32003R2229
L 339/3
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
REGULAMENTUL (CE) NR. 2229/2003 AL CONSILIULUI
din 22 decembrie 2003
de instituire a unui drept antidumping definitiv și de percepere definitivă a dreptului provizoriu instituit asupra importurilor de siliciu originar din Rusia
CONSILIUL UNIUNII EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Europene,
având în vedere Regulamentul (CE) nr. 384/96 al Consiliului din 22 decembrie 1995 privind protecția împotriva importurilor care fac obiectul unui dumping din partea țărilor care nu sunt membre ale Comunității Europene (1) (denumit în continuare „regulament de bază”), în special articolul 9,
având în vedere propunerea Comisiei prezentată după consultarea comitetului consultativ,
întrucât:
1. Procedura
1.1. Măsurile provizorii
(1)
Prin Regulamentul (CE) nr. 1235/2003 (2) (denumit în continuare „regulament provizoriu”), Comisia a instituit măsuri antidumping provizorii asupra importurilor de siliciu originar din Rusia. Măsurile în cauză constau într-un drept ad valorem, cuprins între 24 și 25,2 %.
(2)
Se reamintește că ancheta privind dumpingul și prejudiciul se raporta la perioada cuprinsă între 1 octombrie 2001 și 30 septembrie 2002 (denumită în continuare „perioada de anchetă”). Examinarea tendințelor în cadrul analizei prejudiciului a acoperit perioada cuprinsă între 1 ianuarie 1998 și sfârșitul perioadei de anchetă (denumită în continuare „perioada examinată”).
1.2. Alte măsuri în vigoare
(3)
În prezent, sunt în vigoare drepturi antidumping la un nivel ad valorem stabilit la 49 % asupra importurilor de siliciu originar din Republica Populară Chineză (denumită în continuare „China”) (3). O reexaminare (4) a acestor măsuri în temeiul articolului 11 alineatul (2) din regulamentul de bază este în curs de desfășurare.
1.3. Procedura ulterioară
(4)
În urma instituirii drepturilor antidumping provizorii, părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele care s-au aflat la baza regulamentului provizoriu. Anumite părți au prezentat observații în scris. Toate părțile care au solicitat au avut posibilitatea de a fi ascultate de Comisie.
(5)
Toate părțile au fost informate cu privire la faptele și considerentele esențiale în temeiul cărora se intenționa recomandarea instituirii unor drepturi antidumping definitive și a perceperii definitive a sumelor depuse cu titlul de drepturi provizorii. De asemenea, părților li s-a acordat un termen în care să își poată formula observațiile în urma acestei notificări.
(6)
Comentariile prezentate oral sau în scris de părțile interesate au fost examinate și, după caz, concluziile definitive au fost modificate în consecință.
(7)
Comisia a continuat să caute toate informațiile considerate necesare în sensul concluziilor definitive.
(8)
Trebuie notat că, după instituirea măsurilor provizorii, în afară de vizitele de verificare la fața locului efectuate la societățile menționate la considerentul 7 din regulamentul provizoriu, a fost efectuată o vizită și în incintele următorilor utilizatori comunitari:
-
GE Bayer Silicones, Leverkusen, Germania;
-
Raffinera Metalli Capra SpA, Brescia, Italia;
-
Vedani Carlo Metalli SpA, Milano, Italia.
2. Produsul în cauză și produsul similar
2.1. Produsul în cauză
2.1.1. Observațiile producătorilor-exportatori
(9)
La considerentul 9 din regulamentul provizoriu, produsul în cauză a fost definit ca fiind siliciu înregistrat în prezent sub codul NC 2804 69 00. Anumiți exportatori au întrebat dacă dioxidul de siliciu, care este un subprodus al siliciului obținut printr-un procedeu de filtrare în timpul producerii siliciului, face obiectul prezentei proceduri.
(10)
Trebuie notat că dioxidul de siliciu nu corespunde definiției produsului în cauză prevăzută la considerentele 9 și 10 din regulamentul provizoriu, deoarece este vorba de un simplu produs derivat din producția siliciului, ce se prezintă sub formă de praf și este folosit ca adaos pentru beton. În consecință, se confirmă că acest produs, înregistrat sub codul NC ex 2811 22 00, este în afara cadrului prezentei proceduri.
(11)
Definiția produsului în cauză a fost repusă în discuție de un producător-exportator din Rusia, care a susținut că, în realitate, există două categorii de siliciu înregistrate sub același cod NC, o categorie destinată industriei metalurgice și o alta destinată industriei chimice. În sprijinul acestei afirmații, producătorul din Rusia a susținut că aceste două categorii în cauză au compoziții chimice foarte diferite, în funcție de conținutul de oligoelemente, și sunt folosite unor scopuri diferite, că utilizatorii se împart în două grupuri distincte care nu intră în concurență unul cu celălalt și că cele două categorii de produse sunt greu interschimbabile.
(12)
Ancheta a arătat că siliciul se produce în diferite calități și că cel vândut pe piața Uniunii Europene pe parcursul perioadei de anchetă, fie că a fost produs de industria comunitară, fie că a fost importat din Rusia, are un conținut de siliciu de peste 95 % din greutate. Calitatea siliciului este determinată, în primul rând, de procentul de siliciu, apoi de celelalte elemente care intră în compoziția sa, în special de conținutul de fier și calciu. În cazul utilizatorilor specializați, în special utilizatorii din industria chimică, proporțiile de alte oligoelemente le permit să știe în ce măsură o anumită calitate de siliciu poate fi utilizată în scopul pentru care este destinată. În general, utilizatorii specializați fabrică siliciul conform unui caiet de sarcini specific și nu îl achiziționează decât în urma unui proces lung de verificare efectuată de utilizator. Cu toate acestea, chiar dacă un conținut de oligoelemente poate fi important pentru utilizatorii din industria chimică, nu se poate conchide că este vorba de un produs distinct de siliciu consumat de utilizatorii din industria metalurgică.
(13)
De asemenea, anumite elemente de probă au arătat că produsul de calitate superioară nu era vândut exclusiv unor utilizatori din industria chimică și că aceștia achiziționau și o anumită cantitate de produse de calitate inferioară, cunoscute sub numele de siliciu metalurgic. Pe de altă parte, este general acceptat faptul că utilizatorii având exigențe calitative mai reduse, în special utilizatorii din categoria „secundară metalurgică”, pot utiliza siliciu de calitate superioară. Factorul determinant pentru respectivii utilizatori este prețul, nefiind dispuși să plătească un preț mai ridicat pentru un siliciu de calitate superioară celei cerute pentru activitatea lor.
