SMERNICA RADY 2008/55/ES
z 26. mája 2008
o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení
(kodifikované znenie)
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej články 93 a 94,
so zreteľom na návrh Komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu (1),
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (2),
keďže:
(1)
Smernica Rady 76/308/EHS z 15. marca 1976 o vzájomnej pomoci pri vymáhaní pohľadávok týkajúcich sa určitých poplatkov, odvodov, daní a ďalších opatrení (3) bola opakovane (4) podstatným spôsobom zmenená a doplnená. V záujme jasnosti a prehľadnosti by sa mala táto smernica kodifikovať.
(2)
Skutočnosť, že vnútroštátne ustanovenia, ktoré sa vzťahujú na refundáciu, sú uplatniteľné len v rámci národných teritórií, je sama osebe prekážkou fungovania vnútorného trhu. Táto situácia zabraňuje pravidlám Spoločenstva, aby sa plne a správne uplatňovali najmä v oblasti spoločnej poľnohospodárskej politiky, a uľahčuje tak podvodné činnosti.
(3)
Je potrebné riešiť hrozbu pre finančné záujmy Spoločenstva a členských štátov a vnútorného trhu, ktorú predstavuje rozvoj podvodov, aby sa zachovala lepšia konkurencieschopnosť a fiškálna neutralita vnútorného trhu.
(4)
Je preto nevyhnutné prijať spoločné pravidlá o vzájomnej pomoci pri refundácii.
(5)
Tieto pravidlá by sa mali vzťahovať na refundáciu pohľadávok vyplývajúcich z rôznych opatrení, ktoré tvoria súčasť systému celkového alebo čiastočného financovania Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka, na refundáciu odvodov a iných daní, dovozných ciel a exportných ciel, dane z pridanej hodnoty, harmonizovaných spotrebných daní (z vyrobeného tabaku, alkoholu a alkoholických nápojov a minerálnych olejov), ako aj daní z príjmu a kapitálu a daní z poistného. Mali by sa takisto vzťahovať na refundáciu úrokov, penále a správnych pokút s výnimkou akejkoľvek sankcie trestnej povahy a nákladov súvisiacich s takýmito pohľadávkami.
(6)
Vzájomná pomoc by mala spočívať v nasledujúcom: dožiadaný orgán má na jednej strane poskytnúť žiadajúcemu orgánu informáciu, ktorú potrebuje na účely refundácie pohľadávok na území členského štátu, kde sa nachádza, a má upovedomiť dlžníka o všetkých prostriedkoch, ktoré sa vzťahujú na takéto pohľadávky vychádzajúce z tohto členského štátu, a na strane druhej má refundovať pohľadávky na základe žiadosti dožiadajúceho orgánu, ktoré pochádzajú z členského štátu, v ktorom sa nachádza.
(7)
Tieto rôzne formy pomoci by mal poskytnúť dožiadaný orgán v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami, ktoré upravujú takéto záležitosti v členskom štáte, v ktorom sa nachádza.
(8)
Je potrebné stanoviť podmienky, v súlade s ktorými musí žiadosti o pomoc vyhotoviť žiadajúci orgán, a tiež je potrebné určiť obmedzujúcu definíciu špecifických okolností, za ktorých dožiadaný orgán môže odmietnuť pomoc v akomkoľvek danom prípade.
(9)
S cieľom umožniť efektívnejšie a účinnejšie vymáhanie pohľadávok, v súvislosti s ktorými sa žiadosť o vymáhanie predložila, dokument umožňujúci vymáhanie pohľadávky by sa mal v zásade považovať za dokument členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza.
(10)
V prípade, keď je dožiadaný orgán požiadaný konať v mene žiadajúceho orgánu na účely refundácie pohľadávky, mal by byť schopný, ak to umožňujú platné predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza, a so súhlasom žiadajúceho orgánu povoliť dlžníkovi čas na zaplatenie alebo platbu v splátkach. Akýkoľvek úrok vyberaný z takýchto platobných prostriedkov by mal byť takisto poukázaný členskému štátu, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán.
