32006L0025
L 114/38
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA 2006/25/CE A PARLAMENTULUI EUROPEAN ȘI A CONSILIULUI
din 5 aprilie 2006
privind cerințele minime de securitate și de sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenții fizici (radiații optice artificiale) [A nouăsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE]
PARLAMENTUL EUROPEAN ȘI CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene și, în special, articolul 137 alineatul (2) al acestuia,
având în vedere propunerea Comisiei (1), prezentată după consultarea Comitetului consultativ pentru securitatea și sănătatea la locul de muncă,
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social European (2),
după consultarea Comitetului Regiunilor,
hotărând în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 251 din tratat (3), având în vedere proiectul comun aprobat de comitetul de conciliere la 31 ianuarie 2006,
întrucât:
(1)
În conformitate cu tratatul, Consiliul poate adopta, prin intermediul directivelor, cerințe minime în scopul de a promova îmbunătățirea, în special, a condițiilor de muncă, pentru a garanta un nivel mai bun de protecție a sănătății și a securității lucrătorilor. Aceste directive trebuie să evite impunerea unor constrângeri administrative, financiare și juridice care ar împiedica înființarea și dezvoltarea întreprinderilor mici și mijlocii (IMM).
(2)
Comunicarea Comisiei privind programul său de acțiune referitor la punerea în aplicare a Cartei comunitare a drepturilor sociale fundamentale ale lucrătorilor prevede stabilirea cerințelor minime de sănătate și de securitate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenți fizici. În septembrie 1990, Parlamentul European a adoptat o rezoluție privind acest program de acțiune (4), invitând în special Comisia să elaboreze o directivă specială privind riscurile legate de zgomot și de vibrații, precum și de orice alt agent fizic de la locul de muncă.
(3)
Într-o primă etapă, Parlamentul European și Consiliul au adoptat Directiva 2002/44/CE din 25 iunie 2002 privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenții fizici (vibrații) [a șaisprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (5). După aceea, Parlamentul European și Consiliul au adoptat, la 6 februarie 2003, Directiva 2003/10/CE privind cerințele minime de securitate și sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscurile generate de agenți fizici (zgomot) [a șaptesprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (6). Ulterior, Parlamentul European și Consiliul au adoptat, la 29 aprilie 2004, Directiva 2004/40/CE privind cerințele minime de securitate și de sănătate referitoare la expunerea lucrătorilor la riscuri generate de agenți fizici (câmpuri electromagnetice) [a optsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (7).
(4)
Este necesar în prezent să se introducă măsuri de protecție a lucrătorilor împotriva riscurilor legate de radiațiile optice din cauza incidenței acestora asupra sănătății și securității lucrătorilor, în special vătămările pe care le pot provoca ochilor și pielii. Aceste măsuri urmăresc nu numai să asigure protecția sănătății și securității fiecărui lucrător în parte, dar și să creeze o bază minimă de protecție pentru toți lucrătorii din Comunitate, cu scopul de a evita posibile denaturări ale concurenței.
(5)
Unul din obiectivele prezentei directive este depistarea în timp util a efectelor nocive asupra sănătății generate de expunerea la radiațiile optice.
(6)
Prezenta directivă stabilește cerințe minime; ea lasă deci statelor membre posibilitatea de a menține sau adopta dispoziții mai stricte legate de protecția lucrătorilor, în special prin stabilirea unor valori-limită de expunere mai joase. Aplicarea prezentei directive nu trebuie să servească la justificarea unei deteriorări a situației predominante în fiecare stat membru.
(7)
Un sistem de protecție împotriva pericolelor radiațiilor optice ar trebui să se limiteze la definirea, fără detalii inutile, a obiectivelor de atins, a principiilor de respectat și a valorilor fundamentale de utilizat, în scopul de a permite statelor membre să aplice cerințele minime în mod echivalent.
(8)
Nivelul expunerii la radiațiile optice poate fi redus mai eficient introducând unele măsuri preventive încă din faza concepției locurilor de muncă, precum și acordând prioritate reducerii riscului la sursă în momentul selectării echipamentelor, procedurilor și metodelor de lucru. Dispozițiile privind echipamentele și metodele de lucru contribuie astfel la protecția lucrătorilor care le utilizează. În conformitate cu principiile generale de prevenire stabilite la articolul 6 alineatul (2) din Directiva 89/391/CEE a Consiliului din 12 iunie 1989 privind punerea în aplicare de măsuri pentru promovarea îmbunătățirii securității și sănătății lucrătorilor la locul de muncă (8), măsurile de protecție colectivă au prioritate în raport cu măsurile de protecție individuală.
