ROZHODNUTIE KOMISIE
z 5. júla 2005
o pomoci Talianska v prospech sektora živočíšnej výroby a sektora olív na základe článkov 4 a 5 zákona č. 290/99, článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a zákona č. 252/91
[oznámené pod číslom K(2004) 4769]
(Iba talianske znenie je autentické)
(2007/655/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 88 ods. 2 prvý pododsek,
po výzve zainteresovaných strán na predloženie pripomienok v zmysle uvedených ustanovení (1), a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Stále zastúpenie Talianska pri Európskej únii listom zo 6. augusta 1998, zaevidovaným 12. augusta 1998, oznámilo Komisii návrh zákona o predĺžení lehôt v sektore poľnohospodárstva v zmysle článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES. Tento zákon bol zaevidovaný ako pomoc N 490/1998.
(2)
Talianske orgány odpovedali na žiadosť Komisie o informácie z 1. októbra 1998 listom z 30. novembra 1998, zaevidovaným 4. decembra 1998.
(3)
Komisia listom z 13. septembra 1999 požiadala talianske orgány o zaslanie ešte nepredložených informácií, o ktoré požiadala listom z 28. januára 1999. Komisia v tomto liste vyzvala talianske orgány, aby potvrdili tlačové správy, podľa ktorých parlament 17. augusta 1999 zmenil návrh zákona na zákon č. 290, uverejnený v Úradnom vestníku Talianskej republiky č. 195 z 20. augusta 1999.
(4)
Talianske orgány listom z 25. októbra 1999, zaevidovaným 5. novembra 1999, potvrdili, že návrh zákona sa zmenil na zákon č. 290/99. Príloha toho listu obsahovala text prijatého zákona a časť informácií, o ktoré Komisia požiadala listom z 28. januára 1999.
(5)
Na základe týchto informácií sa schéma pomoci zaevidovala do registra neoznámenej pomoci pod číslom NN 155/99.
(6)
Komisia listom z 24. februára 2000 (2) informovala Taliansko o svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES proti článkom 4 a 5 zákona č. 290/99, článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 z 11. marca 1988 (zákon o štátnom rozpočte na rok 1988) a zákonu č. 252/91 z 8. augusta 1991. Komisia v tomto liste okrem toho Taliansku oznámila, že nemá námietky voči ostatným článkom (články 1, 2, 3, 6, 7 a 8) zákona č. 290/99, pretože nepredstavujú pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
(7)
Komisia týmto listom vyzvala Taliansko, aby v zmysle článku 10 ods. 2 a 3 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 (3) predložilo do jedného mesiaca od prijatia tohto listu všetky dokumenty, informácie a podklady potrebné na posúdenie zlučiteľnosti príslušných opatrení.
(8)
Rozhodnutie Komisie začať uvedené konanie bolo uverejnené v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev (4). Komisia vyzvala zainteresované strany, aby predložili svoje pripomienky.
(9)
Talianske orgány požiadali listom z 23. marca 2000 o predĺženie lehoty, ktorú stanovila Komisia na predloženie informácií požadovaných pri začatí konania, o 30 dní.
(10)
Talianske orgány predložili Komisii svoje pripomienky k začatiu konania listom z 18. mája 2000.
(11)
Talianske orgány listom z 13. októbra 2000 predložili informácie, o ktoré Komisia požiadala listom zo 17. júla 2000.
(12)
Talianske orgány požiadali listom z 31. januára 2001 o predĺženie lehoty, ktorú Komisia stanovila na predloženie informácií požadovaných v liste z 13. decembra 2000.
(13)
Talianske orgány predložili požadované informácie listom z 12. júla 2001.
(14)
Komisia okrem toho dostala pripomienky zainteresovaných strán listom z 30. júna 2000. Komisia zaslala tieto pripomienky Taliansku, ktoré malo možnosť vyjadriť svoje stanovisko. Talianske orgány k tomuto listu nezaslali osobitné pripomienky.
(15)
Komisia sa 12. marca 2000 rozhodla, z dôvodu rozdielnosti a nedostatočných súvislostí medzi opatreniami pomoci ustanovenými článkom 4 zákona č. 290/99 na jednej strane a opatreniami pomoci ustanovenými v článku 5 toho istého zákona a v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a v zákone č. 252/91, prípad rozdeliť do dvoch samostatných spisov, a to C/7A/2000 a C/7B/2000, ktoré sa vzťahujú na článok 4 zákona č. 290/99 a článok 5 zákona č. 290/99, na článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a na zákon č. 252/91.
(16)
Komisia listom z 5. apríla 2005 (5) informovala Taliansko o prijatí zamietavého konečného rozhodnutia k opatreniam pomoci ustanoveným článkom 4 zákona č. 290/99. Komisia v tomto liste informovala Taliansko aj o tom, že príslušné rozhodnutie sa nevzťahuje, ani nemá vplyv na úverové operácie pre poľnohospodárov, na prevádzku a vylepšenie, splatné do 31. marca 1998, na ktoré sa článkom 4 zákona č. 290/99 stanovilo predĺženie. Podobne sa dané rozhodnutie nevzťahuje na článok 5 zákona č. 290/99, na článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a na zákon č. 252/91, t. j. právny základ pri poskytovaní pomoci uvedenej v článku 5 zákona č. 290/99, ktoré sa preskúmajú v rámci prípadu štátnej pomoci č. C/7B/2000.
(17)
Talianske orgány predložili ďalšie informácie listom z 27. februára 2003, zaevidovaným 28. februára 2003, ktorý obsahoval informácie, o ktoré Komisia požiadala listom z 8. mája 2002.
(18)
Na základe výsledku stretnutia zástupcov Komisie a talianskych orgánov, ktoré sa uskutočnilo 24. marca 2004, a rôznych neformálnych rozhovorov na rovnakú tému, talianske orgány požiadali listom z 20. mája 2004, zaevidovaným 14. júna 2004, o predĺženie lehoty na predloženie ďalších informácií potrebných na preskúmanie spisu.
(19)
Talianske orgány predložili ďalšie informácie listom z 29. októbra 2004, zaevidovaným 3. novembra 2004. V tomto liste naznačili, že požiadajú o dôverné zaobchádzanie s finančnými údajmi, uskutočnenými intervenciami a účtovnými výkazmi zainteresovaných spoločností.
(20)
Talianske orgány predložili ďalšie informácie listom z 24. novembra 2004, zaevidovaným 3. decembra 2004. Okrem toho spresnili, že do toho času nebola predložená žiadna žiadosť o dôverné zaobchádzanie.
(21)
Ďalšie informácie boli zaslané listom zo 4. apríla 2005, zaevidovaným 7. apríla 2005.
II. OPIS POMOCI
II.1. Rozsah pôsobnosti tohto rozhodnutia
(22)
Zákonom č. 290/99 sa ustanovuje predĺženie lehôt na rôzne operácie v poľnohospodárskom sektore. Tento zákon je rozdelený do ôsmich článkov. Komisia sa rozhodnutím z 24. februára 2000 rozhodla nevzniesť námietky voči článkom 1, 2, 3, 6, 7 a 8 tohto zákona, pretože nepredstavovali pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Rozhodnutie začať konanie podľa článku 88 ods. 2 sa na druhej strane vzťahovalo na články 4 a 5 tohto zákona, ako aj na článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a zákon č. 252/91, ktorý predstavuje právny základ na poskytovanie pomoci uvedenej v článku 5 zákona č. 290/99.
(23)
Komisia prijala 5. apríla 2002 zamietavé konečné rozhodnutie k článku 4 zákona č. 290/99. Toto rozhodnutie sa vzťahuje na článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88, na zákon č. 252/91, článok 4 (iba v prípade úverových operácií pre poľnohospodárov, na prevádzku a zlepšovanie, splatných do 31. marca 1998) a na článok 5 zákona č. 290/99.
II.2. Súvislosti
(24)
Podľa predložených informácií sektor živočíšnej výroby v Taliansku trpel na konci 80. rokov z dôvodu nadmerného rozštiepenia výroby, ktoré viedlo k vzniku zastaraných štruktúr, nevhodných na kvalitnú výrobu. S cieľom modernizácie celého systému sa zákonom č. 87/90, následne zmeneným a doplneným zákonom č. 252/91, ustanovila pomoc na podporu integrovaných projektov, t. j. projektov, ktoré spájali viac podnikov do štruktúry vo forme zoskupenia. Projekty sa začleňovali do programu, ktorý schválil Medziodborový výbor hospodárskeho plánovania (CIPE) za predpokladu, že sa mali financovať iba projekty, ktoré navrhla skupina navzájom prepojených podnikov, schopných zaručiť realizáciu celého projektu. To okrem toho znamenalo, že každá zúčastnená spoločnosť zodpovedala za realizáciu celého projektu zaručením sa (prostredníctvom klauzuly) za záväzok všetkých prepojených spoločností. Od všetkých spoločností sa okrem toho požadovala značná finančná účasť na projektoch prostredníctvom novej kapitalizácie a v prípade družstiev aj formou desaťročnej pôžičky. Záruky, ktoré požadoval štát (záruka na celý projekt a kapitalizácia spoločností) na poskytnutie pomoci, predstavovali pre zainteresované spoločnosti značný finančný záväzok.
(25)
Vzhľadom na to, že zdroje vyčlenené na realizáciu integrovaných projektov nepostačovali na pokrytie celkovej finančnej potreby sektora, na financovanie týchto integrovaných projektov sa použili dodatočné zdroje vyčlenené na základe č. 67/88. Tieto intervencie sa vykonali v rámci celkového programu racionalizácie a reštrukturalizácie sektora hovädzieho mäsa, ktorý sa v Taliansku, na rozdiel od iných európskych krajín, začal iba na začiatku 90. rokov. Ostatné krajiny Európskej únie, ako Francúzsko, začali programy reštrukturalizácie a racionalizácie bitúnkov už od 70. rokov (6). Veľké množstvo bitúnkov v Taliansku a ich nevhodné rozmiestnenie na vnútroštátnom území si vyžiadali drastickú reorganizáciu sektora, ktorá sa podľa talianskych orgánov mohla uskutočniť iba s rozsiahlou verejnou podporou a na základe programu zameraného na modernizáciu celého sektora. Talianske podniky, aby mohli prežiť, museli urýchliť proces technickej inovácie a organizačnej reštrukturalizácie podľa dvoch zásad:
a)
racionalizácia reprodukčných systémov prostredníctvom zavedenia metód technického zlepšenia zameraných na dosiahnutie štandardizovanej výroby pri konkurencieschopných nákladoch;
b)
diverzifikácia výroby vysokej kvalitatívnej úrovne a stála a homogénna racionalizácia kvalitných výrobkov.
Úlohou implementovať zákon č. 67/88 bola poverená skupina expertov, ktorá mala zostaviť program nutných opatrení, zadefinovať strategickú štruktúru a rozhodnúť o tom, či sa predložené projekty mohli oprávniť na financovanie.
Vzhľadom na vážnosť krízy v sektore hovädzieho mäsa sa opatrenia navrhnuté v programe zameriavali najmä na tento sektor, v menšej miere na sektory bravčového a ovčieho mäsa.
II.3. Opatrenia
(26)
Zákonom č. 67/88, ktorým sa ustanovujú úverové subvencie podľa článku 5 zákona č. 290/99, sa zavádzajú opatrenia na zostavenie ročného a viacročného štátneho rozpočtu a je talianskym finančným zákonom z roku 1988. V článku 15 ods. 16 zákona sa stanovuje, že poľnohospodárske družstvá a ich združenia môžu dostať pôžičku do maximálnej výšky 700 miliárd ITL na výstavbu, reštrukturalizáciu a rozšírenie svojich bitúnkov (7). V zákone sa okrem iného stanovuje, že tieto pôžičky sa môžu v rozsahu 100 mld. ITL v roku 1988 a 50 mld. ITL v roku 1989 použiť na konsolidáciu existujúcich záväzkov, ktoré vznikli v súvislosti s uvedenými stavbami a zariadeniami. Na takéto pôžičky sa poskytuje príspevok na úroky v maximálnej výške 10 %. Ustanovenia tohto odseku sa uplatňujú aj na financovanie projektov týkajúcich sa konsolidácie a rozvoja chovov poľnohospodárskych družstiev a ich združení zameraných na mlieko a na mäso. Tento zákon nebol nikdy oznámený Komisii v zmysle článku 88 ods. 3 zmluvy.
