Smernica Rady 92/43/EHS
z 21. mája 1992
o ochrane prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 130s,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
keďže udržanie, ochrana a zlepšenie kvality životného prostredia, vrátane ochrany prirodzených biotopov a voľne žijúcich živočíchov a rastlín, je dôležitým cieľom všeobecného záujmu, ktorý sleduje spoločenstvo, ako je uvedené v článku 130r zmluvy;
keďže politika Európskeho spoločenstva a akčný program týkajúci sa životného prostredia (1987 až 1992) [4] obsahuje ustanovenia pre opatrenia týkajúce sa ochrany prírody a prírodných zdrojov;
keďže hlavným cieľom tejto smernice je podpora udržiavania biologickej rôznorodosti, berúc do úvahy hospodárske, spoločenské, kultúrne a regionálne požiadavky, táto smernica prispieva k všeobecnému cieľu udržateľného rozvoja; keďže udržiavanie takejto biologickej rôznorodosti môže v určitých prípadoch vyžadovať udržiavanie alebo podporu ľudských činností;
keďže na európskom území členských štátov sa podmienky prirodzených biotopov ďalej zhoršujú a je vážne ohrozená existencia čoraz väčšieho počtu druhov; keďže vzhľadom na to, že ohrozené prirodzené biotopy a druhy tvoria súčasť dedičstva spoločenstva a riziká, ktoré im hrozia, často prekračujú hranice štátov, je potrebné prijať opatrenia na úrovni spoločenstva kvôli ich zachovaniu;
keďže kvôli ohrozeniu určitých typov prirodzených biotopov a druhov je potrebné definovať ich ako prioritné, aby sa včas vykonali opatrenia na ich ochranu;
keďže v snahe zabezpečiť obnovenie a udržanie prirodzených biotopov a druhov európskeho významu v priaznivom stave ochrany je potrebné označiť osobitne chránené územia, aby sa vytvorila súvislá európska ekologická sústava podľa špecifikovaného časového rozvrhu;
keďže všetky označené územia vrátane tých, ktoré sú alebo budú klasifikované ako územia osobitnej ochrany podľa smernice Rady 79/409/EHS z 2. apríla 1979 o ochrane voľne žijúceho vtáctva [5], budú musieť byť začlenené do súvislej európskej ekologickej sústavy;
keďže je vhodné na každom označenom území vykonať potrebné opatrenia týkajúce sa sledovaných cieľov ochrany;
keďže lokality vhodné na označenie ako osobitne chránené územia navrhujú členské štáty, ale keďže sa napriek tomu musí stanoviť postup na umožnenie označenia vo výnimočných prípadoch lokality, ktorú nenavrhol členský štát, ale ktorú považuje spoločenstvo za dôležitú buď na udržanie, alebo prežitie prioritného typu prirodzeného biotopu alebo prioritných druhov;
keďže sa musí urobiť primerané vyhodnotenie každého plánu alebo programu, ktorý môže mať významný vplyv na ciele ochrany v lokalite, ktorá bola označená alebo bude označená v budúcnosti;
keďže sa uznáva spoločná zodpovednosť členských štátov za prijatie opatrení určených na podporu ochrany prioritných prirodzených biotopov a prioritných druhov európskeho významu; keďže tým však môžu byť niektoré členské štáty nadmerne finančne zaťažené, predpokladajúc na jednej strane nerovnomerné rozdelenie takýchto prirodzených biotopov a druhov v rámci spoločenstva a na druhej strane skutočnosť, že princíp "platí znečisťovateľ" sa môže iba obmedzene uplatniť vo zvláštnom prípade ochrany prírody;
keďže sa z tohto dôvodu súhlasí s tým, že vo výnimočnom prípade by sa mal poskytnúť príspevok formou spolufinancovania zo strany spoločenstva zo zdrojov, o ktorých spoločenstvo rozhoduje;
keďže politika územného plánovania a rozvoja by mala podporovať riadenie tých znakov krajiny, ktoré majú hlavný význam pre voľne žijúce živočíchy a zvieratá;
keďže by sa mal vytvoriť systém dohľadu nad stavom ochrany prirodzených biotopov a druhov, na ktoré sa vzťahuje táto smernica;
keďže pre určité druhy rastlín a živočíchov sa vyžaduje všeobecný systém ochrany doplňujúci smernicu 79/409/EHS; keďže by sa malo vypracovať ustanovenie pre opatrenia na riadenie určitých druhov, ak to vyžaduje ich stav ochrany, vrátane zákazu určitých prostriedkov odchytu alebo usmrcovania, pri zabezpečení možnosti výnimiek za určitých podmienok;