2.1.2. Comentariile utilizatorilor
(14)
Mai mulți utilizatori au repus în discuție și determinarea provizorie a produsului în cauză. Observațiile pe care le-au prezentat erau foarte similare cu cele primite din partea producătorilor-exportatori, în special ale utilizatorilor din industria metalurgică. Toți utilizatorii din industria metalurgică au precizat că există trei categorii de produse distincte, respectiv o calitate „chimică”, o calitate standard și siliciu de calitate inferioară pentru utilizatori din industria metalurgică. Cu toate acestea, toți au recunoscut că sunt în măsură să utilizeze oricare dintre aceste calități în procesul lor de fabricație, chiar dacă preferă siliciul de calitate inferioară din motive de cost. O organizație de utilizatori din industria metalurgică a făcut comentarii similare.
(15)
Un utilizator din industria chimică a formulat comentarii privind produsul în cauză. Respectivul utilizator a confirmat că siliciul pe care îl achiziționează este un produs adecvat nevoilor sale și că factorul cel mai important pentru el este conținutul de oligoelemente al siliciului.
2.1.3. Comentariile industriei comunitare
(16)
Industria comunitară a aprobat decizia provizorie în conformitate cu care toate calitățile de siliciu cuprinse în definiția utilizată la considerentele 9 și 10 din regulamentul provizoriu ar trebui considerate ca formând produsul în cauză. De asemenea, industria comunitară a semnalat faptul că nu au fost invocate multe argumente în cadrul produsului în cauză, ci în cadrul determinării produsului similar și că producătorii-exportatori confundă aceste două noțiuni.
2.1.4. Concluzie privind produsul în cauză
(17)
Siliciul este un produs fabricat în diferite calități care se disting unele de altele, în primul rând, prin conținutul de fier, în al doilea rând, prin conținutul de calciu și, în al treilea rând, prin prezența altor oligoelemente. Procedeul de fabricație utilizat în Uniunea Europeană și în Rusia, respectiv cuptoarele electrice cu arc, este aproape identic.
(18)
Pe piața Uniunii, se disting, în principal, două categorii distincte de utilizatori: utilizatorii din industria chimică, în mare parte fabricanți de silicon, și utilizatorii din industria metalurgică, producători de aluminiu. Utilizatorii din industria metalurgică pot fi împărțiți, la rândul lor, în producători de aluminiu primar și producători de aluminiu secundar (reciclat). Cu toate acestea, totalitatea siliciului utilizat conține cel puțin 95 % siliciu în greutate și, cel mai adesea, 98 sau 99 %.
(19)
Au fost identificate trei calități de siliciu (calitate superioară, calitate standard și calitate inferioară), în funcție de proporția de fier și calciu conținută în siliciu. S-a constatat că, uneori, calitățile utilizate de diferitele categorii de utilizatori se suprapuneau. Este general acceptat că nu există nici o caracteristică fizică, chimică sau tehnică care i-ar reține pe unii producători de aluminiu secundar să utilizeze una sau alta dintre calitățile de siliciu, așa cum nu i-ar reține pe producătorii de aluminiu primar să utilizeze un siliciu standard sau de calitate superioară. Chiar dacă gradul de interschimbabilitate este mai redus în celălalt sens, s-a stabilit că și utilizatorii din industria chimică erau dispuși să utilizeze siliciu standard sau de calitate inferioară. În general, alegerea diferitelor categorii de utilizatori este dictată de costul diferitelor calități.
(20)
După cum s-a menționat anterior, ancheta a demonstrat că toate categoriile de siliciu dețineau aceleași caracteristici fizice, chimice și tehnice de bază, chiar dacă acestea puteau prezenta diferențe la nivelul conținutului unui anumit element chimic. Chiar dacă siliciul poate servi mai multor utilizări, a putut fi observat un grad mai mare sau mai mic de interschimbabilitate între diferitele calități și utilizări ale acestuia.
(21)
În consecință, concluziile anunțate la considerentele 9 și 10 din regulamentul provizoriu se confirmă definitiv.
2.2. Produsul similar
(22)
În urma analizei, s-a constatat că afirmația privind numerele de control ale produsului invocată la considerentul 14 din regulamentul provizoriu se referea la compararea prețurilor între siliciul originar din Rusia și siliciul produs în Comunitate, precum și la nivelul de eliminare a prejudiciului corespunzător. Existența unor diferențe de preț, calitate sau utilizare nu înseamnă neapărat că produsele nu sunt similare. În realitate, ceea ce este important în acest context este ca diferitele categorii de produse în cauză să aibă aceleași caracteristici fizice și chimice de bază și aceleași utilizări de bază. Diferențele sus-menționate vor fi luate în considerare la nivelul comparației între prețul de export și valoarea normală, pe de o parte, și la momentul stabilirii nivelurilor de subcotare a prețurilor și de eliminare a prejudiciului, pe de altă parte.
(23)
Un producător-exportator din Rusia a făcut trimitere la măsurile antidumping în vigoare asupra importurilor de siliciu originar din China (a se vedea considerentul 3) și, în special, la considerentul 55 din Regulamentul (CE) nr. 2496/97 al Consiliului, care prevede: „calitatea siliciului din Rusia și din Ucraina nu este comparabilă cu cea a produsului chinezesc sau european”.
(24)
Pentru a răspunde la acest punct, trebuie mai întâi subliniat faptul că această declarație a fost făcută cu ocazia unei anchete desfășurate cu mai mult de cinci ani în urmă, că se baza pe informații care fuseseră furnizate, în special, în cadrul acestei anchete și că nu a fost confirmată în cadrul prezentei anchete. Pe de altă parte, considerentul 55 din regulamentul sus-menționat se referă doar la legătura de cauzalitate. Se observă clar din formulare că produsul în cauză, ca de altfel și produsul similar, fie că este originar din China, Rusia, Uniunea Europeană, din țara analoagă, respectiv Norvegia, sau din altă parte, este siliciul. Acest siliciu formează un produs similar, în sensul definiției de la articolul 1 alineatul (4) din regulamentul de bază. De asemenea, în măsura în care se pot identifica diferențe de calitate între producătorii de siliciu din diferite țări, acestea trebuie luate în considerare în mod corespunzător prin aplicarea de diferite ajustări. Mai trebuie menționat că există diferențe de calitate și între diferitele categorii exportate din Rusia spre Comunitate.