(27)
V článku 5 oznámeného zákona sa stanovujú prípady, keď úverové subvencie na pôžičky získané v zmysle článku 1 ods. 16 zákona č. 67/88 zostanú platné aj v prípade nedodržania niektorých pôvodne stanovených podmienok. Presnejšie, v článku 5 ods. 2 sa uvádza, že úverové subvencie týkajúce sa pôžičiek získaných v zmysle uvedeného článku 15 ods. 16 na opatrenia spojené s rozvojom a konsolidáciou záväzkov zostanú platné aj v prípade čiastočnej realizácie integrovaného projektu schváleného v zmysle článku 1 zákona č. 87/90, zmeneného a doplneného článkom 1 zákona č. 252/91, pod podmienkou, že sa integrovaný projekt subjektu, ktorý je príjemcom pôžičky, ukončil. V článku 5 ods. 3 sa stanovuje, že úverové subvencie týkajúce sa pôžičiek poskytnutých iba na konsolidáciu záväzkov zostanú platné aj v prípade nezrealizovania alebo čiastočného realizovania, integrovaného projektu, pod podmienkou, že príjemca pôžičky predloží vlastný investičný projekt, ktorý sa má realizovať z časti aj z pôžičky. V odseku 4 sa okrem toho stanovuje, že podniky, ktoré sa spojili s cieľom realizácie integrovaného rozvojového projektu vnútroštátneho významu v sektore živočíšnej výroby, už oprávnené na financovanie v zmysle článku 1 zákona č. 87/90, zmeneného a doplneného článkom 1 zákona č. 252/91, si zachovajú oprávnenie na zvýhodnené financovanie a jeho účel aj v prípade nezrealizovania pôvodného integrovaného projektu, ak ukončia svoju časť projektu.
(28)
V článku 4 sa stanovujú opatrenia zamerané na zvýhodnenie úverových operácií pre poľnohospodárov. V tomto článku sa predovšetkým predlžuje splátkové obdobie pri úverových operáciách pre poľnohospodárov, na prevádzku a vylepšenia, splatných do 31. marca 1998, až o 12 mesiacov. Príjemcami sú poľnohospodárske podniky v regiónoch Puglia, Kalábria a Sicília, ktoré sa v prvom rade zaoberajú pestovaním olív, riadené priamo pestovateľmi a poľnohospodárskymi podnikateľmi, ako aj družstvá pestujúce olivy, poškodené vážnou krízou na trhu s olivami a olivovým olejom. Rovnaké intervencie, s tými istými postupmi a podmienkami, sa uplatňujú aj v prospech poľnohospodárskych podnikov a družstiev pestujúcich olivy v iných regiónoch s oblasťami pestovania olív, v ktorých vznikla vážna kríza na trhu s olivami a olivovým olejom. V článku sa definujú poľnohospodárske podniky a družstvá zaoberajúce sa prevažne pestovaním olív ako subjekty, ktorých aspoň 50 % hrubej výroby pochádza z produkcie olív.
(29)
Komisia prijala 3. apríla 2002 (8) zamietavé konečné rozhodnutie k pomoci ustanovenej článkom 4 zákona č. 290/99. Toto rozhodnutie, ako jasne vyplýva z jeho znenia, sa netýka ani nemá vplyv na úverové operácie pre poľnohospodárov, na prevádzku a vylepšenia, splatné do 31. marca 1998, na ktoré sa v článku 4 zákona č. 290/99 stanovilo predĺženie. Tieto operácie sa preto ešte musia prehodnotiť.
(30)
Ďalší zákon, označený v článku 5 ako právny základ na poskytovanie rôznych foriem pomoci, je zákon č. 252/91, ktorým sa mení a dopĺňa zákon č. 87/90 o naliehavé intervencie v oblasti živočíšnej výroby. Zákonom sa prostredníctvom vyčlenenia rozpočtových prostriedkov podporujú rôzne výnimočné opatrenia v oblasti živočíšnej výroby, realizované formou integrovaných projektov vnútroštátneho významu. V zákone sa okrem toho podnecuje vytvorenie akciovej spoločnosti, v ktorej je aspoň 51 % kapitálu upísaných ministerstvom pre poľnohospodárstvo a lesníctvo, poverenej týmito úlohami:
a)
poskytovať právne záruky na úverové operácie;
b)
zabezpečovať rezervy, ktoré sa majú prideliť k úverovým investičným operáciám;
c)
poskytovať financovanie na intervencie spojené s ozdravením a likvidáciou spoločnosti;
d)
nadobúdať majetkové podiely v spoločnostiach založených na realizáciu osobitných projektov.
II.4. Príjemcovia
(31)
Poľnohospodári v živočíšnej výrobe, ktorí sa zaoberajú výrobou, spracovaním a odbytom mäsových výrobkov.
II.5. Rozpočet
(32)
Celkový, aktualizovaný, rozpočet určený na uskutočnenie integrovaných projektov je nasledovný:
zákon č. 252/91: 97 015 515 581 ITL (približne 50 mil. EUR);
zákon č. 67/88 (rozvojové pôžičky): 6 349 660 726 ITL (približne 3,280 mil. EUR);
zákon č. 67/88 (konsolidačné pôžičky): 1 968 222 804 ITL (približne 1,016 mil. EUR).
III. DÔVODY ROZHODNUTIA ZAČAŤ KONANIE
(33)
V článku 5 zákona č. 290/99 sa stanovujú podmienky, za ktorých úverové subvencie na pôžičky získané na základe osobitných právnych predpisov, zostanú platné, aj v prípade nesplnenia pôvodne stanovených podmienok. V čase, keď sa Komisia rozhodla začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, neboli k dispozícii informácie o zákonoch, na ktoré sa odvoláva článok 5, ktoré úzko súvisia s hodnotením tohto článku. Talianske orgány predložili texty dvoch zákonov (zákon č. 252/91 a zákon č. 67/88) Komisii na jej výslovnú žiadosť. V čase, keď Komisia rozhodla začať konanie podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES, talianske orgány ešte neposkytli ďalšie informácie alebo dodatočné údaje o príslušných zákonoch alebo v nich obsiahnutých opatreniach pomoci. Komisia teda nemohla stanoviť, či sa článok 5 zákona č. 290/99 vzťahoval na pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, keďže talianske orgány neposkytli presné informácie v tomto ohľade. Zdalo sa však, že opatrenie tým, že určitým poľnohospodárskym podnikom umožnilo naďalej prijímať osobitnú pomoc, aj v prípadoch, keď neboli schopné splniť všetky povinnosti pôvodne stanovené pre oprávnenosť na takéto výhody, zvýhodňuje tieto podniky voči iným podnikom, ktoré za rovnakých okolností preukázali, že sú schopné splniť všetky pôvodne stanovené povinnosti. Opatrenie, ustanovené v článku 5, preto viedlo k predpokladu o existencii pomoci, čo sa bez informácií zo strany talianskych orgánov mohlo objasniť iba začatím konania podľa článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES.
(34)
Článok 5 zákona č. 290/99 sa okrem toho nemohol posudzovať bez prihliadnutia na právne predpisy, ktoré tvorili právny základ na poskytovanie osobitných výhod (úverové subvencie a financovanie), na ktoré sa článok odvoláva: a to článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a zákon č. 252/91. Texty týchto zákonov zaslali talianske orgány Komisii na jej výslovnú žiadosť. V obidvoch týchto právnych predpisoch sa jasne stanovuje štátna pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Presnejšie, v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 sa stanovuje poskytovanie zvýhodnených pôžičiek poľnohospodárskym družstvám a združeniam, ktorým možno poskytnúť subvenciu na úroky až do maximálnej výšky 10 %. Takéto zvýhodnenie pre prijímateľské poľnohospodárske podniky znamená odstránenie nákladov súvisiacich s platením úrokovej sadzby platnej na trhu v čase poskytnutia pôžičky, ktorú by inak musel zaplatiť akýkoľvek iný poľnohospodársky podnik, ktorý nie je na takúto výhodu oprávnený. Dané zvýhodnenie by sa v tomto prípade rovnalo rozdielu medzi trhovou úrokovou sadzbou (9), platnou v čase poskytnutia pôžičky a úrokovou sadzbou (nižšou), ktorú príjemcovia skutočne zaplatili vďaka verejnému príspevku. V zákone č. 252/91 sa naopak povoľuje uvoľnenie verejných zdrojov na realizáciu rôznych typov projektov v sektore živočíšnej výroby, a tým sa zvýhodňujú príjemcovia týchto zdrojov voči iným poľnohospodárskym podnikom, ktoré musia podobné projekty realizovať výhradne z vlastných finančných zdrojov. Zdalo sa, že na obidve uvedené opatrenia sa vzťahuje článok 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
(35)
Komisia nemohla v čase začatia konania stanoviť zákonnosť týchto opatrení pomoci. Talianske orgány Komisii napriek opakovaným žiadostiam v tomto ohľade (10) v skutočnosti neobjasnili, či tieto právne predpisy boli oznámené v zmysle článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES, a teda, či opatrenia v nich obsiahnuté boli súčasťou existujúcich schém pomoci posúdených Komisiou v zmysle článkov 87, 88 a 89 Zmluvy o ES alebo či sa Komisii nikdy neoznámili.
(36)
Komisia mala v skutočnosti pochybnosti o zlučiteľnosti niektorých prvkov schém pomoci stanovených v týchto právnych predpisoch so spoločným trhom. Niektoré opatrenia obsiahnuté v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a v zákone č. 252/91 mohli na základe informácií dostupných v tom čase, získaných analýzou textov predložených Komisii, skutočne predstavovať prevádzkovú pomoc. Komisia, keďže nemala presnejšie a podrobnejšie informácie, ktoré mohli vyvrátiť toto predbežné hodnotenie, mohla k tejto pomoci prijať iba zamietavé stanovisko.
(37)
Pokiaľ ide o článok 4 zákona č. 290/99, Komisia vo svojom rozhodnutí začať konanie podľa článku 88 ods. 2 zmluvy vyzvala Taliansko, aby predložilo všetky dostupné informácie o podmienkach (úrokové sadzby, prípadné záruky...), za ktorých sa pôvodne poskytli pôžičky, pre ktoré sa na základe článku 4 zákona č. 290/99 stanovilo predĺženie a celkovej výške poskytnutých pôžičiek, a aby uviedlo, či sa na dané pomoci vzťahujú už existujúcej schémy pomoci (a ak áno, uviesť aké). Keďže sa konečné rozhodnutie týkajúce sa článku 4 zákona č. 290/99 nevzťahovalo ani nemalo vplyv na úverové operácie pre poľnohospodárov, na prevádzku a vylepšenia, splatné do 31. marca 1998, pre ktoré sa článkom 4 zákona č. 290/99 stanovilo predĺženie, tieto pôžičky sa museli ešte preskúmať s cieľom zistiť, či sa daná pomoc poskytla za trhových podmienok (v takom prípade by bolo potrebné určiť takéto podmienky) alebo či sa na ne vzťahujú už existujúce schémy pomoci schválené Komisiou (v takom prípade by bolo potrebné určiť tieto schémy).
IV. INFORMÁCIE, KTORÉ TALIANSKO POSKYTLO PO ZAČATÍ KONANIA
(38)
Talianske orgány po začatí konania a odpovedajúc na osobitné žiadosti Komisie poskytli podrobné informácie listom z 18. mája 2000, listom z 13. októbra 2000, listom z 5. júla 2001, listom z 27. februára 2003 a listom z 29. októbra 2004, zaevidovaným 3. novembra 2004. Informácie poskytnuté v týchto listoch sa musia chápať v celistvosti, lebo talianske orgány po hĺbkovom prieskume prekontrolovali niektoré pôvodne poskytnuté informácie, najmä pokiaľ ide o agregované finančné údaje. V dôsledku toho sa predložené informácie zrekapitulovali v časti III.3, kde sa uvádza odkaz na príslušný list.
V. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(39)
Komisia dostala od zainteresovaných strán iba jeden list. Tento list z 30. júna 2000 poslala spoločnosť CONAZO, ako vedúca spoločnosť skupiny podnikov, ktorá bola príjemcom finančných prostriedkov poskytovaných talianskymi orgánmi na základe zákonov č. 252/91 a č. 67/88, ktoré sú predmetom konania Komisie.
(40)
CONAZO vo svojom liste vyjadrila predovšetkým vlastné prekvapenie nad skutočnosťou, že Komisia pri začatí konania výslovne vyhlásila, že nebola informovaná o existencii zákona č. 252/91 a zákona č. 67/88, a teda nad skutočnosťou, že talianske orgány poskytovali pomoc na základe týchto zákonov.
(41)
Podľa tohto družstva Komisia nemohla byť neinformovaná o drastickom programe reorganizácie sektora živočíšnej výroby a sektora porážania zvierat, ktorý talianske orgány začali už v roku 1986. CONAZO v tomto liste poukazuje na široký program reštrukturalizácie obidvoch uvedených sektorov, ktorý navrhol taliansky medziodborový výbor pre hospodárske plánovanie (CIPE) v roku 1991. Spoločnosť okrem toho uvádza, že drastické opatrenia prijaté v sektore porážania zvierat viedli k značnému poklesu počtu bitúnkov, ktorý sa znížil z viac ako 8 500 v 80. rokoch na súčasných 3 000.
VI. HODNOTENIE
(42)
V zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy pomoc poskytovaná štátmi alebo akoukoľvek formou zo štátnych zdrojov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu, nie je zlučiteľná so spoločným trhom, v rozsahu, v ktorom ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi.