keďže s cieľom zabezpečenia toho, že vykonanie tejto smernice sa monitoruje, Komisia bude pravidelne pripravovať súhrnnú správu založenú okrem iného na informáciách, ktoré jej poslali členské štáty a ktoré sa týkajú uplatňovania vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa tejto smernice;
keďže zdokonaľovanie vedeckých a technických vedomostí je dôležité pre vykonanie tejto smernice; keďže je následne primerané podporovať potrebnú výskumnú a vedeckú prácu;
keďže technický a vedecký pokrok znamená, že musí byť možné prispôsobiť prílohy; keďže by sa mal vytvoriť postup, ktorým môže Rada zmeniť a doplniť tieto prílohy;
keďže by sa mal vytvoriť regulačný výbor na pomoc Komisii pri vykonávaní tejto smernice, a najmä pri prijímaní rozhodnutí o spolufinancovaní z prostriedkov spoločenstva;
keďže by sa malo vypracovať ustanovenie o dodatočných opatreniach riadiacich opätovné zavádzanie určitých pôvodných druhov fauny a flóry a o možnom zavádzaní nepôvodných druhov;
keďže vzdelávanie a všeobecné informácie týkajúce sa cieľov tejto smernice sú nevyhnutné na zabezpečenie jej účinného vykonania,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Definície
Článok 1
Na účely tejto smernice:
a) ochrana znamená súbor opatrení vyžadovaných na zachovanie alebo obnovu prirodzených biotopov a populácií druhov divokej fauny a flóry v priaznivom stave, ako je definovaný v písm. e) a písm. i);
b) prirodzený biotop znamená suchozemské alebo vodné územia, ktoré sa rozlišujú geografickými, abiotickými a biotickými znakmi, či už úplne prirodzenými, alebo poloprirodzenými;
c) typy prirodzených biotopov európskeho významu znamenajú tie, ktoré v rámci územia uvedeného v článku 2:
i) sú v nebezpečenstve vymiznutia ich prirodzeného charakteru
alebo
ii) majú malé územie, na ktorom sa prirodzene pohybujú v dôsledku regresie alebo preto, že ide o skutočne malé územia,
alebo
iii) predstavujú význačné príklady typických charakteristík jedného alebo viacerých z piatich nasledujúcich biogeografických regiónov: alpský, atlantický, kontinentálny, makaronézsky a stredozemský.
Takéto typy prirodzených biotopov sú uvedené alebo môžu byť uvedené v prílohe I;
d) prioritné typy prirodzených biotopov znamenajú typy prirodzených biotopov, ktorým hrozí vymiznutie, ktoré existujú na území uvedenom v článku 2 a za zachovanie ktorých má spoločenstvo mimoriadnu zodpovednosť z hľadiska pomeru ich prirodzeného rozsahu, ktorý patrí do územia uvedeného v článku 2; tieto prioritné typy prirodzených biotopov sú v prílohe I označené hviezdičkou (*);
e) stav ochrany prirodzeného biotopu znamená súbor vplyvov pôsobiacich na prirodzený biotop a jeho typické druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé prirodzené rozdelenie, štruktúru a funkcie, ako aj dlhodobé prežitie jeho typických druhov v rámci územia uvedeného v článku 2.
Stav ochrany prirodzeného biotopu sa bude považovať za "priaznivý", keď:
- jeho prirodzený rozsah a územie, ktoré pokrýva, zostávajú stabilné alebo sa zväčšujú a
- existuje špecifická štruktúra a funkcie, ktoré sú potrebné na jeho dlhodobé udržanie, a je pravdepodobné, že budú ďalej existovať v dohľadnom čase, a
- stav ochrany jeho typických druhov je priaznivý, ako je definované v bode i);
f) prirodzený biotop druhov znamená prostredie definované špecifickými abiotickými a biotickými faktormi, v ktorom dané druhy žijú v ktoromkoľvek štádiu ich biologického cyklu;
g) druh európskeho významu znamená druh, ktorý je v rámci územia uvedeného v článku 2:
i) ohrozený, s výnimkou tých druhov, ktorých územie prirodzeného pohybu je zanedbateľné na tomto území a ktoré nie sú ohrozené ani zraniteľné v západnom palearktickom regióne, alebo
ii) zraniteľný, t. j. je pravdepodobné, že sa v blízkej budúcnosti presunú do ohrozenej kategórie, ak budú ďalej pôsobiť príčinné faktory, alebo
iii) vzácny, t. j. s malými populáciami, ktoré nie sú v súčasnosti ohrozené alebo zraniteľné, ale podliehajú riziku. Tieto druhy sa nachádzajú na obmedzených geografických územiach alebo sa riedko vyskytujú na území väčšom, alebo
iv) endemický a vyžadujúci mimoriadnu pozornosť z dôvodu špecifického charakteru ich prirodzeného biotopu a/alebo potenciálneho dosahu ich využívania na prirodzený biotop a/alebo potenciálneho dosahu ich využívania na stav ochrany.
