Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2000/59/ES
z 27. novembra 2000
o prístavných zberných zariadeniach na lodný odpad a zvyšky nákladu
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na článok 80 ods. 2,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
po porade s Výborom pre regióny [3],
konajúc v súlade s postupom uvedeným v článku 251 zmluvy [4] a na základe spoločného textu schváleného Zmierovacím výborom 18. júla 2000,
keďže:
(1) Environmentálna politika spoločenstva je zameraná na vysokú úroveň ochrany. Vychádza z princípu opatrnosti, platby znečisťovateľa a realizácie preventívnych opatrení.
(2) Jednou z významných oblastí opatrení spoločenstva v námornej doprave je zníženie znečistenia morí. To sa môže dosiahnuť dodržaním medzinárodných dohovorov, kódexov a rezolúcií pri súčasnom zachovaní slobody plavby podľa Dohovoru Organizácie spojených národov o morskom práve a slobody poskytovania služieb podľa právnych predpisov spoločenstva.
(3) Spoločenstvo je vážne znepokojené znečisťovaním morí a pobrežných oblastí spôsobeným vypúšťaním odpadu a zvyškov nákladu z lodí a najmä stavom vykonávania Medzinárodného dohovoru o zabránení znečisťovania z lodí z roku 1973, modifikovaného protokolom z roku 1978 (Marpol 73/78), ktorý stanovuje, aký odpad sa môže vypúšťať z lodí do mora a vyžaduje od členských štátov aby zabezpečili primerané zberné zariadenia v prístavoch. Všetky členské štáty ratifikovali Marpol 73/78.
(4) Ochrana morského prostredia sa môže zvýšiť znížením množstva lodného odpadu a zvyškov nákladu vypúšťaného do mora. To sa môže dosiahnuť zvýšením dostupnosti a používania zberných zariadení a zdokonalením vynucovacieho režimu. Vo svojej rezolúcii z 8. júna 1993 o spoločnej politike v oblasti bezpečnosti morí [5], Rada medzi svoje prioritné akcie zahrnula aj zlepšenie dostupnosti a používania zberných zariadení v spoločenstve.
(5) Smernica Rady 95/21/ES z 19. júna 1995 týkajúca sa presadzovania medzinárodných štandardov pre bezpečnosť lodí, ochranu proti znečisteniu a životné a pracovné podmienky na lodiach (prístavná štátna kontrola) vzhľadom k lodnej preprave, ktorá využíva prístavy spoločenstva a plaví sa vo vodách pod jurisdikciou členských štátov [6] stanovuje, že lode predstavujúce neprimerané ohrozenie morského prostredia, nesmú vyplávať na more.
(6) Znečistenie morí má prirodzene účinky, ktoré prekračujú hranice. Z hľadiska princípu subsidiarity je opatrenie na úrovni spoločenstva najúčinnejším spôsobom zabezpečenia spoločných environmentálnych noriem pre lode a prístavy v celom spoločenstve.
(7) Z hľadiska princípu primeranosti je smernica vhodným právnym nástrojom, pretože poskytuje rámec pre jednotnú a povinné uplatňovanie environmentálnych noriem členských štátov, pričom ponecháva každému členskému štátu právo rozhodovania o tom, aké vykonávacie nástroje sú pre jeho vnútorný systém najvhodnejšie.
(8) Mala by sa zabezpečiť zhoda s existujúcimi regionálnymi dohodami ako je Dohovor o ochrane morského prostredia v Baltickom mori 1974/1992.
(9) V záujme zvýšenia ochrany pred znečistením a zabránenia deformáciám hospodárskej súťaže by environmentálne požiadavky mali platiť pre všetky lode bez ohľadu na vlajku, pod ktorou plávajú, a primerané zberné zariadenia by mali byť dostupné vo všetkých prístavoch spoločenstva.
