ROZHODNUTIE KOMISIE
z 12. mája 2004
týkajúce sa štátnej pomoci realizovanej v Španielsku pre ďalšiu pomoc na prestavbu španielskych verejných lodeníc vo veci štátnej pomoci C 40/00 (ex NN 61/00)
(oznámené pod číslom dokumentu K(2004) 1620)
(Iba text v španielskom jazyku je autentický)
(Text s významom pre EHP)
(2005/173/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na článok 88 ods. 2 prvý pododsek tejto zmluvy,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 1540/98 z 29. júna 1998 o pomoci pri stavbe lodí (1),
so zreteľom na nariadenie rady (ES) č. 1013/97 z 2. júna 1997 o pomoci pre určité lodenice v prestavbe (2),
po predvolaní zainteresovaných strán, aby predniesli svoje pripomienky, v súlade s citovanými článkami (3) a so zreteľom na tieto pripomienky,
keďže:
I. KONANIE
(1)
Na základe nariadenia (ES) č. 1013/97 Komisia rozhodnutím zo dňa 6. augusta 1997 (4) schválila pomoc na prestavbu španielskych verejných lodeníc, ktorá činí približne 1,9 milióna EUR. Podmienkou na schválenie pomoci v súlade s uvedeným nariadením bol fakt, že na účely prestavby nebude udelená žiadna iná pomoc.
(2)
Prostredníctvom tlače sa Komisia dozvedela, že počas rokov 1999 a 2000 sa uskutočnili rôzne transakcie týkajúce sa španielskych verejných lodeníc civilného charakteru. Komisia si vyžiadala informácie k tejto záležitosti prostredníctvom listov datovaných 27. januára a 29. marca 2000. Španielsko neodpovedalo na žiadny z týchto dvoch listov.
(3)
Komisia začala prostredníctvom svojho rozhodnutia zo dňa 12. júla 2000 konanie podľa článku 88 odsek 2 zmluvy (ďalej len „začatie“) ohľadne transakcie, ktorou holdingová spoločnosť „Štátna spoločnosť priemyselných podielov“ [„Sociedad Estatal de Participaciones Industriales“ (ďalej len SEPI)] kúpila dve lodenice Juliana a Cádiz a fabriku na motory Manises, ako samostatné podniky od Astilleros Españoles S.A. (Španielske Lodenice, a. s.). O rozhodnutí Komisia informovala španielske úrady prostredníctvom listu zo dňa 1. augusta 2000.
(4)
Španielsko predložilo prostredníctvom listov z 18. mája a 24. septembra 2001 svoje pripomienky ohľadom začatia konania. Tiež informovalo Komisiu, že SEPI sa rozhodla v júli 2000 zlúčiť všetky štátne lodenice v Španielsku do jednej skupiny.
(5)
Dňa 28. novembra 2001 sa Komisia rozhodla rozšíriť konanie stanovené v článku 88 odsek 2 zmluvy (ďalej len „prvé rozšírenie“) na dodatočné transakcie medzi spoločnosťami SEPI a Bazán na jednej strane a spoločnosťami AESA a Bazán na druhej strane na vytvorenie novej skupiny IZAR. Listom zo dňa 28. novembra 2001 Komisia informovala Španielsko o rozšírení konania a vyžiadala si všetky príslušné informácie, ktoré by pomohli vyhodnotiť čiastku pomoci v rámci transakcií. Listom zo dňa 29. novembra 2002 Komisia upresnila, že na realizovanie príslušného vyhodnotenia sú potrebné ročné zúčtovania daných lodeníc a spoločnosti AESA, ako aj akákoľvek ďalšia dokumentácia, ktorá upresní ako boli ocenené podniky v momente prevodu vlastníctva.
(6)
Španielsko predložilo prostredníctvom listu zo dňa 31. januára 2002 svoje pripomienky ohľadom prvého rozšírenia konania. Komisia pripomenula Španielsku prostredníctvom listu datovaného 28. februára 2002, že ešte musí zaslať výročné správy podnikov. Španielsko poskytlo ďalšie informácie prostredníctvom listu zo dňa 29. júla 2002, ktorý ale neobsahoval požadované výročné správy.
(7)
Keďže Španielsko nedoručilo výročné správy, Komisia 12. augusta 2002 rozhodla zaslať informačnú výzvu v súlade s článkom 10 odsek 3 nariadenia Rady (ES) č. 659/1999 z 22. marca 1999, ktorým sa ustanovujú pravidlá na aplikáciu článku 93 Zmluvy o založení ES (5), so žiadosťou, aby Španielsko doručilo požadované informácie. Španielsko bolo informované prostredníctvom listu zo dňa 12. augusta 2002. Komisia zdôraznila, že ak neobdrží požadované údaje, urobí konečné rozhodnutie na základe informácií, ktoré má k dispozícii. Prostredníctvom listu zo dňa 16. októbra 2002 Španielsko odpovedalo na výzvu, ale neposkytlo požadované výročné správy.
(8)
Dňa 27. mája 2003 rozhodla Komisia opätovne rozšíriť konanie stanovené v článku 88 odsek 2 zmluvy (ďalej len „druhé rozšírenie“) na zahrnutie štátnej pomoci, ktorú práve zaznamenala a zdala sa byť nezákonná, napojená na transakcie medzi spoločnosťami SEPI a AESA a jej lodenicami. Komisia informovala Španielsko listom zo dňa 27. mája 2003 o rozšírení konania a vyžiadala si všetky relevantné informácie na zhodnotenie podozrivej pomoci. Listom zo dňa 10. júla 2003 Španielsko odpovedalo na druhé rozšírenie. Komisia si prostredníctvom listov zo dňa 16. októbra a následne 11. novembra 2003 vyžiadala viac objasňujúcich informácií. Španielsko odpovedalo listom zo dňa 25. novembra 2003 a zaslalo viac informácií v liste zo dňa 14. apríla 2004.