Takéto druhy sú uvedené alebo môžu byť uvedené v prílohe II a/alebo prílohe IV alebo V;
h) prioritné druhy znamenajú druhy uvedené v bodoch g) i), za zachovanie ktorých má spoločenstvo mimoriadnu zodpovednosť z hľadiska pomeru ich prirodzeného rozšírenia, ktoré patrí do územia uvedeného v článku 2; tieto typy prioritných druhov sú v prílohe II označené hviezdičkou (*);
i) stav ochrany druhov znamená súhrn vplyvov pôsobiacich na príslušné druhy, ktoré môžu ovplyvniť jeho dlhodobé rozdelenie a prebytok ich populácií v rámci územia uvedeného v článku 2;
Stav ochrany sa bude považovať za "priaznivý", keď:
- údaje o dynamike populácie príslušného druhu indikujú, že sa tento druh sám dlhodobo udržuje vo svojom prirodzenom biotope ako životaschopný komponent, a
- územie prirodzeného pohybu tohto druhu sa ani nezmenšuje, ani sa pravdepodobne v dohľadnej budúcnosti nezmenší a
- existuje a pravdepodobne bude ďalej existovať dostatočne veľký prirodzený biotop na dlhodobé udržanie ich populácií;
j) lokalita znamená geograficky definované územie, ktorého rozsah je jednoznačne vymedzený;
k) lokalita s európskym významom znamená lokalitu, ktorá v biogeografickom regióne alebo regiónoch, ku ktorým patrí, prispieva výrazne k udržiavaniu alebo obnoveniu priaznivého stavu ochrany typu prirodzeného biotopu uvedeného v prílohe I alebo druhov uvedených v prílohe II a môže tiež značne prispieť ku koherencii ekologickej sústavy Natura 2000, uvedenej v článku 3, a/alebo významne prispieva k zachovaniu biologickej rôznorodosti v rámci príslušného biogeografického regiónu alebo regiónov.
Pre druhy živočíchov, ktoré sa prirodzene pohybujú na rozsiahlych územiach, budú lokality európskeho významu zodpovedať tým lokalitám v rámci prirodzeného pohybu takýchto druhov, v ktorých pôsobia fyzikálne alebo biologické faktory dôležité pre ich život a reprodukciu;
l) osobitné chránené územie znamená lokalitu európskeho významu, označenú členskými štátmi štatutárnym, administratívnym a/alebo zmluvným aktom, kde sa uplatňujú ochranné opatrenia potrebné na zachovanie alebo obnovu prirodzených biotopov a/alebo populácií druhov, pre ktoré je lokalita vymedzená, v priaznivom stave ochrany;
m) vzorka znamená akéhokoľvek živočícha alebo rastlinu, živú alebo mŕtvu, z druhov uvedených v prílohe IV a prílohe V, akúkoľvek ich časť alebo derivát a tiež akýkoľvek iný tovar, z ktorého sprievodného dokumentu, balenia alebo značky, alebo nálepky alebo z akýchkoľvek iných okolností je zrejmé, že ide o časti alebo deriváty zvierat alebo rastlín týchto druhov;
n) výbor znamená výbor ustanovený podľa článku 20.
Článok 2
1. Cieľom tejto smernice je prispievať k zabezpečeniu biologickej rôznorodosti prostredníctvom ochrany prirodzených biotopov divokej fauny a flóry na európskom území členských štátov, ktoré sú stranami zmluvy.
2. Navrhnú sa opatrenia prijaté podľa tejto smernice, aby sa zachovali v prirodzenom stave ochrany alebo do takéhoto stavu obnovili, prirodzené biotopy a druhy divokej fauny a flóry európskeho významu.
3. Opatrenia prijaté podľa tejto smernice berú do úvahy hospodárske, sociálne a kultúrne požiadavky a regionálne a miestne charakteristiky.
Ochrana prirodzených biotopov a biotopov druhov
Článok 3
1. Vytvorí sa súvislá európska ekologická sústava osobitných chránených území pod názvom Natura 2000. Táto sústava, pozostávajúca z lokalít, v ktorých sa vyskytujú typy prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a prirodzené biotopy druhov uvedené v prílohe II, umožní udržanie typov prirodzených biotopov a biotopov druhov a v prípade potreby obnovenie priaznivého stavu ochrany v ich prirodzenom rozsahu.
Sústava Natura 2000 zahŕňa osobitné chránené územia klasifikované členskými štátmi podľa smernice 79/409/EHS.