(10) Primerané zberné zariadenia by mali uspokojovať potreby užívateľov, od najväčších obchodných lodí až po najmenšie rekreačné plavidlá, a mali by spĺňať požiadavky na ochranu životného prostredia bez toho, aby zapríčinili nadmerné meškanie lodí, ktoré ich používajú. Povinnosť zabezpečiť dostupnosť primeraných zberných zariadení majú členské štáty pričom majú vysoký stupeň voľnosti pri voľbe najvhodnejšieho systému zberu odpadu a okrem toho možnosť vybudovať pevné zberné zariadenia alebo menovať poskytovateľov služieb, ktorí budú v prípade potreby zabezpečovať mobilné jednotky na zber odpadu. Z tejto povinnosti vyplýva aj povinnosť poskytovať všetky služby a/alebo zabezpečovať ďalšie sprievodné opatrenia potrebné na správne a primerané používanie týchto zariadení.
(11) Primeranosť zariadení sa môže zvýšiť aktualizáciou plánov zberu a spracovania odpadu, vypracovaných po porade s príslušnými stranami.
(12) Efektívnosť prístavných zberných zariadení sa môže zvýšiť tým, že sa bude od lodí požadovať, aby oznámili svoje potreby vzhľadom na použitie zberných zariadení. Také oznámenia by poskytli zároveň informácie potrebné pre účinné plánovanie hospodárenia s odpadom. Odpad z rybárskych a rekreačných lodí, ktoré majú povolené prepravovať maximálne 12 cestujúcich, sa môže spracovávať bez predchádzajúceho oznámenia.
(13) Vypúšťanie odpadu z lodí do mora sa môže znížiť tým, že sa bude od lodí požadovať, aby svoj odpad dodali do prístavných zberných zariadení predtým, než opustia prístav. Aby sa zladil záujem o hladkú prevádzku námornej dopravy s ochranou životného prostredia, výnimky z tejto požiadavky by boli možné len po uvážení dostatočnosti vymedzenej kapacity skladov na palube, možnosti dopraviť odpad do iného prístavu bez rizika jeho vypustenia do mora a špecifických požiadaviek na vyprázdnenie, prijatých v súlade s medzinárodným právom.
(14) Z hľadiska princípu "platí znečisťovateľ", náklady na prístavné zberné zariadenia, vrátane spracovania a odstránenia lodného odpadu, by mali znášať lode. V záujme ochrany životného prostredia by systém poplatkov mal podporovať dopravu odpadu do prístavov namiesto jeho vypúšťania do mora. Toto sa môže uľahčiť tým, že všetky lode sa budú podieľať na nákladoch zberu a spracovania lodného odpadu tak, aby sa znížil ekonomický stimul na jeho vypúšťaní do mora. Z hľadiska princípu subsidiarity by členským štátom v súlade s ich vnútroštátnym právom a bežnými postupmi, boli ponechané právomoci týkajúce sa primeranosti poplatkov vo vzťahu k množstvu skutočne dodaného odpadu, a zahrnutia poplatkov do systému náhrady nákladov za používanie prístavných zberných zariadení. Poplatky za používanie týchto zariadení by mali byť spravodlivé, nediskriminačné a transparentné.
(15) Lode produkujúce znížené množstvo lodného odpadu by mali mať výhody z hľadiska systému náhrady nákladov. Spoločné kritériá by uľahčili identifikáciu takých lodí.
(16) Aby sa zabránilo neprimeranému zaťaženiu príslušných strán, lode zapojené do pravidelnej dopravy s častými a pravidelnými zastávkami v prístavoch môžu byť oslobodené od niektorých povinností vyplývajúcich z tejto smernice tam, kde existuje dostatočný dôkaz o tom, že existujú dojednania, zabezpečujúce vyloženie odpadu a zaplatenie poplatkov.
(17) Zvyšky nákladu by sa mali dopraviť do prístavných zberných zariadení v súlade s Marpol 73/78. Tento dohovor vyžaduje, aby boli zvyšky nákladu vyložené do prístavných zberných zariadení v rozsahu, aký je nevyhnutný na splnenie požiadaviek na vyčistenie nádrží. Každý poplatok za takú dopravu by mal platiť užívateľ zberného zariadenia, ktorý je normálne špecifikovaný v zmluvnom dojednaní medzi zúčastnenými stranami alebo stranami, ktoré sú účastníkmi iných miestnych režimov.