(9)
Po začatí konania obdržala Komisia pripomienky od Dánska, listom zo dňa 18. decembra 2000, a po prvom rozšírení obdržala pripomienky od Spojeného kráľovstva, listom zo dňa 22. februára 2002. Po druhom rozšírení boli doručené na jednej strane pripomienky od spoločnosti Royal Van Lent Shipyard, prostredníctvom listu zo dňa 24. septembra 2003, ktorá si vyžiadala anonymitu v liste z toho istého dňa, a na druhej strane od skupiny IZAR, prostredníctvom listu zo dňa 6. októbra 2003. Tieto pripomienky boli odoslané do Španielska v listoch zo dňa 14. februára 2001, 6. marca 2002 a 13. októbra 2003. Španielsko zaslalo svoje pripomienky prostredníctvom listov datovaných 14. marca 2001, 4. apríla 2002 a 10. novembra 2003. Dňa 14. novembra 2003 IZAR podal odvolanie (6) proti Komisii na Súd prvej inštancie so žiadosťou o anulovanie druhého rozšírenia konania.
II. DETAILNÝ POPIS POMOCI
(10)
Dotknuté podniky sú: Astilleros Españoles S.A. (AESA), E.N. Bazán de Construcciones Navales Militares S.A. (Bazán), IZAR Construcciones Navales (IZAR), Astilleros de Cádiz S.R.L. (Cádiz), Astilleros de Puerto Real S.R.L. (Puerto Real), Astilleros de Sestao S.R.L. (Sestao), Astilleros de Sevilla S.R.L. (Sevilla), Juliana Constructora Gijonesa S.A. (Juliana), Fábrica de motores diésel de Manises S.A. (Manises) a Astilleros y Talleres del Noroeste (Astano, ktorý neskôr zmenil názov na Fene).
(11)
Od roku 1998 sú všetky španielske verejné lodenice súčasťou štruktúry štátnej holdingovej spoločnosti SEPI. Pred rokom 1998 boli všetky civilné lodenice, okrem lodenice Astano, ktorá bolo v priamom vlastníctve, nezávislými podnikmi vo vlastníctve holdingovej spoločnosti AESA, filiálky spoločnosti SEPI. Spoločnosť AESA nerealizovala priame lodné konštrukčné aktivity, ale bola holdingovou spoločnosťou, ktorá aktívne riadila svoje lodenice. Spoločnosť SEPI tiež vlastnila Bazán, podnik, ktorý zahŕňal tri vojenské lodenice (nie ako nezávislé podniky). Začiatkom roku 1998 bola štruktúra vlastníctva verejných lodeníc takáto:
(12)
V rámci prvej série transakcií (ďalej len prevod 1) kúpila spoločnosť SEPI dňa 28. decembra 1999 lodenice Cádiz a Juliana a závod na motory Manises od spoločnosti AESA za 15 300 000 EUR (7). Lodenice Barreras a Astander boli sprivatizované a už nie sú predmetom tohto vyšetrovania. Výsledkom bola nasledujúca štruktúra:
(13)
V júli 2000 sa spoločnosť SEPI rozhodla zlúčiť všetky štátne lodenice a vytvoriť jednu skupinu. Fúzia sa realizovala prostredníctvom dvoch hlavných operácií. V rámci jednej operácie (prevod 2) skupina vojenských lodeníc Bazán, vo vlastníctve spoločnosti SEPI, kúpila od spoločnosti AESA tri lodenice, ktoré tejto spoločnosti ešte ostali (Puerto Real, Sestao a Sevilla), každú z nich za jednu pesetu.
(14)
V rámci druhej operácie (prevod 3) kúpila skupina Bazán priamo od spoločnosti SEPI tri lodenice (Juliana, Cádiz a Astano) a fabriku na motory Manises, tiež za jednu pesetu každú z týchto lodeníc. Všetky podniky boli zrušené a zlúčené do skupiny Bazán, ktorá zmenila meno na IZAR. Súčasná štruktúra lodeníc je teda takáto:
(15)
Pri začatí konania Komisia vyhlásila, že má pochybnosti o tom, či prevod 1, v rámci ktorého spoločnosť SEPI zaplatila cenu spoločnosti AESA, ktorá sa podľa neskorších informácií navýšila na 60 miliónov EUR za všetky tri podniky Juliana, Cádiz a Manises, predstavoval štátnu pomoc.
(16)
Tiež existovali pochybnosti o tom, či takáto pomoc bola zlučiteľná so spoločným trhom, keďže sa zdá, že nie je zlučiteľná s rozhodnutím Komisie z roku 1997, ktorým sa schválil posledný balík pomoci na prestavbu určený pre verejné lodenice, a teda predstavoval nezlučiteľnú pomoc na prestavbu v súlade s článkom 5 ods. 1 pododsek 2 prvá zarážka nariadenia (ES) č. 1540/98. Toto zistenie sa zakladalo hlavne na nasledujúcich argumentoch:
(17)
Po prvé: „predaj“ sa nezdal byť skutočnou operáciou, ale skôr vkladom kapitálu, čím sa umožnilo spoločnosti AESA a lodeniciam, ktoré jej stále patrili (Puerto Real, Sevilla a Sestao), aby zatiaľ fungovali.
(18)
Po druhé: vzhľadom na predošlé správanie sa a očividne slabé výsledky sa zdalo málo pravdepodobné, že by bol niektorý obchodný investor ochotný kúpiť lodenice za takýchto podmienok.
(19)
Dňa 25. novembra 2001 Komisia rozhodla rozšíriť konanie na prevody 2 a 3, ktorými sa zlúčili všetky štátne lodenice do jednej skupiny. V rámci rozšírenia konania Komisia zistila, že existovalo prepojenie medzi prevodmi, ktoré sa uskutočnili v rokoch 1999 a 2000 a ktoré napokon viedli k vytvoreniu jednej skupiny zahrňujúcej všetky štátne lodenice. Práve preto sa konanie muselo rozšíriť aj na všetky prevody, ktoré viedli k fúzii, kvôli kompletnému a správnemu vyhodnoteniu možnej štátnej pomoci civilným lodeniciam, obsiahnutej v jednotlivých transakciách skupiny SEPI.
(20)
V tomto kontexte Komisia zdôraznila, že prínos kapitálu do verejných podnikov sa musí uskutočniť v trhových podmienkach, aby sa vylúčila existencia štátnej pomoci. Preto mala pochybnosti, či sa predajná cena v sume 1 peseta za lodenicu a fabriku na motory dá považovať za trhovú cenu, a či teda bola ekonomická výhoda vyplývajúca zo štátnej pomoci udelená skupine IZAR prostredníctvom uvedených transakcií.
(21)
Keďže platné ustanovenia Európskych spoločenstiev neumožňovali viac pomoci na záchranu a prestavbu verejných civilných lodeníc, mala Komisia pochybnosti, či tieto transakcie boli zlučiteľné so spoločným trhom.
