31976L0135
L 021/10
JURNALUL OFÍCIAL AL UNIUNII EUROPENE
DIRECTIVA CONSILIULUI
din 20 ianuarie 1976
privind recunoașterea reciprocă a certificatelor de navigație pentru navele de navigație interioară
(76/135/CEE)
CONSILIUL COMUNITĂȚILOR EUROPENE,
având în vedere Tratatul de instituire a Comunității Economice Europene, în special articolul 75,
având în vedere propunerea Comisiei,
având în vedere avizul Adunării parlamentare (1),
având în vedere avizul Comitetului Economic și Social (2),
întrucât recunoașterea reciprocă a certificatelor de navigație eliberate pentru navele de navigație interioară este prima măsură care trebuie realizată în vederea îmbunătățirii siguranței navigației pe căile navigabile interioare în cadrul Comunității;
întrucât este necesar să se definească împrejurările și condițiile în care statele membre sunt autorizate să întrerupă navigația unei nave;
întrucât este necesar să se stabilească un termen pentru adoptarea unor dispoziții tehnice comune și întrucât valabilitatea prezentei directive trebuie să fie limitată până la intrarea în vigoare a acestor dispoziții comune,
ADOPTĂ PREZENTA DIRECTIVĂ:
Articolul 1
Prezenta directivă se aplică:
(a)
navelor destinate transportului de mărfuri, care au o capacitate maximă de încărcare de cel puțin douăzeci de tone, inclusiv dispozitivele de împingere și remorcare;
(b)
navelor destinate transportului a mai mult de doisprezece pasageri
pe căile navigabile interioare. Prezenta directivă nu aduce atingere dispozițiilor din Regulamentul privind inspectarea vaselor de pe Rin și din Acordul privind transportul materialelor periculoase pe Rin (ADNR).
Articolul 2
(1) Statele membre adoptă, în măsura în care acest lucru este necesar, procedurile cerute de eliberarea certificatelor de navigație.
Totuși, un stat membru se poate sustrage de la aplicarea prezentei directive în cazul vaselor care nu părăsesc căile navigabile interioare de pe teritoriul său.
(2) Certificatul de navigație este emis de către statul membru în care este înregistrată nava sau în care se află portul de acostare sau, în lipsa acestora, de statul membru în care domiciliază proprietarul navei. Orice stat membru poate cere unui alt stat membru să elibereze certificate de navigație pentru navele aflate în exploatarea propriilor lor resortisanți. Statele membre pot delega competențele lor unor organisme avizate.
(3) Certificatul de navigație se întocmește într-o limbă a Comunității, trebuie să aibă cel puțin indicațiile specificate în anexă și să utilizeze sistemul de numerotare indicat în anexă.
Articolul 3
(1) Sub rezerva alineatelor (3)-(6), orice stat membru recunoaște valabilitatea certificatelor de navigație emise de un alt stat membru în conformitate cu articolul 2 pentru navigația pe rețeaua sa de căi navigabile, cu aceleași drepturi pe care le-ar avea dacă ar emite el însuși aceste certificate.
(2) Alineatul (1) nu se aplică decât în măsura în care data eliberării certificatului sau a ultimei sale valabilități nu este mai veche de cinci ani și cu condiția ca data de expirare să nu fie depășită.
Pe timpul perioadei sale de valabilitate, certificatul eliberat conform regulamentului privind inspectarea navelor de pe Rin este admis ca probă în sensul alineatelor (3) și (5).
(3) Statele membre pot solicita îndeplinirea condițiilor tehnice stabilite prin regulamentul privind inspectarea navelor de pe Rin. Ele pot cere ca probă certificatul prevăzut la alineatul (2) al doilea paragraf.
(4) Atunci când navele transportă materiale periculoase în sensul ADNR, statele membre pot solicita îndeplinirea condițiilor stabilite în acest acord. Ele pot cere, ca probă, autorizația prevăzută prin acest acord.
(5) Navele care îndeplinesc condițiile stabilite în regulamentul privind inspectarea navelor de pe Rin sunt autorizate să navigheze pe toate căile navigabile interioare din Comunitate. Certificatul prevăzut la alineatul (2) al doilea paragraf poate servi ca probă a respectării acestor condiții.
Condițiile speciale în care se desfășoară transportul materialelor periculoase sunt considerate ca îndeplinite pe toate căile navigabile din Comunitate atunci când navele îndeplinesc condițiile stabilite prin ADNR. Proba respectării acestor condiții este furnizată de autorizația prevăzută la alineatul (4).
(6) Statele membre pot solicita ca pe căile navigabile maritime să fie îndeplinite condiții suplimentare similare celor cerute pentru navele lor naționale. Acestea aduc la cunoștința Comisiei căile lor navigabile maritime, a căror listă va fi stabilită de Comisie în termen de trei luni de la intrarea în vigoare a prezentei directive, ținându-se cont de informațiile furnizate de statele membre.
Articolul 4
(1) Orice stat membru poate suspenda valabilitatea unui certificat de navigație pe care l-a emis.
(2) Orice stat membru poate întrerupe navigația unui vas atunci când un control a stabilit că acesta se găsește într-o situație de natură să constituie un pericol pentru mediul înconjurător, până când defectele constatate sunt remediate. De asemenea, el poate face acest lucru atunci când controlul a stabilit că nava respectivă sau echipamentele acesteia nu respectă condițiile care figurează în certificatul de navigație sau în celelalte documente prevăzute la articolul 3, după caz.
(3) Orice stat membru care întrerupe navigația unei nave sau care își manifestă intenția de a o face în cazul în care defectele constatate nu sunt remediate, informează autoritățile competente din statul membru care a emis certificatul de navigație sau celelalte documente prevăzute la articolul 3 despre motivele deciziei adoptate sau pe care intenționează să o adopte.
(4) Orice decizie de întrerupere a navigației luată în temeiul dispozițiilor adoptate conform prezentei directive se motivează detaliat. Ea se notifică celui interesat cu indicarea căilor de atac prevăzute de legislația în vigoare în statele membre și termenele în care aceste căi de atac pot fi introduse.
Articolul 5
Cât mai curând posibil și cel târziu la 1 ianuarie 1978, Consiliul, la propunerea Comisiei, adoptă dispozițiile comune privind condițiile tehnice aplicabile navelor de navigație interioară.
Articolul 6
În timp util și înainte de încheierea unui an de la adoptarea prezentei directive de către Consiliu, statele membre, după consultarea Comisiei, stabilesc actele cu putere de lege și actele administrative necesare aducerii la îndeplinire a prezentei directive.
Articolul 7
Prezenta directivă este valabilă până la 31 decembrie 1978. Dacă este necesar, valabilitatea acesteia poate fi prelungită de către Consiliu, la propunerea Comisiei, până la intrarea efectivă în vigoare a dispozițiilor articolului 5.
Articolul 8
Prezenta directivă se adresează statelor membre.
Adoptată la Bruxelles, 20 ianuarie 1976.