(43)
Články 87 a 88 zmluvy sa uplatňujú na výrobu a obchodovanie s výrobkami, v prospech ktorých sa talianske orgány rozhodli poskytnúť pomoc. V článku 40 nariadenia Rady (ES) č. 1254/1999 zo 17. mája 1999 o spoločnej organizácii trhu s hovädzím a teľacím mäsom (11) sa v uvádza, že pokiaľ sa v tomto nariadení neustanovuje inak, články 87, 88 a 89 zmluvy sa uplatňujú na výrobu a obchodovania s výrobkami sektora hovädzieho a teľacieho mäsa. Podobné ustanovenia sa nachádzajú v článku 21 nariadenia Rady (EHS) č. 2759/75 z 29. októbra 1975 o spoločnej organizácii trhu s bravčovým mäsom (12) a v článku 23 nariadenia Rady (ES) č. 2529/2001 z 19. decembra 2001 o spoločnej organizácii trhu s ovčím a kozím mäsom (13).
VI.1. Existencia pomoci
(44)
V článku 5 zákona č. 290/99 sa stanovujú prípady, v ktorých úverové subvencie na pôžičky získané v zmysle určitých právnych predpisov, zostanú platné aj v prípade nesplnenia pôvodne stanovených podmienok. Zdalo sa však, že opatrenie tým, že určitým poľnohospodárskym podnikom umožnilo naďalej prijímať osobitnú pomoc, aj v prípadoch, keď neboli schopné splniť všetky povinnosti pôvodne stanovené pre oprávnenosť na takéto výhody, zvýhodňuje tieto podniky voči iným podnikom, ktoré za rovnakých okolností preukázali, že sú schopné splniť všetky pôvodne stanovené povinnosti.
(45)
Tento článok okrem toho nemožno posudzovať samostatne, bez zohľadnenia právnych predpisov, ktoré tvoria právny základ na poskytovanie osobitných výhod (úverové subvencie a financovanie), na ktoré sa tento článok odvoláva: t. j. článok 15 ods. 16 zákona č. 67/88 a zákon č. 252/91. Ako sa už uviedlo v bodoch 37 až 39, v obidvoch právnych predpisoch sa zjavne stanovuje štátna pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Presnejšie, v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 sa stanovuje poskytovanie zvýhodnených pôžičiek poľnohospodárskym družstvám a združeniam, ktorým možno poskytnúť subvenciu na úroky až do maximálnej výšky 10 %. To znamená, že štát tak prijímateľské poľnohospodárske podniky oslobodí od nákladov spojených s platením plnej úrokovej sadzby, platnej na trhu v čase poskytnutia pôžičky, ktorú by inak musel zaplatiť akýkoľvek iný poľnohospodársky podnik, ktorý nie je na rovnakú výhodu oprávnený. Zvýhodnenie sa v tomto prípade rovná rozdielu medzi trhovou úrokovou sadzbou platnou v čase poskytnutia pôžičky a úrokovou sadzbou, ktorú príjemcovia skutočne zaplatili vďaka verejnému príspevku.
(46)
Zákonom č. 252/91 sa povoľuje uvoľnenie verejných prostriedkov na realizáciu rôznych druhov projektov v sektore živočíšnej výroby, čím sa príjemcovia týchto prostriedkov zvýhodňujú oproti iným poľnohospodárskym podnikom, ktoré musia podobné projekty financovať iba zo svojich vlastných finančných zdrojov. Podľa judikatúry Súdneho dvora vedie zlepšenie konkurenčného postavenia podniku v dôsledku finančnej pomoci štátu k možnému narušeniu hospodárskej súťaže voči iným konkurenčným podnikom, ktoré takúto pomoc nedostávajú. V sektore živočíšnej výroby (14) okrem toho existuje nadmerný objem obchodu v rámci Spoločenstva, opatrenie teda môže narušiť hospodársku súťaž a ovplyvniť obchod medzi členskými štátmi.
(47)
Komisia preto konštatuje, že na uvedené opatrenie sa vzťahuje zákaz ustanovený v článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
VI.1.a) Zlučiteľnosť pomoci
(48)
Na zákaz v článku 87 ods. 1 nadväzujú výnimky stanovené v článku 87 ods. 2 a 3.
(49)
Výnimky stanovené v článku 87 ods. 2 zjavne nemožno vzhľadom na charakter danej pomoci a jej ciele uplatniť. Taliansko okrem toho netvrdilo, že sa uplatňuje článok 87 ods. 2
(50)
V článku 87 ods. 3 sa uvádzajú okolnosti, za ktorých sa štátna pomoc môže považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. Zlučiteľnosť so spoločným trhom sa musí posúdiť z hľadiska Spoločenstva, nie z hľadiska jednotlivého členského štátu.
(51)
Článok 87 ods. 3 písm. a) sa zjavne nemôže uplatniť, keďže pomoc nie je určená na podporu hospodárskeho rozvoja regiónov, v ktorých je veľmi nízka životná úroveň alebo veľmi vysoká miera nezamestnanosti.
(52)
Pokiaľ ide o článok 87 ods. 3 písm. b), príslušná pomoc nie je určená na podporu realizácie významného projektu spoločného európskeho záujmu alebo nápravu vážneho narušenia hospodárstva v Taliansku.
(53)
Pomoc nie je určená ani vhodná na podporu cieľov uvedených v článku 87 ods. 3 písm. d).
(54)
V zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy možno pomoc, určenú na uľahčenie rozvoja určitých činností alebo určitých hospodárskych regiónov, považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom len vtedy, ak nemení podmienky obchodu v rozsahu, ktorý je v rozpore so spoločným záujmom. Oznámená schéma pomoci sa preto musí posúdiť v zmysle tohto článku a osobitných ustanovení uplatniteľných na tento prípad.
(55)
Všetky integrované projekty, na ktoré sa poskytla pomoc stanovená zákonom č. 67/88 a zákonom č. 252/91, boli schválené pred 31. decembrom 1992 (15). Súvisiace finančné záväzky boli schválené pred tým istým dátumom. Táto pomoc sa nikdy neoznámila Komisii, a preto je v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999, nezákonná. Podľa bodu 23.3 usmernení Spoločenstva pre štátnu pomoc v sektore poľnohospodárstva (16) sa nezákonná pomoc v zmysle článku 1 písm. f) nariadenia (ES) č. 659/1999 musí hodnotiť podľa pravidiel a usmernení platných v deň jej poskytnutia.
(56)
Podľa talianskych orgánov sa všetka pridelená pomoc poskytla na investície uskutočnené v rámci piatich schválených integrovaných projektov (17). Investície sa uskutočnili buď na úrovni prvovýroby (v živočíšnej výrobe) alebo na úrovni spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov.
(57)
Investície považované za oprávnené na pomoc sa týkali najmä: modernizácie technológií a sanitárneho vybavenia, stabilizácie bitúnkov, odstránenia a využívania vedľajších výrobkov, liniek na spracovanie a balenie mäsa, prispôsobenia priestorov a zariadení na lepšiu prezentáciu výrobkov, kúpy výrobných zariadení a zariadení na spracovanie a odbyt s cieľom zlepšiť výrobnú technológiu, nákup zariadení určených na podporu vývoja kvalitatívnych postupov. Pri hodnotení celkových projektov sa vzali do úvahy aj investície do nehmotných aktív, ako sú marketing a patenty, tieto investície sa však nikdy nefinancovali.
(58)
Tieto druhy výdavkov sa nepovažovali za oprávnené na pomoc:
-
propagačné a reklamné činnosti,
-
nehmotné investície, ako obchodné známky,
-
projektové a stavebné náklady,
-
právne, administratívne a daňové výdavky.
VI.1.a) 1. Investície spojené so spracovaním a odbytom poľnohospodárskych výrobkov
(59)
V čase schválenia projektov a súvisiacich záväzkov Komisia považovala za zlučiteľné so spoločným trhom všetky investície, pri ktorých úroveň pomoci nepresahovala maximálne úrovne pomoci, ktoré Komisia prijala pre sektor, a to 55 % (75 % v regiónoch cieľa 1 v prípade projektov, ktoré sú v súlade so sektorovými programami alebo všeobecnými kritériami stanovenými v nariadení (EHS) č. 866/90 (18) a 35 % (50 % v regiónoch cieľa 1 v prípade všetkých ostatných projektov pod podmienkou, že neboli vylúčené na základe výberových kritérií stanovených v prílohe k rozhodnutiu Komisie zo 7. júna 1990 o investíciách, ktoré by sa mohli financovať na základe nariadení (EHS) č. 866/90 a (EHS) č. 867/90, ktoré sa s potrebnými úpravami používajú pri uplatňovaní článku 87 zmluvy.
(60)
Je preto potrebné objasniť, či investície, na ktoré sa poskytla pomoc, naozaj spĺňali požiadavky uvedené v nariadení (EHS) č. 866/90, ako aj sektorové obmedzenia, stanovené v rozhodnutí Komisie zo 7. júna 1990. V bode 2.10 prílohy k tomuto rozhodnutiu, ktorý sa vzťahuje výslovne na sektor mäsa a vajec, sa stanovujú prioritné investície, t. j. investície, ktoré Komisia posudzuje obzvlášť priaznivo, lebo sa domnieva, že uľahčia rozvoj konkrétneho sektora viac ako iné.
(61)
Pokiaľ ide o prioritné investície, Komisia uprednostňuje zakladanie rozrábkární pripojených k bitúnkom, najmä vo výrobných oblastiach, kde tieto typy zariadení neexistujú. V tom istom bode sa na druhej strane vylučujú všetky investície, ktoré vedú k nárastu kapacity porážky ošípaných, hovädzieho dobytka, oviec a domácej hydiny, pokiaľ daný alebo iný podnik neprestane využívať zariadenie so zodpovedajúcou kapacitou alebo v prípade ošípaných, hovädzieho dobytka, oviec a domácej hydiny, inej ako sliepok, úroveň výroby v regióne nenaznačuje zníženie výrobnej kapacity.
(62)
Ako uviedli talianske orgány, iba niektoré nimi realizované investície sa vzťahovali na zakladanie rozrábkární. Keďže talianske orgány neboli schopné spresniť podiel investícií určených na rozrábkárne, je potrebné zistiť, či príslušné investície patria do druhu investícií, ktoré sa výslovne vylučujú z bodu 2.10, hlavne či vďaka nim došlo k nárastu porážkovej kapacity, pokiaľ sa zodpovedajúca kapacita poskytla tomu istému alebo inému podniku (19).
(63)
Talianske orgány v liste z 12. júla 2001 zdôraznili, že investície v sektore porážania, spracovania a odbytu poľnohospodárskych výrobkov sa realizovali v rámci siedmich projektov. Predložili údaje, ktoré dokazujú, že v každom podniku, ktorý sa zúčastnil na projekte, je výsledná kapacita porážky celkovo nižšia ako kapacita v minulosti, a to 30 ks/h. Požiadavka, uvedená v bode 2.10 prílohy k rozhodnutiu 90/342/EHS, sa teda dodržala.
(64)
Úrovne pomoci, vyjadrené ako ekvivalent hrubej grantovej pomoci, na základe metódy uvedenej v usmerneniach o štátnej pomoci s regionálnym zameraním (20) a pri zahrnutí všetkých foriem verejnej pomoci poskytnutej v zmysle zákonov č. 252/91 a č. 67/88 (zákonom č. 290/1999 sa nezmenili úrovne pomoci, objem pomoci ani príjemcovia pomoci podľa zákonov č. 252/91 a č. 67/88), neprevyšovali mieru pomoci 75 % (pre investície v regiónoch cieľa 1) a mieru pomoci 55 %, v tom čase povolenú v prípade investícií spojených so spracovaním a odbytom poľnohospodárskych výrobkov v oblastiach, ktoré sa nachádzajú mimo cieľa 1. Nezávisle od zemepisnej polohy investícií sa pri všetkých týchto investíciách dodržali maximálne úrovne pomoci, povolené právnymi predpismi Spoločenstva platnými v tom čase, ako sa uvádza v tabuľke 1.
Tabuľka 1
Investície v sektore spracovania a odbytu
Oprávnené náklady (ITL)
Celkový príspevok (ITL)
%
CONAZO
Investície v znevýhodnených oblastiach
4 972 623 097
3 729 467 323
75,00 %
Investície v ostatných oblastiach
48 753 248 149
26 480 183 539
54,31 %
FIORUCCI
Investície
39 831 488 798
14 170 000 000
35,57 %
GUARDAMIGLIO
Investície
15 296 548 104
5 477 000 000
35,81 %
INALCA
Investície
139 597 581 320
42 502 000 000
30,45 %
PRUNOTTO
Investície
4 243 327 136
1 930 000 000
45,48 %
CAMALLEVAMENTI
Investície
4 667 623 201
2 567 192 000
55,00 %
C.L.S.M.
Investície
6 067 000 000
3 260 533 100
53,74 %
(65)
V súlade s článkom 11 nariadenia (EHS) č. 866/90 sú príslušné opatrenia určené na racionalizáciu a rozvoj prípravy, konzervácie, ošetrovania a spracovania poľnohospodárskych výrobkov a recyklácie vedľajších výrobkov alebo výrobných odpadov, zlepšenie uvádzania na trh, vrátane zlepšenia transparentnosti tvorby cien, pri uplatnení nových techník spracovania, vrátane vývoja nových výrobkov a vedľajších výrobkov alebo otvárania nových trhov, ako aj inovačné investície a zlepšenie kvality výrobkov.