(18) Je potrebné vykonať cielené inšpekcie, aby sa overil súlad s touto smernicou. Počet takých inšpekcií, ako aj uložené pokuty, by mal byť dostatočný na to, aby bol zistený nesúlad s touto smernicou. Z dôvodov účinnosti a nákladovej efektívnosti, by sa také inšpekcie mali vykonávať v rámci smernice 95/21/ES, pokiaľ je to možné.
(19) Členské štáty by mali zabezpečiť vhodný správny rámec pre efektívne fungovanie prístavných zberných zariadení. Podľa Marpol 73/78 sa majú správy o nedostatkoch prístavných zberných zariadení podávať Medzinárodnej námornej organizácii (IMO). Tie isté informácie by sa mohli súčasne odovzdávať Komisii s cieľom jej informovanosti.
(20) Informačný systém na identifikáciu znečisťujúcich alebo potenciálne znečisťujúcich lodí by uľahčil presadzovanie tejto smernice a mohol by pomôcť pri hodnotení jej vykonávania. Informačný systém SIRENAC vytvorený podľa Parížskeho memoranda o štátnej prístavnej kontrole, poskytuje značné množstvo doplnkových informácií potrebných na tento účel.
(21) Je nevyhnutné aby výbor skladajúci sa zo zástupcov členských štátov pomáhal Komisii pri účinnom uplatňovaní tejto smernice. Pretože opatrenia potrebné na vykonávanie tejto smernice sú všeobecného charakteru v zmysle článku 2 rozhodnutia Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999 ktoré stanovuje postupy pre výkon vykonávacích právomocí zverených Komisii [7], také opatrenia by sa mali prijať v súlade s regulačným postupom uvedeným v článku 5 uvedeného rozhodnutia.
(22) Na zabezpečenie ich harmonizovaného vykonávania, môžu byť niektoré ustanovenia tejto smernice, bez toho aby sa rozšíril rozsah jej pôsobnosti, zmenené a doplnené v súlade s uvedeným postupom, aby sa zohľadnili opatrenia spoločenstva alebo IMO, ktoré nadobudnú platnosť v budúcnosti,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Účel
Účelom tejto smernice je znížiť vypúšťanie lodného odpadu a zvyškov nákladu do mora, hlavne nepovolené vypúšťanie, z lodí používajúcich prístavy spoločenstva tým, že sa zlepší dostupnosť a využívanie prístavných zberných zariadení pre lodný odpad a zvyšky nákladu, pričom sa zvýši ochrana morského prostredia.
Článok 2
Definície
Na účely tejto smernice:
a) "loď" znamená námorné plavidlo každého typu, ktoré je prevádzkované v morskom prostredí a zahŕňa krídlové člny, vznášadlá, ponorné plavidlá a plávajúce zariadenia;
b) "Marpol 73/78" znamená Medzinárodný dohovor o zabránení znečisťovania z lodí, 1973, modifikovaný príslušným protokolom z roku 1978, platný v dobe prijatia tejto smernice;
c) "lodný odpad" znamená každý odpad, vrátane odpadovej vody, a zvyšky iné než sú zvyšky nákladu, ktorý vzniká počas prevádzky lode a patrí do pôsobnosti príloh I, IV a V k Marpol 73/78, ako aj odpad spojený s nákladom definovaný usmerneniach pre vykonávanie prílohy V k Marpol 73/78;
d) "zvyšky nákladu" znamenajú materiálové zostatky každého nákladu na palube lode v nákladových priestoroch alebo cisternách, ktoré ostanú po dokončení vykladacích a čistiacich činností a zahŕňa zvyšky a rozliate látky, ktoré vzniknú pri nakládke alebo vykládke;
e) "prístavné zberné zariadenia" znamenajú každé zariadenie, ktoré je pripevnené, plávajúce alebo pohyblivé a do ktorého sa môže zberať lodný odpad alebo zvyšky nákladu;
f) "rybárska loď" znamená" každú loď, ktorá je vybavená zariadením na lov rýb alebo iných morských živočíchov alebo sa komerčne využíva na tento účel;"
g) "rekreačná loď" znamená loď každého typu, bez ohľadu na druh pohonu, ktorá sa používa na športové alebo rekreačné účely;
h) "prístav" znamená miesto alebo zemepisnú oblasť vybudované a vybavené tak, že môže hlavne prijímať lode, vrátane rybárskych a rekreačných lodí.