(11)
Na základe odôvodnenej žiadosti žiadajúceho orgánu by mal byť dožiadaný orgán takisto schopný umožniť v miere, v akej to umožňujú platné predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza, prijať preventívne opatrenia na zabezpečenie refundácie pohľadávok, ktoré majú svoj pôvod v členskom štáte žiadateľa. Takéto pohľadávky však nemusia mať nutne výhodu z výsad pridelených podobným pohľadávkam vznikajúcim v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán.
(12)
Je možné, že počas refundácie v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, pohľadávka alebo nástroj umožňujúci jej uplatnenie, ktorý vydá členský štát, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán, môže byť zamietnutý príslušnou osobou. V takýchto prípadoch by malo byť stanovené, že dotknutá osoba musí predložiť podanie popierajúce nárok príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán, a že dožiadaný orgán musí prerušiť, ak žiadajúci orgán nepožiada inak, akékoľvek vykonávacie konania, ktoré začal, až do rozhodnutia vyššie uvedeného orgánu.
(13)
Malo by byť stanovené, že dokumenty a informácie poskytnuté v priebehu vzájomnej pomoci pri refundácii sa nesmú použiť na iné účely.
(14)
Používanie vzájomnej pomoci pri vymáhaní nemôže okrem mimoriadnych okolností vychádzať z finančných výhod ani záujmu o dosiahnuté výsledky, ale členské štáty by sa mali dokázať dohodnúť na usporiadaniach na preplácanie, ak vymáhanie predstavuje špecifický problém.
(15)
Táto smernica by nemala obmedziť vzájomnú pomoc medzi jednotlivými členskými štátmi, ktorá bola dohodnutá na základe bilaterálnych alebo multilaterálnych dohôd a dohovorov.
(16)
Opatrenia nevyhnutné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (5).
(17)
Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v prílohe I časti C,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Táto smernica stanovuje pravidlá, aby boli zapracované do zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení členských štátov na účely zaistenia refundácie pohľadávok uvedených v článku 2 a ktoré vznikli v inom členskom štáte.
Článok 2
Táto smernica platí pre všetky pohľadávky týkajúce sa:
a)
vrátenia, intervencií a iných opatrení tvoriacich súčasť systému celkového alebo čiastkového financovania Európskeho poľnohospodárskeho záručného fondu (EPZF) a Európskeho poľnohospodárskeho fondu pre rozvoj vidieka (EPFRV) vrátane čiastok inkasovaných v súvislosti s týmito akciami;
b)
odvodov a iných daní upravených podľa spoločnej organizácie trhu pre sektor cukru;
c)
dovozných ciel;
d)
exportných ciel;
e)
dane z pridanej hodnoty;
f)
spotrebných daní z:
i)
vyrobeného tabaku;
ii)
alkoholu a alkoholických nápojov;
iii)
minerálnych olejov;
g)
daní z príjmu a kapitálu;
h)
daní z poistného;
i)
úroku, správnych pokút a penále a nákladov súvisiacich s pohľadávkami, o ktorých hovoria písmená a) až h), s výnimkou akejkoľvek sankcie trestnej povahy, ako to stanovujú platné zákony v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza.
Platí tiež pre pohľadávky týkajúce sa identických alebo analogických daní k daniam z poistného uvedeným v článku 3 bode 6, ktoré ich dopĺňajú alebo nahrádzajú. Kompetentné orgány členských štátov si oznámia navzájom a oznámia aj Komisii dátumy, kedy tieto dane vstúpia do platnosti.
Článok 3
Na účely tejto smernice:
1.
„žiadajúci orgán“ znamená príslušný orgán členského štátu, ktorý predkladá žiadosť o pomoc týkajúcu sa pohľadávky uvedenej v článku 2;
2.
„dožiadaný orgán“ znamená príslušný orgán členského štátu, ktorému je predložená žiadosť o pomoc;
3.
„dovozné clá“ znamenajú clá a poplatky, ktoré majú ekvivalentný dosah na dovoz a dovozné clá stanovené v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky alebo v rámci špecifických usporiadaní platiacich na určité tovary vyplývajúce zo spracovania poľnohospodárskych výrobkov;
4.
