Smernica Európskeho Parlamentu a Rady (ES) č. 2003/42/ES
z 13. júna 2003
o hlásení udalostí v civilnom letectve
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 80 odsek 2,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 251 Zmluvy [3], na základe spoločného textu schváleného Zmierovacím výborom 9. apríla 2003,
keďže:
(1) miera nehôd v civilnom letectve zostáva v poslednom desaťročí v podstate konštantná; napriek tomu je obava, že by predpokladaný rast dopravy mohol viesť k zvýšeniu počtu nehôd v blízkej budúcnosti;
(2) smernica Rady 94/56/ES z 21. novembra 1994, ktorou sa stanovujú základné princípy, ktorými sa riadi vyšetrovanie nehôd a incidentov v civilnom letectve [4], sa zameriava na prevenciu nehôd podporou rýchleho vyšetrovania;
(3) skúsenosti ukázali, že pred nehodou dochádza často k radu udalostí a ďalšie mnohé nedostatky poukázali na existenciu bezpečnostných rizík;
(4) zvýšenie bezpečnosti civilného letectva si vyžaduje lepšie poznanie týchto udalostí na uľahčenie analýz a monitorovania trendov, aby sa mohli iniciovať nápravné opatrenia;
(5) keď sa na udalosti podieľa lietadlo registrované v členskom štáte, táto udalosť by sa mala nahlásiť dokonca aj vtedy, keď sa stane mimo územia spoločenstva;
(6) každý členský štát by mal zriadiť povinný systém hlásenia;
(7) rôzne kategórie zamestnancov pracujúcich v civilnom letectve, ktorí získajú vedomosti o takých udalostiach, by ich mali ohlásiť v záujme prevencie nehôd;
(8) účinnosť odhaľovania potenciálneho nebezpečenstva by sa mohla značne zvýšiť výmenou informácií o takých udalostiach;
(9) výmena informácií medzi rôznymi systémami si vyžaduje podporný softvér;
(10) bezpečnostné informácie by mali byť prístupné subjektom povereným dozornými funkciami nad bezpečnosťou civilného letectva alebo vyšetrujúcim nehody a udalosti v rámci spoločenstva a prípadne ľuďom, ktorí sa z nich môžu poučiť a prijať alebo iniciovať potrebné opatrenia na zvýšenie bezpečnosti;
(11) citlivý charakter bezpečnostných informácií si vyžaduje, aby spôsob zberu informácií zaručoval ich dôvernosť, ochranu ich zdroja a dôveru personálu pracujúceho v civilnom letectve;
(12) verejnosť by mala mať k dispozícii všeobecné informácie o úrovni leteckej bezpečnosti;
(13) mali by sa realizovať vhodné opatrenia na vytvorenie systému dôverných hlásení;
(14) opatrenia potrebné na uplatnenie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu [5];
(15) mala by byť zabezpečená zhoda s technickými požiadavkami hlásenia vypracovanými národnými expertmi v Eurocontrol a organizáciou Združených leteckých úradov; zoznam udalostí, ktorých ohlásenie je povinné, by mal zohľadňovať prácu týchto dvoch európskych organizácií; mal by sa zohľadniť aj vývoj v rámci Medzinárodnej organizácie pre civilné letectvo;
(16) vzhľadom na to, že cieľ navrhovaného opatrenia, t. j. zvýšenie leteckej bezpečnosti, nemôžu dostatočne dosiahnuť členské štáty, pretože systémy hlásenia prevádzkované izolovane členskými štátmi sú menej účinné než koordinovaná sieť s výmenou informácií, ktorá umožňuje včasnú identifikáciu možných bezpečnostných problémov, a preto je lepšie dosiahnuteľný na úrovni spoločenstva, môže spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 zmluvy; v súlade so zásadou proporcionality stanovenou v tom istom článku, táto smernica nejde nad rámec toho, čo je potrebné na dosiahnutie uvedeného cieľa,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Cieľ
Cieľom tejto smernice je prispieť k zvýšeniu leteckej bezpečnosti tým, že sa zabezpečí hlásenie, zber, uchovávanie, ochrana a šírenie príslušných informácií.
