Nariadenie Rady (ES) č. 2679/98
zo 7. decembra 1998
o fungovaní vnútorného trhu vo vzťahu k voľnému pohybu tovaru medzi členskými štátmi
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 235,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
(1) keďže, ako ustanovuje článok 7a Zmluvy, vnútorný trh pozostáva z územia bez vnútorných hraníc, v ktorom je v súlade s článkami 30 až 36 Zmluvy zabezpečený najmä voľný pohyb tovaru;
(2) keďže porušenie tohto princípu, ktoré môže nastať, keď je v danom členskom štáte voľný pohyb tovaru sťažený počínaním si súkromných osôb, môže spôsobiť vážne narušenie riadneho fungovania vnútorného trhu a spôsobiť tak postihnutým jednotlivcom vážne straty;
(3) keďže v záujme zabezpečenia plnenia povinností, ktoré vyplývajú zo Zmluvy, a najmä v záujme zabezpečenia riadneho fungovania vnútorného trhu by sa členské štáty mali na jednej strane zdržiavať prijímania opatrení alebo vykonávania činností, ktoré by mohli vytvárať prekážky obchodu, a na strane druhej by mali prijímať všetky potrebné a primerané opatrenia, cieľom ktorých je uľahčovanie voľného pohybu tovaru na svojom území;
(4) keďže takéto opatrenia nesmú vplývať na vykonávanie základných práv, vrátane práva na štrajk alebo slobody štrajkovať;
(5) keďže toto nariadenie nebráni akýmkoľvek krokom, ktoré môžu byť v niektorých prípadoch na úrovni spoločenstva potrebné s cieľom reagovania na problémy vo fungovaní vnútorného trhu zohľadňujúc v primeraných prípadoch uplatňovanie tohto nariadenia;
(6) keďže za udržiavanie verejného poriadku a zabezpečenie vnútornej bezpečnosti, ako aj za stanovenie či, kedy a ktoré opatrenia sú na území členských štátov v danej situácii potrebné a vhodné, na uľahčovanie voľného pohybu tovaru na ich území zodpovedajú výlučne členské štáty;
(7) keďže by mala existovať primeraná a rýchla výmena informácií o prekážkach voľného pohybu tovaru medzi členskými štátmi a Komisiou;
(8) keďže členský štát, na území ktorého sa vyskytujú prekážky voľného pohybu tovaru, by mal uskutočniť všetky potrebné a primerané opatrenia, účelom ktorých je čo možno najrýchlejšie obnovenie voľného pohybu tovaru, aby sa tak vyhol riziku, že dané prerušenie alebo straty budú pokračovať, zvyšovať sa alebo narastať a že príde k prerušeniu obchodu a zmluvných vzťahov, na ktorých je založený; keďže takýto členský štát by mal informovať Komisiu a v prípade požiadania aj ostatné členské štáty o opatreniach, ktoré uskutočnil alebo zamýšľa uskutočniť v záujme splnenia tohto cieľa;
(9) keďže Komisia by mala v rámci povinností, ktoré jej vyplývajú zo Zmluvy, oznámiť príslušnému členskému štátu svoj názor, že došlo k porušeniu a členský štát by mal na takéto oznámenie reagovať;
(10) keďže Zmluva okrem právomocí, ktoré sú uvedené v článku 235, neumožňuje pre prijatie tohto nariadenia žiadne iné právomoci,
PRIJALA TOTO NARIADENIE:
Článok 1
Na účel tohto nariadenia:
1. znamená pojem "prekážka" prekážku voľného pohybu tovaru medzi členskými štátmi, ktorú možno pripísať členskému štátu bez ohľadu na skutočnosť, či vzniká v dôsledku činnosti alebo nečinnosti z jeho strany, ktorá môže predstavovať porušenie článkov 30 až 36 Zmluvy a ktorá:
a) vedie k vážnemu narušeniu voľného pohybu tovaru, fyzicky alebo inak bráni, odďaľuje alebo odvracia jeho dovoz do členského štátu, vývoz z členského štátu alebo transport cez členský štát,
b) spôsobuje vážne straty postihnutým osobám a
c) vyžaduje si okamžité kroky na zabránenie akéhokoľvek pokračovania, zvyšovania alebo narastania daného prerušenia alebo strát;
2. pojem "nečinnosť" zahŕňa prípad, keď príslušné orgány členského štátu v čase existencie prekážky spôsobenej činnosťami súkromných osôb neprijmú všetky potrebné a primerané opatrenia vyplývajúce z ich právomocí, cieľom ktorých je odstránenie prekážky a zabezpečenie voľného pohybu tovaru na svojom území.