(22)
V rámci svojich ďalších vyšetrovaní Komisia zistila, že v roku 1999 spoločnosť SEPI požičala sumu 194 400 000 EUR trom podnikom Cádiz, Juliana a Manises, ktoré práve kúpila. Keďže sa zdá, že tieto pôžičky boli určené podnikom v kríze, Komisia usúdila, že sa môžu považovať za štátnu pomoc.
(23)
Okrem toho Komisia zistila, že dňa 18. júla 2000 AESA obdržala kapitálový vklad od spoločnosti SEPI v hodnote 252 400 000 EUR, ktorý sa dá považovať za štátnu pomoc. Preukázalo sa, že lodenice v mestách Puerto Real, Sestao a Sevilla takmer simultánne obdržali rovnaké čiastky kapitálových vkladov od spoločnosti AESA. Tento kapitálový vklad spoločnosti AESA určený pre jej tri lodenice sa uskutočnil len dva dni predtým, ako boli prevedené na skupinu Bazán.
(24)
Nakoniec sa zdá, že skupina Bazán bola odškodnená za stratu 68 200 000 EUR v súvislosti s kúpou lodeníc Astano, Cádiz, Juliana a Manises. Komisia si preto položila otázku, či SEPI mohla vložiť túto čiastku do týchto štyroch podnikov v súvislosti s ich prevodom na skupinu Bazán.
(25)
Na základe tejto novej informácie priamo súvisiacej s prevodmi, ktoré viedli k vytvoreniu skupiny IZAR, sa Komisia dňa 27. mája 2003 rozhodla konanie rozšíriť, keďže mala pochybnosti o tom, či tieto pôžičky a kapitálové vklady boli zlučiteľné so spoločným trhom.
(26)
Na záver treba podotknúť, že v rámci druhého rozšírenia Komisia zdôraznila, že v prípade potvrdenia pochybností týkajúcich sa udelenia dodatočnej pomoci v súlade s rozhodnutím, ktorým sa iniciovalo toto konanie, je možné posudzovať pomoc udelenú v roku 1997, určenú na novú prestavbu španielskych štátnych lodeníc, za nezlučiteľnú a mala by byť vrátená.
III. PRIPOMIENKY ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(27)
K začatiu konania obdržala Komisia pripomienky od Dánska, ktoré je toho názoru, že by sa transakcia medzi spoločnosťami AESA a SEPI mala považovať za nezákonný kapitálový vklad, ktorý porušuje pravidlá balíka pomoci udeleného spoločnosti AESA v roku 1997. Dánsko preto podporilo rozhodnutie Komisie začať konanie.
(28)
Dánsko okrem toho uviedlo, že vzhľadom na to, že spoločnosť Bazán obdržala pomoc v roku 1998 za predpokladu, že ukončí komerčnú stavbu lodí, kúpou viacerých civilných lodeníc skupina Bazán túto podmienku porušila. Dánsko nakoniec uviedlo, že dánske lodenice utrpeli konkurenciou španielskych lodeníc, ktoré získali štátnu pomoc.
(29)
Komisia obdržala od Spojeného kráľovstva pripomienky ohľadom rozšírenia konania. Spojené kráľovstvo zdieľa pochybnosti Komisie ohľadom toho, či je prestavba verejných lodeníc v Španielsku zlučiteľná s trhovými zásadami. Zdôrazňuje, že kľúčovou záležitosťou je spracovanie dlhov štátneho podniku AESA, ktoré boli podľa Spojeného kráľovstva značné v čase prevodu. Podľa Spojeného kráľovstva zlúčenie obchodných a lodných skupín do jednej spoločnosti IZAR ponúka väčšie možnosti pre možné obchádzanie pravidiel týkajúcich sa štátnej pomoci.
(30)
Podľa Spojeného kráľovstva je v britskej priemyslovej sfére značne rozšírený názor, že španielske lodenice získavajú dôležité kontrakty pre stavbu lodí a prestavby nie kvôli vlastnej konkurencieschopnosti, ale vďaka dotačným opatreniam, ktoré majú k dispozícii. Uvádza, že existujú konkrétne príklady, keď tieto lodenice získali kontrakt, na ktorý britské lodenice tiež predložili ponuku, za ťažko vysvetliteľných podmienok, keby sa uplatnili normálne obchodné podmienky. Tiež si myslí, že sa uplatňuje neustála zmena názvov stratových lodeníc ako mechanizmus, ktorý umožňuje stále udeľovanie príspevkov jednému sektoru, ktorý sa vyhýba zásadnej prestavbe.
(31)
Komisia obdržala pripomienky od troch strán. Jedna strana, ktorá si vyžiadala ostať v anonymite, poskytla spoločnú pripomienku k tejto záležitosti a k záležitosti C 38/03 ohľadom štátnej pomoci (8). Uvádza, že IZAR sa zameriava na stavbu, opravy, údržbu a prestavbu rekreačných lodí, najmä luxusných jácht, a zdôrazňuje, že vyšetrovaná pomoc spôsobila závažné porušenie na trhu s rekreačnými loďami a zariadenia vo vojenských lodeniciach skupiny IZAR v mestách Cartagena a San Fernando sa využívajú na tieto účely. Ďalšia spoločná pripomienka k tejto záležitosti a záležitosti C 38/03 prišla od Royal van Lent Shipyard Royal B.V., ktorá sa zaoberá konštrukciou megajácht. Tento podnik potvrdil, že pomoc udelená španielskou vládou počas posledných rokov vysoko poškodzovala mnohé konkurenčné podniky na tomto trhu.
(32)
Komisia tiež obdržala pripomienky od skupiny IZAR, ktorá po prvé uvádza, že finančné prostriedky od spoločnosti SEPI sa nemajú posudzovať ako prostriedky štátu. Ohľadom pôžičky v hodnote 194 400 000 EUR od SEPI pre podnik AESA, IZAR tvrdí, že nešlo o novú pôžičku, ale len o prevzatie pôžičky, ktorú AESA poskytla svojim lodeniciam, spoločnosťou SEPI. Čo sa týka kapitálového vkladu v hodnote 252 400 000 EUR od spoločnosti SEPI pre spoločnosť AESA, IZAR uvádza, že tento vklad sa uskutočnil v septembri 2000, v čase, keď AESA nevlastnila žiadne lodenice, a teda sa to nemôže považovať za pomoc určenú lodeniciam. Ohľadom pokrytia strát v hodnote 68 200 000 EUR zo strany SEPI pre IZAR IZAR tvrdí, že sa nikdy neuskutočnilo, ako je možné vidieť aj vo výročnej správe tejto spoločnosti. IZAR na záver dodáva, že boli použité nesprávne právne podklady a nemá zmysel vrátiť žiadnu pomoc udelenú španielskym lodeniciam v roku 1997.