(66)
Náklady oprávnené v súlade s článkom 11 ods. 3 nariadenia (EHS) č. 866/90 sa obmedzujú na:
-
kúpu nehmotného majetku s výnimkou kúpy pozemkov,
-
nákup nových strojov a zariadení, vrátane informačných programov a softvéru,
-
všeobecné náklady, najmä honoráre architektov, inžinierov, poradcov, výdavky na štúdie realizovateľnosti v rozsahu 12 % uvedených nákladov.
(67)
Ako bude objasnené v ďalšom texte (pozri odôvodnenia 80 - 98), potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy sa vylúčili z oprávnených nákladov, ktoré sa prepočítali iba na základe nákladov priamo spojených s investíciami a nákladov oprávnených na pomoc. Program CIPE sa okrem toho zameriaval výhradne na zabezpečenie súladu a dodržiavanie pravidiel SOT.
(68)
Na základe uvedeného je pomoc, ktorú poskytli talianske orgány, určená na realizáciu investícií stanovených v rámci už opísaných integrovaných projektov, zlučiteľná so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES. To sa však vzťahuje iba na pomoc poskytnutú na realizáciu investícií, s výnimkou prípadnej pomoci poskytnutej na znovunastolenie finančnej rovnováhy v zainteresovaných spoločnostiach a pomoci spojenej s pôžičkami na konsolidáciu, ktoré sa posúdia v ďalších bodoch.
VI.1.a) 2. Investície do podnikov
(69)
Ako sa už vysvetlilo, príslušná schéma okrem iného ustanovovala pomoc investíciám na úrovni prvovýroby, ktoré realizovali skupiny spoločností v súlade so základným cieľom celého projektu.
(70)
Pomoc sa poskytla spoločnostiam CONAZO, GEA a Val di Cesola (21). Oprávnené náklady a celková prijatá pomoc sa uvádzajú v tabuľke 2.
Tabuľka 2
Investície vo výrobnom sektore
Oprávnené náklady spolu ITL
Celkový príspevok ITL
%
CONAZO
7 652 930 000
2 678 525 500
35,00 %
G E A
2 368 708 000
558 831 181
23,59 %
Val di Cesola
553 923 850
278 830 197
50,34 %
(71)
V čase schválenia rôznych projektov a následného vyčlenenia príslušných zdrojov sa pomoc na investície v podnikoch hodnotila na základe ustanovení nariadenia Rady (ES) č. 2328/91 o zlepšení efektívnosti poľnohospodárskych štruktúr (22). Nariadenie, ktorým sa zaviedol systém čiastočného financovania určeného na zlepšenie efektívnosti poľnohospodárskych podnikov, sa uplatňovalo na jednotlivé podniky. Zaviedol sa ním spoločný akčný rámec, ktorý oprávňoval a zaväzoval členské štáty na realizáciu určitého počtu schém pomoci, ktoré sa čiastočne financovali na úrovni Spoločenstva. V nariadení sa zároveň zaviedlo pravidlo týkajúce sa poskytovania určitých druhov vnútroštátnej pomoci zo strany členských štátov. V článku 35 nariadenia (EHS) č. 2328/91 sa stanovili podmienky, za ktorých boli členské štáty oprávnené poskytovať štátu pomoc na dosiahnutie cieľov nariadenia. Presnejšie, v článku 35 sa uvádzalo, že nariadenie „neovplyvňuje možnosť členských štátov, aby v sektore, na ktorý sa nariadenie vzťahuje, s výnimkou sektora, ktorý sa riadi článkom 2, článkami 6 až 9, článkom 11, článkom 12 ods. 2, 3 a 4 a článkom 17, prijali dodatočné opatrenia pomoci, ktorých podmienky a spôsoby poskytnutia sa odchyľujú od tých, ktoré sú stanovené v týchto článkoch alebo ktorých výška presahuje maximálnu výšku, v nich uvedenú, za predpokladu, že tieto opatrenia sú prijaté v súlade s článkami, 92, 93 a 94 zmluvy“. V odseku 2 článku 35 sa uvádzalo, že „s výnimkou článku 92 ods. 2 zmluvy sa ustanovenia článkov 92, 93 a 94 zmluvy neuplatňujú na opatrenia pomoci, ktoré sa riadia článkom 2, článkami 6 až 9, článkom 11, článkom 12 ods. 2, 3 a 4 a článkom 17“.
(72)
Druhy pomoci, ktoré členské štáty mohli poskytovať, sa teda jasne vymedzili v ustanoveniach článku 35, ktorým sa obmedzil rozsah pôsobnosti členských štátov v oblasti čisto štátnej pomoci. Členské štáty museli v praxi Komisii oznámiť akékoľvek rozhodnutie o poskytnutí pomoci na iniciatívy, na ktoré sa vzťahuje nariadenie, postupom stanoveným v samotnom nariadení na poskytnutie spolufinancovania Spoločenstva alebo v prípade štátnej pomoci na základe článkov 87 a 88 zmluvy. Talianske orgány Komisii neoznámili túto pomoc na základe postupu stanoveného v nariadení (EHS) č. 2328/91 s cieľom získať spolufinancovanie Spoločenstva alebo poskytnúť pomoc v súlade s ustanoveniami článku 12 ods. 2, 3 a 4 tohto nariadenia. Táto pomoc sa teda musí hodnotiť na základe článkov 87, 88 a 89 zmluvy v rozsahu a za podmienok stanovených v nariadení.
(73)
V článku 12 nariadenia (EHS) č. 2328/91 sa uvádzajú druhy investícií, ktoré členské štáty mohli financovať výhradne z vlastných zdrojov. Ako sa uvádza v článku 35, články 87, 88 a 89 zmluvy sa neuplatňujú na odseky 2, 3 a 4 článku 12. Príslušnú pomoc teda možno hodnotiť iba na základe odsekov 1 a 5 článku 12 nariadenia (EHS) č. 2328/91.
(74)
Pomoc ustanovená článkom 12 ods. 1 predstavuje dodatočné opatrenia pomoci, ktoré môžu členské štáty, za presne vymedzených podmienok, poskytnúť dodatočne k schémam pomoci spolufinancovaných Spoločenstvom, poskytnutých v zmysle nariadenia (EHS) č. 2328/91. Takúto dodatočnú pomoc možno poskytnúť iba podnikom, ktoré spĺňajú všetky podmienky stanovené v nariadení (články 5 - 9), týkajúce sa oprávnenosti na pomoc Spoločenstva a iba na zlúčenie spolufinancovanej pomoci, predtým schválenej. Táto pomoc nepatrí do rozsahu pôsobnosti tohto odseku, keďže tento sa vzťahuje iba na pomoc určenú na spojenie spolufinancovanej pomoci, predtým schválenej.
(75)
V článku 12 ods. 5 sa spresnili druhy pomoci na investície, ktoré nepodliehali zákazom a obmedzeniam stanoveným v iných ustanoveniach článku a ktoré sa v zásade mohli schváliť:
-
opatrenia pomoci na kúpu pozemkov,
-
zvýhodnené prevádzkové úvery na obdobie nie dlhšie ako jeden hospodársky rok,
-
opatrenia pomoci na kúpu samčieho plemenného materiálu,
-
záruky na prevzaté úvery, vrátane úrokov,
-
opatrenia pomoci na investície týkajúce sa ochrany a zlepšenia životného prostredia, pod podmienkou, že nespôsobujú nárast výroby,
-
investičné opatrenia zamerané na zlepšenie podmienok hygieny v chovoch, ako aj dodržiavanie noriem Spoločenstva v oblasti blaha zvierat alebo vnútroštátnych noriem v prípade, že sú prísnejšie ako normy Spoločenstva, pokiaľ tieto investície nespôsobia nárast výroby pod podmienkou, že sú v súlade s ustanoveniami článkov 87 a 88 (vtedy 92 a 93) zmluvy.
(76)
Talianske orgány listom z 13. októbra 2000 vyhlásili, že v zmysle zákona č. 252/91 sa poskytla pomoc na investície do prvovýroby iba na tri projekty. Tieto investície sa zameriavali na reštrukturalizáciu a zlepšenie reprodukčných centier s cieľom znížiť výrobné náklady, zlepšiť kvalitu a zvýšiť hygienu a starostlivosť o zvieratá. Investície celkovo umožnili zlepšiť vetranie priestorov, znížiť hustotu zvierat, zlepšiť osvetlenie, zásobovanie vodou atď. Talianske orgány ubezpečili, že pomoc sa poskytla na realizáciu investícií, ktoré zachádzali mimo bežných noriem v oblasti hygieny a starostlivosti o zvieratá, stanovených v smernici 91/629/EHS (23) a smernici 91/630/EHS (24). V liste z 24. novembra 2004, zaevidovanom 3. decembra 2004, predložili zoznam investícií, aby dokázali, že tieto investície boli určené na zlepšenie hygieny a starostlivosti o zvieratá a presahovali vtedy platné normy v oblasti hygieny a starostlivosti o zvieratá. Každý financovaný projekt podliehal kontrole zo strany inšpekčnej komisie ministerstva a príslušného regiónu s cieľom zistiť, či sa dosiahli ciele projektov.
(77)
Maximálna úroveň pomoci stanovená v nariadení (35 % a 75 % v znevýhodnených oblastiach), vrátane všetkých verejných zdrojov pomoci vyčlenených na dané investície, nebola prekročená.
(78)
Talianske orgány okrem toho ubezpečili, že celkový počet zvierat sa v dôsledku realizácie investícií nezvýšil a že všetky investície sa uskutočnili v súlade s ustanoveniami článku 6 nariadenia (EHS) č. 2328/91.
(79)
Ako bude objasnené v oddiele VI.1.a) 3, oprávnené náklady nezahŕňajú takzvané potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy ani pôžičky na konsolidáciu záväzkov.
(80)
V zmysle uvedeného je pomoc, ktorú poskytli talianske orgány na uvedené investície do prvovýroby, zlučiteľná so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES.
VI.1.a) 3. Pomoc na znovunastolenie finančnej rovnováhy spoločností a konsolidáciu záväzkov
(81)
Ako sa uviedlo v predchádzajúcom oddiele, v článku 5 ods. 2 zákona č. 290/99 sa stanovuje, že úverové subvencie na pôžičky získané v zmysle článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88 na opatrenia spojené s rozvojom a konsolidáciou záväzkov, zostávajú v platnosti aj v prípade čiastočnej realizácie integrovaného projektu, schváleného v zmysle článku 1 zákona č. 87/90, zmeneného a doplneného článkom 1 zákona č. 252/91, len ak sa integrovaný projekt subjektu, ktorý je príjemcom pôžičky, ukončil. V odseku 3 článku 5 sa stanovuje, že úverové subvencie týkajúce sa pôžičiek získaných v zmysle uvedeného zákona iba na konsolidáciu záväzkov, zostávajú v platnosti aj v prípade nezrealizovania alebo čiastočného realizovania integrovaného projektu, pod podmienkou, že príjemca pôžičky predloží vlastný investičný projekt, ktorý sa má z časti realizovať z poskytnutej pôžičky.
(82)
Úverové subvencie podľa článku 5 zákona č. 290/99, ktoré sú predmetom počiatočného hodnotenia Komisie, sa stanovili zákonom č. 67/88. V článku 15 ods. 16 tohto zákona, voči ktorému Komisia rozhodla začať konanie, sa stanovuje, že družstvá a ich združenia, môžu získať pôžičky v celkovej maximálnej výške 700 miliárd ITL na výstavbu, rekonštrukciu a rozšírenie bitúnkov. Okrem toho sa v ňom stanovuje, že tieto pôžičky možno v rozsahu 100 miliárd ITL v roku 1988 a 50 miliárd ITL v roku 1989 použiť aj na konsolidáciu záväzkov, ktoré existujú voči subjektov a v súvislosti s uvedenými budovami a zariadeniami.
(83)
V článku 5 zákona č. 290/99, ako aj v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88, sa tak poskytuje možnosť využiť vyčlenené finančné prostriedky aj na účely konsolidácie záväzkov.
(84)
Na základe informácií, ktoré predložili talianske orgány v liste, ktorým reagujú na začatie konania zo strany Komisie (25), štát v zákone č. 252/91 zohľadnil aj to, čo sa definuje ako „potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy“. Podľa týchto orgánov si realizácia projektu vyžadovala veľký finančný záväzok, jednak na samotné uskutočnenie „rozvojového projektu“, ako aj na vyrovnanie finančného záväzku, z neho vyplývajúceho (26). Potreby „znovunastolenia finančnej rovnováhy“ sa považovali za dodatočný prvok k investíciám, keďže boli úzko spojené s finančnou sumou vytvorenou týmito investíciami.
(85)
Z uvedeného vyplýva, že časť vyčlenených finančných prostriedkov, ktoré talianske orgány poskytli spoločnostiam na príslušné projekty, bola v skutočnosti určená na to, aby sa týmto spoločnostiam umožnilo uhradiť finančné náklady vzniknuté v dôsledku príslušných investícií, nie však úzko s nimi spojenými.