(9)
Este necesar ca angajatorii să se adapteze la progresul tehnic și la cunoștințele științifice privind riscurile legate de expunerea la radiații optice, în vederea îmbunătățirii securității și protecției sănătății lucrătorilor.
(10)
Deoarece prezenta directivă este o directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, aceasta din urmă se aplică expunerii lucrătorilor la radiațiile optice, fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive și/sau mai specifice cuprinse în prezenta directivă.
(11)
Prezenta directivă constituie o etapă concretă în cadrul realizării dimensiunii sociale a pieței interne.
(12)
Se poate realiza o abordare complementară pentru a promova principiile de îmbunătățire a reglementării și pentru a asigura un nivel ridicat de protecție în cazul în care produsele fabricate de producătorii de surse de radiații optice și de echipamente asociate sunt conforme cu standardele armonizate concepute pentru a proteja sănătatea și securitatea utilizatorilor împotriva riscurilor inerente ale acestor produse; în consecință, nu este necesar ca angajatorii să repete măsurile sau calculele efectuate deja de producător pentru a stabili conformitatea cu cerințele esențiale de securitate ale acestor echipamente, care sunt precizate în directivele comunitare aplicabile, cu condiția ca aceste echipamente să fi fost întreținute corespunzător și periodic.
(13)
Este necesar să se adopte măsurile necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive în conformitate cu Decizia 1999/468/CE a Consiliului din 28 iunie 1999 de stabilire a procedurilor de exercitare a competențelor de executare conferite Comisiei (9).
(14)
Conformitatea cu valorile-limită de expunere ar trebui să furnizeze un nivel ridicat de protecție în raport cu efectele asupra sănătății care pot fi generate de expunerea la radiații optice.
(15)
Comisia ar trebui să întocmească un ghid practic care să ajute angajatorii, în special managerii de IMM, să înțeleagă mai bine dispozițiile tehnice ale prezentei directive. Comisia ar trebui să depună eforturi pentru a completa ghidul respectiv cât mai repede posibil în scopul de a facilita adoptarea de către statele membre a măsurilor necesare pentru punerea în aplicare a prezentei directive.
(16)
În conformitate cu punctul 34 din Acordul interinstituțional „A legifera mai bine” (10), statele membre sunt încurajate să stabilească, pentru ele și în interesul Comunității, propriile tabele care ilustrează, în măsura în care este posibil, concordanța între prezenta directivă și măsurile de transpunere și să le facă publice,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
SECȚIUNEA I
DISPOZIȚII GENERALE
Articolul 1
Obiectivul și domeniul de aplicare
(1) Prezenta directivă, care este a nouăsprezecea directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, stabilește cerințe minime privind protecția lucrătorilor împotriva riscurilor pentru sănătatea și securitatea lor generate sau care pot fi generate de expunerea la radiații optice artificiale la locul de muncă.
(2) Prezenta directivă se referă la riscurile pentru sănătatea și securitatea lucrătorilor, generate de efectele novice pentru ochi și piele a expunerii la radiații optice artificiale.
(3) Directiva 89/391/CEE se aplică integral tuturor domeniilor menționate la alineatul (1), fără a aduce atingere dispozițiilor mai restrictive și/sau mai specifice cuprinse în prezenta directivă.