2. Každý členský štát prispieva k vytvoreniu Natura 2000 úmerne k zastúpeniu typov prirodzených biotopov a biotopov druhov v rámci svojho územia, uvedených v odseku 1. Na tento účel a berúc do úvahy ciele uvedené v odseku 1 označí každý členský štát v súlade s článkom 4 lokality ako osobitné chránené územia.
3. Členské štáty sa tam, kde to považujú za potrebné, usilujú o zlepšenie ekologickej koherencie sústavy Natura 2000 zachovávaním a v prípade potreby rozvíjaním tých krajinných prvkov, ktoré sú mimoriadne dôležité pre divokú faunu a flóru, ako je uvedené v článku 10.
Článok 4
1. Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 1) a príslušných vedeckých informácií každý členský štát navrhne zoznam lokalít uvádzajúci, ktoré typy prirodzených biotopov v prílohe I a ktoré druhy v prílohe II, ktoré sú udomácnené na jeho území, sa v týchto lokalitách nachádzajú. Pre druhy živočíchov, ktoré využívajú rozsiahle územia, tieto lokality zodpovedajú tým lokalitám v rámci prirodzeného areálu týchto druhov, kde sa nachádzajú fyzikálne alebo biologické faktory dôležité pre ich život a ich reprodukciu. Pre vodné živočíchy pohybujúce sa na rozsiahlom území budú takéto lokality navrhnuté iba v prípade, ak existuje jasne identifikovateľné územie, predstavujúce fyzikálne a biologické faktory dôležité pre ich život a reprodukciu. V prípade potreby členské štáty navrhnú úpravu zoznamu z hľadiska výsledkov dohľadu uvedených v článku 11.
Tento zoznam sa predloží Komisii do troch rokov od oznámenia tejto smernice, spolu s informáciami o každej lokalite. Tieto informácie obsahujú mapu lokality, jeho názov, lokalizáciu, rozsah a údaje, ktoré sú výsledkom uplatnenia kritérií uvedených v prílohe III (etapa 1), poskytnuté vo formáte vypracovanom Komisiou v súlade s postupom stanoveným v článku 21.
2. Na základe kritérií stanovených v prílohe III (etapa 2) a v rámci ktoréhokoľvek z piatich biogeografických regiónov uvedených v článku 1 písm. c) bode iii) a tiež celého územia uvedeného v článku 2 ods. 1 zriadi Komisia po dohode s každým členským štátom návrh zoznamu lokalít európskeho významu, navrhnutých členskými štátmi, uvádzajúci tie lokality, v ktorých sa vyskytuje jeden alebo viac typov prioritných prirodzených biotopov alebo prioritných druhov.
Členské štáty, ktorých lokality s výskytom jedného alebo viacerých typov prioritných prirodzených biotopov a prioritných druhov predstavujú viac ako 5 % celkovej rozlohy ich štátneho územia, môžu po dohode s Komisiou požadovať, aby sa kritériá uvedené v prílohe III (etapa 2) pri výbere všetkých lokalít európskeho významu uplatňovali na ich území pružnejšie.
Zoznam lokalít vybraných ako lokality európskeho významu, identifikujúci tie lokality, ktoré predstavujú jeden alebo viac typov prirodzeného miesta výskytu alebo prioritné druhy prijme Komisia v súlade s postupom stanoveným v článku 21.
3. Zoznam uvedený v odseku 2 sa vypracuje do šiestich rokov od oznámenia tejto smernice.
4. Po schválení lokality európskeho významu v súlade s postupom uvedeným v odseku 2 označí príslušný členský štát čo najskôr túto lokalitu ako osobitné chránené územie, najneskôr však do šiestich rokov, a vypracuje priority z hľadiska významu lokalít pre zachovanie v priaznivom stave alebo obnovenie do takéhoto stavu typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I alebo druhov uvedených v prílohe II a pre koherenciu sústavy Natura 2000 a z hľadiska rizika degradácie alebo deštrukcie, ktorým sú tieto lokality vystavené.
5. Len čo je lokalita zaradená do zoznamu podľa tretieho pododseku odseku 2, podlieha článku 6 ods. 2, ods. 3 a ods. 4.
Článok 5
1. Vo výnimočných prípadoch, keď Komisia zistí, že národný zoznam podľa článku 4 ods. 1 neuvádza lokalitu, v ktorej sa vyskytuje prioritný typ prirodzeného biotopu alebo prioritný druh, ktoré Komisia na základe relevantných a spoľahlivých vedeckých informácií považuje za nevyhnutné na zachovanie typu prioritného prirodzeného biotopu alebo na prežitie tohto prioritného druhu, začne sa postup bilaterálnych konzultácií medzi členským štátom a Komisiou s cieľom vzájomného porovnania vedeckých údajov, ktoré obidve strany používajú.
