolurile chimice ale acestora;
-
fie în conformitate cu anexa I la Directiva 76/116/CEE, prin adăugarea la denumirea tipului a uneia din mențiunile următoare:
-
„cu oligoelemente”
-
sau
-
„cu”, urmat de numele oligoelementelor prezente ori de simbolurile chimice ale acestora.
După denumirea tipului urmează doar numerele indicatoare ale conținutului elementelor principale și secundare care fac obiectul Directivei 76/116/CEE.
Atunci când sunt prezente mai multe oligoelemente, acestea se enumeră în ordinea alfabetică a simbolului lor chimic: B, Co, Cu, Fe, Mn, Mo, Zn;
(c)
conținutul garantat pentru fiecare nutrient și conținutul garantat exprimat ca forme și/sau solubilități, atunci când acestea sunt prevăzute de anexele la Directiva 76/116/CEE și, pentru fiecare oligoelement prezent, în conformitate prevederile articolului 6;
(d)
în cazul în care oligoelementul este legat în totalitate sau parțial cu o moleculă organică, denumirea acelui oligoelement este urmată de una din următoarele calificative:
-
„chelat cu…” (numele agentului de chelare sau abrevierea acestuia menționată în capitolul E punctul 1 din anexă);
-
„complexat cu…” (numele agentului de complexare menționat la capitolul E punctul 2 din anexă).
Conținutul de oligoelemente se exprimă în procente de masă, cu numere întregi sau, dacă este necesar, cu o zecimală pentru îngrășămintele ce conțin numai un oligoelement (capitolul A din anexă). În cazul în care îngrășămintele conțin mai multe oligoelemente, pentru un oligoelement dat numărul zecimalelor se poate stabili conform specificațiilor din capitolele B, C și D din anexă.
Conținutul de oligoelemente se exprimă atât în cuvinte, cât și prin simbolurile chimice corespunzătoare.
Pe eticheta sau pe documentele însoțitoare ale produselor care figurează în capitolele A și B din anexă, sub declarațiile obligatorii sau facultative, se inserează următorul text:
„A se utiliza doar în caz de necesitate recunoscută. A nu se depăși dozele adecvate.”
Articolul 5
Statele membre pot solicita ca, pe teritoriul lor, să se indice dozele și condițiile de utilizare potrivite pentru condițiile de sol și culturi în care se utilizează îngrășământul, fără ca acest lucru să constituie un obstacol în calea comercializării sau a responsabilității persoanei însărcinate cu comercializarea. Astfel de informații trebuie să fie delimitate clar de declarațiile obligatorii prevăzute la articolul 4.
Articolul 6
Statele membre prevăd că trebuie să se declare conținutul de oligoelemente din îngrășămintele CEE introduse pe piață, sub formă de elemente (B, Co, Cu, Fe, Mn, Mo, Zn).
Conținutul de oligoelemente dintr-un îngrășământ se declară în modul următor:
(a)
pentru îngrășămintele menționate în articolul 1 alineatul (1): în conformitate cu cerințele prevăzute la capitolul A (coloana 6) din anexă;
(b)
pentru îngrășămintele menționate în articolul 1 alineatul (2) și în articolul 3, prin indicarea:
-
conținutului total, exprimat în procente de masă de îngrășământ și a
-
conținutului de elemente solubile în apă, exprimat în procente de masă de îngrășământ, în cazul în care solubilitatea respectivă este de cel puțin jumătate din conținutul total.
În cazul în care un oligoelement este complet solubil în apă, se declară doar conținutul solubil în apă.
Conținutul de oligoelemente dintr-un îngrășământ se determină în condițiile stabilite de metodele de analiză prevăzute la articolul 8 din Directiva 76/116/CEE.
În cazul în care un oligoelement este legat chimic de o moleculă organică, conținutul prezent în îngrășământ, exprimat în procente de masă de produs, se declară imediat după conținutul de elemente solubile în apă, urmat de unul dintre termenii:
„chelat cu” sau „complexat cu” și de numele moleculei organice specificate în capitolul E din anexă. Numele moleculei organice se poate înlocui cu inițiale.
Articolul 7
Toleranța admisă pentru conținutul de oligoelement declarat este următoarea:
-
0,4 % în valoare absolută pentru un conținut mai mare de 2 %;
-
o cincime din valoarea declarată pentru un conținut care nu depășește 2 %.
Articolul 8
Articolul 9 alineatul (1) din Directiva 76/116/CEE se înlocuiește cu următorul text:
„Modificările necesare pentru adaptarea anexelor la progresul tehnic se adoptă în conformitate cu procedura stabilită în articolul 11.
Atunci când se efectuează modificările menționate, îngrășământul se introduce numai dacă:
(a)
nu are efecte negative asupra sănătății animalelor sau sănătății publice ori asupra mediului;
(b)
furnizează nutrienți într-un mod eficient, în funcție de necesitățile unei anumite culturi sau în funcție de condițiile de creștere ale anumitor culturi.”
Articolul 9
(1) Statele membre adoptă actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive în termen de optsprezece luni de la notificarea acesteia. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textele dispozițiilor de drept intern pe care le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 10
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 18 septembrie 1989.