(25)
Pe baza celor menționate anterior și a concluziilor anchetei, se confirmă că siliciul produs în Rusia și vândut pe piața internă sau exportat în Comunitate, precum și cel vândut pe piața internă a țării analoage și cel fabricat și vândut în Comunitate de industria comunitară prezintă aceleași caracteristici fizice și chimice esențiale. Prin urmare, se concluzionează că toate categoriile de siliciu constituie una și aceeași familie de produse și sunt considerate produse similare în sensul articolului 1 alineatul (4) din regulamentul de bază.
3. Dumping
3.1. Valoarea normală
(26)
În lipsa comentariilor, se confirmă considerentele 15-18 din regulamentul provizoriu privind statutul de societate care funcționează conform principiilor economiei de piață.
(27)
Toți producătorii-exportatori au prezentat observații în care susțineau că trebuie modificat costul energiei electrice utilizat în stadiul provizoriu. Au insistat asupra faptului că principalul furnizor de energie electrică era o societate cu capital majoritar privat și că prețul scăzut rezulta dintr-un avantaj concurențial natural conferit de prezența primului complex mondial de centrale hidroelectrice. Această chestiune a făcut obiectul unei examinări suplimentare, în cadrul căreia s-a concluzionat că prețul energiei electrice era reglementat în Rusia și că prețul facturat de acest furnizor de energie electrică era extrem de scăzut, chiar în comparație cu cel al altor furnizori de energie electrică generată de centrale hidroelectrice în țara analoagă, respectiv Norvegia, dar și în Canada; prin urmare, s-a decis respingerea acestei afirmații și confirmarea deciziei provizorii de a utiliza prețul energiei electrice facturat de un alt furnizor de energie electrică din Rusia. S-a dovedit că acest preț era comparabil cu prețul cel mai scăzut identificat la producătorii de energie electrică reprezentativi din Comunitate.
(28)
În lipsa altor comentarii, considerentele 19-26 din regulamentul provizoriu privind determinarea valorii normale se confirmă.
3.2. Prețul de export
(29)
Toți producătorii-exportatori au afirmat că societățile care participă la vânzarea produsului în cauză în CE și care au sediul în afara Rusiei sunt părți în legătură și că trebuie tratate ca o singură entitate economică împreună cu societățile cu sediul în Rusia. Respectivii producători-exportatori au pretins, în consecință, ca prețul de export utilizat să fie prețul facturat primului cumpărător independent din CE de către aceste societăți în legătură.
(30)
În cazul importatorului cu sediul în Comunitate (Regatul Unit), nu a fost prezentat nici un nou element de probă care să stabilească o legătură între această societate și producătorul-exportator. Prin urmare, cererea a fost respinsă și a fost menținută abordarea provizorie care consta în stabilirea prețului de export pe baza prețului de vânzare către acest importator.
(31)
În ceea ce privește importatorul din Elveția, după instituirea măsurilor provizorii, s-a efectuat o vizită de verificare în incintele acestuia, în urma căreia s-a concluzionat că respectiva societate era într-adevăr în legătură cu producătorul-exportator. În ceea ce privește vânzările efectuate prin intermediul acestui importator, prețul de export se baza, așadar, pe prețul facturat de acest importator primului client independent din Comunitate.
(32)
În ceea ce privește importatorul cu sediul în Insulele Virgine Britanice, trebuie notat, mai întâi, că, în conformitate cu articolul 2 alineatul (8) din regulamentul de bază, prețul de export care trebuie utilizat este „prețul efectiv plătit sau care trebuie plătit pentru produsul vândut la export de țara exportatoare în Comunitate”. Cu alte cuvinte, atunci când vânzarea la export în Comunitate se face prin intermediari, prețul care interesează nu este cel facturat în final clientului din Comunitate (preț care, cel mai adesea, nici nu este cunoscut de producătorul-exportator), ci prețul la care produsul „părăsește” țara exportatoare. Acest preț poate fi înlocuit cu prețuri de revânzare ulterioare, în special în cazul în care părțile sunt în legătură. Rusal a prezentat informații noi care, în opinia sa, stabilesc existența unei legături. Cu toate acestea, s-a considerat că această legătură nu a fost demonstrată în mod concludent și neechivoc. În realitate, Rusal nu deține nici o participare directă în societatea din Insulele Virgine Britanice, ale cărei structuri sunt complexe și lipsite de transparență. Conform societății, legătura decurge dintr-o participare indirectă, dar nu a fost prezentată nici o documentație ce poate fi verificată în acest sens. De asemenea, conform Rusal, societatea din Insulele Virgine Britanice nu ar efectua nici o activitate economică legată de vânzarea sau distribuția produselor exportate și nu este altceva decât o societate cutie poștală. Cu alte cuvinte, nu poate fi vorba în acest caz de vânzări prin intermediul unui terț. Societatea din Insulele Virgine Britanice ar servi mai degrabă în scopuri contabile îndoielnice. Nu a fost posibil să se verifice rolul exact al acestei societăți situate în Insulele Virgine Britanice și nici să se urmărească fluxurile de plăți cu suficientă certitudine. În consecință, s-a stabilit menținerea abordării provizorii și determinarea prețului de export în funcție de prețul de vânzare către societatea din Insulele Virgine Britanice.
3.3. Comparație
(33)
Un producător-exportator a solicitat din nou să beneficieze de o ajustare în temeiul caracteristicilor fizice, bazându-se pe faptul că siliciul de calitate medie vândut pe piața rusă era de o calitate superioară celei a produsului exportat, ceea ce atrage costuri de producție mai ridicate. Cu toate acestea, societatea în cauză nu a putut prezenta elemente de probă noi care să indice o diferență de calitate sistematică între categoriile de produse vândute pe piața internă din Rusia și exportate în Comunitate. În consecință, s-a menținut abordarea provizorie și nu s-a efectuat nici o ajustare în temeiul diferențelor fizice.