2. Ak po uplynutí konzultačného obdobia nepresahujúceho šesť mesiacov zostane spor nevyriešený, Komisia postúpi Rade návrh týkajúci sa výberu lokality ako lokality európskeho významu.
3. Rada jednomyseľným hlasovaním prijme rozhodnutie do troch mesiacov od dátumu podania.
4. Počas konzultačného obdobia a do vynesenia rozhodnutia Radou príslušná lokalita podlieha článku 6 ods. 2
Článok 6
1. Pre osobitne chránené územia vytvoria členské štáty potrebné ochranné opatrenia obsahujúce v prípade potreby príslušné plány riadenia, osobitne navrhnuté pre dané lokality alebo začlenené do ďalších plánov rozvoja, a primerané štatutárne, administratívne alebo zmluvné opatrenia, ktoré zodpovedajú ekologickým požiadavkám typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II, vyskytujúcich sa v týchto lokalitách.
2. Členské štáty podniknú primerané kroky, aby sa na osobitne chránených územiach predišlo poškodeniu prirodzených biotopov a biotopov druhov, ako aj rušeniu druhov, pre ktoré boli územia označené za chránené, pokiaľ by takéto rušenie bolo podstatné vo vzťahu k cieľom tejto smernice.
3. Akýkoľvek plán alebo projekt, ktorý priamo nesúvisí so správou lokality alebo nie je potrebný pre ňu, ale môže pravdepodobne významne ovplyvniť túto lokalitu, či už samotne, alebo v spojení s inými plánmi alebo projektmi, podlieha primeranému odhadu jeho dosahov na danú lokalitu z hľadiska cieľov ochrany lokality. Na základe výsledkov zhodnotenia dosahov na lokalitu a podľa ustanovení odseku 4 príslušné vnútroštátne orgány súhlasia s plánom alebo projektom iba po presvedčení sa, že nepriaznivo neovplyvní integritu príslušnej lokality, a v prípade potreby po získaní stanoviska verejnosti.
4. Ak sa aj napriek negatívnemu odhadu dosahov na lokalitu a pri neexistencii alternatívnych riešení plán alebo projekt musí realizovať z dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane záujmov sociálnej a ekonomickej povahy, členský štát prijme všetky kompenzačné opatrenia potrebné na zabezpečenie toho, že celková koherencia sústavy Natura 2000 bude ochránená. O prijatých kompenzačných opatreniach informuje Komisiu.
Ak sa v príslušnej lokalite vyskytuje prioritný biotop a/alebo prioritný druh, jediné dôvody, ktoré môžu prichádzať do úvahy, sú tie, ktoré sa týkajú zdravia alebo bezpečnosti ľudí, priaznivých dôsledkov primárneho významu na životné prostredie alebo tiež stanoviska Komisie k ďalším nevyhnutným dôvodom vyššieho verejného záujmu.
Článok 7
Záväzky vyplývajúce z článku 6 ods. 2, 3 a 4 tejto smernice nahradia akékoľvek záväzky vyplývajúce z prvej vety článku 4 ods. 4 smernice 79/409/EHS, pokiaľ ide o územia klasifikované podľa článku 4 ods. 1 alebo podobne uznané podľa článku 4 ods. 2 uvedenej smernice, a to odo dňa vykonania tejto smernice alebo oznámenia, alebo uznania členským štátom podľa smernice 79/409/EHS, ak je tento druhý dátum neskorší.
Článok 8
1. Súčasne s návrhmi lokalít, ktoré prichádzajú do úvahy ako osobitne chránené územia, v ktorých sa vyskytujú prioritné typy prirodzených biotopov a/alebo prioritné druhy, pošlú členské štáty v prípade potreby Komisii svoje odhady týkajúce sa spolufinancovania spoločenstvom, ktoré považujú za nevyhnutné na splnenie ich záväzkov podľa článku 6 ods. 1.
2. Po dohode s každým príslušným členským štátom stanoví Komisia pre lokality európskeho významu, pre ktoré sa žiada spolufinancovanie, také opatrenia, ktoré sú nevyhnutné na zachovanie alebo obnovenie priaznivého stavu ochrany prioritných typov prirodzených biotopov a prioritných druhov v príslušných lokalitách, ako aj celkové náklady, ktoré si realizácia týchto opatrení vyžaduje.
3. Komisia po dohode s príslušnými členskými štátmi stanoví financovanie, vrátane spolufinancovania, ktoré sa vyžaduje na realizáciu opatrení uvedených v odseku 2, berúc do úvahy okrem iného koncentrácie prioritných typov prirodzených biotopov a/alebo prioritných druhov a relatívneho zaťaženia vyplývajúceho z požadovaných opatrení.