Článok 2
Toto nariadenie sa nesmie vykladať tak, aby akýmkoľvek spôsobom ovplyvňovalo uplatňovanie základných práv uznávaných v členských štátoch, vrátane práva na štrajk alebo slobody štrajkovať. Medzi tieto práva môže patriť aj právo alebo sloboda uskutočniť iné kroky, ktoré v členských štátoch podliehajú osobitým systémom priemyselných vzťahov.
Článok 3
1. Ak sa vyskytne prekážka alebo hrozba jej vyskytnutia, potom
a) ktorýkoľvek členský štát (či už ide o priamo zainteresovaný alebo iný členský štát), ktorý má k dispozícii príslušné informácie, tieto informácie poskytne Komisii a
b) Komisia tieto informácie a akékoľvek iné informácie, ktoré získa z akéhokoľvek iného zdroja a ktoré považuje za významné, poskytne okamžite členským štátom.
2. Príslušný členský štát čo možno najskôr zareaguje na žiadosť Komisie alebo iných členských štátov o poskytnutie informácií týkajúcich sa povahy prekážky alebo jej hrozby a opatrení, ktoré uskutočnil alebo ktoré zamýšľa uskutočniť. Informácie, ktoré sa vymieňajú medzi členskými štátmi, sa poskytnú aj Komisii.
Článok 4
1. Ak sa vyskytne prekážka a príslušný členský štát podľa článku 2
a) prijme všetky potrebné a primerané opatrenia, aby na svojom území v súlade so zmluvou zabezpečil voľný pohyb tovaru a
b) informuje Komisiu o opatreniach, ktoré vykonali alebo ktoré zamýšľajú vykonať jeho orgány.
2. Komisia poskytne informácie, ktoré dostala na základe odseku 1 písmena b), ostatným členským štátom.
Článok 5
1. Ak príde Komisia k názoru, že sa v členskom štáte vyskytuje prekážka, potom poskytne príslušnému členskému štátu informácie o dôvodoch, ktoré ju k takémuto záveru viedli, a požiada ho, aby v lehote, ktorú v závislosti od naliehavosti prípadu stanoví, prijal všetky potrebné a primerané opatrenia vedúce k odstráneniu takejto prekážky.
2. Pri uskutočňovaní svojich záverov Komisia zohľadní článok 2.
3. Komisia môže znenie oznámenia, ktoré poslala príslušnému členskému štátu, uverejniť v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a okamžite ho poskytne ktorejkoľvek strane, ktorá oň požiada.
4. Členský štát do piatich pracovných dní od prijatia znenia oznámenia buď:
- informuje Komisiu o opatreniach, ktoré uskutočnil alebo ktoré zamýšľa uskutočniť s cieľom uplatnenia odseku 1, alebo
- poskytne odôvodnené vysvetlenie, prečo neexistuje prekážka, ktorá predstavuje porušenie článkov 30 až 36 Zmluvy.
5. Komisia môže vo výnimočných prípadoch, v ktorých členský štát predloží riadne odôvodnenú žiadosť a ak bude považovať uvedené dôvody za prijateľné, povoliť predĺženie lehoty uvedenej v odseku 4.
Toto nariadenie je záväzné vo svojej celistvosti a je priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
V Bruseli 7. decembra 1998