„exportné clá“ znamenajú clá a poplatky, ktoré majú ekvivalentný dosah na dovozy a exportné poplatky stanovené v rámci spoločnej poľnohospodárskej politiky alebo v rámci špecifických usporiadaní platiacich na určité tovary vyplývajúce zo spracovania poľnohospodárskych výrobkov;
5.
„dane z príjmu a kapitálu“ znamenajú tie, ktoré sú vymenované v článku 1 ods. 3 smernice Rady [77/799/EHS] z 19. decembra 1977 o vzájomnej pomoci príslušných orgánov členských štátov v oblasti priamych daní a dane poistnej prémie (6), v spojení s článkom 1 ods. 4 uvedenej smernice;
6.
„dane z poistného“ znamenajú:
a)
:
v Belgicku
:
i)
taxe annuelle sur les contracts d’assurance;
ii)
jaarlijkse task op de verzekeringscontracten;
b)
:
v Dánsku
:
i)
afgift af lystfartøjsforsikringer;
ii)
afgift af ansvarsforsikringer for motorkøretøjer m.v.;
iii)
stempelafgift af forsikringspræmier;
c)
:
v Nemecku
:
i)
Versicherungssteuer;
ii)
Feuerschutzsteuer;
d)
:
v Grécku
:
i)
Φòρος κύκλου εργασιών (Φ.Κ.Ε);
ii)
Τέλη Χαρτοσήμου;
e)
:
v Španielsku
:
Impuesto sobre las primas de seguros;
f)
:
vo Francúzsku
:
taxe sur les conventions d’assurances;
g)
:
v Írsku
:
levy on insurance premiums;
h)
:
v Taliansku
:
imposte sulle assicurazioni private ed i contratti vitalizi di cui alla legge 29.10.1967 No 1216;
i)
:
v Luxembursku
:
i)
impôt sur les assurances;
ii)
impôt dans l’intérêt du service d’incendie;
j)
:
na Malte
:
taxxa fuq dokumenti u trasferimenti;
k)
:
v Holandsku
:
assurantiebelasting;
l)
:
v Rakúsku
:
i)
Versicherungssteuer;
ii)
Feuerschutzsteuer;
m)
:
v Portugalsku
:
imposto de selo sobre os prémios de seguros;
n)
:
v Slovinsku
:
i)
davek od prometa zavarovalnih poslov;
ii)
požarna taksa;
o)
:
vo Fínsku
:
i)
eräistä vakuutusmaksuista suoritettava vero/skatt på vissa försäkringspremier;
ii)
palosuojelumaksu/brandskyddsavgift;
p)
:
v Spojenom kráľovstve
:
insurance premium tax (IPT).
Článok 4
1. Na základe žiadosti žiadajúceho orgánu dožiadaný orgán poskytne akúkoľvek informáciu, ktorá by mohla byť užitočná pre žiadajúci orgán pri refundácii jeho pohľadávky.
Dožiadaný orgán môže, aby získal túto informáciu, použiť oprávnenia, ktoré mu poskytujú zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia vzťahujúce sa na refundáciu podobných pohľadávok, ktoré vznikli na území členského štátu, v ktorom sa nachádza.
2. Žiadosť o informáciu obsahuje meno, adresu osoby, ktorej sa poskytovaná informácia dotýka, a ďalšie dôležité informácie týkajúce sa jej identifikácie, ku ktorej má v normálnej situácii žiadajúci orgán prístup, ďalej pôvod a veľkosť pohľadávky, pre ktorú sa žiadosť podáva.
3. Dožiadaný orgán nie je povinný poskytnúť informáciu:
a)
ktorú by nemohol získať na účely refundácie podobných pohľadávok v členskom štáte, kde sa nachádza;
b)
ktorá by mohla prezradiť akékoľvek obchodné, priemyselné alebo profesionálne tajomstvá alebo
c)
ktorej prezradenie by mohlo viesť k ohrozeniu bezpečnosti alebo by mohlo byť v rozpore s verejným poriadkom štátu.