4. Podľa odhadu uvedeného v odsekoch 2 a 3 prijme Komisia so zreteľom na zdroje, ktoré má spoločenstvo na tieto účely k dispozícii, a v súlade s postupom stanoveným v článku 21, prioritný akčný rámec opatrení, vrátane spolufinancovania, ktoré sa majú uplatniť, ak bola lokalita označená podľa článku 4 ods. 4
5. Opatrenia, ktoré neboli ponechané v akčnom rámci pre nedostatok primeraných prostriedkov, ako aj tie, ktoré boli začlenené do vyššie uvedeného akčného rámca, ale neboli pre ne uvoľnené prostriedky zo spolufinancovania, alebo je toto spolufinancovanie iba čiastočné, sa opätovne posúdia v súlade s postupom stanoveným v článku 21, na základe revízie akčného rámca, vykonávanej v dvojročných intervaloch, a medzitým ich môžu členské štáty odložiť až do vykonania revízie. Táto revízia berie do úvahy v prípade potreby novú situáciu v príslušnej lokalite.
6. Na územiach, kde sa uplatnenie opatrení závislých od spolufinancovania odložilo, sa členské štáty zdržia akýchkoľvek nových opatrení, ktoré by pravdepodobne vyústili do zhoršenia situácie na týchto územiach.
Článok 9
Komisia, konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 21, pravidelne hodnotí prínos sústavy Natura 2000 k dosiahnutiu cieľov stanovených v článku 2 a 3. V tomto kontexte sa môže uvažovať o deklasifikácii osobitne chráneného územia, ak na to oprávňuje prirodzený vývoj, zistený ako výsledok dohľadu podľa článku 11.
Článok 10
Členské štáty sa usilujú tam, kde to považujú za potrebné, vo svojej politike územného plánovania a rozvoja, a najmä z hľadiska zlepšenia ekologickej koherencie sústavy Natura 2000, o podporu riadenia krajinných prvkov, ktoré majú hlavný význam pre divokú faunu a flóru.
Takéto vlastnosti sú tie, ktoré sú charakterom svojej lineárnej a súvislej štruktúry (ako sú rieky s ich brehmi alebo tradičné systémy označovania hraníc polí) alebo svojou funkciou odrazových mostíkov (ako sú rybníky alebo malé lesy) dôležité pre migráciu, rozptýlenie a genetickú výmenu voľne žijúcich druhov.
Článok 11
Členské štáty vykonávajú dohľad nad stavom ochrany prirodzených biotopov a druhov uvedených v článku 2, s mimoriadnym ohľadom na prioritné typy prirodzených biotopov a prioritných druhov.
Ochrana druhov
Článok 12
1. Členské štáty prijmú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a) v prostredí ich prirodzeného pohybu a zakážu:
a) všetky formy úmyselného odchytávania alebo usmrcovania vzoriek týchto druhov vo voľnej prírode;
b) úmyselné rušenie týchto druhov najmä počas obdobia párenia, odchovu mláďat, hibernácie a sťahovania;
c) úmyselné ničenie alebo zbieranie vajec vo voľnej prírode;
d) poškodzovanie alebo ničenie miest na párenie alebo miest na oddych.
2. Pre tieto druhy zakážu členské štáty držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek odobratých z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice.
3. Zákaz uvedený v odseku 1 písm. a) a b) a odseku 2 platí pre všetky štádiá života zvierat, na ktoré sa vzťahuje tento článok.
4. Členské štáty vytvoria systém monitorovania náhodného odchytu a usmrcovania živočíšnych druhov uvedených v prílohe IV písm. a). Na základe zhromaždených informácií členské štáty zabezpečia ďalší výskum alebo podniknú ochranné opatrenia nevyhnutné na zabezpečenie toho, že náhodný odchyt a usmrcovanie nemá výrazný negatívny vplyv na príslušný druh.
Článok 13
1. Členské štáty podniknú potrebné opatrenia na vytvorenie systému prísnej ochrany druhov rastlín uvedených v prílohe IV písm. b) a zakážu:
a) úmyselné trhanie, zber, rezanie, vykoreňovanie alebo ničenie takýchto rastlín v mieste ich prirodzeného výskytu;
b) držanie, prepravu a predaj alebo výmenu a ponúkanie na predaj alebo výmenu vzoriek takýchto druhov odobratých z voľnej prírody, s výnimkou tých, ktoré boli odobraté legálne pred zavedením tejto smernice.
2. Zákazy uvedené v odseku 1 písm. a) a b) a odseku 2 platia pre všetky štádiá biologického cyklu rastlín, na ktoré sa vzťahuje tento článok.