Bez toho, aby boli dotknuté definície pod písm. c) a d), "lodný odpad" a "zvyšky nákladu" sa považujú za odpad v zmysle článku 1 písm. a) smernice Rady 75/442/EHS z 15. júla 1975 o odpadoch [8].
Článok 3
Rozsah pôsobnosti
Táto smernica sa vzťahuje na:
a) všetky lode, vrátane rybárskych a rekreačných lodí, bez ohľadu na ich vlajku, ktoré plávajú do prístavu členského štátu alebo sú v ňom prevádzkované, s výnimkou vojnových lodí, pomocných lodných zariadení a iných lodí, ktoré vlastní alebo prevádzkuje štát a používajú sa pre vládne neobchodné účely; a
b) všetky prístavy členských štátov, do ktorých zvyčajne plávajú lode spadajúce pod ustanovenie písm. a).
Členské štáty prijmú opatrenia zabezpečujúce, aby lode mimo pôsobnosti tejto smernice podľa písm. a) prechádzajúceho odseku, odstránili lodný odpad a zvyšky nákladu spôsobom konzistentným s touto smernicou, pokiaľ je to racionálne a praktické.
Článok 4.
Prístavné zberné zariadenia
1. Členské štáty zabezpečia dostupnosť prístavných zberných zariadení primerane k potrebám lodí, ktoré normálne používajú prístav bez toho, aby to zapríčinilo neprimerané meškanie lodí.
2. Na dosiahnutie adekvátnosti, zberné zariadenia musia byť schopné prijať druhy a množstvá lodného odpadu a zvyškov nákladu z lodí, ktoré normálne používajú daný prístav, berúc do úvahy prevádzkové potreby užívateľov prístavu, veľkosť a zemepisnú polohu prístavu, typ lode plávajúcej do prístavu a výnimky uvedené v článku 9.
3. Členské štáty, v súlade s postupmi dohodnutými v rámci Medzinárodnej námornej organizácie (IMO), stanovia postupy hlásenia nedostatočnosti prístavných zberných zariadení prístavnému štátu.
Článok 5
Plány zberu a spracovávania odpadu
1. Pre každý prístav sa po porade s príslušnými stranami a najmä s užívateľmi prístavu alebo ich zástupcami, so zreteľom na požiadavky článkov 4, 6, 7, 10 a 12, sa vypracujú a vykonajú plány zberu a spracovávania odpadu. Podrobné požiadavky na vypracovanie takých plánov sú uvedené v prílohe I.
2. Plány zberu a spracovávania odpadu uvedené v odseku 1 sa môžu, ak je to žiadúce z dôvodu efektívnosti, vypracovať v regionálnom rámci s vhodným zapojením každého prístavu za predpokladu, že potreba zberných zariadení a ich dostupnosť budú špecifikované pre každý jednotlivý prístav.
3. Členské štáty posúdia a schvália plány zberu a spracovávania odpadu, monitorujú ich vykonávanie a zabezpečia nové schválenie minimálne každé tri roky a po významných zmenách v prevádzke prístavu.
Článok 6
Oznámenie
1. Kapitán lode, inej než je rybárska alebo rekreačná loď, ktorá môže prepravovať maximálne 12 cestujúcich, plávajúca do prístavu nachádzajúceho sa v spoločenstve, vyplní pravdivo a presne formulár uvedený v prílohe II a oznámi uvedené informácie oregánu alebo subjektu určenému pre tento účel členským štátom, v ktorom sa prístav nachádza:
a) aspoň 24 hodín pred príchodom, ak je známy prístav, do ktorého loď pripláva; alebo
b) akonáhle je známy prístav, do ktorého loď pripláva, ak je táto informácia dostupná do 24 hodín pred príchodom; alebo
c) najneskôr po odchode z predchádzajúceho prístavu, ak plavba trvá menej než 24 hodín.
Členské štáty môžu rozhodnúť, že informácie budú oznámené prevádzkovateľovi prístavného zberného zariadenia, ktorý ich pošle príslušnému orgánu.
2. Informácie uvedené v odseku 1 sa uchovávajú na palube aspoň do nasledujúceho prístavu, do ktorého loď pripláva a na požiadanie sa poskytnú orgánom členského štátu.
