Smernica Rady
zo 6. apríla 1976,
ktorou sa po piaty raz mení a dopĺňa smernica Rady z 23. októbra 1962 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa farbív, ktoré sú povolené na použitie v potravinách určených pre ľudskú spotrebu
(76/399/EHS)
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 100,
so zreteľom na návrh Komisie,
so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
keďže smernica Rady z 23. októbra 1962 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa farbív, sú povolené na použitie v potravinách určených pre ľudskú spotrebu [3], naposledy zmenená a doplnená smernicou 70/358/EHS [4], stanovuje spoločný zoznam farbív;
keďže od prijatia tejto smernice došlo k významným zmenám v metódach toxikologického výskumu potravinárskych prídavných látok, a to najmä vo vyhodnocovaní a interpretácii biologických a chemických informácií;
keďže vo vzťahu k súčasným požiadavkám ohľadne bezpečnosti používania farbív, by sa viac nemalo povoliť používanie určitých farbív v potravinách;
keďže takto vyžadovaný zákaz by sa mal uviesť do účinnosti za podmienok, ktoré zabezpečujú ochranu zdravia verejnosti, ale tak, aby sa v maximálnej možnej miere predišlo narušeniu technologického a hospodárskeho procesu,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Prílohy I a III smernice z 23. októbra 1962 sa menia a dopĺňajú takto:
Od 1. januára 1977 sa vypúšťajú tieto farbivá:
E 103 chryzoín S,
E 105 žltá odolná proti blednutiu AB,
E 111 oranžová GGN,
E 121 orchil, orceín,
E 125 šarlátová GN,
E 126 ponceau 6 R,
E 130 antrachinónová modrá (solantrínová modrá RS),
E 152 čierna 7984,
E 181 ambra pálená.
2. Predaj potravín, ktoré obsahujú jedno alebo viacero farbív uvedených v odseku 1 sa zakazuje od 1. januára 1978.
Článok 2
Členské štáty, ktoré sú oprávnené zakázať používanie jedného alebo viacerých farbív uvedených v článku 1 ods. 1 do 31. decembra 1975, môžu tento zákaz ponechať v platnosti aj po tomto dátume.
Článok 3
Členské štáty prijmú všetky opatrenia nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou v dňoch, ktoré sú určené v článku 1 a ihneď o tom informujú Komisiu.
Článok 4
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 6. apríla 1976