4. Dožiadaný orgán informuje žiadajúci orgán o dôvodoch zamietnutia žiadosti o informáciu.
Článok 5
1. Dožiadaný orgán na základe žiadosti žiadajúceho orgánu a v súlade s pravidlami platných zákonov pre oznamovanie podobných nástrojov alebo rozhodnutí členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, oznámi adresátovi všetky nástroje a rozhodnutia vrátane súdnych, ktoré pochádzajú z členského štátu, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza, a ktoré sa vzťahujú na pohľadávku a/alebo jej refundáciu.
2. Žiadosť o oznámenie obsahuje meno, adresu daného adresáta a ďalšie dôležité informácie týkajúce sa jeho identifikácie, ku ktorej má v normálnej situácii žiadajúci orgán prístup, pôvod a predmet oznamovaného nástroja alebo rozhodnutia, ak je to nevyhnutné, tak meno a adresu dlžníka a ďalšie dôležité informácie týkajúce sa jeho identifikácie, ku ktorej má v normálnej situácii žiadajúci orgán prístup, pohľadávku, na ktorú sa nástroj alebo rozhodnutie vzťahuje, a akékoľvek ďalšie užitočné informácie.
3. Dožiadaný orgán ihneď informuje žiadajúci orgán o uskutočnených úkonoch na základe jeho žiadosti o oznámenie, a najmä o dátume, keď bol nástroj alebo rozhodnutie doručené adresátovi.
Článok 6
Dožiadaný orgán na základe žiadosti žiadajúceho orgánu, v súlade s pravidlami platných zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení, ktoré sa vzťahujú na refundáciu podobných pohľadávok pochádzajúcich z členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, refunduje pohľadávky, ktoré sú predmetom nástroja umožňujúceho ich uplatnenie.
Na tento účel akákoľvek pohľadávka, pre ktorú bola podaná žiadosť o refundáciu, sa bude považovať za pohľadávku členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, s výnimkou prípadov, na ktoré sa vzťahuje článok 12.
Článok 7
1. Žiadosť o vymáhanie pohľadávky, ktorú žiadajúci orgán adresuje požadovanému orgánu, je doplnená úradnou alebo overenou kópiou dokumentu umožňujúceho jej vymáhanie, vystaveného v členskom štáte, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza, a podľa potreby originálom alebo overenou kópiou ďalších dokumentov potrebných na vymáhanie.
2. Dožiadajúci orgán nesmie predložiť žiadosť o vymáhanie, ak:
a)
pohľadávka alebo dokument umožňujúci vymáhanie nie je sporný v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, okrem prípadov, v ktorých sa použije článok 12 ods. 2 druhý pododsek;
b)
nemá v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, zavedené príslušné postupy na vymáhanie dostupné na základe dokumentu, o ktorom hovorí odsek 1, a prijaté opatrenia nezabezpečia plné splatenie pohľadávky.
3. Žiadosť o vymáhanie obsahuje:
a)
meno, adresu a akékoľvek ďalšie dôležité informácie týkajúce sa identifikácie danej osoby alebo tretej strany, ktorá má v držbe jej aktíva;
b)
meno, adresu a akékoľvek ďalšie dôležité informácie týkajúce sa identifikácie žiadajúceho orgánu;
c)
odvolanie na dokument umožňujúci jeho vymáhanie, vystavený v členskom štáte, v ktorom sa nachádza orgán žiadateľa;
d)
povahu a čiastku pohľadávky vrátane istiny, úroku a akýchkoľvek ďalších splatných pokút, penále a nákladov uvedených v menách členských štátov, v ktorých sa oba orgány nachádzajú;
e)
dátum oznámenia dokumentu adresátovi žiadajúcim orgánom alebo orgánom, ktorý je požiadaný;
f)
dátum, od ktorého, a obdobie, v ktorom je vymáhanie možné podľa platných zákonov v členskom štáte, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza;
g)
akékoľvek ďalšie relevantné informácie.