Jediným cieľom hlásenia udalostí je prevencia nehôd a udalostí a nie zisťovanie viny alebo zodpovednosti.
Článok 2
Definície
Na účely tejto smernice:
1. "udalosť" znamená prerušenie prevádzky, poruchu, chybnú funkciu alebo iné nezvyklé okolnosti, ktoré ovplyvnili alebo môžu ovplyvniť letovú bezpečnosť a ktorých výsledkom nie je nehoda alebo závažný incident, v ďalšom ako "nehoda alebo závažný incident", ako je definované v článku 3 písm. a) a k) smernice 94/56/ES;
2. "anonymizácia" znamená odstránenie všetkých osobných a technických údajov z predkladaných správ, ktoré súvisia s osobou podávajúcou správu a ktoré by na základe informácií mohli viesť k určeniu totožnosti takej osoby alebo tretej strany.
Článok 3
Rozsah pôsobnosti
1. Táto smernica sa vzťahuje na udalosti, ktoré ohrozujú alebo ktoré, ak by sa neprijali nápravné opatrenia, by ohrozili lietadlo, jeho cestujúcich alebo akúkoľvek inú osobu. Zoznam príkladov takýchto udalostí je uvedený v prílohách I a II.
2. V súlade s postupom uvedeným v článku 10 ods. 2 môže Komisia rozhodnúť o zmene a doplnení príloh na rozšírenie počtu alebo zmenu príkladov.
3. Uplatňovanie tohto nariadenia na letisko Gibraltár sa chápe tak, že sa netýka príslušného právneho postavenia Španielskeho kráľovstva a Spojeného kráľovstva, vzhľadom na spor o suverenitu nad územím, na ktorom sa letisko nachádza
4. Uplatňovanie tohto nariadenia na letisko Gibraltár sa pozastavuje do dátumu, ktorým nadobudnú účinnosť dojednania uvedené v spoločnom vyhlásení ministrov zahraničných vecí Španielskeho kráľovstva a Spojeného kráľovstva dohodnuté 2. decembra 1987. Vlády Španielskeho kráľovstva a Spojeného kráľovstva budú Radu informovať o takom dátume nadobudnutia účinnosti.
Článok 4
Povinné hlásenie
1. Členské štáty musia vyžadovať, aby udalosti v zmysle článku 3 oznámila príslušným orgánom uvedeným v článku 5 ods. 1 každá osoba, uvedená nižšie, pri výkone svojich funkcií:
a) operátor alebo veliteľ turbínového motorového lietadla alebo lietadla verejnej dopravy používaného operátorom, nad ktorého prevádzkou zabezpečuje členský štát bezpečnostný dohľad;
b) osoba, ktorá vykonáva činnosti spojené s navrhovaním, výrobou, údržbou alebo úpravou turbínového motorového lietadla alebo lietadla verejnej dopravy, alebo jeho vybavenia alebo časti, pod dohľadom členského štátu;
c) osoba, ktorá podpisuje osvedčenie o kontrole údržby (certificate of maintenance review) alebo potvrdenie o uvoľnení do prevádzky pre turbínové motorové lietadlo alebo lietadlo verejnej dopravy, alebo jeho vybavenie alebo súčasti, pod dohľadom členského štátu;
d) osoba, ktorá vykonáva funkciu, pre ktorú je potrebné mať od členského štátu oprávnenie ako letecký dispečer alebo ako pracovník letovej informačnej služby;
e) vedúci letiska, ktoré spadá pod nariadenie Rady (EHS) č. 2408/92 z 23. júla 1992 o prístupe leteckých dopravcov spoločenstva k leteckým linkám vo vnútri spoločenstva [6];
f) osoba, ktorá vykonáva funkciu spojenú s inštalovaním, úpravou, údržbou, opravou, prehliadkou, letovou kontrolou alebo kontrolou zariadení leteckej dopravy, za ktoré nesie zodpovednosť členský štát;
g) osoba, ktorá vykonáva funkcie spojené s pozemnou obsluhou lietadla, vrátane tankovania, servisných prác, zostavenia nákladných listov, nakladania, odmrazovania a odťahovania na letisku, ktoré spadá pod nariadenie (EHS) č. 2408/92.