(86)
Komisia stále vyjadrovala pochybnosti o zlučiteľnosti pomoci na konsolidáciu záväzkov stanovenej v zákone č. 67/88 a pomoci určenej na znovunastolenie finančnej rovnováhy poskytovanej na základe zákona č. 252/91 so spoločným trhom. Talianske orgány vo svojom liste z 18. mája 2000, ktorým reagovali na začatie konania, tvrdili, že obidve tieto pomoci sa poskytovali v súvislosti s investíciami, ktoré sa realizovali v rámci stanovených integrovaných projektov. Talianske orgány v skutočnosti vyhlásili, že v samotnom zákone č. 67/88 sa spojilo uznanie konsolidácie záväzkov so skutočným dokončením investičných projektov. Podľa ich mienky bola konsolidačná pôžička jednoducho určená na opätovné poskytnutie likvidity družstvám, a tak zohrávala rovnakú úlohu ako subvencia. Takáto pôžička bola finančnou operáciou, ktorá sa vždy spájala s investičným projektom.
(87)
Napriek týmto tvrdeniam Komisia vyslovila pochybnosti o tejto pomoci a uviedla, že na rozdiel od toho, čo tvrdia talianske orgány, z poskytnutého opisu a textov zákonov sa zdalo, že pomoc je určená na to, aby sa príjemcovia vyrovnali s ich finančnými ťažkosťami bez akéhokoľvek spojenia so skutočnou realizáciou investícií. Komisia okrem toho v liste, v ktorom vyjadrila vlastné výhrady, vyzvala talianske orgány, aby spresnili, či príslušná pomoc bola v súlade s prípadnými ustanoveniami, ktoré sa uplatňovali v čase poskytnutia pomoci.
(88)
Talianske orgány v odpovedi na tento list (27) vyhlásili, že pokiaľ ide o znovunastolenie finančnej rovnováhy, pri stanovených finančných iniciatívach sa zohľadňovala celková finančná potreba každého integrovaného projektu. Táto celková finančná potreba pozostávala zo samotných investícií a finančnej rovnováhy, ktorá nemohla presiahnuť 50 % celkovej finančnej potreby. Znovunastolenie finančnej rovnováhy teda zaručovalo úhradu finančných nákladov spojených s vykonanými investíciami.
(89)
Talianske orgány na základe pripomienok Komisie k tomuto konkrétnemu bodu stanovili v liste z 29. októbra 2004, zaevidovanom 3. novembra 2004, vylúčenie potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy z oprávnených nákladov. Potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy spoločností, pôvodne zahrnuté do oprávnených nákladov spojených s investíciami, sa odpočítali. To znamená, že oprávnené náklady, ktoré sa vzali do úvahy pri vyčlenení finančných prostriedkov, sú iba tie, ktoré sú priamo spojené s realizáciou investícií, na ktoré sa poskytlo financovanie za uvedených podmienok. Znovunastolenie finančnej rovnováhy v skutočnosti nikdy neviedlo k dodatočným presunom finančných zdrojov zo štátu spoločnostiam, ktoré realizovali integrované projekty, pridalo sa hneď na začiatku k oprávneným nákladom.
(90)
Podľa nového výpočtu (ktorý vylučuje potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy z oprávnených nákladov) je úroveň pomoci dvoch družstiev, ktoré boli jej príjemcami (CONAZO a Consorzio latterie sociali mantovane), stále obmedzená na 35 % v prípade prvovýroby, v sektore spracovania a odbytu v normálnych oblastiach je nižšia ako 55 % a v znevýhodnených oblastiach obmedzená na 75 %, ako naznačuje táto tabuľka.
Tabuľka 3
Znovunastolenie finančnej rovnováhy
Oprávnené náklady ITL
Verejný príspevok (zákon č. 252/91)
%
CONAZO
Výroba
7 652 930 000
2 678 525 500
35,00
Spracovanie v znevýhodnených oblastiach
4 972 623 097
3 729 467 323
75,00
Spracovanie
48 753 248 149
20 700 797 658
42,46
CONAZO spolu
61 378 801 246
27 108 790 481
44,16
Consorzio Latterie Sociali Mantovane
Spracovanie v iných ako znevýhodnených oblastiach
6 067 000 000
3 260 533 100
53,74
(91)
Pokiaľ ide o konsolidáciu záväzkov, talianske orgány spresnili, že takzvané financovanie konsolidácie záväzkov bolo určené na financovanie takzvaných „rozvojových pôžičiek“, t. j. pôžičiek spojených s realizáciou integrovaných projektov, pri ktorých sa prostriedky vyčlenené na základe zákona č. 252/91 preukázali za nedostatočné a „konsolidačných pôžičiek“ určených na financovanie predchádzajúcich investícií.
(92)
„Rozvojové pôžičky“ sa poskytujú v rámci integrovaných projektov financovaných na základe zákona č. 252/91 a za rovnakých podmienok. Tieto pôžičky sa poskytli spoločnostiam CONAZO, GEA a Val di Cesola. Ekvivalent hrubej pomoci pri týchto pôžičkách sa začlenil do celkovej úrovne pomoci, kým ekvivalent maximálnej pomoci týchto pôžičiek je odvodený od súhrnu pomoci formou subvencií v zmysle zákona č. 252/91 a formou rozvojových pôžičiek v zmysle zákona č. 67/88. Celkové úrovne pomoci boli v súlade s úrovňami vtedy povolenými Komisiou (ako sa uvádza v tabuľke 2).
(93)
„Konsolidačné pôžičky“, ktoré sa týkajú iba spoločnosti CONAZO, sú naopak spojené s investíciami uskutočnenými v minulosti a sú určené na zníženie nákladov finančných pôžičiek získaných vo vzťahu k predchádzajúcim investíciám. Poskytujú sa za podmienok stanovených v liste Komisie zo 7. marca 1989 (28), t. j.:
-
pomoc (napríklad prevzatie úrokov, ktoré sa majú uhradiť) musí byť určená na uľahčenie finančných nákladov už existujúcich pôžičiek prevzatých na finančné investície,
-
ekvivalent súhrnnej pomoci prípadnej už existujúcej pomoci, ktorá sa poskytla pri uzavretí pôžičiek, a novej pomoci nemôže prekročiť miery pomoci, ktoré Komisia vo všeobecnosti pripúšťa na investície na úrovni prvovýroby: 35 % alebo 75 % v znevýhodnených oblastiach v zmysle smernice 75/268/EHS a na investície na úrovni spracovania a odbytu: 55 % (75 % v oblastiach cieľa 1),
-
nová pomoc sa môže poskytovať po prispôsobení úrokových sadzieb na nové pôžičky vykonané z dôvodu zmien peňažných nákladov - výška pomoci musí byť nižšia alebo rovná zmene úrokových sadzieb na nové pôžičky - alebo je pre poľnohospodárske podniky, ktoré predložia záruky realizovateľnosti, najmä v prípadoch, ak finančné náklady vzniknuté pri predchádzajúcich pôžičkách sú také, že môžu ohroziť prežitie poľnohospodárskych podnikov s rizikom prípadného konkurzu.
(94)
V tomto prípade talianske orgány listom z 12. júla 2001 a listom z 29. októbra 2004, zaevidovanom 3. novembra 2004, spresnili, že pôžičky na konsolidáciu záväzkov sa poskytli iba jednej spoločnosti, CONAZO, ktorá nebola vo finančných ťažkostiach. Pomoc poskytnutá na konsolidáciu záväzkov bola určená na vyrovnanie dlhov, ktoré jej vznikli pri realizácii predchádzajúcich investícií, s cieľom družstvu umožniť vykonanie nových investícií na modernizáciu v sektore živočíšnej výroby. Konsolidačné pôžičky sa poskytli na financovanie projektov realizovaných v období rokov 1986 a 1993, týkajúcich sa výstavby bitúnkov, výstavby budov, kúpy strojov a zariadení a reprodukčného centra, v celkovej výške 12 396 406 733 ITL (približne 6 mil. EUR). Hrubý ekvivalent pomoci tohto príspevku je vzhľadom na celkové oprávnené náklady približne 9 % (1 198 351 597 ITL), ako sa už uviedlo, neprekračuje úroveň pomoci povolenú Komisiou.
(95)
Pomoc sa poskytla družstvu, aby sa mohlo vyrovnať s ťažkosťami spôsobenými veľmi vysokými úrokovými sadzbami, od 17,80 % v roku 1986 po 14,75 % v roku 1993. Aj keď hospodárska situácia tohto družstva bola stabilná, vysoké úrokové sadzby požadované bankami, začali vážne poškodzovať finančnú situáciu. Družstvo okrem toho vykonalo nové investície v rámci integrovaných projektov financovaných v zmysle zákona č. 252/91. Družstvo, aby sa mohlo podieľať na takýchto projektoch, muselo dodržať podmienku sine qua non, že časť celkovej finančnej potreby, ktorú nefinancuje štátny príspevok, zaručia prijímateľské podniky dvoma spôsobmi:
a)
zvýšením kapitálového vkladu spoločníkmi podniku alebo desaťročnou pôžičkou za trhové úrokové sadzby na pokrytie podielu rovnajúceho sa aspoň 20 %;
b)
zárukou, ktorá sa vzťahuje na celý projekt. Záruka musela byť okrem toho doplnená o klauzulu o celkovej zodpovednosti, na základe ktorej každý účastník integrovaného projektu zodpovedal za ostatných spoločníkov v prípade, že sa ktorákoľvek časť alebo celý projekt nezrealizuje.
(96)
Podľa talianskych orgánov by pridanie nových finančných záväzkov k pôvodným (vzniknutým v dôsledku vysokých úrokových sadzieb na realizáciu predchádzajúcich investícií) malo vážne dôsledky aj pre finančne zdravé spoločnosti, ako bola spoločnosť, ktorej sa opatrenie týka. „Konsolidačné pôžičky“ sa okrem toho vždy spájali s rozvojovým plánom spoločnosti, v ktorom sa posúdila finančná situácia, vykonané investície a investície, ktoré sa majú realizovať, ako aj dodržiavanie podmienok uvedených v bode 94.
(97)
Investície, na ktoré sa poskytli pôžičky na konsolidáciu záväzkov, sú odlišné a úplne nezávislé od investícií financovaných v zmysle zákona č. 252/91 a verejný príspevok na konsolidáciu záväzkov (za uvedených podmienok) nemá vplyv na úrovne pomoci investícií financovaných v zmysle zákona č. 252/91.
(98)
Talianske orgány okrem toho zdôraznili, že odsek 3 článku 5 zákona č. 290/99 (v ktorom sa stanovuje, že úverové subvencie na pôžičky získané v zmysle zákona č. 67/88 iba na konsolidáciu záväzkov, zostanú platné aj v prípade nezrealizovania, čiastočného alebo úplného, integrovaného projektu, pod podmienkou, že subjekt, ktorý je príjemcom pôžičky, predloží vlastný investičný projekt, ktorý sa má realizovať z časti zisku z pôžičky), sa nikdy neuplatnil. Na investície, ktoré sa nezrealizovali úplne, sa nikdy neposkytla pomoc (formou pôžičiek na konsolidáciu záväzkov).
(99)
Komisia môže teda na základe informácií, ktoré predložili talianske orgány, konštatovať, že:
-
pôžičky na konsolidáciu záväzkov, poskytnuté v zmysle zákona č. 67/88, sú zlučiteľné s pravidlami štátnej pomoci, ktoré sa uplatňovali v čase poskytnutia pomoci,
-
finančné zdroje, poskytnuté v zmysle zákona č. 67/88, na rozvojové pôžičky, boli začlenené do celkovej finančnej dotácie na každý projekt a hodnotili sa na základe pravidiel štátnej pomoci uplatňovaných na investície do prvovýroby alebo v sektore spracovania a odbytu [pozri kapitoly VI.1.a) 1 a VI.1. a) 2],
-
potreby znovunastolenia finančnej rovnováhy nikdy neviedli k prevodu verejných zdrojov a ich výška sa odpočítala od oprávnených nákladov.
VI.2.d) Pokiaľ ide o pôžičky podľa článku 4 zákona č. 290/99
(100)
Talianske orgány vo svojom liste z 27. februára 2003 jasne uviedli, že opatrenie stanovené v článku 4 zákona č. 290/99 sa nikdy nevykonalo, keďže nebolo možné stanoviť úverové operácie, ktoré sa mali financovať na základe zákona (hlavne úverové operácie pre poľnohospodárov, na prevádzku a na vylepšenie splatné do 31. marca 1998). Tieto úverové operácie v skutočnosti neexistovali a preto sa na základe článku 4 zákona č. 290/99 a opatrení s ním spojených neposkytla žiadna štátna pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
VI.3. FINAGRA
VI.3.1. Existencia pomoci
(101)
Ako sa uvádza v predchádzajúcom odseku, v zákone č. 252/91 sa okrem iného ustanovuje aj založenie finančnej akciovej spoločnosti podľa súkromného práva s upísaným a splateným kapitálom vo výške 70,114 mil. ITL. Hlavným akcionárom je ministerstvo pre poľnohospodárstvo a lesníctvo, ktoré má v spoločnosti podiel 92,79 %. Zvyšných 7,21 % patrí 13 rôznym úverovým inštitúciám.