Žiadosť o vymáhanie tiež obsahuje vyhlásenie orgánu žiadateľa potvrdzujúce, že podmienky stanovené v odseku 2 boli splnené.
4. Keď sa akékoľvek dôležité informácie týkajúce sa záležitostí, pre ktoré vznikla žiadosť o vymáhanie, stanú známymi žiadajúcemu orgánu, postúpi ich dožiadanému orgánu.
Článok 8
Dokument umožňujúci vymáhanie pohľadávky sa priamo rozpozná a automaticky sa bude považovať za dokument umožňujúci vymáhanie pohľadávky členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza.
Bez ohľadu na prvý odsek dokument umožňujúci vymáhanie pohľadávky sa môže podľa potreby a v súlade s ustanoveniami platnými v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, akceptovať, uznať, doplniť alebo nahradiť dokumentom oprávňujúcim vymáhanie na území tohto členského štátu.
Do troch mesiacov od dátumu prijatia žiadosti o vymáhanie sa členské štáty vynasnažia o vybavenie tohto akceptovania, uznania, doplnenia alebo náhrady okrem prípadov uvedených vo štvrtom odseku. Tieto formality nemožno odmietnuť, ak dokument umožňujúci vymáhanie je správne vypracovaný. Dožiadaný orgán bude informovať žiadajúci orgán o dôvodoch predĺženia obdobia troch mesiacov.
Ak akákoľvek z týchto formalít spôsobí spor v súvislosti s pohľadávkou alebo dokumentom umožňujúcim vymáhanie, vystaveným žiadajúcim orgánom, platí článok 12.
Článok 9
1. Pohľadávky sa budú vymáhať v mene členského štátu, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza. Celá čiastka pohľadávky, ktorú vymáha dožiadaný orgán, sa prevedie od tohto orgánu žiadajúcemu orgánu.
2. Ak to umožňujú platné zákony, iné právne predpisy alebo správne opatrenia v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, a po konzultáciách so žiadajúcim orgánom, môže tento poskytnúť dlžníkovi čas na zaplatenie alebo schválenie platby v splátkach. Akýkoľvek úrok účtovaný dožiadaným orgánom v súvislosti s týmto ďalším časovým obdobím sa tiež preplatí členskému štátu, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza.
Od dátumu, ku ktorému bol dokument umožňujúci vymáhanie pohľadávok priamo uznaný v súlade s článku 8 prvým odsekom alebo akceptovaný, uznaný, doplnený alebo nahradený v súlade s článkom 8 druhým odsekom, sa bude úrok účtovať za platbu po lehote v zmysle zákonov, iných právnych predpisov a správnych opatrení platných v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, a zároveň sa preplatí členskému štátu, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza.
Článok 10
Pohľadávky, ktoré sa majú vymáhať, nemusia mať bez ohľadu na článok 6 druhý odsek nutne výhodu z výsad pridelených podobným pohľadávkam vznikajúcim v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza.
Článok 11
Dožiadaný orgán bude okamžite informovať žiadajúci orgán o uskutočnenom úkone na základe jeho žiadosti o refundáciu.
Článok 12
1. Ak v priebehu refundácie pohľadávka a/alebo nástroj umožňujúci jej uplatnenie, vydaný v členskom štáte, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza, je predmetom sporu so zainteresovanou stranou, tak táto strana podá podnet v súlade s platnými zákonmi príslušnému orgánu členského štátu, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán. Tento podnet musí oznámiť žiadajúci orgán dožiadanému orgánu. Zainteresovaná strana môže o podnete tiež informovať dožiadaný orgán.
2. Hneď ako dožiadaný orgán prijme oznámenie uvedené v odseku 1, buď od žiadajúceho orgánu, alebo od zainteresovanej strany, preruší konanie o uplatnení pohľadávky do rozhodnutia príslušného orgánu vo veci, ak žiadajúci orgán nepožiada inak v súlade s druhým pododsekom tohto odseku. Ak to dožiadaný orgán považuje za potrebné, môže prijať preventívne opatrenia na zabezpečenie pohľadávky do tej miery, do akej to umožňujú platné zákony a nariadenia pre takýto úkon pri podobných pohľadávkach v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, ale bez toho, aby bolo ohrozené plnenie článku 13.