Articolul 2
Definiții
În sensul prezentei directive, se aplică următoarele definiții:
(a)
radiații optice: toate radiațiile electromagnetice cu lungimea de undă cuprinsă între 100 nm și 1 mm. Spectrul radiațiilor optice este divizat în radiații ultraviolete, radiații vizibile și radiații infraroșii:
(i)
radiații ultraviolete: radiațiile optice cu lungimea de undă cuprinsă între 100 nm și 400 nm. Spectrul ultraviolet este divizat în radiații UVA (315-400 nm), UVB (280-315 nm) și UVC (100-280 nm);
(ii)
radiații vizibile: radiațiile optice cu lungimea de undă cuprinsă între 380 nm și 780 nm;
(iii)
radiații infraroșii: radiațiile optice cu lungimea de undă cuprinsă între 780 nm și 1 mm. Spectrul infraroșu este divizat în radiații IRA (780-1 400 nm), IRB (1 400-3 000 nm) și IRC (3 000 nm-1 mm);
(b)
laser (amplificarea luminii printr-o emisie stimulată de radiații): orice dispozitiv care poate să producă sau să amplifice radiații electromagnetice cu lungimea de undă corespunzătoare radiațiilor optice, în special prin procedeul de emisie stimulată controlată;
(c)
radiații laser: radiațiile optice care provin de la un laser;
(d)
radiații incoerente: toate radiațiile optice, altele decât radiațiile laser;
(e)
valori-limită de expunere: limitele de expunere la radiațiile optice care sunt bazate direct pe efecte dovedite asupra sănătății și pe considerații biologice. Respectarea acestor limite va garanta protecția lucrătorilor expuși la surse artificiale de radiații optice împotriva oricărui efect nociv cunoscut asupra sănătății;
(f)
iluminare energetică (E) sau densitate de putere: puterea radiată incidentă pe unitate de suprafață pe o suprafață, exprimată în wați pe metru pătrat (W m-2);
(g)
expunere energetică (H): totalitatea iluminării energetice în raport cu timpul, exprimată în jouli pe metru pătrat (J m-2);
(h)
luminanță energetică (L): fluxul energetic sau puterea pe unitate de unghi solid și pe unitate de suprafață, exprimată în wați pe metru pătrat pe steradian (W m-2 sr-1);
(i)
nivel: combinația de iluminare energetică, expunere energetică și luminanță energetică la care este expus lucrătorul.
Articolul 3
Valori-limită de expunere
(1) Valorile-limită de expunere pentru radiațiile incoerente, altele decât cele emise de surse naturale de radiații optice, sunt stabilite în anexa I.
(2) Valorile-limită de expunere pentru radiațiile laser sunt stabilite în anexa II.
SECȚIUNEA II
OBLIGAȚIILE ANGAJATORILOR
Articolul 4
Determinarea expunerii și evaluarea riscurilor
(1) În îndeplinirea obligațiilor definite la articolul 6 alineatul (3) și la articolul 9 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE, angajatorul evaluează, în cazul lucrătorilor expuși la surse artificiale de radiații optice, și, dacă este necesar, măsoară și/sau calculează nivelurile de radiații optice la care pot fi expuși lucrătorii, în scopul de putea defini și pune în aplicare măsurile necesare pentru a reduce expunerea la limitele aplicabile. Metodologia utilizată la evaluare, măsurare și/sau calculare este conformă cu standardele Comisiei Electrotehnice Internaționale (CEI), în ceea ce privește radiațiile laser, și cu recomandările Comisiei Internaționale de Iluminat (CIE) și ale Comitetului European de Standardizare (CEN), în ceea ce privește radiațiile incoerente. În cazul în care se constată situații de expunere care nu sunt reglementate de aceste standarde și recomandări și până când vor fi disponibile standarde sau recomandări corespunzătoare la nivelul Comunității, evaluarea, măsurarea și/sau calcularea se efectuează în conformitate cu orientările de ordin științific stabilite la nivel național sau internațional. În cele două situații de expunere, evaluarea poate lua în considerare datele furnizate de către producătorii echipamentelor atunci când acestea din urmă fac obiectul unor directive comunitare relevante.
(2) Evaluarea, măsurarea și/sau calcularea prevăzute la alineatul (1) se planifică și se efectuează de către serviciile sau persoanele competente la intervale corespunzătoare, luând în considerare, în special, dispozițiile articolelor 7 și 11 din Directiva 89/391/CEE privind persoanele sau serviciile competente necesare, precum și consultarea și participarea lucrătorilor. Datele obținute din evaluarea, inclusiv măsurarea și/sau calcularea nivelului de expunere prevăzut la alineatul (1) se păstrează într-o formă care să permită consultarea acestora la o dată ulterioară.