(102)
Základné úlohy spoločnosti sú: pomoc pri príprave hospodársko-finančných programov reštrukturalizácie a rozvoja, poskytovanie právnych záruk na úverové operácie, zabezpečovacie operácie hľadaním pomoci na trhu, nadobúdanie a postupovanie akciových podielov spoločností, družstiev, konzorcií, inštitúcií a združení a poskytovanie financovania.
(103)
Vyhláškou ministra č. 1 z 9. januára 1999„Reorganizácia inštitúcií a spoločností, ktoré podporujú a zriaďujú spoločnosť Sviluppo Italia S.p.A“ bola spoločnosť FINAGRA začlenená do spoločnosti Sviluppo Italia S.p.A (29).
(104)
Talianske orgány opakovane potvrdili, že činnosť spoločnosti FINAGRA nikdy neobsahovala prvky štátnej pomoci a FINAGRA vždy pôsobila za bežných podmienok trhového hospodárstva v zmysle oznámenia Komisie o uplatňovaní článkov 92 a 93 (teraz články 87 - 89) Zmluvy o ES na verejné podniky (30).
(105)
S cieľom preukázať, že Finagra vždy konala za bežných trhových podmienok, talianske orgány predložili na žiadosť Komisie podrobné údaje o všetkých dvanástich operáciách (v podnikoch v zmysle článku 5), ktoré spoločnosť schválila k 31. decembru 1998 (31).
(106)
Analýza intervencií, ktoré vykonala spoločnosť Finagra, dokazuje, že táto spoločnosť pôsobila na troch úrovniach:
-
nadobúdanie podielov,
-
poskytovanie pôžičiek,
-
poskytovanie záruk.
(107)
Talianske orgány v liste z 13. októbra 2000 zdôraznili, že aj keď sa v štatúte spoločnosti počíta s operáciami na záchranu a reštrukturalizáciu, FINAGRA operácie tohto druhu nikdy neuskutočnila.
VI.3.1.a) Nadobúdanie podielov
(108)
Stanovisko Komisie k nadobúdaniu majetkových účastí štátu v súkromných spoločnostiach sa uvádza v oznámení Komisie o uplatňovaní článkov 92 a 93 Zmluvy o ES na majetkové účasti štátu. Podľa tohto oznámenia sa za „majetkovú účasť štátu“ má považovať priama majetková účasť ústrednej, regionálnej alebo miestnej správy alebo priama majetková účasť finančných inštitúcií alebo iných vnútroštátnych, regionálnych alebo priemyselných inštitúcií, ktoré sa financujú zo štátnych zdrojov v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, alebo v ktorých takéto ústredné, regionálne alebo miestne správy majú dominantný vplyv.
(109)
Taliansko, prostredníctvom ministerstva poľnohospodárstva, vlastní v spoločnosti Finagra podiel približne 92 %; tento podiel možno preto v zmysle tohto oznámenia definovať za „verejný“.
(110)
V zmluve sa presadzuje zásada nestrannosti, pokiaľ ide o systém súkromného vlastníctva (predtým článok 222) a zásada rovnosti medzi verejnými a súkromnými podnikmi. To znamená, že opatrenia Komisie nemôžu penalizovať ani zvýhodňovať verejné orgány, ktoré uskutočňujú prevody kapitálu do spoločností. Komisii neprináleží ani vyjadrovať sa k výberu spôsobu financovania, pre ktorý sa spoločnosti rozhodnú - pôžička alebo vlastný kapitál - nezávisle od toho, či sú finančné prostriedky verejného alebo súkromného pôvodu. V tomto ohľade musí Komisia zistiť, či podiely, ktoré spoločnosť Finagra nadobudla v rôznych spoločnostiach pôsobiacich v poľnohospodárskom sektore, naozaj predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES a musia sa teda posudzovať na základe článkov 87, 88 a 89 Zmluvy o ES alebo či, ako tvrdia talianske orgány, tieto intervencie v zmysle uvedeného oznámenia nepredstavovali štátnu pomoc.
(111)
V oznámení sa rozlišujú štyri situácie, kedy verejné orgány môžu nadobudnúť podiel na kapitále spoločnosti:
a)
založenie spoločnosti;
b)
čiastočný alebo úplný prevod majetku zo súkromného do verejného sektora;
c)
v už existujúcej verejnej spoločnosti, vloženie nového kapitálu alebo prevod pridelených peňažných prostriedkov do kapitálu;
d)
v už existujúcom súkromnom podniku, účasť na navýšení kapitálu.
(112)
Priame nadobudnutie, čiastočné alebo úplné, podielu na kapitále už existujúcej spoločnosti, bez vloženia nového kapitálu, nepredstavuje štátnu pomoc pre danú spoločnosť.
(113)
Na základe informácií, ktoré predložili talianske orgány, sa intervencie spoločnosti Finagra v už existujúcich spoločnostiach v súkromnom sektore uskutočnili formou navýšenia akciového kapitálu príslušnej spoločnosti a preto nemožno ihneď vylúčiť, že nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
(114)
Vloženie nového kapitálu do súkromnej spoločnosti však nemožno považovať za zjavnú štátnu pomoc, ak kapitál štát uvoľní za okolností, ktoré by boli prijateľné pre súkromného investora, ktorý koná za bežných trhových podmienok. Štátna pomoc naopak existuje, ak sa zásada „súkromného investora“ nedodržala a vklad nového kapitálu sa uskutoční za okolností, ktoré by neboli prijateľné pre súkromného investora, ktorý pôsobí v bežných trhových podmienkach (32). V bode 3.2 oznámenia sa uvádza šesť prípadov, v ktorých to môže nastať.
(115)
Talianske orgány vo svojom liste z 13. októbra 2000 vyhlasujú, že podiely sa vždy prevzali na dočasnom základe na obdobie nie dlhšie ako päť rokov. Na základe predbežnej analýzy by sa tak na podiely mohol vzťahovať bod 3.3 bod iii) oznámenia, v ktorom sa uvádza, že štátna pomoc existuje, keď je účasť krátkodobá, dĺžka a predajná cena sa vopred stanovili takým spôsobom, že investor získa výnos značne nižší ako ten, ktorý by mohol očakávať pri investícii uskutočnenej na kapitálovom trhu za rovnaké obdobie. Informácie, ktoré predložili talianske orgány, však dokázali, že podobnosti s predpokladom uvedeným v bode 3.3 bode iii) sa vzhľadom na existenciu štátnej pomoci obmedzujú na toto hľadisko. Nadobudnutie podielov na obmedzený čas sa v skutočnosti nikdy nestanovilo v žiadnom právnom dokumente a rozhodla o ňom tajne správna rada, v ktorej boli zastúpení aj ďalší 13 členovia. Finagra, ako sa spresní v ďalšom texte (pozri bod 120), nadobudla podiely v družstvách v postavení „financujúceho člena“, čím získala väčšie výhody ako bežný investor. Povinnosťou každého financujúceho člena bolo držať akcie po určité minimálne obdobie, ale bez povinnosti predať ich po uplynutí tohto obdobia. Ako bude spresnené v ďalšom texte, Finagra bola iba jedným z mnohých financujúcich členov (medzi ktorými boli úverové inštitúcie) a podliehala presne tým istým pravidlám/povinnostiam ako akýkoľvek iný súkromný investor. V prípade iných spoločností bola dĺžka trvania strednodobej účasti spoločnosti Finagra v rozpätí od 3 do 3,5 roka a predaj sa uskutočnil za trhovú hodnotu. Talianske orgány viac krát zdôraznili, že predajná cena akcií sa nikdy neurčila vopred, ale stanovila sa na základe trhovej hodnoty. Talianske orgány zamietli existenciu akéhokoľvek podkladu (právny dokument, písomná alebo ústna dohoda alebo tichá dohoda akéhokoľvek druhu), ktorý by mohol naznačiť, že predajná cena podielu sa stanovila vopred, pričom predajná cena sa naopak stanovila na základe trhovej hodnoty v čase predaja (pozri list z 27. februára 2003).
(116)
Podľa talianskych orgánov to dokazuje skutočnosť, že vo všetkých prípadoch, s výnimkou jedného, Finagra dosiahla kladný výnos z predaja akcií. Jedinou výnimkou bolo nadobudnutie akcií jedného družstva (ARA), ktoré požiadalo o nútenú správu so stratou 500 000 000 ITL (približne 250 000 EUR). Strata v dôsledku nadobudnutia akcií sa nemohla sama o sebe považovať za náznak toho, že Finagra nekonala, ako akýkoľvek iný súkromný investor, keďže rozhodnutie kúpiť akcie v spoločnosti bolo správne a zakladalo sa na solídnych ekonomických a finančných perspektívach a použili sa všetky prostriedky na opätovné získanie investovaného kapitálu. V tomto prípade družstvo v čase, keď sa rozhodlo o kúpe, uskutočňovalo proces reštrukturalizácie a modernizácie s cieľom zvýšiť výrobu a racionalizovať priemyselné postupy. Družstvo predstavovalo vysoký potenciál rastu, keďže bolo dobre začlenené v zemepisnej oblasti, v ktorej pôsobilo. Od roku 1990 do roku 1994 zaznamenávalo stály rast príjmov a preukazovalo zlepšenie hospodárskeho výkonu. Družstvo sa však dostalo do ťažkostí, keď muselo čeliť zvýšeným nákladom modernizácie a poklesu cien mäsa. V roku 1996 tak prešlo pod nútenú správu. Družstvo, ktoré sa okrem toho podieľalo na integrovanom projekte, financovanom na základe zákona č. 252/92, ukončilo časť projektu, ktorá mu prislúchala. Po ukončení nútenej správy štát získal späť celú sumu vyčlenenú na financované investície. Finagra však v dôsledku nútenej správy spoločnosti o svoj akciový podiel prišla, hoci sa začali všetky konania na jeho vymoženie. Talianske orgány vo svojom liste z 24. novembra 2004 uviedli, že sa vymohla záruka v celkovej výške 125 000 000 ITL, zvyšná suma 375 000 000 ITL tak predstavuje pohľadávku spoločnosti Finagra. V súčasnosti ešte nie je vymáhacie konanie ukončené a Finagra bude môcť získať späť (v dôsledku zákonných vymáhacích konaní) aspoň 40 % tejto pohľadávky.
(117)
Na základe uvedeného nemožno krátkodobý podiel spoločnosti Finagra sám o sebe považovať za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1.
(118)
Je potrebné zohľadniť aj ostatné prvky účasti. Talianske orgány v liste z 12. júla 2001 predložili hĺbkovú štúdiu s cieľom dokázať, že ich intervencie formou nadobúdania akciových podielov sa vykonali podľa zásad trhu, po pozornom zhodnotení finančnej situácie spoločnosti, najmä štruktúry a objemu jej dlhu. Investície sa neuskutočnili, ak finančná situácia spoločnosti bola taká, že v primeranom časovom období sa nedal očakávať normálny výnos z investovaného kapitálu. Ako talianske orgány výslovne vyhlásili, vo všetkých týchto prípadoch sa intervencie spoločnosti Finagra zakladali na hĺbkovej analýze finančnej situácie spoločnosti (hodnotenie finančných výkazov v čase operácie), zameranej na možnosť získať normálne výnosy z uskutočnených investícii. Finančná situácia spoločnosti bola vždy dobrá. Kritériá použité na hodnotenie ekonomického výkonu spoločnosti pred prijatím rozhodnutia o kúpe akcií boli takéto:
-
postavenie spoločnosti na trhu (zemepisné súvislosti, stupeň diverzifikácie, podiel predaja na celkovom a miestnom trhu),
-
sklon spoločnosti vytvárať zisky/príjmy a kritická analýza príčin, ktoré tieto zisky vymedzujú,
-
hrubá prevádzková marža, hraničný zisk a čisté aktíva,
-
efektivita finančného riadenia pri využívaní celkových zdrojov.
Tieto kritériá sa podrobne rozpísali a uzákonili vo vnútorných predpisoch spoločnosti Finagra.
Talianske orgány poskytli podrobné údaje o kúpe akcií v piatich spoločnostiach/družstvách, pričom spresnili postavenie danej spoločnosti vzhľadom na každý z uvedených parametrov (pozri list z 5. februára 2001 a list z 26. novembra 2004).
(119)
Podiel spoločnosti FINAGRA v žiadnej spoločnosti nepredstavoval celkovo viac ako 30 % základného imania spoločnosti, ktorá bola predmetom kúpy a nikdy neprekročil 10 % kapitálu spoločnosti FINAGRA v čase prijatia rozhodnutia o kúpe podielu, ako sa uvádza v nasledovnej tabuľke.