Článok 14
1. Ak to členské štáty na základe dohľadu stanoveného v článku 11 považujú za potrebné, prijmú opatrenia na zabezpečenie toho, že odoberanie vzoriek druhov divokej fauny a flóry, uvedených v prílohe V, vo voľnej prírode, ako aj ich využitie je zlučiteľné s ich zachovávaním v priaznivom stave ochrany.
2. Ak sa tieto opatrenia považujú za potrebné, obsahujú pokračovanie dohľadu stanoveného v článku 11. Takéto opatrenia môžu obsahovať najmä:
- nariadenia týkajúce sa prístupu k určitému majetku,
- dočasný alebo miestny zákaz odoberania vzoriek vo voľnej prírode a využívanie určitých populácií,
- reguláciu období a/alebo metód odoberania vzoriek,
- uplatnenie pravidiel poľovníctva a rybárstva pri odbere vzoriek, ktoré berú do úvahy ochranu takýchto populácií,
- vytvorenie systému licencií na odoberanie vzoriek alebo stanovenie kvót,
- reguláciu nákupu vzoriek, ich predaja, ponúkania na predaj, držania na predaj alebo prepravu na predaj,
- rozmnožovanie živočíšnych druhov v zajatí, ako aj umelé pestovanie rastlinných druhov podľa prísne kontrolovaných podmienok s cieľom redukovať odber vzoriek z voľnej prírody,
- zhodnotenie účinku prijatých opatrení.
Článok 15
Pokiaľ ide o odchyt alebo usmrcovanie druhov divokej fauny uvedených v prílohe V písm. a) a v prípadoch, keď sa v súlade s článkom 16 použijú odchýlky na odber, odchyt alebo usmrcovanie druhov uvedených v prílohe IV a), členské štáty zakážu používanie všetkých nevyberaných prostriedkov schopných spôsobiť miestne vyhubenie alebo vážne poškodenie populácií takýchto druhov, najmä:
a) použitie prostriedkov odchytu a usmrcovania uvedených v prílohe VI písm. a);
b) akúkoľvek formu odchytu a usmrcovania z dopravných prostriedkov uvedených v prílohe VI písm. b).
Článok 16
1. Za predpokladu, že neexistuje uspokojivá alternatíva a výnimka nespôsobuje zhoršenie stavu ochrany populácie príslušného druhu na území jeho prirodzeného výskytu, členské štáty môžu udeliť výnimku z ustanovení článkov 12, 13, 14 a 15 písm. a) a b):
a) v záujme ochrany divokej fauny a flóry a ochrany prirodzených biotopov;
b) pre zabránenie vážneho poškodenia, najmä úrody, hospodárskych zvierat, lesov, rybného a vodného hospodárstva a iných typov majetku;
c) v záujme zdravia a bezpečnosti ľudskej populácie alebo z iných nevyhnutných dôvodov vyššieho verejného záujmu, vrátane tých, ktoré majú spoločenský alebo hospodársky charakter a priaznivé dôsledky primárneho významu na životné prostredie;
d) na účely výskumu a vzdelávania, oživovania a obnovy týchto druhov a pre operácie rozmnožovania potrebné na tieto účely, vrátane umelého pestovania rastlín;
e) aby sa za podmienok prísneho dohľadu, na selektívnom základe a v obmedzenom rozsahu, umožnil odber alebo držanie určitých vzoriek uvedených v prílohe IV v obmedzenom množstve stanovenom príslušnými vnútroštátnymi orgánmi.
2. Členské štáty predložia Komisii každé dva roky správu vo forme stanovenej Komisiou o výnimkách uplatnených podľa odseku 1. Komisia poskytne svoje stanovisko k týmto výnimkám v lehote maximálne 12 mesiacov po prijatí správy a informuje výbor.
3. Tieto správy špecifikujú:
a) druh, na ktorý sa vzťahujú výnimky, a dôvod výnimky vrátane charakteru rizika a v prípade potreby odkaz na zamietnuté alternatívne riešenia a použité vedecké údaje;
b) prostriedky, nástroje alebo metódy povolené na odchyt alebo usmrcovanie daného druhu živočíchov a dôvody na ich použitie;
c) okolnosti týkajúce sa miesta a času udelenia týchto výnimiek;
d) orgán oprávnený vyhlásiť podmienky a kontrolovať ich dodržiavanie a rozhodovať o tom, aké prostriedky, nástroje alebo metódy sa môžu použiť, v rámci akých limitov a aké agentúry a osoby majú vykonávať túto úlohu;
e) použité kontrolné opatrenia a dosiahnuté výsledky.