IV. PRIPOMIENKY ŠPANIELSKA
(33)
Vo svojich pripomienkach ohľadom začatia konania Španielsko vysvetľuje, že suma, ktorú SEPI zaplatila spoločnosti AESA za obidve lodenice a fabriku na motory, bola oveľa nižšia než suma uvedená v začatí. Z toho vyplýva, že cena za všetky tri podniky bola 15 300 000 EUR (a nie 60 uvedených v začatí) a je rozdelená nasledujúcim spôsobom: 8 054 000 za Cádiz; 5 235 000 za Juliana; a 2 013 000 za Manises.
(34)
Španielsko okrem toho poskytlo Komisii argumenty, prečo podľa jeho názoru prevod 1 nebol štátnou pomocou. Hlavným argumentom bol fakt, že sa transakcie uskutočnili kvôli príprave privatizácie uvedených troch podnikov. Keďže SEPI je špecialistom na privatizácie, bolo potrebné previesť tieto tri podniky na spoločnosť SEPI. Dosť skoro sa ale zistilo, že nie je možné nájsť žiadneho kupca, ktorý by mal záujem. Toto bolo dôvodom následného prevodu podnikov na spoločnosť Bazán.
(35)
Keďže predpokladaným účelom transakcií bolo pripraviť tieto tri podniky na privatizáciu, podľa Španielska SEPI nemusela pri kúpe podnikov rokovať ako trhový činiteľ, ale len zaplatiť rozumnú cenu, a v takých podmienkach sa účtovná hodnota zdala byť optimálnym riešením.
(36)
Po prvom rozšírení konania Španielsko doručilo Komisii nasledujúce argumenty ohľadom toho, prečo nebola v prevodoch 2 a 3 zahrnutá štátna pomoc, čiže prečo bola cena v hodnote 1 peseta za podnik správna.
(37)
Podľa Španielska, spoločnosť SEPI ako 100 % vlastník akcií všetkých zainteresovaných podnikov vystupovala ako trhový činiteľ v čase, keď sa rozhodla zreorganizovať celú lodnú výrobu do jednej skupiny s cieľom spolupôsobenia. Tiež bolo potrebné zvýšiť objem vojenskej výroby vzhľadom na vysoký počet objednávok a očakávaný budúci nárast v tomto sektore.
(38)
Španielsko tiež zdôraznilo, že neexistovalo žiadne prepojenie medzi prvou skupinou transakcií, na ktorých sa podieľali AESA a SEPI, a druhou skupinou transakcií, ktoré viedli k vytvoreniu skupiny IZAR. Prvé transakcie boli zamerané na privatizáciu troch podnikov, zatiaľ čo účelom druhých transakcií bolo vytvorenie veľkej španielskej skupiny zameranej na stavbu lodí.
(39)
Španielsko tvrdí, že skutočnosť, že cena tých istých podnikov (Cádiz, Juliana a Manises) sa v krátkej dobe zmenila z 15 300 000 EUR na 3 pesety len dokazuje, že tieto dve transakcie mali odlišné ciele.
(40)
Prevod lodeníc na spoločnosť Bazán, so všetkými ich pasívami a aktívami, neznamená žiadne výhody pre žiadnu z lodeníc. Španielsko okrem toho tvrdí, že sa v rámci transakcií nepoužili žiadne verejné prostriedky.
(41)
Španielsko tiež zdôvodňuje, že aj keď sa mohla dokázať nejaká výhoda pre Bazán v rámci prevodu 2, vojenský charakter Bazánu nastoľuje pochybnosti, pokiaľ ide o uplatňovanie článku 88 ods. 2 zmluvy vzhľadom na výnimku podľa článku 296 Zmluvy o ES.
(42)
Tiež sa uvádza, že cena použitá v rámci vnútornej transakcie skupiny sa nemusí nutne zakladať na trhových cenách. Španielsko navyše tvrdí, že v rámci posudzovaných transakcií boli použité ceny (1 peseta) úplne primerané a odzrkadľovali hodnotu daných lodeníc. Trhový investor by nezaplatil viac a použitie účtovnej hodnoty by nebolo v tejto situácii vhodné.
(43)
Španielsko zastáva názor, že reorganizácia aktivít v rámci rovnakej skupiny, ako všeobecný princíp, neovplyvňuje konkurenčnú situáciu novovytvoreného podniku alebo situáciu podnikov, ktoré sa do tohto nového podniku začlenili. V tomto ohľade sa Španielsko odvoláva na rozsudky Súdneho dvora Európskych spoločenstiev v prípadoch 61/79 Denkavit Italiana (9), C-387/92 Banco Exterior de España (10) a C-200/97 Ecotrade/ Altiformi (11).
(44)
V prípade, že by Komisia považovala cenu za príliš nízku a predstavovala by teda podľa nej pomoc pre Bazán/ IZAR, sa Španielsko v rámci obhajoby odvoláva na rozhodnutie Komisie z 27. júla 1994 (12). V tomto rozhodnutí sa uvádza, že aj keď bola cena za prevod automobilového závodu medzi dvoma spoločnosťami Treuhandu príliš nízka, Komisia rozhodla, že to bolo irelevantné, nakoľko to ovplyvňovalo vnútornú transakciu Treuhandu.
(45)
Španielsko okrem toho tvrdí, že neexistovala žiadna primeraná trhová cena, a preto Komisia nemohla stanoviť kontroverznú štátnu pomoc, tak ako to vyžaduje nariadenie (ES) č. 659/1999, právne normy a prax samotnej Komisie.