Tabuľka 4
Podiely spoločnosti Finagra na celkovom základnom imaní spoločností (33)
Spoločnosť
MCLC
Základné imanie
FINAGRA
%
1994
28 412 481 648
1 240 200 000
4,36
1995
28 458 138 741
2 479 800 000
8,71
1996
30 546 834 954
2 479 800 000
8,12
1997
32 191 589 226
2 479 800 000
7,70
1998
33 957 143 898
2 479 800 000
7,30
1999
32 090 948 834
1 239 600 000
3,86
2000
34 682 267 274
1 239 600 000
3,57
Unicarni
Základné imanie
FINAGRA
%
1994
12 669 243 845
2 000 000 000
15,79
1995
13 416 526 526
2 000 000 000
14,91
1996
14 558 518 843
2 060 000 000
14,15
1997
51 844 215 895
1 060 000 000
2,04
1998
51 918 316 470
1 075 000 000
2,07
1999
57 568 500 113
765 899 344
1,33
2000
60 804 913 354
795 580 426
1,31
2001
63 879 483 570
778 153 996
1,22
2002
64 931 137 640
799 164 462
1,23
Ultrocchi
Základné imanie
FINAGRA
%
1995
46 033 965 272
1 805 200 000
3,92
1996
46 202 537 881
1 805 200 000
3,91
1997
46 376 056 268
1 805 200 000
3,89
Guardamiglio
Základné imanie
FINAGRA
%
1995
9 807 056 542
0
0,00
1996
17 688 327 264
3 000 000 000
16,96
1997
17 457 904 625
3 000 000 000
17,18
1998
17 703 648 203
3 000 000 000
16,95
(120)
Spoločnosti vždy predstavovali normálne investičné príležitosti a dostatočné rozpätie samofinancovania. FINAGRA si pri vykonaných operáciách stanovila kritériá na ukončenie vykonaných investícií a získala od protistrán záruky v súlade so zásadami obsiahnutými v uvedenom oznámení. Ako sa stanovuje v štatúte spoločnosti FINAGRA, správna rada sa skladala z piatich členov, ktorí zastupovali aj menšinových spoločníkov (banky, úverové inštitúcie a súkromné podniky). Všetky rozhodnutia rady sa prijali väčšinovým hlasovaním a úplne nezávisle od vlády. Tieto rozhodnutia nepodliehali schváleniu alebo kontrole zo strany verejnej správy. Všetky intervencie sa posudzovali úplne nezávisle od správnej rady, ktorá vykonávala svoju činnosť pri dodržaní pravidiel uplatňovaných na akúkoľvek komerčnú banku (vyhláška ministra č. 385/93). Rada vykonávala finančné a úverové činnosti spoločnosti FINAGRA úplne nezávisle od štátu, na základe vlastných rozhodnutí o troch faktoroch: riziko, očakávaný výnos a hospodársky výkon spoločnosti. Tieto postupy boli zadefinované vo vnútorných predpisoch spoločnosti FINAGRA.
(121)
Finagra okrem toho, pokiaľ išlo o podiel v družstvách, podiel nadobúdala v postavení financujúceho člena. To znamená. že podľa talianskych právnych predpisov mala voči radovým členom družstiev osobitné postavenie, a to:
-
dostávala vyšší zisk ako radoví členovia (v priemere o 2 % viac),
-
mohla menovať člena správnej rady a člena odborovej rady,
-
Finagra pri nadobudnutí podielu v družstve v postavení financujúceho člena dostávala, formou zálohy, záruky na 50 % investovaného kapitálu. Ostatní členovia takúto záruku nepožadovali, išlo o výnimočnú záruku, podriadenú podielu spoločnosti Finagra.
(122)
Finagra týmto spôsobom, nadobúdaním podielov v družstvách v postavení financujúceho člena, konala za tých istých podmienok ako akýkoľvek iný súkromný člen, väčšinou banky a úverové inštitúcie. Talianske orgány o tom poskytli dôkaz, predložením zoznamu všetkých úverových inštitúcií a súkromných osôb/spoločností pôsobiacich v postavení financujúcich členov v družstvách, v ktorých má podiel Finagra (34) (pozri tabuľku 5 v bode 136). Okrem toho poskytli aj dokumentáciu týkajúcu sa intervencie jednej banky v jednom z týchto družstiev, MCLC, aby dokázali, že Finagra konala za tých istých podmienok ako akýkoľvek iný súkromný financujúci člen, s jediným rozdielom, že Finagra požadovala pred prijatím rozhodnutia, či družstvo financovať v postavení financujúceho člena, väčšie záruky. Predložili aj rozhodnutia o vydaní podielov určených financujúcim členom družstva Unicarni a žiadosti (a prijatie) mnohých súkromných úverových inštitúcií, ktoré sa chceli stať financujúcimi členmi.
(123)
Dodatočná záruka, ktorú spoločnosť Finagra požadovala, spočívala v zálohe v prospech spoločnosti Finagra na 50 % akcií. Napríklad v prípade MCLC záloha v štátnych cenných papieroch predstavovala 1 240 000 000 ITL (z celkovej hodnoty akcií držaných spoločnosťou Finagra 2 479 800 000 ITL) a v prípade Unicarni záloha predstavovala 674 000 000 ITL (z celkovej hodnoty akcií držaných Finagrou 2 825 900 000 ITL). Talianske orgány zdôraznili, že takúto dodatočnú záruku (ktorá nie je nízka vzhľadom na akcie spoločností držané spoločnosťou Finagra) iní súkromní financujúci členovia nepožadovali a podľa nich predstavuje ďalší dôkaz o tom, že Finagra uplatňovala rovnaké (a dokonca prísnejšie) kritériá ako súkromní investori.
(124)
Talianske orgány okrem iného uviedli, že záverečná súvaha spoločnosti FINAGRA vždy vykazovala kladný kapitálový výnos.
(125)
Komisia môže na základe uvedeného konštatovať, že spoločnosť Finagra pri kúpe akciových podielov konala ako akýkoľvek iný súkromný hospodársky subjekt, za trhových podmienok. Pri tejto kúpe teda neexistovali prvky štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
VI.3.1.b) Poskytovanie pôžičiek
(126)
Ako sa uvádza v bode 106, medzi činnosti spoločnosti Finagra patrilo aj poskytovanie pôžičiek spoločnostiam pôsobiacim v sektore poľnohospodárstva. Na základe informácií, ktoré predložili talianske orgány, Finagra poskytla pôžičky v celkovej výške 17 800 mil. ITL.
(127)
Talianske orgány v liste z 13. októbra 2000 uviedli, že pôžičky sa vždy poskytovali za trhových podmienok, pri uplatnení úrokovej sadzby, ktorá odrážala riziko spojené s poskytnutou pôžičkou a ktorá nebola nikdy nižšia ako úroková sadzba platná v čase poskytnutia pôžičiek.
(128)
Pôžičky sa poskytovali pri úrokovej sadzbe, ktorá zodpovedala úrokovej sadzbe uplatňovanej na štátne cenné papiere (Rendistato) v prípade operácií v trvaní viac ako 18 mesiacov, mínus 5 bodov. Minimálna úroková sadzba je však stanovená na 3 %. Úroková sadzba na štátne cenné papiere sa vo všeobecnosti považuje za základ stanovenia hospodárskeho výnosu finančných investícií. Investícia sa považuje za výnosnú, ak sa jej predvídateľný výnos odhaduje aspoň na tej istej úrovni ako výnos, ktorý možno dosiahnuť pri investovaní rovnakej sumy do štátnych cenných papierov. Zníženie úrokovej sadzby o 5 bodov oproti úrokovej sadzbe Rendistato je však náznakom, že Finagra mohla pri poskytovaní pôžičiek uplatniť úrokové sadzby nižšie ako trhové úrokové sadzby.
(129)
V tomto ohľade talianske orgány uviedli, že spoločnosti, ktorým sa pôžičky poskytli, sa vyberali s maximálnou pozornosťou, aby sa minimalizovalo riziko platobnej neschopnosti. Finagra pri poskytovaní pôžičiek v skutočnosti konala ako akákoľvek finančná inštitúcia pôsobiaca v trhových podmienkach, preskúmaním možnosti poskytnúť pôžičky uvedeným príjemcom. Pôžičky sa poskytovali na základe investícií predložených žiadateľmi a v zmluvách sa vždy stanovili podmienky poskytnutia a splácania pôžičiek v súlade s záväzkami spoločností, ktoré žiadali o pôžičku. V zmluvách sa vždy stanovilo splatenie pôžičiek do 48 mesiacov alebo ihneď v prípade nedodržania podmienok alebo oneskorenia splátky. Pôžičky sa vždy poskytovali na podporu hospodársky významných projektov a na umožnenie zapojenia rôznych subjektov do riadenia projektov založených na konkrétnych priemyselných programoch s reálnymi možnosťami rozvoja. Schopnosť splácania FINAGRA posudzovala na základe predložených dokumentov (finančné výkazy, investičné projekty, trojročné plány) a následných hĺbkových analýz spojených s prieskumami, ktoré s rovnakým cieľom vykonali úverové inštitúcie. Všetky zainteresované spoločnosti okrem toho pravidelne splácali dlžné sumy podľa stanovených splátkových kalendárov, čo podľa talianskych orgánov dokazuje, že výber spoločností sa zakladal na čisto ekonomických kritériách, určených na minimalizáciu rizika platobnej neschopnosti.
(130)
Minimálna úroková sadzba, ktorú uplatňovala spoločnosť Finagra, bola 3 % až do mája 1999 a 2 % po tomto období (až do júna 2000, kedy sa Finagra zlúčila so Sviluppo Italia). Zjavne ide o úrokové sadzby nižšie ako referenčné úrokové sadzby Komisie uplatňované v príslušnom období.
(131)
Možno však urobiť rozlíšenie medzi družstvami a súkromnými podnikmi, ktoré dostali pôžičky. Finagra poskytla pôžičky iba dvom družstvám (MCLC a Unicarni) v celkovej výške 8,3 mld. ITL.
(132)
V prípade družstiev Finagra poskytla pôžičky za podmienok stanovených pre financujúcich členov, čo je osobitný druh členstva v družstvách výslovne stanovený v zákone č. 59/92 (pozri opis v odôvodnení 120). Finagra prijímala rozhodnutie poskytnúť pôžičky na základe výnosu z pôžičiek podľa príslušných úrokových sadzieb stanovených v štatútoch družstiev. Tieto rozhodnutia prijímala správna rada spoločnosti Finagra, v ktorej sú zastúpení všetci financujúci členovia a iní členovia (medzi nimi, ako sa už uviedlo, rôzne banky, úverové inštitúcie a súkromní investori).
(133)
Uplatnené úrokové sadzby boli súčasťou výnosu očakávaného z kapitálových investícií, pri ktorých Finagra, v postavení financujúceho člena, dostávala vyšší výnos ako radoví členovia, čo spadalo do celkovej investičnej stratégie spoločnosti Finagra. Finagra v skutočnosti mohla nielen priamo kontrolovať riadenie spoločností, ktoré dostávali pôžičky (35) a dostávať vyššie zisky, mohla aj znížiť náklady na riadenie, keďže jej spoločníkmi boli renomované banky a úverové inštitúcie. Talianske orgány uviedli, že ostatní súkromní financujúci členovia pri požičiavaní peňazí družstvám, ktorých boli členmi, uplatňovali rovnaké úrokové sadzby, keďže išlo o úrokové sadzby stanovené v nariadení o získavaní pôžičiek od členov, schválenom družstvami.
(134)
Podľa talianskych orgánov by sa teda úrokové sadzby na pôžičky, ktoré uplatňovala spoločnosť Finagra, mali hodnotiť v súvislosti s ostatnými podmienkami spojenými s poskytovaním pôžičiek, a to:
-
úzky vzťah medzi postavením financujúceho člena družstiev a postavením dlžníka,
-
skutočnosť, že úrokové sadzby uplatňované na pôžičky boli v prípade všetkých financujúcich členov rovnaké,
-
priama účasť spoločnosti Finagra na riadení družstiev, ktoré prijali pôžičky, prostredníctvom jej účasti v ich správnych radách,
-
kapitálový výnos vyšší o 2 % ako výnos akéhokoľvek iného „radového“ člena družstiev,
-
skutočnosť, že Finagra poskytovala pôžičky iba družstvám, ktoré poskytovali dostatočné záruky ich splatenia, pri uplatnení prísnejších pravidiel na poskytovanie pôžičiek,
-
nízke náklady na riadenie spoločnosti Finagry v dôsledku skutočnosti, že v nej majú podiely banky, ktoré umožňovali získanie nižších úrokových sadzieb,
-
vnútorné predpisy na získavanie kapitálu, v ktorých sa stanovila minimálna úroková sadzba na 3 % do mája 1999, aj keby uplatnenie úrokovej sadzby Rendistato bez 5 bodov viedlo k hodnotám blížiacim sa nule a v niektorých prípadoch dokonca záporným.
(135)
S cieľom preukázať, že spoločnosť Finagra bola jedným z mnohých financujúcich členov týchto družstiev, talianske orgány predložili text žiadosti (a kladnej odpovede), ktorú predložili mnohé úverové inštitúcie s cieľom stať sa financujúcimi členmi MCLC a Unicarni, za rovnakých podmienok ako Finagra.
