SMERNICA EURÓPSKEHO PARLAMENTU A RADY 2009/40/ES
zo 6. mája 2009
o kontrole technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel
(prepracované znenie)
(Text s významom pre EHP)
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 71,
so zreteľom na návrh Komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho hospodárskeho a sociálneho výboru (1),
po porade s Výborom regiónov,
konajúc v súlade s postupom ustanoveným v článku 251 zmluvy (2),
keďže:
(1)
Smernica Rady 96/96/ES z 20. decembra 1996 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o kontrole technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel (3) bola opakovane (4) podstatným spôsobom zmenená a doplnená. Pri príležitosti ďalších zmien a doplnení je z dôvodu prehľadnosti vhodné túto smernicu prepracovať.
(2)
V rámci spoločnej dopravnej politiky by mala byť niektorá cestná doprava prevádzkovaná v čo najpriaznivejších podmienkach pokiaľ ide o podmienky bezpečnosti a hospodárskej súťaže, ktoré sa uplatňujú voči dopravcom v členských štátoch.
(3)
Rast cestnej dopravy a výsledné zvýšenie nebezpečenstva a znečisťovania predstavuje pre všetky členské štáty bezpečnostné problémy, ktoré majú podobný charakter a závažnosť.
(4)
Kontrola v priebehu obdobia životnosti vozidla má byť relatívne jednoduchá, rýchla a nenákladná.
(5)
Minimálne normy a metódy Spoločenstva, ktoré sa majú používať na kontrolu položiek uvedených v tejto smernici, by sa mali definovať v samostatných smerniciach.
(6)
Je nevyhnutné rýchlo prispôsobiť technickému pokroku normy a metódy stanovené v samostatných smerniciach a v záujme uľahčenia vykonávania opatrení potrebných na tento účel vytvoriť postup zabezpečujúci úzku spoluprácu medzi členskými štátmi a Komisiou v rámci výboru na prispôsobenie kontrol technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel technickému pokroku.
(7)
Vzhľadom na brzdové systémy je ťažké stanoviť hodnoty v takých prípadoch, ako je nastavenie tlaku vzduchu a doba nastavenia, ktoré závisia od rôzneho vybavenia a metód v Spoločenstve.
(8)
Všetci účastníci kontrol vozidiel uznávajú, že metóda kontrol a najmä to, či je skúšané vozidlo zaťažené, čiastočne zaťažené alebo nezaťažené, môže ovplyvniť stupeň hodnovernosti pracovníkov vykonávajúcich testovanie v spôsobilosť brzdového systému.
(9)
Predpísané referenčné hodnoty brzdnej sily pre rôzne podmienky zaťaženia pre každý model vozidla by mali pomôcť obnoviť túto hodnovernosť. Táto smernica by mala umožniť skúšanie v tomto režime ako alternatívu k skúšaniu s použitím minimálnych hodnôt účinnosti pre každú kategóriu vozidla.
(10)
Vzhľadom na brzdové systémy by sa mala pôsobnosť tejto smernice vzťahovať hlavne na vozidlá, ktorým bolo udelené typové schválenie komponentu v súlade so smernicou Rady 71/320/EHS z 26. júla 1971 o aproximácii právnych predpisov členských štátov o brzdových zariadeniach určitých kategórií motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel (5), hoci sa uznáva, že niektorým typom vozidiel bolo udelené také schválenie v súlade s vnútroštátnymi normami, ktoré sa môžu líšiť od požiadaviek tejto smernice.
(11)
Členské štáty môžu rozšíriť rozsah brzdných skúšok tak, aby zahŕňali vozidlá alebo kontrolované položky, ktoré nie sú predmetom tejto smernice.
(12)
Členské štáty môžu sprísniť brzdné skúšky alebo zvýšiť frekvenciu skúšok.
(13)
Táto smernica je určená na udržanie nízkej úrovne emisií počas životnosti vozidla pomocou pravidelných emisných skúšok a má zabezpečiť, aby vozidlá, ktoré sú hlavnými znečisťovateľmi, boli stiahnuté z prevádzky dovtedy, kým nebudú uvedené do vhodného technického stavu.
(14)
Zlé naladenie a nedostatočná údržba sú škodlivé nielen pre motor, ale aj pre životné prostredie, pretože spôsobujú zvýšenie znečistenia a spotreby paliva. Je dôležité, aby sa rozvíjala doprava priaznivá pre životné prostredie.
(15)
V prípade vznetových (dieselových) motorov sa meranie opacity výfukových plynov považuje za primeraný ukazovateľ úrovne údržby vozidla vzhľadom na emisie.
(16)
Pre zážihové (benzínové) motory sa meranie emisií oxidu uhoľnatého z výfuku s motorom vo voľnobežných otáčkach považuje za primeraný ukazovateľ úrovne údržby vozidla z hľadiska emisií.
(17)
Miera neúspešnosti pri emisných kontrolách vozidiel, u ktorých sa nevykonáva pravidelná údržba, môže byť dosť vysoká.