(46)
Španielsko navyše poskytlo informáciu o účtovnej hodnote daných lodeníc a ekonomických rizikách vypočítaných pre každú z týchto lodeníc. Riziká sa rozdelili do troch základných skupín: ekonomické riziko v rámci existujúcich kontraktov, ekonomické riziko kvôli nedostatočnému využitiu kapacít a iné ekonomické riziká (obchodné, pracovné a finančné). Španielsko uviedlo, že použitím účtovnej hodnoty ako referencie a vyvodením vypočítaných rizík cena v hodnote 1 pesety odzrkadľuje reálnu hodnotu, a preto neexistuje žiadna výhoda pre kupujúceho Bazán/IZAR (pozri tabuľku 1).
Tabuľka 1
Účtovné hodnoty a riziká týkajúce sa individuálnych transakcií v júli 2000
(v miliónoch EUR)
Podnik
Účtovná hodnota
Vypočítané riziko
Vypočítaná čistá hodnota
Podniky predané spoločnosťou AESA skupine Bazán
Puerto Real
68,8
[…] (13)
[…]
Sestao
91,1
[…]
[…]
Sevilla
37,8
[…]
[…]
Podniky predané spoločnosťou SEPI skupine Bazán
Cádiz
- 20,9
[…]
[…]
Juliana
- 31,6
[…]
[…]
Manises
- 14,7
[…]
[…]
Astano
1,0
[…]
[…]
(47)
Ako odpoveď na pripomienky Dánska Španielsko uviedlo, že tieto pripomienky ohľadom pomoci skupine Bazán sa netýkajú konania a sú teda irelevantné. Španielsko okrem toho odmieta tvrdenia, že by transakcie medzi spoločnosťami AESA a SEPI predstavovali pomoc, keďže neobsahovali žiadne neoprávnené toky kapitálu. Španielsko tiež tvrdí, že problémy, s ktorými sa potýkajú dánske lodenice, nie sú spôsobené konkurenciou španielskych lodeníc, ale nekalou konkurenciou zo strany Kórei.
(48)
Ohľadom pripomienok zo strany Spojeného kráľovstva dalo Španielsko najavo prekvapenie kvôli tvrdeniam o krížových tokoch pomoci medzi vojenskou a civilnou výrobou, keďže Spojené kráľovstvo vlastní mnohé lodenice so zmiešanou civilnou aj vojenskou výrobou. Tiež odmieta tvrdenia, že by španielske lodenice profitovali z akéhokoľvek opatrenia, ktoré by nebolo schválené Európskou komisiou.
(49)
Po druhom rozšírení konania predložilo Španielsko Komisii nasledovné argumenty ohľadom dôvodov, prečo podľa jeho názoru, pôžičky a vklady analyzované Komisiou neobsahovali štátnu pomoc.
(50)
Po prvé, Španielsko tvrdí, že SEPI vystupovala ako súkromný investor v rámci trhovej ekonomiky, ktorý sa usiluje dosiahnuť najvyššie zisky, a že Komisia nepreukázala, že by prostriedky spoločnosti SEPI pochádzali od štátu alebo by boli pripísateľné štátu.
(51)
Ohľadom pôžičiek spoločnosti SEPI určených podnikom Cádiz, Juliana a Manises Španielsko tvrdí, že keď SEPI 22. decembra 1999 prevzala tieto tri podniky, boli dlžné spoločnosti AESA, a to 120 800 000 EUR (Cádiz); 47 200 000 EUR (Juliana) a 24 100 000 (Manises). Spoločnosť SEPI prevzala tieto pohľadávky od spoločnosti AESA. Nemôže sa to považovať za novú pomoc určenú lodeniciam. Okrem toho uplatnené úrokové sadzby boli podobné trhovej sadzbe (MIBOR plus 8 bodov).
(52)
Čo sa týka kapitálového vkladu v hodnote 252 400 000 EUR od spoločnosti SEPI pre spoločnosť AESA, Španielsko tvrdí, že kapitál nebol vložený 18. júla 2000, ako sa uvádza v začatí, ale v septembri toho istého roku. V tom čase AESA nevykazovala žiadnu činnosť keďže už predala svoje posledné lodenice skupine Bazán. Z tohto dôvodu tento kapitálový vklad nemohol spôsobiť žiadne narušenie hospodárskej súťaže a bol určený na zorganizovanie systematickej uzávierky spoločnosti AESA. Španielsko sa v tomto ohľade odvoláva na rozsudok Súdneho dvora v prípade C-303/88, ENI-Lanerossi (14).
(53)
Ohľadom podozrivých kapitálových vkladov určených podnikom Astano, Cádiz, Juliana a Manises Španielsko oznámilo, že výročná správa skupiny IZAR z roku 2000 splatila straty v hodnote 68 200 000 EUR v súvislosti s kúpou týchto štyroch lodeníc. Podľa Španielska neexistovala žiadna pomoc zo strany SEPI určená lodeniciam predtým, ako boli prevedené na Bazán.
(54)
Španielsko okrem toho poskytlo obšírne argumenty namierené proti možnosti, že by sa časť pomoci schválenej v roku 1997 stala nezlučiteľnou v prípade, že by Komisia oznámila, že bola španielskym verejným lodeniciam poskytnutá ďalšia nezákonná pomoc.
(55)
Čo sa týka reakcie na pripomienky tretích osôb, Španielsko úplne súhlasí s tým, čo uviedla skupina IZAR. Ohľadom problému výroby luxusných jácht citovaného druhými dvoma stranami Španielsko tvrdí, že tieto lode nie sú zahrnuté v nariadení (ES) č. 1540/98 a že by sa teda tieto pripomienky nemali brať do úvahy. Okrem toho tieto luxusné jachty vyrába IZAR bez akejkoľvek štátnej pomoci a podiel skupiny IZAR na tomto trhu je minimálny (menej než […] %). Tiež odmieta tvrdenie, že by sa v lodeniciach San Fernando a Cartagena uskutočnila časť domnelých investícií.
V. HODNOTENIE
(56)
Podľa článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES je akákoľvek pomoc poskytovaná členským štátom alebo akoukoľvek formou zo štátnych prostriedkov, ktorá narúša hospodársku súťaž alebo hrozí narušením hospodárskej súťaže tým, že zvýhodňuje určitých podnikateľov alebo výrobou určitých druhov tovarov, nezlučiteľná so spoločným trhom, pokiaľ ovplyvňuje obchod medzi členskými štátmi. V súlade s platnou právnou praxou Súdneho dvora je kritérium, podľa ktorého je obchod ovplyvnený, ak prijímajúci podnik realizuje hospodársku aktivitu, ktorá zahŕňa obchodovanie medzi členskými štátmi.