Žiadajúci orgán môže v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi a správnymi opatreniami platnými v členskom štáte, v ktorom sa nachádza, žiadať od dožiadaného orgánu, aby vymáhal spornú pohľadávku, pokiaľ príslušné zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia platné v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, umožňujú takýto postup. Ak je výsledok sporu následne v prospech dlžníka, žiadajúci orgán bude zodpovedať za preplatenie akýchkoľvek vymáhaných čiastok spolu s akoukoľvek dlžnou kompenzáciou v súlade so zákonmi platnými v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza.
3. Ak sú prijaté opatrenia na uplatnenie pohľadávky v členskom štáte, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, sporné, potom sa musí podnet podať na príslušnom orgáne členského štátu v súlade s jeho zákonmi a opatreniami.
4. Ak je príslušným orgánom, na ktorom bol podaný podnet v súlade s odsekom 1, súdny alebo administratívny senát, potom rozhodnutia tohto senátu do tej miery, do akej sú prijateľné pre žiadajúci orgán a ktoré umožňujú uplatnenie pohľadávky v členskom štáte, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán, vytvárajú „nástroj umožňujúci uplatnenie“ v zmysle článkov 6, 7 a 8 a refundácia pohľadávky sa uskutoční na základe uvedeného rozhodnutia.
Článok 13
Dožiadaný orgán na základe odôvodnenej žiadosti žiadajúceho orgánu prijme preventívne opatrenia vedúce k zabezpečeniu pohľadávky do tej miery, do akej to umožňujú platné zákony a právne predpisy členského štátu, v ktorom sa nachádza.
Na ustanovenia prvého odseku sa primerane použije článok 6, článok 7 ods. 1, 3 a 4 a články 8, 11, 12 a 14.
Článok 14
Dožiadaný orgán nie je povinný:
a)
poskytnúť pomoc podľa článkov 6 až 13, ak by vymáhanie pohľadávky v dôsledku situácie dlžníka vytvorilo vážne hospodárske alebo sociálne ťažkosti v členskom štáte, v ktorom sa tento orgán nachádza, pokiaľ zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia platné v členskom štáte, v ktorom sa dožiadaný orgán nachádza, pripúšťajú taký krok pre podobné národné pohľadávky;
b)
poskytnúť pomoc upravenú v článkoch 4 až 13, ak sa počiatočná žiadosť podľa článku 4, 5 alebo 6 týka pohľadávok starších ako päť rokov, od chvíle, keď sa vypracoval dokument umožňujúci vymáhanie v súlade so zákonmi, inými právnymi predpismi alebo správnymi opatreniami platnými v členskom štáte, v ktorom sa žiadajúci orgán nachádza, až do dátumu žiadosti. Avšak v prípadoch, v ktorých pohľadávka alebo dokument sú sporné, začína lehota plynúť momentom, keď žiadajúci štát stanoví, že pohľadávka alebo dokument umožňujúci vymáhanie sa už nebude ďalej rozporovať.
Dožiadaný orgán bude informovať žiadajúci orgán o dôvodoch zamietnutia žiadosti o pomoc. Takéto odôvodnené zamietnutie sa oznámi aj Komisii.
Článok 15
1. Otázky týkajúce sa premlčacej doby sa výlučne spravujú platnými zákonmi členského štátu, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán.
2. Kroky prijaté pri refundácii pohľadávok dožiadaným orgánom na základe žiadosti o pomoc, ktoré by mohli - ak boli vykonané žiadajúcim orgánom - mať vplyv na spočívanie alebo pretrhnutie premlčacej doby v súlade s platnými zákonmi členského štátu, v ktorom sa nachádza žiadajúci orgán, sa budú považovať za prijaté týmto štátom do tej miery, do akej sa to týka tohto vplyvu.