Informácie
Článok 17
1. Každých šesť rokov od dátumu skončenia obdobia stanoveného v článku 23 vypracujú členské štáty správu o vykonaní opatrení prijatých podľa tejto smernice. Táto správa obsahuje najmä informácie týkajúce sa ochranných opatrení uvedených v článku 6 ods. 1, ako aj zhodnotenie dosahu týchto opatrení na stav ochrany typov prirodzených biotopov uvedených v prílohe I a druhov uvedených v prílohe II a hlavné výsledky dohľadu uvedené v článku 11. Správa v súlade s formátom stanoveným výborom sa postúpi Komisii a sprístupní verejnosti.
2. Komisia pripraví súhrnnú správu založenú na správach uvedených v odseku 1. Táto správa obsahuje primerané zhodnotenie dosiahnutého pokroku, a najmä podiel sústavy Natura 2000 na dosiahnutí cieľov stanovených v článku 3. Návrh tej časti správy, ktorá obsahuje informácie dodané členským štátom sa postúpi príslušnému členskému štátu na overenie. Po predložení výboru uverejní Komisia konečnú verziu správy najneskôr do dvoch rokov po prijatí správ uvedených v odseku 1 a postúpi ju členským štátom, Európskemu parlamentu, Rade a Hospodárskemu a sociálnemu výboru.
3. Členské štáty môžu vyznačiť územia stanovené podľa tejto smernice prostredníctvom oznámení spoločenstva navrhnutých na tento účel výborom.
Výskum
Článok 18
1. Členské štáty a Komisia podporujú potrebný výskum a vedecké štúdie zamerané na ciele stanovené v článku 2 a plnenie záväzkov uvedených v článku 11. Vymieňajú si informácie s cieľom správnej koordinácie výskumu vykonávaného v členskom štáte a na úrovni spoločenstva.
2. Zvláštna pozornosť sa venuje vedeckým štúdiám potrebným na vykonanie článkov 4 a 10 a podporuje sa cezhraničná spolupráca vo výskume medzi členskými štátmi.
Postup pre zmenu a doplnenie príloh
Článok 19
Zmeny a doplnky, ktoré sú potrebné na prispôsobenie príloh I, II, III, V a VI technickému a vedeckému pokroku, prijme Rada kvalifikovanou väčšinou na návrh Komisie.
Zmeny a doplnky, ktoré sú potrebné na prispôsobenie prílohy IV technickému a vedeckému pokroku, prijme Rada na návrh Komisie jednomyseľne.
Výbor
Článok 20
Komisii pomáha výbor zložený zo zástupcov členských štátov a ktorému predsedá zástupca Komisie.
Článok 21
1. Zástupca Komisie predloží výboru návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Výbor dodá svoje stanovisko k návrhu v rámci lehoty, ktorú môže predseda stanoviť podľa naliehavosti danej záležitosti. Stanovisko sa prijme väčšinou stanovenou v článku 148 ods. 2 zmluvy v prípade rozhodnutí, ktoré musí Rada prijať na návrh Komisie. Hlasy zástupcov členských štátov v rámci výboru sa vážia spôsobom stanoveným v príslušnom článku. Predseda nehlasuje.
2. Komisia prijme navrhnuté opatrenia, ak sú v súlade so stanoviskom výboru.
Ak navrhnuté opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru alebo ak nie je predložené žiadne stanovisko, Komisia predloží bez meškania Rade návrh týkajúci sa opatrení, ktoré sa majú pri jať. Rada koná na základe kvalifikovanej väčšiny.
Ak Rada nekonala do troch mesiacov od dátumu predloženia Rade, navrhnuté opatrenia prijme Komisia.
Doplňujúce ustanovenia
Článok 22
Pri vykonávaní ustanovení tejto smernice členské štáty:
a) preštudujú potrebu opätovného zavádzania druhov uvedených v prílohe IV, ktoré sú pôvodné na ich území, pokiaľ to môže prispieť k ich zachovani, za predpokladu, že prieskumy zohľadňujúce aj skúsenosti iných členských štátov alebo skúsenosti iných štátov preukážu, že takéto opätovné zavádzanie účinne prispieva k obnoveniu tohto druhu pri priaznivom stave ochrany a že sa uskutočňuje iba po primeranej konzultácii so zainteresovanou verejnosťou;
b) zabezpečia, že úmyselné zavádzanie akýchkoľvek druhov, ktoré nie sú pôvodné na ich území, do voľnej prírody je regulované tak, aby sa nepoškodili prirodzené biotopy v rámci ich prirodzeného osídlenia alebo divoká fauna a flóra, a ak to považujú za potrebné, zakážu takéto zavádzanie. Výsledky vykonaného zhodnotenia sa postúpia výboru pre informácie;
c) podporujú výchovu a všeobecnú informovanosť o potrebe chrániť druhy divokej fauny aflóry a zachovávať ich prirodzené biotopy.
Záverečné ustanovenia
Článok 23
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do dvoch rokov od jej oznámenia. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
2. Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
3. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 24
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 21. mája 1992