(34)
Două societăți au reiterat solicitările lor de ajustare în temeiul cantităților și al etapei comerciale. Solicitarea de ajustare în temeiul cantităților nu a putut fi luată în considerare, deoarece societatea nu a putut să demonstreze că fuseseră acordate rabaturi sau reduceri special pentru achiziționarea de cantități diferite, iar aceste diferențe în termeni de cantități fuseseră deja luate în considerare la ajustarea privind etapa comercială pentru diferite tipuri de clienți acordată în stadiul provizoriu. În ceea ce privește solicitarea de ajustare suplimentară privind etapa comercială, aceasta a rămas fără urmări, deoarece societatea nu a putut stabili că ajustarea acordată în stadiul provizoriu nu a fost suficientă.
3.4. Marjele de dumping
(35)
În lipsa comentariilor, determinarea marjei de dumping enunțată la considerentele 29 și 30 din regulamentul provizoriu se confirmă.
(36)
Marjele de dumping definitive, exprimate în procente din prețul de import CIF frontieră comunitară, se stabilesc după cum urmează:
Societate
Marja de dumping
OJSC „Bratsk Aluminium Plant” (grup RUSAL)
23,6 %
SKU LLC, Sual-Kremny-Ural și ZAO Kremny (grup SUAL)
24,8 %
Rusia
24,8 %
4. Prejudiciu
4.1. Industria comunitară
(37)
Deoarece nu s-au primit observații privind definiția industriei comunitare, se confirmă conținutul și concluziile provizorii de la considerentele 33 și 34 din regulamentul provizoriu.
4.2. Consumul de siliciu în Comunitate
(38)
În lipsa unor elemente noi privind consumul, concluziile provizorii enunțate la considerentele 35 și 36 din regulamentul provizoriu se confirmă.
4.3. Importuri de siliciu în Comunitate
4.3.1. Volumul și cota de piață a importurilor
(39)
În lipsa unor elemente noi privind importurile de siliciu în Comunitate sau privind cota lor de piață, concluziile provizorii enunțate la considerentele 37-43 din regulamentul provizoriu se confirmă.
4.3.2. Subcotarea și scăderea prețurilor
(40)
Determinarea subcotării a fost revizuită pentru a ține seama de ajustările în temeiul etapei comerciale și a calității. Ajustările au fost stabilite pe baza unor informații verificate și corespund unei estimări rezonabile a valorii de piață a diferențelor.
(41)
Marjele de subcotare definitive au arătat că subcotarea era de 10,2 %.
(42)
Existența unei subcotări și nivelul acesteia ar trebui analizate în cadrul scăderii prețurilor. Prețurile au scăzut semnificativ în cursul perioadei examinate (-16 %), în așa măsură încât nu mai acopereau totalitatea costurilor de producție ale industriei comunitare pe parcursul perioadei de anchetă.
4.4. Situația economică a industriei comunitare
(43)
Cei doi producători-exportatori din Rusia au afirmat că industria comunitară nu a suferit un prejudiciu important, majoritatea indicatorilor de prejudiciu arătând o evoluție favorabilă. Respectivii producători-exportatori au făcut referire, în special, la îmbunătățirile constatate la nivelul producției, al capacităților de producție, al utilizării capacităților, al volumului vânzărilor în Comunitate, al cotei de piață, al stocurilor, al ocupării forței de muncă și al productivității în timpul perioadei examinate.
(44)
Cu toate acestea, în ceea ce privește indicatorii de prejudiciu, astfel cum s-a enunțat la considerentele 71 și 72 din regulamentul provizoriu, o examinare aprofundată a arătat că evoluția favorabilă pentru industria comunitară s-a produs, în principal, între 1998 și 2000. În schimb, între 2000 și perioada de anchetă, majoritatea indicatorilor fie s-au îmbunătățit ușor, fie au rămas stabili, fie au scăzut. Aceasta este perioada în care prejudiciul important suferit de industria comunitară este cel mai evident.
(45)
Trebuie notat, astfel cum s-a menționat la considerentul 72 din regulamentul provizoriu, că rezultatele mai degrabă satisfăcătoare înregistrate de industria comunitară până în 2000 sunt direct atribuite deciziilor luate de industria comunitară de a investi în echipamente noi de producție în Comunitate. Acesta este motivul pentru care producția, capacitățile de producție, volumul vânzărilor, cota de piață, efectivele și productivitatea industriei comunitare au crescut în decursul acestei perioade. Rentabilitatea a fost stabilită la 5 % din valoarea netă a vânzărilor.
(46)
În consecință și luând în considerare numărul crescând de importuri din Rusia la preț scăzut care fac obiectul unui dumping, situația industriei comunitare s-a deteriorat. Cota de piață, fluxul de lichidități, investițiile și randamentul investițiilor au scăzut puternic.
(47)
De asemenea, tendința remarcată pentru alți factori de prejudiciu, în special diminuarea rentabilității și a prețurilor de vânzare ale industriei comunitare în cursul perioadei examinate, a permis concluzia că industria comunitară a suferit un prejudiciu semnificativ.
4.5. Concluzie privind prejudiciul
(48)
Pentru toate aceste motive și în lipsa oricărei informații noi care ar face necesară revizuirea concluziei conform căreia industria comunitară a suferit un prejudiciu semnificativ în cursul perioadei de anchetă, în special la nivelul prețurilor și al rentabilității, argumentele invocate de producătorii-exportatori din Rusia au fost respinse. Concluziile enunțate la considerentele 71-73 din regulamentul provizoriu se confirmă.
5. Legătura de cauzalitate
(49)
Un producător-exportator din Rusia a precizat că, deși concluzia de prejudiciu semnificativ fusese confirmată, acest prejudiciu nu a fost cauzat de importurile de siliciu originar din Rusia. Au fost invocați câțiva alți factori care s-ar fi aflat în realitate la originea prejudiciului eventual suferit de industria comunitară. Astfel, responsabilitatea unui eventual prejudiciu suferit de industria Comunității a fost atribuită altor țări terțe care dețineau o cotă din piața comunitară mult mai importantă decât Rusia, faptului că industria comunitară și-a cauzat singură un prejudiciu, rezultatelor industriei comunitare la export, importurilor de siliciu efectuate de industria comunitară înseși și diferențelor existente între piețele siliciului „chimic” și „metalurgic”. Un producător din Rusia a pretins, de asemenea, că diferența dintre prețurile practicate de industria comunitară și prețurile din Rusia era stabilită la 16 % pe parcursul perioadei de anchetă și că o astfel de diferență este dovada că nu există nici o concurență în termeni de preț pe piața comunitară între aceste două surse de siliciu.