(18)
V prípade vozidiel s benzínovými motormi, pre ktoré typovo schvaľovacie normy stanovujú, že musia byť vybavené modernými systémami na reguláciu emisií, ako sú trojcestné katalyzátory riadené lambda-sondou, musia byť normy pravidelných emisných skúšok prísnejšie než v prípade konvenčných vozidiel.
(19)
Smernica Európskeho parlamentu a Rady 98/69/ES z 13. októbra 1998 o opatreniach, ktoré sa majú prijať proti znečisťovaniu ovzdušia emisiami motorových vozidiel (6), vyžaduje, aby sa od roku 2000 zaviedli palubné diagnostické (OBD) systémy u osobných automobilov a ľahkých úžitkových vozidiel poháňaných benzínom s cieľom monitorovania funkcie systémov emisnej kontroly vozidiel v prevádzke. Podobne od roku 2003 sa systémy OBD vyžadujú aj u nových dieselových vozidiel.
(20)
Členské štáty môžu, ak je to vhodné, vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tejto smernice niektoré vozidlá, ktoré považujú za historické. Môžu si vytvoriť vlastné skúšobné normy pre takéto vozidlá. Avšak takáto právomoc nesmie viesť k uplatňovaniu prísnejších noriem než sú tie, ktoré mali príslušné vozidlá pôvodne spĺňať.
(21)
K dispozícii sú spoločné diagnostické systémy, ktoré môžu používať skúšobné organizácie na skúšky veľkej časti vozidiel vybavených zariadeniami na obmedzenie rýchlosti. Pre tie vozidlá, ktoré nie sú vybavené takými ľahko dostupnými diagnostickými prístrojmi, musia orgány používať buď dostupné vybavenie od pôvodného výrobcu vozidla, alebo zabezpečiť uznanie vhodného skúšobného osvedčenia od výrobcu vozidla alebo jeho franchisingovej organizácie.
(22)
Pravidelné overovanie správneho fungovania zariadení na obmedzenie rýchlosti by malo byť uľahčené u vozidiel, ktoré sú vybavené novými záznamovými zariadeniami (digitálny tachograf) v súlade s nariadením Rady (ES) č. 2135/98 z 24. septembra 1998, ktorým sa mení a dopĺňa nariadenie (EHS) č. 3821/85 o záznamovom zariadení v cestnej doprave a smernica 88/599/EHS, ktorá sa týka uplatňovania nariadení (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 (7). Od roku 2003 sú nové vozidlá vybavené takýmto zariadením.
(23)
Technické požiadavky týkajúce sa taxíkov a sanitiek sú podobné ako požiadavky týkajúce sa súkromných automobilov. Položky, ktoré sa majú kontrolovať, môžu byť preto podobné, hoci frekvencia kontrol je rôzna.
(24)
Každý členský štát musí v oblasti svojej pôsobnosti zabezpečiť, aby sa kontroly technického stavu vozidla vykonávali metodicky a spĺňali vysoký štandard.
(25)
Komisia by mala overiť praktické uplatňovanie tejto smernice.
(26)
Keďže ciele navrhovanej činnosti, a to harmonizovať pravidlá týkajúce sa kontrol technického stavu vozidla, aby sa zabránilo narušeniu hospodárskej súťaže medzi dopravcami cestnej nákladnej dopravy a aby sa zaručilo, že vozidlá sú riadne kontrolované a udržiavané, nie je možné dosiahnuť na úrovni členských štátov, ale z dôvodu rozsahu tejto činnosti ich možno lepšie dosiahnuť na úrovni Spoločenstva, môže Spoločenstvo prijať opatrenia v súlade so zásadou subsidiarity podľa článku 5 zmluvy. V súlade so zásadou proporcionality podľa uvedeného článku neprekračuje táto smernica rámec nevyhnutný na dosiahnutie týchto cieľov.
(27)
Opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice by sa mali prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu (8).
(28)
Komisia by predovšetkým mala byť splnomocnená definovať určité minimálne normy a metódy kontroly a prispôsobiť ich technickému pokroku. Keďže tieto opatrenia majú všeobecnú pôsobnosť a ich cieľom je zmeniť nepodstatné prvky tejto smernice jej doplnením o nové nepodstatné prvky, musia sa prijať v súlade s regulačným postupom s kontrolou, ustanoveným v článku 5a rozhodnutia 1999/468/ES.
(29)
Táto smernica by sa nemala dotýkať povinností členských štátov týkajúcich sa lehôt na transpozíciu smerníc do vnútroštátneho práva uvedených v prílohe III časť B,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA I
VŠEOBECNÉ USTANOVENIA
Článok 1
1. V každom členskom štáte sa motorové vozidlá registrované v tomto štáte a ich prívesy a návesy podrobia pravidelným kontrolám technického stavu vozidla v súlade s touto smernicou.
2. Kategórie vozidiel, ktoré sa majú kontrolovať, frekvencia kontrol technického stavu vozidla a kontrolované položky sú uvedené v prílohách I a II.