2. Členské štáty môžu podporovať dobrovoľné hlásenie udalostí uvedených v článku 3 ods. 1, podávané každou osobou, ktorá v rámci iných činností civilného letectva vykonáva funkcie podobné funkciám uvedeným v odseku 1.
Článok 5
Zber a uchovávanie informácií
1. Členské štáty určia jeden alebo viacero príslušných orgánov, ktoré zriadia systém zberu, vyhodnocovania, spracovávania a uchovávania udalostí oznámených v súlade s článkom 4.
Takouto zodpovednosťou môžu byť poverené tieto nestranné orgány:
a) národné letecké úrady a/alebo
b) vyšetrovacie orgány alebo subjekty zriadené podľa článku 6 smernice 94/56/ES, a/alebo
c) akékoľvek iné nezávislé orgány poverené touto funkciou.
Ak členský štát určí viac než jeden orgán alebo subjekt, určí jeden z nich ako kontaktné miesto na výmenu informácií uvedených v článku 6 ods. 1
2. Príslušné orgány musia uchovávať zhromaždené správy vo svojich databázach.
3. V týchto databázach sa musia uchovávať aj nehody a závažné incidenty.
Článok 6
Výmena informácií
1. Členské štáty sa podieľajú na výmene informácií tak, že príslušným orgánom ostatných členských štátov umožnia prístup k všetkým relevantným, k bezpečnosti sa vzťahujúcim informáciám uchovávaným v databázach uvedených v článku 5 ods. 2
Databázy musia byť kompatibilné so softvérom popísaným v odseku 3.
2. Príslušné orgány menované v súlade s článkom 5 ods. 1, ktoré dostávajú správu o udalosti, uložia túto správu do databázy a v prípade potreby informujú príslušný orgán členského štátu, v ktorom udalosť nastala, v ktorom je lietadlo registrované, v ktorom je lietadlo vyrobené a/alebo v ktorom je operátor certifikovaný.
3. Komisia vyvinie špecifický softvér na účely tejto smernice. Pritom zohľadní potrebu kompatibility s existujúcimi softvérmi v členských štátoch. Príslušné orgány môžu použiť tento softvér na prevádzku svojich vlastných databáz.
4. Komisia prijme vhodné opatrenia na uľahčenie výmeny informácií uvedených v odseku 1 v súlade s postupom stanoveným v článku 10 ods. 2
Článok 7
Šírenie informácií
1. Každý subjekt poverený bezpečnostným dozorom v civilnom letectve alebo vyšetrovaním nehôd a incidentov v civilnom letectve v rámci spoločenstva musí mať prístup k informáciám o udalostiach zhromaždeným a vymieňaným v súlade s článkami 5 a 6, aby sa mohol z hľadiska bezpečnosti poučiť z nahlásených udalostí.
2. Bez toho, aby bolo dotknuté právo verejnosti na prístup k dokumentom Komisie stanoveným v nariadení Európskeho parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 z 30. mája 2001 týkajúce sa prístupu verejnosti k dokumentom Európskeho parlamentu, Rady a Komisie [7], Komisia musí z vlastnej iniciatívy a v súlade s postupom uvedeným v článku 10 ods. 2 prijať opatrenia na šírenie informácií uvedených v odseku 1 zainteresovaným stranám, ako aj s tým súvisiace podmienky. Tieto opatrenia musia byť založené na nutnosti:
- poskytnúť osobám a organizáciám informácie, ktoré potrebujú na zvýšenie bezpečnosti civilného letectva,
- obmedziť šírenie informácií v miere, aká je nevyhnutná na účely ich používateľov, aby bola zabezpečená primeraná dôvernosť takýchto informácií.