5.1. Importuri din alte țări terțe
(50)
După cum s-a menționat la considerentul 98 din regulamentul provizoriu, importurile din alte țări terțe au avut volume net superioare celor provenite din Rusia. Cu toate acestea, în cazul în care se exclude China, importurile din fiecare altă țară, în realitate, au scăzut în volum, între 2000 și perioada de anchetă, concomitent cu momentul în care situația economică a industriei comunitare se degrada. De asemenea, prețurile acestor alte importuri au rămas mereu la un nivel superior prețului importurilor din Rusia, iar dacă s-a întâmplat să fie inferioare prețurilor practicate de industria comunitară, diferența a rămas foarte limitată.
(51)
Un producător-exportator din Rusia a pretins că informațiile Eurostat nu sunt fiabile, deoarece nu țin deloc seama de diferențele de la nivelul gamelor de produse. Respectivul producător-exportator a susținut că există diferențe semnificative de preț între siliciul importat din Rusia, care este în mare parte de calitate inferioară, și cel importat din alte țări terțe, care este de calitate superioară. Respectivul producător-exportator a cerut să se recurgă, pentru compararea prețurilor, mai degrabă la prețurile efectiv plătite de utilizatorii de siliciu din surse diferite.
(52)
Respectivul producător nu a prezentat nici un element de probă în sprijinul solicitării sale. Pe de altă parte, comparația cerută nu a putut fi efectuată, din lipsă de date suficiente privind prețul plătit pentru siliciu de utilizatorii din alte țări terțe. Informațiile de care dispune Eurostat reprezintă în acest caz cea mai bună sursă pentru determinarea prețului siliciului provenit din alte țări terțe. În ceea ce privește informațiile care au servit la reexaminarea paralelă în temeiul expirării măsurilor față de China, s-a constatat că marja de subcotare medie identificată în cadrul unei comparații în funcție de calitate era similară cu marja identificată în cadrul unei comparații între prețul mediu de import comunicat de Eurostat și prețul mediu al industriei comunitare.
(53)
De asemenea, trebuie notat că s-a recurs, în mod sistematic, la datele Eurostat în vederea garantării unei comparații echitabile a prețurilor de import. În ceea ce privește Rusia, s-a constatat că, atunci când existau informații verificate pentru perioada de anchetă, prețul real al importurilor se situa, în fapt, puțin sub nivelul înregistrat de Eurostat.
5.2. Prejudiciul auto-provocat
(54)
S-a afirmat că prejudiciul suferit de industria comunitară rezultă, în principal, dintr-o creștere a costurilor legate de dezvoltarea unor noi capacități de producție, cu scopul de a câștiga cote de piață. Astfel, s-a avansat ideea că industria comunitară prezenta cele mai ridicate costuri medii de producție din lume. Această afirmație se baza pe o comparație efectuată între costurile de producție verificate ale industriei comunitare și cele ale producătorilor din Rusia implicați în prezenta procedură și costurile de producție publicate pentru alte țări terțe. Cu toate acestea, deoarece elementele de cost folosite la stabilirea acestor costuri nu au fost clar identificate, nimic nu arăta că aceste cifre puteau fi comparate cu costurile de producție verificate în timpul anchetei. După cum se putea prevedea, s-a constatat că cifrele publicate se bazau numai pe costul de producție și că nu țineau deloc seama de elemente de cost esențiale, precum costurile de desfacere, cheltuielile administrative și alte cheltuieli generale. De altfel, este interesant de menționat că producătorul din Rusia nu a prezentat nici o informație publicată corespunzătoare privind producătorii comunitari. Pe această bază, s-a considerat că această afirmație nu putea fi luată în considerare, iar argumentele invocate de exportatorul din Rusia au fost respinse. În sprijinul acestei decizii, s-a constatat că respectivul cost de producție verificat în țara analoagă (Norvegia) era superior celui prezentat de producătorul din Rusia. După ajustare, ce a avut drept scop să țină seama de ansamblul costurilor, costul de producție din Norvegia verificat s-a dovedit a fi în concordanță cu cel al industriei comunitare.
(55)
Cu toate acestea, deși costurile industriei comunitare erau comparativ mai ridicate, legătura de cauzalitate între importurile la preț scăzut care fac obiectul unui dumping și prejudiciul suferit de industria comunitară nu este afectată în sine de acest lucru. După cum s-a menționat la considerentul 83 din regulamentul provizoriu, în cazul în care prețurile nu ar fi scăzut între 2000 și perioada de anchetă, industria comunitară ar fi putut să realizeze o marjă de profit de 1,7 % în loc să înregistreze o pierdere efectivă de 2,1 %.
5.3. Exporturile industriei comunitare
(56)
S-a afirmat că scăderea vânzărilor la export realizate de industria comunitară ar fi avut un impact asupra rentabilității vânzărilor sale comunitare. Cu toate acestea, nu a fost prezentat nici un element de probă în sprijinul acestei afirmații.
(57)
Reducerea globală a vânzărilor la export între 1998 și perioada de anchetă nu a reprezentat decât 2,3 % din totalul vânzărilor realizate de industria comunitară pe parcursul perioadei de anchetă. În consecință, impactul său eventual asupra prețurilor și rentabilității industriei comunitare pe piața comunitară nu poate să fi fost decât unul minor. De asemenea, se poate presupune, în mod rezonabil, că scăderea exporturilor este datorată, parțial, cererii de siliciu produs în Comunitate pe parcursul perioadei de anchetă.
5.4. Importurile de siliciu ale industriei comunitare
(58)
Un producător din Rusia a contestat concluzia enunțată la considerentul 85 din regulamentul provizoriu, conform căreia societățile în legătură cu industria comunitară și care achiziționează siliciu decid singure cu privire la achizițiile lor, fără să suporte nici o influență din partea industriei comunitare. În sprijinul acestei contestații, s-a avansat ideea că aceste societăți în legătură nu erau autorizate să se exprime în cadrul procedurii. Acest argument tindea să dovedească faptul că aceste societăți erau, în fapt, controlate de industria comunitară.
(59)
Faptul că societățile în legătură cu industria comunitară nu formulează observații împotriva instituirii de măsuri antidumping în cadrul prezentei proceduri nu înseamnă că respectivele societăți nu sunt libere să se aprovizioneze cu materii prime pe baza unor considerente financiare. În măsura în care s-a constatat că aceste societăți achiziționează siliciu de la industria comunitară, din Rusia și din orice altă sursă la alegerea lor, concluzia enunțată la considerentul 85 din regulamentul provizoriu se confirmă.