Článok 16
Dokumenty a informácie zaslané dožiadanému orgánu v zmysle tejto smernice môžu byť týmto orgánom poskytnuté len:
a)
osobe uvedenej v žiadosti o pomoc;
b)
osobám a orgánom zodpovedným za refundáciu pohľadávok a len na tento účel;
c)
súdnym orgánom, ktoré konajú vo veciach týkajúcich sa uplatnenia pohľadávok.
Článok 17
Žiadosti o pomoc, dokument umožňujúci vymáhanie a ďalšie dôležité dokumenty budú doplnené o preklad do úradného jazyka alebo jedného z úradných jazykov členského štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, bez obmedzenia práva tohto orgánu preklad odmietnuť.
Článok 18
1. Dožiadaný orgán vymáha od danej osoby a zadrží akékoľvek náklady spojené s vymáhaním, ktoré dosiahne, v súlade so zákonmi alebo inými právnymi predpismi členského štátu, v ktorom sa nachádza, ktoré platia pre podobné pohľadávky.
2. Členské štáty odmietnu všetky pohľadávky navzájom na preplatenie nákladov vzniknutých zo vzájomnej pomoci, ktorú si navzájom poskytujú podľa tejto smernice.
3. Ak vymáhanie predstavuje špecifický problém, zahŕňa veľmi veľké čiastky nákladov alebo sa týka boja proti organizovanému zločinu, žiadateľ a dožiadané orgány sa môžu dohodnúť na usporiadaniach preplácania špecifických pre dané prípady.
4. Členské štáty, v ktorých sa žiadajúci orgán nachádza, ďalej ručia voči členskému štátu, v ktorom sa nachádza dožiadaný orgán, za akékoľvek náklady a akékoľvek straty dosiahnuté ako výsledok krokov realizovaných ako neodôvodnených, pokiaľ sa to týka podstaty pohľadávok alebo platnosti dokumentu vystaveného žiadajúcim orgánom.
Článok 19
Členské štáty si navzájom poskytnú zoznam orgánov oprávnených vydávať a prijímať žiadosti o pomoc.
Článok 20
1. Komisii pomáha Výbor pre vymáhanie (ďalej len „výbor“).
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES.
Lehota ustanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.
Článok 21
Výbor môže preskúmať akúkoľvek vec týkajúcu sa aplikácie tejto smernice, ktorá bola prednesená jeho predsedom na základe jeho vlastnej iniciatívy alebo na základe žiadosti zástupcu členského štátu.
Článok 22
Pravidlá uplatňovania článku 4 ods. 2 a 4, článku 5 ods. 2 a 3, článkov 7, 8, 9 a 11, článku 12 ods. 1 a 2, článku 14, článku 18 ods. 3 a článku 24, ako aj stanovenie prostriedkov, ktorými sa styk medzi orgánmi môže realizovať, a pravidlá konverzie, prevodu vymáhaných čiastok a stanovenia minimálnej čiastky pohľadávok, ktoré môžu byť dôvodom na predloženie žiadosti o pomoc, sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 20 ods. 2.
Článok 23
Táto smernica nebráni väčšej miere vzájomnej pomoci, ktorá existuje už teraz alebo bude existovať v budúcnosti medzi jednotlivými členskými štátmi na základe akýchkoľvek dohôd alebo dohovorov vrátane tých, ktoré sú určené na oznamovanie právnych alebo mimoprávnych aktov.
Článok 24
Členské štáty oznámia Komisii opatrenia prijaté na vykonanie tejto smernice.
Komisia o tom informuje ostatné členské štáty.
Každý členský štát podá Komisii každoročne oznámenie o počte žiadostí o podanie informácií, oznámení a vymáhaní zaslanom a prijatom každý rok, o danej čiastke pohľadávok a o vymáhaných čiastkach.
Komisia podá každý druhý rok Európskemu parlamentu a Rade správu o uplatňovaní týchto ustanovení a o dosiahnutých výsledkoch.
Článok 25
Smernica 76/308/EHS zmenená a doplnená aktmi uvedenými v prílohe I častiach A a B sa ruší bez vplyvu na povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu tých smerníc do vnútroštátneho práva, ktoré sú uvedené v prílohe I časti C.
Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe II.
Článok 26
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 27
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 26. mája 2008