(3) În conformitate cu articolul 6 alineatul (3) din Directiva 89/391/CEE, angajatorul acordă o atenție deosebită, la evaluarea riscului, următoarelor elemente:
(a)
nivelul, tipul lungimilor de undă și durata expunerii la surse artificiale de radiație optică;
(b)
valorile-limită de expunere prevăzute la articolul 3 din prezenta directivă;
(c)
orice impact asupra sănătății și securității lucrătorilor care aparțin unor grupe de risc deosebit de sensibile;
(d)
orice impact eventual asupra sănătății și securității lucrătorilor rezultat din interacțiuni, la locul de muncă, între radiații optice și substanțe chimice fotosensibile;
(e)
orice impact indirect, precum pierderea temporară a vederii, o explozie sau un incendiu;
(f)
existența unor echipamente de schimb, proiectate pentru a reduce nivelul de expunere la razele optice artificiale;
(g)
informații corespunzătoare obținute în urma supravegherii sănătății, inclusiv informații publicate, în măsura posibilităților;
(h)
expunerea la mai multe surse de radiații optice artificiale;
(i)
clasificarea unui laser în conformitate cu standardul relevant al CEI și, în ceea ce privește sursele artificiale care pot provoca leziuni similare celor provocate de laserele din clasa 3B sau 4, orice clasificare similară;
(j)
informații furnizate de producătorii surselor de radiații optice și ai echipamentelor de lucru asociate în conformitate cu directivele comunitare aplicabile.
(4) Angajatorul dispune de o evaluare a riscului în conformitate cu articolul 9 alineatul (1) litera (a) din Directiva 89/391/CEE și identifică măsurile care trebuie luate în conformitate cu articolele 5 și 6 din prezenta directivă. Evaluarea riscului se înregistrează pe un suport corespunzător, în conformitate cu legislația și practica națională; ea poate cuprinde elemente aduse de angajator pentru a scoate în evidență faptul că natura și amploarea riscului legat de radiațiile optice nu justifică o evaluare mai completă a riscului. Evaluarea riscului se actualizează periodic, în special atunci când s-au produs modificări semnificative în urma cărora ar putea deveni caducă sau când rezultatele supravegherii sănătății dovedesc necesitatea acesteia.
Articolul 5
Dispoziții în scopul evitării sau reducerii expunerii la riscuri
(1) Luând în considerare progresul tehnic și disponibilitatea măsurilor de control al riscului la sursă, riscurile legate de expunerea la radiații optice artificiale se elimină sau se reduc la minimum.
Reducerea acestor riscuri legate de expunerea la radiații optice artificiale are la bază principiile generale de prevenire prevăzute de Directiva 89/391/CEE.
(2) Atunci când evaluarea riscului efectuată în conformitate cu articolul 4 alineatul (1), pentru lucrătorii expuși la surse artificiale de radiații optice, indică cea mai mică posibilitate de depășire a valorilor-limită de expunere, angajatorul elaborează și aplică un program de măsuri tehnice și/sau organizatorice destinate prevenirii expunerii peste valorile-limită, luând în considerare în special următoarele elemente:
(a)
alte metode de lucru care reduc riscul generat de radiațiile optice;
(b)
alegerea unor echipamente de lucru care să emită mai puține radiații optice, luând în considerare activitatea de efectuat;
(c)
măsuri tehnice care urmăresc reducerea emisiei de radiații optice, inclusiv, atunci când este necesar, utilizarea unor mecanisme de închidere de blindare sau a unor mecanisme similare de protecție a sănătății;
(d)
programe corespunzătoare de întreținere a echipamentelor de lucru, a locului de muncă și a sistemelor de la locul de muncă;
(e)
proiectarea și amenajarea locurilor de muncă;
(f)
limitarea duratei și nivelului expunerii;
(g)
punerea la dispoziție de echipamente corespunzătoare de protecție individuală;
(h)
instrucțiuni furnizate de producătorul echipamentelor, atunci când acestea fac obiectul unor directive comunitare relevante.
(3) Pe baza evaluării riscului, efectuată în conformitate cu articolul 4, se semnalizează corespunzător locurile de muncă în care lucrătorii pot fi expuși la niveluri de radiații optice care provin din surse artificiale și depășesc valorile-limită de expunere, în conformitate cu Directiva 92/58/CEE din 24 iunie 1992 privind cerințele minime pentru semnalizarea de securitate și/sau de sănătate la locul de muncă [a noua directivă specială în sensul articolului 16 alineatul (1) din Directiva 89/391/CEE] (11). Aceste locuri trebuie delimitate, iar accesul la acestea trebuie limitat atunci când acest lucru este posibil din punct de vedere tehnic și când există riscul depășirii valorilor-limită de expunere.
(4) Expunerea lucrătorilor nu trebuie în nici un caz să depășească valorile-limită de expunere. În cazul în care, în ciuda măsurilor luate de angajator pentru a se conforma prezentei directive în ceea ce privește sursele artificiale de radiații optice, expunerea depășește valorile-limită, angajatorul adoptă imediat măsuri pentru a reduce expunerea la un nivel mai mic decât valorile-limită. Angajatorul stabilește cauzele depășirii valorilor-limită de expunere și adaptează în consecință măsurile de protecție și de prevenire în scopul de a evita o nouă depășire.