5.5. Diferențe între piața industriei chimice și piața industriei metalurgice
(60)
S-a avansat ideea că problemele întâlnite de industria comunitară începând cu anul 2000 rezultau dintr-o scădere a cererii de siliciu destinat industriei chimice, rezultată, la rândul său, dintr-o scădere a cererii de produse fabricate de această industrie. S-a susținut că industria comunitară ar vinde mai mult industriei chimice decât industriei metalurgice, în timp ce situația ar fi inversă în cazul producătorilor-exportatori din Rusia. Ținând seama de aceste considerente, problemele întâlnite de industria comunitară nu pot fi atribuite importurilor din Rusia, deoarece siliciul din Rusia nu concurează cu siliciul produs în Comunitate pe piața industriei chimice.
(61)
Tabelul prezentat în continuare arată evoluția prețurilor și a volumului siliciului vândut de industria comunitară clienților săi din industria chimică.
Vânzările industriei comunitare către clienți din industria chimică
1998
1999
2000
2001
Perioada de anchetă
Tone
48 907
59 924
74 880
74 435
69 652
Indice
100
123
153
152
142
EUR/tonă
1 488
1 313
1 287
1 316
1 301
Indice
100
88
86
88
87
Sursă: industria comunitară.
(62)
Din acest tabel reiese că, în cursul perioadei examinate, volumul vânzărilor de siliciu către utilizatori din industria chimică a crescut cu 42 %, în timp ce prețul lor mediu a scăzut cu 13 %. Prin comparație, volumul total al vânzărilor de siliciu în cursul perioadei examinate a cunoscut o creștere de 57 %, iar prețurile au înregistrat o scădere de 16 % (a se vedea tabelele 8 și 9 din regulamentul provizoriu).
(63)
Între 2000 și perioada de anchetă, când evoluția prejudiciului s-a caracterizat printr-o scădere foarte pronunțată a prețurilor și a rentabilității, vânzările către utilizatorii din industria chimică au scăzut cu aproape 5 000 tone (- 7,0 %), în timp ce prețurile medii au crescut cu 14 EUR/tonă (+ 1,1 %). Examinând totalul vânzărilor, cifrele echivalente arată o creștere a volumului de aproximativ 3 000 tone (2,1 %) și o scădere a prețurilor medii cu 46 EUR/tonă (- 3,7 %).
(64)
În consecință, nu există nimic de natură să indice că prejudiciul suferit de industria comunitară rezultă dintr-o scădere a vânzărilor către industria chimică. În fapt, luând în considerare natura acestui prejudiciu, situația ar fi mai degrabă inversă.
(65)
În consecință, se respinge argumentul conform căruia evoluția vânzărilor industriei comunitare către industria chimică ar fi cauza efectivă a prejudiciului suferit pe parcursul perioadei de anchetă.
5.6. Concurența la nivel de prețuri
(66)
În ceea ce privește diferența de preț între siliciul produs în Comunitate și cel importat din Rusia, se confirmă faptul că, în cursul perioadei de anchetă, aceasta nu s-a ridicat la 16 %, după cum afirmă un exportator din Rusia, ci la 11 % în medie (a se vedea considerentul 46 din regulamentul provizoriu) și că fenomenul s-a produs în ciuda unei scăderi de 7 % a prețului practicat de industria comunitară între 2001 și perioada de anchetă. Diferența este considerată relevantă pentru efectul prețurilor importurilor din Rusia asupra prețurilor practicate de industria comunitară. Ar fi absurd să se pretindă că subcotarea prețurilor este atât de importantă încât nu ar fi putut fi cauza prejudiciului suferit de industria comunitară.
(67)
Într-adevăr, ancheta a arătat că industria comunitară și producătorii-exportatori din Rusia au vândut cantități semnificative de siliciu acelorași clienți sau unor clienți care operează în același sector. Astfel, reiese clar că acești utilizatori foloseau nivelul scăzut al prețului din Rusia ca argument de presiune în cadrul negocierilor de preț cu industria comunitară.
5.7. Concluzii privind legătura de cauzalitate
(68)
Luând în considerare cele menționate anterior, se resping argumentele invocate de producătorii-exportatori din Rusia și se confirmă concluziile enunțate la considerentele 101 și 102 din regulamentul provizoriu.
6. Interesul Comunității
(69)
În urma concluziei provizorii prin care se stabilește că instituirea de măsuri nu este contrară interesului Comunității, părțile interesate au fost invitate să se manifeste și să coopereze în cadrul procedurii. Patru utilizatori și o asociație de utilizatori care au cooperat în stadiul provizoriu au prezentat observații. Pe de altă parte, au formulat comentarii privind concluziile provizorii și cinci utilizatori și o asociație de utilizatori care nu au cooperat în stadiul provizoriu. Nici un importator de siliciu nu a făcut vreun comentariu. Trei furnizori comunitari de materii prime pentru producătorii din Rusia formulaseră deja comentarii în stadiul provizoriu.
(70)
Observațiile prezentate după publicarea regulamentului provizoriu priveau doar necesitatea de a distinge siliciul destinat industriei chimice de cel destinat industriei metalurgice, respectiv produsul în cauză de produsul similar. Utilizatorii nu au formulat nici o remarcă privind impactul eventualelor măsuri asupra costurilor sau a rentabilității și nici nu au furnizat vreo informație care să permită evaluarea acestuia.
(71)
Cu toate acestea, în urma unor vizite de verificare efectuate la utilizatori, s-a constatat că aceștia, deși se opuneau măsurilor, pe motivul că le-ar crește costurile, aprobau, în general, metodele de analiză utilizate în cadrul procedurii. Este posibil ca aceste măsuri să aibă un impact asupra utilizatorilor. Informațiile disponibile arată că drepturile vor crește costurile industriei metalurgice cu 11 EUR/tonă de produs finit (respectiv 0,8 %).
(72)
În ceea ce privește furnizorii comunitari de materii prime, chiar dacă se admite că instituirea de măsuri ar putea avea consecințe negative asupra rentabilității și cifrei lor de afaceri, nu a fost prezentat nici un element de probă care ar putea duce la concluzia că acest impact ar fi de natură să elimine avantajele scontate pentru industria comunitară.