Článok 2
Kontroly technického stavu vozidla uvedené v tejto smernici vykoná členský štát alebo verejný orgán poverený touto úlohou štátom, orgánmi alebo inštitúciami, ktoré štát určil a ktoré sú pod jeho priamou kontrolou, vrátane riadne oprávnených súkromných subjektov. Najmä tam, kde zariadenie určené ako skúšobné stredisko vykonáva súčasne opravy motorových vozidiel, členské štáty vyvinú všetko úsilie na to, aby zabezpečili objektivitu a vysokú kvalitu skúšok vozidiel.
Článok 3
1. Členské štáty prijmú také opatrenia, aké považujú za nevyhnutné ako dôkaz, že sa vozidlo podrobilo kontrolám technického stavu vozidla, ktoré zodpovedajú aspoň ustanoveniam tejto smernice.
Také opatrenia oznámia ostatným členským štátom a Komisii.
2. Každý členský štát tak, ako by ho sám vydal, uzná dôkaz vydaný v inom členskom štáte, ktorý potvrdzuje, že motorové vozidlo registrované na území tohto iného štátu, spolu s prívesom alebo návesom, absolvovalo kontrolu technického stavu, ktorá zodpovedá aspoň ustanoveniam tejto smernice.
3. Členské štáty uplatnia vhodné postupy, ktorými sa, pokiaľ je to možné, zabezpečí, aby účinnosť bŕzd vozidiel registrovaných na ich území spĺňala požiadavky špecifikované v tejto smernici.
KAPITOLA II
VÝNIMKY
Článok 4
1. Členské štáty majú právo vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tejto smernice vozidlá patriace ozbrojeným silám, polícii a hasičskému zboru.
2. Členské štáty môžu po porade s Komisiou vylúčiť z rozsahu pôsobnosti tejto smernice alebo podrobiť osobitným ustanoveniam niektoré vozidlá prevádzkované alebo používané vo výnimočných podmienkach, ktoré nie sú nikdy alebo len s malou pravdepodobnosťou používané na verejných cestách, vrátane historických vozidiel vyrobených pred 1. januárom 1960, alebo vozidiel, ktoré sú dočasne stiahnuté z prevádzky.
3. Členské štáty môžu po porade s Komisiou stanoviť svoje vlastné skúšobné normy pre historické vozidlá.
Článok 5
Bez ohľadu na ustanovenia príloh I a II môžu členské štáty:
a)
stanoviť skorší dátum prvej povinnej kontroly technického stavu vozidla a tam kde je to vhodné, požadovať, aby bolo vozidlo podrobené pred registráciou kontrole;
b)
skrátiť interval medzi dvoma následnými povinnými kontrolami;
c)
stanoviť, že voliteľné kontroly vybavenia budú povinné;
d)
zvýšiť počet kontrolovaných položiek;
e)
rozšíriť požiadavku pravidelných kontrol na iné kategórie vozidiel;
f)
predpísať špeciálne doplnkové kontroly;
g)
vyžadovať pre vozidlá registrované na jeho území vyššie minimálne normy brzdnej účinnosti, než sú normy špecifikované v prílohe II, a môžu vykonať aj kontroly vozidiel s ťažším nákladom za predpokladu, že také požiadavky neprekračujú rámec požiadaviek na pôvodné typové schválenie vozidla.
KAPITOLA III
ZÁVEREČNÉ USTANOVENIA
Článok 6
1. Komisia prijme samostatné smernice potrebné pre definovanie minimálnych noriem a metód kontrol položiek uvedených v prílohe II, ako aj akékoľvek zmeny a doplnenia potrebné na prispôsobenie týchto noriem a metód technickému pokroku.
2. Tieto opatrenia zamerané na zmenu nepodstatných prvkov tejto smernice jej doplnením sa prijmú v súlade s regulačným postupom s kontrolou uvedeným v článku 7 ods. 2.
Článok 7
1. Komisii pomáha výbor pre prispôsobenie technickému pokroku smernice o kontrolách technického stavu motorových vozidiel a ich prípojných vozidiel.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňuje sa článok 5a ods. 1 až 4 a článok 7 rozhodnutia 1999/468/ES, so zreteľom na jeho článok 8.
Článok 8
Najneskôr do troch rokov po zavedení pravidelných kontrol zariadení na obmedzenie rýchlosti Komisia na základe získaných skúseností preverí, či sú kontroly dostatočné na to, aby odhalili poruchy alebo neoprávnené zásahy do zariadení obmedzujúcich rýchlosť, alebo či sa majú pravidlá zmeniť a doplniť.
Článok 9
Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 10
Smernica 96/96/ES, zmenená a doplnená aktmi uvedenými v prílohe III, časť A, sa zrušuje bez toho, aby boli dotknuté povinnosti členských štátov týkajúce sa lehôt na transpozíciu smerníc do vnútroštátneho práva uvedených v prílohe III časť B.
Odkazy na zrušenú smernicu sa považujú za odkazy na túto smernicu a znejú v súlade s tabuľkou zhody uvedenou v prílohe IV.
Článok 11
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 12
Táto smernica je určená členským štátom.
V Štrasburgu 6. mája 2009