Článok 7
Vyloženie lodného odpadu
1. Kapitán lode, ktorá priplávala do prístavu spoločenstva, pred opustením prístavu vyloží všetok lodný odpad do prístavného zberného zariadenia.
2. Bez toho, aby bol dotknutý odsek 1, môže loď pokračovať v plavbe do ďalšieho prístavu bez toho, aby vyložila lodný odpad, ak z informácie poskytnutej v súlade s článkom 6 a prílohou II vyplýva, že na lodi je vymedzená dostatočná skladovacia kapacita pre všetok lodný odpad, ktorý bol doteraz nazhromaždený a ďalší, ktorý vznikne počas plánovanej plavby lode do prístavu, v ktorom sa odpad vyloží.
Ak existujú dobré dôvody domnievať sa, že nie sú dostupné primerané zariadenia v plánovanom prístave, v ktorom sa odpad má vyložiť, alebo ak tento prístav nie je známy a existuje preto nebezpečenstvo, že odpad bude vypustený do mora, členský štát prijme všetky potrebné opatrenia aby zabránil znečisteniu mora a ak je to nevyhnutné požiada loď, aby pred odchodom z prístavu vyložila svoj odpad.
3. Odsek 2 sa použije bez toho, aby boli dotknuté prísnejšie požiadaviek na vyloženie odpadu z lode, prijatých v súlade s medzinárodným právom.
Článok 8
Poplatky za lodný odpad
1. Členské štáty zabezpečia, aby náklady na prístavné zberné zariadenia pre lodný odpad, vrátane spracovania a odstránenia odpadu, boli uhrádzané z poplatkov vyberaných od lodí.
2. Systémy náhrady nákladov za používanie prístavných zberných zariadení nesmú stimulovať lode k jeho vypúšťaniu do mora. Na tento účel platia pre lode, okrem rybárskych a rekreačných lodí, ktoré môžu prepravovať maximálne 12 cestujúcich, nasledovné zásady:
a) všetky lode, ktoré priplávali do prístavu členského štátu musia významne prispieť na úhradu nákladov uvedených v odseku 1, bez ohľadu na skutočné využitie zariadení. Za týmto účelom režimy spoplatnenia môžu zahŕňať začlenenie poplatkov do prístavných poplatkov alebo osobitný paušálny poplatok za odpad. Poplatky môžu byť diferencované okrem iného z hľadiska kategórie, typu a rozmerov lode;
b) časť nákladov, ktoré nie sú kryté poplatkami uvedenými v písm. a), sa uhrádzajú na základe druhu a množstva vytvoreného lodného odpadu skutočne vyloženého z lode;
c) poplatky sa môžu znížiť, ak kapitán lode môže preukázať, že loď z dôvodov environmentálneho manažmentu, konštrukcie, vybavenia a prevádzky produkuje znížené množstvo lodného odpadu.
3. Aby bolo zabezpečené, že poplatky sú spravodlivé, transparentné a nediskriminačné a že odrážajú náklady na zariadenia a zodpovedajúce služby, mala by sa užívateľom prístavu objasniť výška poplatkov a základňa, z ktorej vychádzajú.
4. Komisia do troch rokov od dátumu uvedeného v článku 16 ods. 1 predloží Európskemu parlamentu a Rade správu hodnotiacu dopad rôznych systémov náhrady nákladov prijatých v súlade s odsekom 2 na morské prostredie a vzorky odpadových prúdov. Táto správa sa vypracuje v spolupráci s príslušnými orgánmi členských štátov a zástupcami prístavov.
Komisia, ak je to potrebné na základe tohto hodnotenia, predloží návrh na zmenu a doplnenie tejto smernice, ktorý bude obsahovať zavedenie systému zahŕňajúceho platbu vo výške príslušného percenta, minimálne však jednej tretiny, nákladov uvedených v odseku 1, všetkých lodí plávajúcich do prístavu členského štátu bez ohľadu na skutočné využitie zariadení, alebo alternatívneho systému s ekvivalentnými účinkami.