(57)
Podľa článku 87 ods. 3 písm. e) Zmluvy o ES za zlučiteľné so spoločným trhom možno považovať iné druhy pomoci, vymedzené rozhodnutím Rady prijatým kvalifikovanou väčšinou na návrh Komisie. Na základe toho Rada prijala dňa 29. júna 1998 nariadenie (ES) č. 1540/98, ktoré bolo v platnosti od 1. januára 1999 do 31. decembra 2003. Uplatňuje sa v prípade každej nezákonnej pomoci udelenej počas tejto doby v súlade s oznámením Komisie o určení noriem aplikovateľných na hodnotenie nezákonnej štátnej pomoci (15).
(58)
Stavba lodí je ekonomickou aktivitou, ktorá zahŕňa obchodovanie medzi členskými štátmi. Preto pomoc určená pre lodnú výrobu spadá do pôsobnosti článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES.
(59)
Komisia podotýka, že podľa nariadenia (ES) č. 1540/98 „stavba lodí“ znamená výrobu samohybných námorných obchodných lodí. Komisia okrem toho uvádza, že podľa článku 2 vyššie uvedeného nariadenia pomoc poskytnutá na stavbu lodí, opravu a prestavbu lodí môže byť zlučiteľná so spoločným trhom, len ak je v súlade s ustanoveniami nariadenia. Toto nariadenie sa vzťahuje nielen na pomoc udelenú podnikom, ktoré vyvíjajú dané aktivity, ale aj na súvisiace spoločnosti.
(60)
V auguste 1997 v súlade s nariadením (ES) č. 1013/97 Komisia schválila výnimočne balík pomoci na prestavbu španielskych verejných civilných lodeníc, aby mohli byť koncom roka 1998 opäť funkčné. Vrátane predtým schválenej pomoci, tento balík činil dohromady 318 000 miliónov pesiet (1 900 miliónov EUR).
(61)
Rada po vyslovení svojho súhlasu zdôraznila jedinečný a konečný charakter balíka pomoci. Španielska vláda sa zaviazala, že lodenice nedostanú žiadnu inú pomoc na prestavbu, záchranu, kompenzáciu strát alebo privatizáciu. Toto sa odrazilo v podmienkach stanovených v rozhodnutí Komisie, ktorým sa schválila pomoc, a tiež sa v článku 5 ods. 1 druhý pododsek zarážka 1 nariadenia (ES) č. 1540/98 zdôraznilo, že žiadnu pomoc na záchranu alebo prestavbu nie je možné udeliť podniku, ktorému už takáto pomoc v súlade s nariadením (ES) č. 1013/97 poskytnutá bola.
(62)
Takže akákoľvek pomoc, vyššia než povoľuje počiatočné rozhodnutie Komisie z augusta roku 1997, by bola nezlučiteľná so spoločným trhom, zlučiteľná by bola, len ak by sa schválila podľa iného právneho základu.
(63)
Komisia zistila, že lodenice Sestao, Puerto Real, Sevilla, Cádiz a Juliana vyrobili alebo opravili lode v danom čase, a preto aktivity uvedených podnikov spadajú do pôsobnosti nariadenia. Manises a Fene (pôvodná Astano) sa môžu považovať za príbuzné spoločnosti. Komisia okrem toho zistila, že AESA a IZAR, ako materské spoločnosti alebo vlastníci viacerých lodeníc spadajú do pôsobnosti článku 1 nariadenia (ES) č. 1540/98. Toto zodpovedá línii, ktorú Komisia sledovala v rámci predošlých rozhodnutí ohľadom španielskych verejných lodeníc, a hlavne v rámci svojho rozhodnutia schváliť pomoc v roku 1997 a rozhodnutia z roku 1999 (16) vyhlásiť pomoc od spoločnosti SEPI spoločnosti AESA za nezlučiteľnú.
(64)
Ako bolo uvedené vyššie, tento prípad pokrýva tri rôzne prevody podnikov medzi rôznymi holdingovými spoločnosťami a potenciálnu pomoc súvisiacu s týmito prevodmi. Hodnotenie sa ukončí preskúmaním relevantných aspektov každého prevodu. Preto sa otázky nastolené pri začatí konania, ako aj v rámci oboch rozšírení nemôžu spracovávať zvlášť.
1. Úloha spoločnosti SEPI
(65)
Pri začatí a rozšíreniach Komisia predpokladala, že SEPI vystupovala v mene štátu, to znamená, že jej konanie pri rôznych prevodoch sa pripisovalo štátu. Španielsko napadlo toto tvrdenie a uviedlo, že SEPI funguje nezávisle od štátu, a preto jej konanie nie je pripísateľné štátu. V každom prípade, podľa názoru Španielska SEPI vystupovala ako trhový investor a teda prostriedky vložené spoločnosťou SEPI sa v tomto prípade nemôžu považovať za štátnu pomoc.
(66)
Komisia zistila, že SEPI je verejnou holdingovou spoločnosťou priamo závislou na ministerstve financií, a preto sa považuje za verejný podnik v zmysle smernice Komisie 2000/52/ES (17), ktorou sa dopĺňa smernica Komisie 80/723/EHS z 25. júna 1980 (18), keďže vzhľadom na svoje vlastníctvo alebo finančné podielnictvo môžu mať štátne orgány priamy alebo nepriamy dominantný vplyv na spoločnosť SEPI.
(67)
Súdny tribunál definoval, kedy sa prostriedky považujú za štátne zdroje. Uviedol, že aj keď čiastky zodpovedajúce daným opatreniam nie sú neustále vedené štátnou pokladnicou, fakt, že sú stále pod verejnou kontrolou, a teda k dispozícii pre kompetentné národné úrady, je dostatočný na to, aby sa dali považovať za štátne zdroje (rozsudok Súdneho dvora v prípade C-83/98, P. France/ Ladbroke Racing vs. Komisia (19)). Toto sa jasne aplikuje na prostriedky spoločnosti SEPI.
(68)
Súdny dvor vo svojom rozsudku (prípad C-482/99, Stardust Marine (20)) zhrnul kritériá, podľa ktorých sa dá štátu prisúdiť miera pomoci prijatá verejným podnikom. Podľa Súdneho dvora sa tento fakt môže vyvodiť zo súboru ukazovateľov vyplývajúcich z okolností prípadu a kontextu, v ktorom bolo opatrenie prijaté.