(5) În conformitate cu articolul 15 din Directiva 89/391/CEE, angajatorul adaptează măsurile prevăzute de prezentul articol la nevoile lucrătorilor care aparțin unor grupe de risc deosebit de sensibile.
Articolul 6
Informarea și formarea lucrătorilor
Fără a aduce atingere articolelor 10 și 12 din Directiva 89/391/CEE, angajatorul asigură informarea și formarea lucrătorilor care, la locul de muncă, sunt expuși riscului generat de radiații optice artificiale și/sau a reprezentanților acestora cu privire la rezultatele evaluării riscului prevăzută la articolul 4 din prezenta directivă, în special referitor la:
(a)
măsurile luate în aplicarea prezentei directive;
(b)
valorile-limită de expunere și riscurile potențiale asociate;
(c)
rezultatele evaluării, măsurării și/sau calculării nivelurilor de expunere la radiațiile optice artificiale, efectuate în conformitate cu articolul 4 din prezenta directivă, însoțite de o explicație a semnificației acestora și a riscurilor potențiale;
(d)
modul de depistare și semnalare a efectelor nocive a unei expuneri asupra sănătății;
(e)
condițiile în care lucrătorii au dreptul la supravegherea sănătății;
(f)
practicile profesionale sigure care reduc la minimum riscurile generate de o expunere;
(g)
utilizarea adecvată a echipamentelor corespunzătoare de protecție individuală.
Articolul 7
Consultarea și participarea lucrătorilor
Consultarea și participarea lucrătorilor și/sau a reprezentanților acestora se desfășoară în conformitate cu articolul 11 din Directiva 89/391/CEE în ceea ce privește domeniile reglementate de prezenta directivă.
SECȚIUNEA III
DISPOZIȚII DIVERSE
Articolul 8
Supravegherea sănătății
(1) În scopul de a preveni și depista în timp util oricare efect dăunător sănătății, precum și de a preveni orice risc pentru sănătate pe termen lung și orice risc de boală cronică generate de expunerea la radiațiile optice, statele membre adoptă dispoziții pentru a asigura supravegherea corespunzătoare a sănătății lucrătorilor, în conformitate cu articolul 14 din Directiva 89/391/CEE.
(2) Statele membre se asigură că supravegherea sănătății este efectuată de către un doctor, un specialist în medicina muncii sau o autoritate medicală responsabilă cu supravegherea sănătății în conformitate cu legislația și practica națională.
(3) Statele membre adoptă dispozițiile necesare pentru a garanta, pentru fiecare lucrător care face obiectul supravegherii în conformitate cu alineatul (1), întocmirea și actualizarea unei fișe medicale individuale. Fișele medicale conțin un rezumat al rezultatelor supravegherii sănătății efectuată în acest mod. Acestea se păstrează într-o formă care să permită consultarea ulterioară, cu respectarea cerințelor de confidențialitate. Autoritatea competentă obține, la cerere, o copie a fișelor respective, cu respectarea cerințelor de confidențialitate. Angajatorul ia măsurile corespunzătoare pentru a garanta că doctorul, specialistul în medicina muncii sau autoritatea medicală responsabilă cu supravegherea sănătății, astfel cum au fost stabiliți de statele membre după caz, au acces la rezultatele evaluării riscului prevăzută la articolul 4 atunci când aceste rezultate pot fi utile supravegherii sănătății. La cererea sa, fiecare lucrător are acces la propriile fișe medicale individuale.