Článok 9
Výnimky
1. Ak sú lode zapojené do pravidelnej dopravy s častými a pravidelnými zastávkami v prístavoch a je dostatočný dôkaz o existencii dojednaní zabezpečujúcich vyloženie lodného odpadu a zaplatenie poplatkov v prístave na trase plavby lode, členské štáty, v ktorých sa nachádzajú príslušné prístavy, môžu oslobodiť tieto lode od povinností stanovených v článkoch 6, 7 ods. 1 a 8.
2. Členské štáty pravidelne informujú Komisiu o výnimkách udelených podľa odseku 1 minimálne raz za rok.
Článok 10
Vyloženie zvyškov nákladu
Kapitán lode, ktorá priplávala do prístavu spoločenstva zabezpečí, aby boli zvyšky nákladu vyložené do prístavných zberných zariadení v súlade s ustanoveniami Marpol 73/78. Každý poplatok za vyloženie zvyškov nákladu platí užívateľ zberného zariadenia.
Článok 11
Vymožiteľnosť
1. Členské štáty zabezpečia, aby každá loď mohla byť podrobená inšpekcii s cieľom overenia splnenia ustanovení článkov 7 a 10 a aby sa vykonal dostatočný počet takých inšpekcií.
2. Pre inšpekcie lodí iných než sú rybárske a rekreačné lode, oprávnené prepravovať maximálne 12 cestujúcich:
a) pri výbere lodí na inšpekciu členské štáty venujú pozornosť:
- lodiam, ktoré nesplnili oznamovaciu povinnosť podľa článku 6,
- lodiam, u ktorých overenie informácií poskytnutých kapitánom podľa článku 6 odhalilo ďalšie dôvody, na základe ktorých sa možno domnievať, že loď nespĺňa požiadavky tejto smernice;
b) taká inšpekcia sa môže vykonať v rámci smernice 95/21/ES, pokiaľ je uplatniteľná; nezávisle na rámci, v ktorom sa inšpekcia vykonáva, platí povinnosť skontrolovať 25 % lodí podľa uvedenej smernice;
c) ak príslušný orgán nie je spokojný s výsledkami tejto inšpekcie zabezpečí, aby táto loď neopustila prístav až kým nevyloží svoj lodný odpad a zvyšky nákladu do prístavného zberného zariadenia, v súlade s článkami 7 a 10;
d) ak existuje jednoznačný dôkaz o tom, že loď pokračovala v plavbe bez toho aby splnila ustanovenia článkov 7 alebo 10, príslušný orgán nasledujúceho prístavu, do ktorého loď pripláva, bez toho, aby bolo dotknuté uplatnenie pokút uvedených v článku 13, nepovolí opustenie prístavu kým sa neuskutoční podrobnejšie hodnotenie faktorov, týkajúcich sa súladu lode s touto smernicou ako je napríklad presnosť ktorejkoľvek informácie poskytnutej v súlade s článkom 6.
3. Členské štáty v požadovanom rozsahu stanovia kontrolné postupy pre rybárske a rekreačné lode, ktoré môžu prepravovať maximálne 12 cestujúcich, aby zabezpečili súlad s uplatniteľnými požiadavkami tejto smernice.
Článok 12
Sprievodné opatrenia
1. Členské štáty:
a) prijmú všetky potrebné opatrenia aby zabezpečili, že kapitáni, prevádzkovatelia prístavných zberných zariadení a ostatné dotknuté osoby budú primerane informovaní o požiadavkách im adresovaným podľa tejto smernice a budú ich dodržiavať,
b) určia príslušné orgány alebo subjekty s cieľom výkonu funkcií podľa tejto smernice;
c) prijmú opatrenia na spoluprácu medzi svojimi príslušnými orgánmi a hospodárskymi organizáciami, zabezpečujúcu účinné vykonávanie tejto smernice;
d) zabezpečia, aby informácie oznámené kapitánmi v súlade s článkom 6, boli patrične overené;
e) zabezpečia jednoduchosť a plynulosť formalít týkajúcich sa používania prístavných zberných zariadení, aby kapitáni boli stimulovaní na ich používaní a aby nedošlo k neprimeranému meškaniu lodí;
f) zabezpečia, aby Komisia dostala kópiu nahlásených nedostatočných prístavných zberných zariadení uvedených v článku 4 ods. 3;
g) zabezpečia, aby sa spracovanie, zužitkovanie alebo odstránenie lodného odpadu a zvyškov nákladu vykonalo v súlade so smernicou 75/442/EHS a inými príslušnými právnymi predpismi spoločenstva o odpade, najmä smernicou 75/439/EHS zo 16. júna 1975 o odstraňovaní odpadových olejov [9] a smernicou Rady 91/689/EHS z 12. decembra 1991 o nebezpečnom odpade [10].