(69)
Príklady ukazovateľov uvedených Súdnym dvorom sú: integrácia verejného podniku do štruktúr verejnej správy, charakter jeho aktivít a realizácia týchto aktivít na trhu v normálnych konkurenčných podmienkach so súkromnými operátormi, právne postavenie podniku (v zmysle, že bude podliehať verejnému právu alebo bežnému právu obchodných spoločností), stupeň kontroly realizovanej štátnymi orgánmi ohľadom riadenia podnikov, alebo akýkoľvek iný ukazovateľ, ktorý by v konkrétnom prípade preukázal účasť štátnych orgánov pri prijímaní opatrení alebo nepravdepodobnosť, že by táto účasť neexistovala, berúc do úvahy aj rozsah opatrenia, jeho obsah alebo podmienky, ktoré obsahuje.
(70)
SEPI je podnik s osobitným právnym postavením, jeho výročné správy napríklad nie je možné konzultovať v španielskom verejnom registri. Podnik je riadený správnou radou, ktorú tvoria z veľkej časti štátni tajomníci a ďalšie osoby napojené priamo na vládu. Podstatou aktivít je aj privatizácia štátnych podnikov, ide o činnosť, ktorá je úzko naviazaná na verejnú politiku. Okrem toho spoločnosť SEPI v minulosti v prípade lodeníc konala spôsobom, ktorý sa dá pripísať štátu, ako napríklad poskytnutie časti pomoci na prestavbu schválenej v roku 1997 a nezákonnej pomoci v roku 1998 (21). Tiež je možné zaznamenať, že SEPI poskytuje štátnu pomoc v iných oblastiach, ako napríklad v uhoľnom priemysle (22).
(71)
Z vyššie uvedených bodov 66 a 67 sa dá vyvodiť, že prostriedky spoločnosti SEPI sú zdrojmi štátu. Okrem toho z bodov 68 až 70 vyplýva, že udelenie finančných prostriedkov podnikom pre stavbu lodí, sa musí považovať za prisúditeľné štátu, ak tieto prostriedky neboli poskytnuté v súlade so zásadami trhového hospodárstva.
(72)
Všeobecnou zásadou aplikovateľnou na finančné transakcie medzi štátom a verejnými podnikmi je tzv. zásada investora v trhovom hospodárstve. V prípade, že sú prostriedky spoločnosti SEPI štátnymi prostriedkami, podstatné je, aby SEPI v rámci hospodárskych transakcií so svojimi filiálkami pre stavbu lodí (či už ide o podniky s ekonomickými aktivitami, alebo holdingové spoločnosti takýchto podnikov) konala úplne v súlade so zásadou investora v trhovom hospodárstve.
(73)
Zásada investora v trhovom hospodárstve je detailne vysvetlená v oznámení Komisie členským štátom o aplikácii článkov 92 a 93 zmluvy a článku 5 smernice Komisie 80/723/EHS pre verejné podniky vo výrobnom sektore (23). Súdny dvor tiež konštatoval, napríklad vo svojom rozsudku v prípade C 40/85, (Boch (24)), že vhodnou formou na stanovenie, či je opatrenie štátnou pomocou, je aplikovať kritérium, ktoré určí, v akej miere mohol podnik získať dané čiastky na súkromných kapitálových trhoch za rovnakých podmienok, a obzvlášť, či by za podobných okolností súkromný akcionár, berúc do úvahy možnosť dosiahnutia zisku a bez ohľadu na hľadiská sociálnej, regionálnej alebo sektorovej politiky, upísal daný kapitál.
(74)
Komisia nevylučuje, že by prostriedky poskytnuté spoločnosťou SEPI mohli byť bez prítomnosti pomoci, ale len v prípade, že SEPI koná v súlade so zásadou trhového investora. Preto Komisia zhodnotí pri každej vyšetrovanej transakcii, či SEPI konala podľa zásady trhového investora.
(75)
Španielsko navyše tvrdí, že transakcie v rámci skupiny SEPI nemusia zodpovedať trhovým podmienkam a odvoláva sa na prípady, v ktorých Komisia nevyžadovala, aby sa transakcie v rámci skupiny realizovali za trhových podmienok.
(76)
Komisia sa domnieva, že aj keď sa v niektorých špecifických prípadoch dá akceptovať prevod podnikov v rámci skupiny aj za neobchodných podmienok, nie je možné to akceptovať v prípade prevodu štátnych prostriedkov na podniky, ktoré konkurujú iným podnikom na spoločnom trhu.
2. Pomoc obsiahnutá v transakciách v rámci prevodu 1 medzi spoločnosťami AESA a SEPI
(77)
Dňa 28. decembra 1999 kúpila spoločnosť SEPI od spoločnosti AESA tri podniky Juliana, Cádiz a Manises. Existujú dva prvky, ktoré sa musia vyhodnotiť, aby sa zistila prítomnosť štátnej pomoci pri tomto prevode. Jedným problémom je fakt, či je nákupná cena, ktorú zaplatila SEPI spoločnosti AESA trhovou cenou, a druhým problémom je, či pôžičky spoločnosti SEPI určené podnikom, ktoré kúpila, boli v súlade so zásadou trhového investora.
a) Nákupná cena
(78)
Po prvé je možné všimnúť si, že Španielsko informovalo Komisiu o tom, že cena zaplatená za všetky tri podniky bola 15 302 000 EUR, a nie 60 miliónov, tak ako sa uvádza pri začatí konania. Španielsko už predtým potvrdilo, že suma 15 302 000 EUR, zaplatená spoločnosťou SEPI za tieto tri podniky, zodpovedala účtovnej hodnote v čase transakcie, ale v poslednej fáze vyšetrovania informovala, že išlo o účtovnú hodnotu so skorším, bližšie nešpecifikovaným dátumom roku 1999.