(136)
Počet financujúcich členov MCLC a Unicarni sa uvádza v tejto tabuľke.
Tabuľka 5
Financujúci členovia MCLC a Unicarni
Financujúci členovia MCLC a Unicarni
1994
23
1995
35
1996
39
1997
52
1998
55
1999
58
2000
61
2001
79
2002
93
2003
103
V roku 2004 malo Unicarni 10 financujúcich členov s celkovou hodnotou finančných podielov 5 918 000 EUR a MCLC 64 financujúcich členov s celkovou hodnotou finančných podielov 1 559 286 EUR.
(137)
Všetci financujúci členovia boli pri poskytovaní pôžičiek viazaní pravidlami na získavanie pôžičiek, ktoré schválili správcovia družstiev. V týchto pravidlách sa stanovila úroková sadzba na úrovni úrokovej sadzby štátnych cenných papierov (Rendistato) v prípade operácií v trvaní viac ako 18 mesiacov, mínus 5 bodov. Minimálna požadovaná úroková sadzba bola stanovená na 3 % do mája 1999. Finagra pri poskytovaní pôžičiek družstvám teda konala ako akýkoľvek iný (súkromný) financujúci člen.
(138)
Financujúci členovia poskytovali významnú časť finančných prostriedkov, ktoré získali obidve družstvá. Ako vyplýva z nasledujúcej tabuľky, MCLC a Unicarni v období rokov 1996 až 2003 dostali pôžičky od spoločnosti Finagra a iných súkromných investorov, z ktorých všetci boli financujúci členovia.
Tabuľka 6
Pôžičky, ktoré MCLC a Unicarni poskytli všetci financujúci členovia v období rokov 1996 - 2003
Rok
Pôžičky prijaté od financujúcich členov spolu (ITL)
Počet financujúcich členov
Hodnota pôžičiek poskytnutých spoločnosťou FINAGRA (ITL)
1996
6 390 361 001
39
3 500 000 000 (36)
1997
6 727 572 001
48
1998
10 366 345 007
51
33 000 000 000 (37)
1999
10 274 854 007
53
2000
8 342 949 006
53
2001
8 520 314 006
54
2002
6 603 670 715
91
2003
7 491 842 237
98
(139)
Skutočnosť, že sa tieto pôžičky poskytovali za podmienok rovnakých s podmienkami iných súkromných investorov, ktorí investovali v značnom rozsahu do tých istých družstiev, do ktorých Finagra vstúpila ako financujúci člen, dokazuje dodržanie zásady rovnosti zaobchádzania.
(140)
Komisia môže na základe uvedených skutočností konštatovať, že pri poskytovaní pôžičiek družstvám sa Finagra správala tak, ako by sa za rovnakých podmienok správal súkromný investor pôsobiaci na trhu. To, že Finagra uprednostnila konkrétnych dlžníkov v poľnohospodárskom sektore, vyplýva z poslania a zamerania spoločnosti intervenovať v poľnohospodárskych podnikoch, stanoveného v štatúte. Pôžičky, ktoré spoločnosť Finagra poskytla družstvám, preto nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
(141)
V prípade ostatných súkromných podnikov nemožno vylúčiť, že rozdiel medzi úrokovými sadzbami pomoci, za ktorých sa pôžičky poskytli, a referenčnými úrokovými sadzbami Komisie, nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy, aj pri dodržaní všetkých podmienok uvedených v odôvodneniach 125 - 129. Rozdiel medzi výnosom z pôžičiek poskytnutých súkromným podnikom a výnosom z pôžičiek poskytnutých družstvám, v ktorých bola Finagra financujúcim členom, je v skutočnosti nesporný a bol zhrnutý v odôvodneniach 131 - 133. Aj keď FINAGRA v prípade družstiev uplatňovala úrokové sadzby nižšie ako referenčné úrokové sadzby Komisie, konala ako akýkoľvek iný súkromný investor v rovnakej situácii, prisúdiac si vyšší výnos z kapitálových operácií, na ktoré sa pôžičky poskytli. Situácia, ktorú charakterizuje takýto dodatočný výnos a správanie sa spoločnosti FINAGRY na trhu, správanie, ktoré možno prirovnať k správaniu sa akéhokoľvek iného súkromného hospodárskeho subjektu v rovnakej situácii, sa zjavne neopakuje v prípade pôžičiek poskytnutých iným súkromným podnikom.
(142)
Talianske orgány uviedli, že FINAGRA poskytla pôžičky iba dvom súkromným podnikom (Guardamiglio a Ultrocchi), a že rozdiel medzi úrokovými sadzbami uplatnenými na tieto pôžičky a referenčnou úrokovou mierou Komisie uplatňovanou v tom čase sa pohyboval v rozpätí od -3,18 po -5,20 percentuálnych bodov. Podľa talianskych orgánov možno takýto rozdiel považovať za pomoc na realizáciu investícií týkajúcich sa integrovaných projektov stanovených zákonom č. 252/91, ale jasne odlišných od projektov financovaných na základe toho zákona. Na investície sa tak, napriek splneniu všetkých kritérií na poskytnutie financovania podľa zákona č. 252/91, nevyčlenilo žiadne financovanie v zmysle tohto zákona ani iné verejné finančné prostriedky. Tieto projekty, hoci sa týkali integrovaných projektov, boli od nich funkčne nezávislé. Pôžičky teda podliehali stratégii zameranej na realizáciu integrovaných projektov, avšak pri použití iných nástrojov financovania (aj keď nekumulovaných, ako v tomto prípade). Úroveň pomoci v hrubom grantovom ekvivalente je pri dvoch pôžičkách poskytnutých na realizáciu investícií v sektore spracovania a odbytu 0,96 % a 4,51 %, ako sa uvádza v nasledujúcej tabuľke.
Tabuľka 7
Pôžičky spoločnosti Finagra súkromným podnikom
Príjemca
Oprávnené náklady (na ktoré sa nevzťahuje zákon č. 252/91) (ITL)
Rozdiel v úrokoch (ITL)
F% pomoci
1
2
3
4 = 3/2
Guardamiglio
9 162 000 000
413 508 030
4,51 %
Ultrocchi
42 940 033 423
415 954 000
0,96 %
(143)
Pri zohľadnení, že všetky subvencované investície sú v súlade s pravidlami uplatňovanými na investície v sektore spracovania a odbytu uvedenými v kapitole VI.1.a) 1 a že úroveň pomoci (vypočítaná ako hrubý grantový ekvivalent rozdielu medzi úrokovou sadzbou uplatnenou na tieto pôžičky a referenčnou úrokovou sadzbou Komisie v tom čase) spadá do maximálnej úrovne pomoci uplatňovanej na tieto druhy investícií, Komisia môže konštatovať, že pôžičky, ktoré Finagra poskytla súkromným podnikom, predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy. Táto pomoc je zlučiteľná so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) Zmluvy o ES.
VI.3.1.c) Poskytovanie záruk
(144)
Talianske orgány v liste z 29. októbra 2004, zaevidovanom 3. novembra 2004, a v liste z 23. novembra 2004 spresnili, že spoločnosť Finagra poskytla iba jednu záruku na bankové pôžičky, v prospech spoločnosti Guardamiglio.
(145)
Záruka v prospech spoločnosti Guardamiglio (právna záruka) v hodnote 2 mld. ITL sa poskytla na pôžičku vo výške 17 mld. ITL, ktorú spoločnosť Guardamiglio splatila v plnej výške bez vymáhania záruky.
(146)
V čase poskytnutia záruky sa poskytovanie štátnych záruk posudzovalo v zmysle zásad obsiahnutých v liste Komisie SG(89) D/4328 z 5. apríla 1989, v liste Komisie členským štátom SG(89) D/12772 z 12. októbra 1989 a v oznámení Komisie členským štátom o uplatňovaní článkov 92 a 93 Zmluvy o ES a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS na verejné podniky vo výrobnom sektore (38). Na základe týchto dokumentov Komisia pripúšťala záruky iba vtedy, ak ich vymáhanie podliehalo, na základe zmluvy, osobitným podmienkam, ktoré mohli viesť až k povinnému vyhláseniu platobnej neschopnosti prijímateľského podniku alebo akémukoľvek podobnému postupu. Hodnotenie prvku pomoci pri zárukách si vyžadovalo analýzu finančnej situácie veriteľa. Prvok pomoci zistený pri zárukách zodpovedal rozdielu medzi úrokovou sadzbou, ktorú by dlžník zaplatil na voľnom trhu a úrokovou sadzbou skutočne získanou na základe záruky, bez prípadnej odmeny za ňu zaplatenej.
(147)
Podľa talianskych orgánov záruka v tomto prípade nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy z týchto dôvodov:
-
príjemca sa nenachádza vo finančných ťažkostiach,
-
dlžník dostal pôžičku vo výške 17 mld. ITL na finančnom trhu, čo dokazuje, že spoločnosť sa považuje sa dôveryhodnú a investícia za výnosnú,
-
záruka sa vzťahuje na konkrétnu finančnú operáciu, na fixnú sumu a na obmedzené časové obdobie. Záruka pokrýva iba približne 11 % celkovej pôžičky,
-
dlžník vďaka záruke spoločnosti FINAGRA nedostal pôžičku za výhodnejších podmienok ako za bežnú trhovú úrokovú sadzbu,
-
vymáhanie záruky je doplnené o osobitné podmienky pre vymáhanie pohľadávok, buď prostredníctvom mimosúdneho vyrovnania alebo v súlade s ustanoveniami talianskeho občianskeho zákonníka prostredníctvom núteného vyrovnania dlhu z aktív garantovaného dlžníka,
-
odmena, ktorú požadovala spoločnosť FINAGRA, je ročná úroková sadzba 0,40 %, ktoré podľa talianskych orgánov predstavuje trhovú cenu platnú pre dodatočné záruky (39) v tom čase, pri zohľadnení dobrej finančnej situácie príjemcu, jeho hospodárskych vyhliadok a investícií, ktoré sa mali realizovať. Trhová cena hlavnej záruky v tom čase bola podľa talianskych orgánov 0,70 %. V prípade dodatočnej záruky sa trhová úroková sadzba pohybovala v rozpätí od 0,40 % po 0,70 %, v závislosti od finančnej situácie príjemcu. V prípade pôžičky poskytnutej spoločnosti, ktorú skupina bánk posúdila kladne, s dobrými hospodárskymi vyhliadkami, ktorá prechádzala rozsiahlym procesom modernizácie, ročná úroková sadzba 0,40 % odráža, ako uviedli talianske orgány, trhovú úrokovú mieru uplatňovanú na tento druh operácie. Záruka je spojená so základnou operáciou (realizácia investícií), čiastočne financovanou z verejných zdrojov na základe zákona č. 252/91, a teda v súlade s pravidlami štátnej pomoci.
(148)
Komisia môže na základe uvedených informácií konštatovať, že záruka poskytnutá spoločnosťou FINAGRA nepredstavuje štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
VII. ZÁVERY
(149)
Komisia konštatuje, že Taliansko nezákonne rozhodlo o poskytovaní príslušnej pomoci, čím porušilo článok 88 ods. 3 zmluvy. Z uvedených odôvodnení však vyplýva, že:
-
opatrenia pomoci ustanovené v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88, v článku 5 zákona č. 290/99 a v zákone č. 252/91 (integrované projekty) sú zlučiteľné so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy,
-
opatrenia ustanovené v článku 4 zákona č. 290/99 (t. j. úverové operácie pre poľnohospodárov, na prevádzku a zlepšenie, splatné do 31. marca 1998) sa nikdy nevykonali a neviedli tak k štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy,
-
intervencie spoločnosti FINAGRA, v zmysle zákona č. 252/91, týkajúce sa nadobúdania akciových podielov, poskytovania pôžičiek družstvám a poskytovania záruk, nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy,
-
intervencie spoločnosti FINAGRA, v zmysle zákona č. 252/91, týkajúce sa poskytovania pôžičiek súkromným podnikom, predstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy. Tieto intervencie sú zlučiteľné so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
1. Opatrenia pomoci, ktoré sa Taliansko rozhodlo poskytovať v prospech sektora živočíšnej výroby, ustanovené v článku 15 ods. 16 zákona č. 67/88, v článku 5 zákona č. 290/99 a v zákone č. 252/91 (integrované projekty) a intervencie spoločnosti FINAGRA v zmysle zákona č. 252/91, týkajúce sa poskytovania pôžičiek súkromným podnikom, sú zlučiteľné so spoločným trhom v zmysle článku 87 ods. 3 písm. c) zmluvy.
2. Opatrenia ustanovené v článku 4 zákona č. 290/99, ktoré sa týkajú úverových operácií pre poľnohospodárov, na prevádzku a zlepšenie, splatných do 31. marca 1998, sa nikdy nevykonali a neviedli tak k štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
3. Intervencie spoločnosti FINAGRA v zmysle zákona č. 252/91, týkajúce sa nadobúdania akciových podielov, poskytovania pôžičiek družstvám a poskytovania záruk, nepredstavujú štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 zmluvy.
Článok 2
Toto rozhodnutie je určené Talianskej republike.
V Bruseli 5. júla 2005