(73)
Prin urmare, nu a fost adusă nici o nouă informație care să poată duce la concluzia că instituirea de măsuri definitive ar fi contrară interesului Comunității. În consecință, concluzia enunțată la considerentul 118 din regulamentul provizoriu se confirmă definitiv.
7. Măsurile definitive
(74)
Ținând seama de concluziile privind dumpingul, prejudiciul, legătura de cauzalitate și interesul Comunității, se consideră că ar trebui instituite măsuri antidumping definitive pentru a împiedica agravarea prejudiciului cauzat de importurile care fac obiectul unui dumping provenite din Rusia.
7.1. Nivelul de eliminare a prejudiciului
(75)
S-au făcut o serie de afirmații privind metodologia utilizată pentru calcularea nivelului de eliminare a prejudiciului în stadiul provizoriu.
7.1.1. Tabelul cu numerele de control ale produsului (NCP)
(76)
Astfel cum se precizează la considerentul 14 din regulamentul provizoriu, s-a afirmat că tabelul cu numerele de control ale produsului (NCP) care identifică toate categoriile de siliciu nu permite o detaliere suficientă a compoziției chimice a diferitelor categorii de produse și că, prin urmare, nu se poate efectua o comparație corespunzătoare a diferitelor calități de siliciu. În consecință, s-a propus modificarea tabelului NCP astfel încât să se distingă clar categoriile importate din Rusia de cele vândute de industria comunitară.
(77)
O societate a susținut că trebuie prevăzută o calitate suplimentară, la care să se încadreze siliciul cu un conținut de fier de peste 0,8 %. Chiar dacă este posibil ca siliciul cu un conținut ridicat de fier să justifice prețuri mai scăzute pe piață, nu a fost prezentat nici un element de probă care să arate că există o diferență netă pe piață între siliciul cu un conținut de fier de peste 0,5 % și cel cu un conținut de peste 0,8 %. Deoarece orice diferență de preț care rezultă din astfel de diferențe de conținut de fier poate, în orice caz, să fie compensată printr-o ajustare a prețurilor, care, de fapt, a și fost acordată, această solicitare se respinge.
(78)
Ceilalți producători-exportatori din Rusia au solicitat două modificări ale tabelului cu NCP. Mai întâi, au cerut să se identifice o nouă calitate în care factorul determinant principal sunt oligoelementele. Respectivii producători-exportatori consideră că, în lipsa acestei ajustări, siliciul vândut utilizatorilor din industria metalurgică ar putea fi comparat în mod incorect cu siliciul vândut utilizatorilor din industria chimică. De asemenea, au cerut ca siliciul cu un conținut de exact 0,5 % fier să fie clasificat ca fiind de calitate inferioară și nu de calitate standard, cum este cazul în actualul tabel NCP.
(79)
Dacă s-ar fi dat curs primei cereri, nu s-ar fi permis stabilirea unui tabel NCP mai exact, ci, mai degrabă, s-ar fi ajuns la o definire mai puțin precisă a criteriilor, cu un risc de a acorda părților în cauză o anumită libertate de a atribui vânzările anumitor NCP. Această libertate ar compromite fiabilitatea informațiilor furnizate de NCP și, în consecință, fiabilitatea nivelului de eliminare a prejudiciului. Însă nimic nu garantează că menținerea structurii actuale a NCP nu ar duce la concluzii eronate sau mai puțin precise. De exemplu, o determinare a subcotării prețurilor bazată pe siliciu de calitate standard și de calitate inferioară ar rezulta într-o variație a marjelor de maxim 0,2 %. Din aceste motive, cererea se respinge.
(80)
În ceea ce privește a doua solicitare, nici în acest caz nu s-au prezentat elemente de probă în sprijinul acestei modificări. Într-adevăr, anumite elemente indică faptul că utilizatorii consideră că siliciul cu conținut de fier de 0,5 % este de categorie standard. În consecință, nu s-a considerat necesară efectuarea unei modificări a tabelului NCP.
7.1.2. Marja de profit
(81)
O marjă de profit de 6,5 % din cifra de afaceri totală a fost considerată, în mod provizoriu, ca minimul la care se poate aștepta industria comunitară, în mod rezonabil, în lipsa dumpingului prejudiciabil. S-a afirmat că respectiva marjă de profit este prea ridicată și că o marjă de 3 % ar fi mai corectă.
(82)
Cererea de a utiliza o marjă de 3 % nu este susținută de fapte. Într-adevăr, o marjă de profit de 6,5 % corespunde profiturilor realizate de industria comunitară atunci când condițiile pe piața comunitară erau echitabile, respectiv între 1998 și 2000. Pe de altă parte, luând în considerare nivelul marjelor de dumping stabilite și volumul importurilor din Rusia, este probabil ca industria comunitară să fi realizat profituri de cel puțin acest nivel pe parcursul perioadei de anchetă.
7.1.3. Ajustare în temeiul calității
(83)
Un producător din Rusia a susținut că siliciul produs în una din uzinele sale era de o calitate inferioară celui produs în cealaltă uzină, din cauza diferențelor dintre procedeele de fabricație. În consecință, respectivul producător a afirmat că siliciul de calitate inferioară trebuie să facă obiectul unei ajustări pentru a permite o comparație echitabilă cu prețurile din industria comunitară. Ajustarea cerută corespundea diferenței de cost mediu de fabricație dintre cele două uzine.
(84)
Într-adevăr, se admite că există o diferență de calitate între cele două uzine. Cu toate acestea, pentru a se putea obține o ajustare, trebuie să se demonstreze că această diferență a avut un impact asupra prețurilor care pot fi obținute pe piață, respectiv pe piața UE. Prin urmare, s-a efectuat o comparație în temeiul calității pentru a vedea dacă există o diferență constantă între prețurile de vânzare ale celor două uzine. În cazul siliciului de calitate superioară, nu a fost efectuată nici o vânzare de către uzina care îl producea pe cel de calitate inferioară și, în consecință, nu a fost necesară nici o ajustare. În ceea ce privește calitatea standard, s-a constatat o diferență clară de preț și s-a aplicat o ajustare de 4 % pentru vânzările acestei calități efectuate de uzina în cauză. În ceea ce privește siliciul de calitate inferioară, nu s-a constatat nici o diferență de preț și, prin urmare, nu era necesară o ajustare.