h) v súlade so svojimi vnútroštátnymi právnymi predpismi zabezpečia, aby každá strana zapojená do vyloženia alebo prijatia lodného odpadu alebo zvyškov nákladu, mohla žiadať úhradu za škody spôsobené neprimeraným meškaním.
2. Vyloženie lodného odpadu a zvyškov nákladu sa považuje za uvoľnenie do voľného obehu v zmysle článku 79 nariadenia Rady (EHS) č. 2913/92 z 12. októbra 1992, ktorým sa ustanovuje Colný zákonník spoločenstva [11]. Podľa článku 45 colného zákonníka spoločenstva colné orgány nevyžadujú preloženie súhrnné vyhlásenie.
3. Členské štáty a Komisia spolupracujú pri vytváraní vhodného informačného a monitorovacieho systému, pokrývajúceho aspoň celé spoločenstvo aby:
- zlepšili identifikáciu lodí, ktoré nevyložili svoj lodný odpad a zvyšky nákladu v súlade s touto smernicou,
- zistili, či boli splnené ciele stanovené v článku 1 smernice.
4. Členské štáty a Komisia spolupracujú pri vytváraní spoločných kritérií na identifikáciu lodí uvedených v článku 8 ods. 2 písm. c).
Článok 13
Pokuty
Členské štáty stanovia systémy pokút za porušenie ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov prijatých podľa tejto smernice a prijmú všetky opatrenia potrebné na zabezpečenie uplatňovania týchto pokút. Takéto pokuty sú účinné, primerané a odradzujúce.
Článok 14
Regulačný výbor
1. Komisii pomáha výbor ustanovený podľa článku 12 ods. 1 smernice 93/75/EHS [12], ďalej ako "výbor".
2. Keď sa odkazuje na tento odsek, platia články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES, so zreteľom na ustanovenia článku 8.
Doba uvedená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je tri mesiace.
3. Výbor prijme svoj vlastný rokovací poriadok.
Článok 15
Postup pri zmene a doplnení
Prílohy k tejto smernici, definície v článku 2 písm. b), odkazy na nástroje spoločenstva a odkazy na nástroje IMO sa môžu meniť a dopĺňať v súlade s postupom stanoveným v článku 14 ods. 2, aby sa zladili opatrenia spoločenstva a IMO, ktoré nadobudli platnosť, pokiaľ také zmeny nerozšíria rozsah pôsobnosti tejto smernice.
Okrem toho prílohy k tejto smernici sa môžu meniť a dopĺňať v súlade s uvedeným postupom, keď je to potrebné s cieľom zlepšenia režimu ustanoveného touto smernicou, pokiaľ také zmeny a doplnky nerozšíria rozsah pôsobnosti tejto smernice.
Článok 16
Vykonávanie
1. Členské štáty najneskôr do 28. decembra 2002 uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
V prípade odpadovej vody podľa článku 2 písm. c) sa však vykonávanie tejto smernice pozdrží na dobu 12 mesiacov po nadobudnutí účinnosti prílohy IV k Marpol 73/78, pričom sa bude podľa tohto dohovoru rešpektovať rozdiel medzi novými a existujúcimi loďami.
2. Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty
Článok 17
Vyhodnotenie
1. Členské štáty predložia každé tri roky Komisii správu o stave vykonávania tejto smernice.
2. Komisia na základe správ členských štátov poskytnutých podľa odseku 1 predloží Európskemu parlamentu a Rade hodnotiacu správu o činnosti systému ustanoveného podľa tejto smernice spolu s prípadnými návrhmi týkajúcimi sa vykonávania tejto smernice.
Článok 18
Nadobudnutie účinnosti
Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.
Článok 19
Adresáti
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 27. novembra 2000