(4) În toate cazurile, atunci când se depistează o expunere peste valorile-limită, se propune un control medical lucrătorului sau lucrătorilor în cauză în conformitate cu legislația și practica națională. Acest control medical se efectuează, de asemenea, atunci când se constată, în urma supravegherii sănătății, că un lucrător suferă de o boală identificabilă sau prezintă efecte dăunătoare sănătății acestuia, iar un medic sau un specialist în medicina muncii consideră că această boală sau aceste efecte sunt cauzate de expunerea la radiații optice artificiale la locul de muncă. În cele două cazuri, atunci când se depășesc valorile-limită sau se depistează efecte dăunătoare sănătății (inclusiv boli):
(a)
lucrătorul este informat de medic sau de orice altă persoană cu calificare corespunzătoare cu privire la rezultatele sale personale. Acesta beneficiază în special de informații și de sfaturi privind orice măsură de supraveghere a sănătății căreia ar trebui să se supună la sfârșitul expunerii;
(b)
angajatorul este informat cu privire la elementele semnificative care rezultă din supravegherea sănătății, cu respectarea secretului medical;
(c)
angajatorul:
-
revizuiește evaluarea riscurilor realizată în temeiul articolului 4;
-
revizuiește măsurile pe care le adoptă în temeiul articolului 5 pentru a elimina sau reduce riscurile;
-
ia în considerare avizul specialistului în medicina muncii, al oricărei alte persoane cu calificare corespunzătoare sau al autorității competente atunci când pune în aplicare orice măsură necesară pentru a elimina sau reduce riscul în conformitate cu articolul 5;
-
organizează supravegherea medicală continuă și asigură reexaminarea stării de sănătate a oricărui alt lucrător care a suferit o expunere asemănătoare. În asemenea cazuri, medicul sau specialistul competent în medicina muncii sau autoritatea competentă pot propune ca persoanele expuse să fie supuse unui control medical.
Articolul 9
Sancțiuni
Statele membre prevăd sancțiuni corespunzătoare care se aplică în cazul încălcării legislației naționale adoptate în conformitate cu prezenta directivă. Aceste sancțiuni trebuie să fie eficiente, proporționale și descurajante.
Articolul 10
Modificări tehnice
(1) Parlamentul European și Consiliul adoptă orice modificare a valorilor-limită de expunere care figurează în anexe în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 137 alineatul (2) din tratat.
(2) Modificările anexelor, de natură strict tehnică, ce iau în considerare:
(a)
adoptarea unor directive în domeniul armonizării tehnice și al standardizării referitoare la proiectarea, construirea, fabricarea sau realizarea echipamentelor de lucru și/sau a locului de muncă;
(b)
progresul tehnic, modificarea celor mai relevante standarde europene armonizate sau specificații internaționale și noile cunoștințe științifice despre expunerea la radiații optice la locul de muncă
se adoptă în conformitate cu procedura prevăzută la articolul 11 alineatul (2).
Articolul 11
Comitetul
(1) Comisia este asistată de comitetul prevăzut la articolul 17 din Directiva 89/391/CEE.
(2) Atunci când se face trimitere la prezentul alineat, se aplică articolele 5 și 7 din Decizia 1999/468/CE, cu respectarea dispozițiilor articolului 8 din aceasta.
Perioada prevăzută la articolul 5 alineatul (6) din Decizia 1999/468/CE se stabilește la trei luni.
(3) Comitetul își stabilește regulamentul de procedură.
SECȚIUNEA IV
DISPOZIȚII FINALE
Articolul 12
Rapoarte
La fiecare cinci ani, statele membre prezintă Comisiei un raport privind aplicarea dispozițiilor prezentei directive, indicând punctele de vedere ale partenerilor sociali.
La fiecare cinci ani, Comisia informează Parlamentul European, Consiliul, Comitetul Economic și Social European și Comitetul consultativ pentru securitate și sănătate la locul de muncă cu privire la conținutul acestor rapoarte, evaluările acestor rapoarte, evoluțiile intervenite în domeniul respectiv și orice altă acțiune care ar putea fi justificată în virtutea noilor cunoștințe științifice.
Articolul 13
Ghidul practic
În scopul de a facilita aplicarea prezentei directive, Comisia întocmește un ghid practic privind dispozițiile de la articolele 4 și 5 și din anexele I și II.
Articolul 14
Transpunerea
(1) Statele membre pun în aplicare actele cu putere de lege și actele administrative necesare pentru a se conforma prezentei directive până la 27 aprilie 2010. Statele membre informează de îndată Comisia cu privire la aceasta.
Atunci când statele membre adoptă dispozițiile, acestea conțin o trimitere la prezenta directivă sau sunt însoțite de o asemenea trimitere la data publicării lor oficiale. Statele membre stabilesc modalitatea de efectuare a acestei trimiteri.
(2) Comisiei îi sunt comunicate de către statele membre textul dispozițiilor de drept intern pe care le-au adoptat sau le adoptă în domeniul reglementat de prezenta directivă.
Articolul 15
Intrarea în vigoare
Prezenta directivă intră în vigoare la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Articolul 16
Destinatari
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Strasbourg, 5 aprilie 2006.