Rozhodnutie o šírení informácií sa obmedzí v miere, aká je nevyhnutná na účely ich používateľov bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 8.
3. Členské štáty môžu uverejniť minimálne raz ročne bezpečnostnú správu obsahujúcu informácie o druhu udalostí zhromaždené ich vnútroštátnym systémom povinného hlásenia udalostí, aby informovali verejnosť o úrovni bezpečnosti v civilnom letectve. Členské štáty môžu uverejniť aj anonymizované správy.
Článok 8
Ochrana informácií
1. Členské štáty prijmú podľa svojej vnútroštátnych právnych predpisov opatrenia potrebné na zabezpečenie primeranej dôvernosti informácií, ktoré dostali podľa článku 6 ods. 1 a článku 7 ods. 1 Tieto informácie použijú výlučne na účely tejto smernice.
2. Bez ohľadu na druh alebo klasifikáciu udalosti a nehody alebo závažného incidentu, mená a adresy jednotlivých osôb sa nesmú nikdy zaznamenať v databázach uvedených v článku 5 ods. 2
3. Bez vplyvu na uplatniteľné pravidlá trestného práva sa členské štáty zdržia zavedenia postupov v prípadoch vopred nepremysleného alebo neúmyselného porušenia práva, o ktorom sa dozvedeli výlučne na základe hlásenia podľa vnútroštátneho systému povinného hlásenia, s výnimkou prípadov veľkej nedbalosti.
4. V súlade s postupmi definovanými v ich vnútroštátnych právnych predpisoch a praxi členské štáty zabezpečia, aby zamestnanec, ktorý oznámi incidenty, o ktorých sa dozvedel, nebol znevýhodnený zo strany svojho zamestnávateľa.
5. Tento článok sa uplatňuje bez dosahu na vnútroštátne pravidlá týkajúce sa prístupu súdnych orgánov k informáciám.
Článok 9
Dobrovoľné hlásenie
1. Okrem systému povinného hlásenia vytvoreného podľa článkov 4 a 5 môžu členské štáty určiť jeden alebo viaceré orgány alebo subjekty, ktoré zriadia systém dobrovoľného hlásenia na zber a analýzu informácií o spozorovaných nedostatkoch v letectve, ktoré sa nemusia oznámiť podľa systému povinného hlásenia, ale ktoré oznamovateľ vníma ako potenciálne riziko.
2. Ak sa členský štát rozhodne zriadiť systém dobrovoľného hlásenia, musí stanoviť podmienky pre anonymizáciu prostredníctvom orgánov alebo subjektov menovaných podľa odseku 1, dobrovoľných správ prezentovaných podľa tohto systému.
3. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné anonymizované bezpečnostné informácie získané z analýz dôverných hlásení boli uložené a sprístupnené všetkým stranám tak, aby sa mohli využiť na zvýšenie bezpečnosti v leteckej doprave.
Článok 10
Výbor
1. Komisii pomáha výbor zriadený článkom 12 nariadenia Rady (EHS) č. 3922/91 zo 16. decembra 1991 o harmonizácii technických požiadaviek a administratívnych postupov v oblasti civilného letectva [8].
2. Tam, kde sa uvádza odkaz na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES, so zreteľom na ustanovenia jeho článku 8.
Obdobie určené v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je stanovené na tri mesiace.
3. Výbor prijme svoj rokovací poriadok.
Článok 11
Vykonávania
1. Členské štáty do 4. júla 2005 uvedú do účinnosti zákony, iné predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 12
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 13
Adresáti
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 13. júna 2003