(85)
Al doilea producător din Rusia a precizat că tot siliciul pe care îl producea era de o calitate atât de scăzută încât prețurile sale nu puteau fi comparate direct nici măcar cu prețurile siliciului de calitate inferioară produs de industria comunitară.
(86)
Și în acest caz, se admite faptul că, în special, conținutul de fier este mai ridicat în siliciul produs de respectivul producător decât în cel produs de industria comunitară și de celălalt producător din Rusia. Pentru a calcula impactul eventual al calității asupra prețurilor obținute de acest producător pe piața UE, s-a efectuat o comparație, tot în temeiul calității, cu prețurile medii obținute de celălalt producător din Rusia.
(87)
Rezultatele acestei comparații au arătat că trebuia să se acorde o ajustare pentru prețurile siliciului de calitate scăzută practicate de respectivul producător din Rusia pentru a le face comparabile cu prețurile siliciului de calitate scăzută produs de industria comunitară.
7.1.4. Ajustare în funcție de etapa comercială
(88)
Producătorii din Rusia au solicitat o ajustare a prețurilor pentru a ține seama de diferitele etape comerciale ale vânzărilor lor în UE. S-a constatat că un producător din Rusia și-a vândut tot siliciul prin intermediul unui operator cu sediul în Insulele Virgine Britanice. Al doilea producător a vândut prin intermediul unui operator în legătură, cu sediul în Elveția, prin intermediul unui operator independent din UE și în mod direct utilizatorilor finali. Industria comunitară a vândut aproape tot siliciul în mod direct utilizatorilor finali.
(89)
Pentru a stabili dacă se justifică o ajustare în funcție de etapa comercială, s-au analizat toate vânzările aceleiași calități ale aceluiași producător prin intermediul diferitelor circuite de vânzări pentru a vedea dacă există diferențe de preț constante. În urma acestei analize, s-a acordat o ajustare în funcție de etapa comercială pentru toate vânzările prin intermediul unui operator independent.
7.2. Forma și nivelul dreptului definitiv
(90)
În conformitate cu articolul 9 alineatul (4) din regulamentul de bază, măsurile antidumping definitive trebuie instituite la nivelul marjei de dumping sau al marjei de prejudiciu stabilite, fiind reținută cea mai scăzută dintre cele două. Ca și în cazul măsurilor provizorii, aceste măsuri trebuie să ia forma unui drept ad valorem.
7.3. Perceperea definitivă a drepturilor provizorii
(91)
Din cauza mărimii marjelor de dumping constatate pentru producătorii-exportatori din Rusia și a gravității prejudiciului cauzat industriei comunitare, se consideră necesară perceperea la nivelul dreptului definitiv a sumelor depuse cu titlul de drepturi antidumping provizorii instituite prin regulamentul provizoriu [Regulamentul (CE) nr. 1235/2003]. În cazul în care dreptul definitiv este superior dreptului provizoriu, se percep definitiv numai sumele depuse cu titlul de drept provizoriu.
(92)
Orice solicitare de aplicare a acestor niveluri ale dreptului antidumping individuale (de exemplu, în urma unei schimbări a denumirii entității sau în urma înființării de entități noi de producție sau de vânzare) trebuie trimisă de îndată Comisiei și trebuie să conțină toate informațiile utile, în special orice modificare a activităților societății legate de producție, vânzări pe piața internă și la export, care rezultă din această schimbare a denumirii sau din înființarea entităților noi de producție sau de vânzare. Regulamentul va fi modificat, după caz, prin actualizarea listei cu societățile care beneficiază de nivelurile individuale ale dreptului.
7.4. Angajamentele
(93)
În urma instituirii măsurilor provizorii și după publicarea concluziilor definitive, un producător-exportator din Rusia a oferit un angajament de preț, în conformitate cu articolul 8 alineatul (1) din regulamentul de bază.
(94)
Producătorul-exportator în cauză fabrică diferite categorii de produse care pot fi vândute împreună. Acest lucru presupune un risc potențial de compensări încrucișate, ceea ce înseamnă că prețurile de angajament, oricare ar fi ele, ar fi respectate în mod oficial, însă prețurile produselor altele decât cele în cauză ar fi mai mici dacă sunt vândute împreună cu produsul în cauză. Acest fapt ar face ca angajamentul de a respecta un preț minim pentru siliciu să fie ușor de eludat și foarte greu de controlat în mod eficient.
(95)
Pentru motivele menționate anterior, s-a ajuns la concluzia că angajamentele oferite după publicarea concluziilor definitive nu pot fi acceptate în forma lor actuală. Părțile în cauză au fost informate în consecință, iar exportatorii în cauză au fost informați în mod detaliat cu privire la motivele pentru care angajamentul oferit nu poate fi acceptat,
ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
Articolul 1
(1) Se instituie un drept antidumping definitiv asupra importurilor de siliciu cu un conținut de siliciu mai mic de 99,99 % din greutate, înregistrat sub codul NC 2804 69 00, originar din Rusia.
(2) Nivelul dreptului definitiv aplicabil produsului fabricat de societățile menționate în continuare și originar din Rusia se stabilește după cum urmează:
Societate
Nivelul dreptului
%
Cod adițional TARIC
OJSC Bratsk Aluminium Plant, Bratsk, regiunea Irkutsk, Rusia
23,6 %
A464
SKU LLC, Sual-Kremny-Ural, Kamensk, regiunea Ural, Rusia și ZAO KREMNY, Irkutsk, regiunea Irkutsk, Rusia
22,7 %
A465
Toate celelalte societăți
23,6 %
A999
(3) Cu excepția dispozițiilor contrare, se aplică dispozițiile în vigoare în materie de drepturi vamale.
Articolul 2
Sumele depuse cu titlul de drepturi antidumping provizorii instituite prin Regulamentul (CE) nr. 1235/2003 al Comisiei asupra importurilor de siliciu cu un conținut de siliciu mai mic de 99,99 % din greutate, înregistrat sub codul NC 2804 69 00, originar din Rusia, se percep în mod definitiv în conformitate cu normele prevăzute în continuare.
Sumele depuse care depășesc valoarea drepturilor antidumping definitive sunt eliberate. În cazul în care dreptul definitiv este mai mare decât dreptul provizoriu, se percep definitiv numai sumele depuse cu titlul de drept provizoriu.
Articolul 3
Prezentul regulament intră în vigoare în ziua următoare datei publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
Adoptat la Bruxelles, 22 decembrie 2003.