(79)
Španielsko okrem toho tvrdí, že spoločnosť SEPI nemusela platiť trhovú cenu, keďže kúpila tieto tri lodenice, aby ich mohla sprivatizovať. Avšak zaradenie opatrenia do kategórie štátnej pomoci nezávisí od účelu, ale od účinku. Fakt, že sa lodenice kupovali s uvedeným zámerom (privatizácia), nie je dôvodom na vylúčenie charakteru štátnej pomoci tejto transakcie. Okrem toho, berúc do úvahy, že SEPI je štátnou holdingovou spoločnosťou, treba zopakovať, že finančné transakcie medzi spoločnosťou SEPI a podnikmi, ktoré si konkurujú v rámci spoločného trhu, by sa mali vždy zakladať na trhových zásadách. Preto, ak SEPI zaplatila za podnik vyššiu cenu akou je trhová cena, išlo by o štátnu pomoc predávajúcemu, v tomto prípade spoločnosti AESA.
(80)
Komisia zaznamenala, že spoločnosti SEPI sa privatizácia týchto troch podnikov nepodarila. Naopak, podniky boli v júli 2000 predané skupine Bazán, filiálke spoločnosti SEPI, a to sedem mesiacov po predajnej transakcii, v sume 1 peseta za každý podnik.
(81)
Z výročných správ zainteresovaných podnikov je zjavné, že účtovná hodnota všetkých a každého podniku koncom roka 1999, tri dni po predajnej transakcii, vykazovala zápornú čiastku v celkovej hodnote - 40 646 000 EUR, ktorá sa ďalej delí nasledovne: Cádiz - 13 745 000 EUR; Juliana - 18 679 000 EUR; Manises - 8 222 000 EUR).
(82)
Okrem toho, v súlade s vyššie uvedenými tvrdeniami, Španielsko určilo trhovú hodnotu týchto troch podnikov v júli 2000, keď boli prevedené na skupinu Bazán. Španielsko tvrdí, že v tom čase bola trhová hodnota účtovnou hodnotou mínus vypočítané riziká nezahrnuté v súvahovom účte podnikov. Riziká spočívali napríklad v strate za lode vo výrobe a náklady vyplývajúce z nižšej ako bežnej aktivity. Aj keď sa tieto faktory môžu časom meniť, je správne predpokladať, že sa nezmenili významným spôsobom počas doby siedmich mesiacov. Španielsko vypočítalo, že celkové riziko pre tieto tri podniky dosiahlo v júli 2000 sumu 25 300 000 EUR.
(83)
Z tohto dôvodu Komisia uzatvára, že 28. decembra 1999 spoločnosť SEPI zaplatila 15 302 000 EUR za tri podniky, ktoré mali tri dni potom zápornú účtovnú hodnotu mínus 40 646 000 EUR plus riziká, ktoré boli po siedmich mesiacoch ohodnotené na 25 300 000 EUR. Je preto možné vyvodiť, že spoločnosť SEPI zaplatila za podniky viac, než je trhová cena. Akákoľvek čiastka, ktorá presiahne trhovú cenu, sa musí považovať za štátnu pomoc predávajúcemu, spoločnosti AESA.
(84)
V žiadosti o informácie z júla 2002 Komisia požadovala kópie všetkých dokumentov, ktoré by mohli objasniť ocenenie podnikov v čase prevodu vlastníctva. Španielsko neposkytlo informácie ohľadom tejto transakcie, a preto Komisia môže vypočítať trhovú hodnotu len na základe informácií, ktoré má k dispozícii.
(85)
Trhová hodnota by v tomto prípade zodpovedala účtovnej hodnote bez finančných rizík. Vzhľadom na chýbajúce informácie Komisia nie je schopná vypočítať presnú hodnotu finančných rizík. Aby sa vylúčilo nadhodnotenie týchto rizík, Komisia prijme preto vhodný postup a bude predpokladať, že finančné riziká majú nulovú hodnotu. Za aktuálnych okolností by preto rozumným určením približnej trhovej ceny bolo použitie najlepšieho približného vymedzenia účtovnej hodnoty.
(86)
Najlepší odhad účtovnej hodnoty v čase transakcie, to znamená dňa 28. decembra 1999, ktorý je k dispozícii, je účtovná hodnota z 31. decembra 1999, ktorá je zápornou hodnotou: mínus 40,6 milióna EUR. Ak sa táto suma vezme ako základ, trhová hodnota daných troch podnikov by nepresiahla túto čiastku.
(87)
Na základe informácií, ktoré sú k dispozícii, sa preto môže vyvodiť, že AESA predala za 15 302 000EUR spoločnosti SEPI tri podniky, ktorých hodnota bola mínus40 646 000 EUR, z čoho vyplýva zisk pre spoločnosť AESA prinajmenšom 55 948 000 EUR.
(88)
Nie je teda možné tvrdiť, že by zaplatenie sumy 15 302 000 EUR spoločnosťou SEPI za tri podniky Cádiz, Juliana a Manises bolo v súlade so zásadou trhového investora. Zisk v sume 55 948 000 EUR, dosiahnutý spoločnosťou AESA, predstavuje preto štátnu pomoc. Pri predaji AESA ešte vlastnila ďalšie tri lodenice, zaoberajúce sa stavbou civilných lodí. Táto štátna pomoc bola nezákonná, keďže nebola oznámená Komisii a nie je zlučiteľná so spoločným trhom, pretože nebola schválená ako pomoc na prestavbu, ani ako pomoc iného druhu.
(89)
Výročné správy z rokov 1998 a 1999 spoločnosti AESA a podnikov, ktoré vlastnila, potvrdzujú, že pokračovanie všetkých operácií záviselo od finančnej pomoci od príslušného akcionára, to znamená od spoločnosti SEPI pre spoločnosť AESA a od spoločnosti AESA pre lodenice. Na základe tejto informácie Komisia vyvodzuje, že pomoc, ktorú SEPI poskytla spoločnosti AESA v rámci tejto transakcie, sa previedla na tri podniky, ktoré boli ešte vlastníctvom spoločnosti AESA (Sestao, Sevilla a Puerto Real). V rozhodnutí Komisie (25) o nezákonnej štátnej pomoci, ktorú SEPI poskytla AESE v roku 1998, následne ratifikovanom Súdnym dvorom (26), Komisia už dospela k záveru, že štátna pomoc spoločnosti AESA zahŕňala štátnu pomoc na jej lodné konštrukčné aktivity.
b) Pôžičky spoločnosti SEPI určené trom lodeniciam v decembri 1999
(90)
V rámci druhého rozšírenia konania Komisia zaznamenala, že SEPI poskytla v roku 1999 trom podnikom Juliana, Cádiz a Manises pôžičky v hodnote 194 400 000 EUR. Komisia mala podozrenie, že mohlo ísť o štátnu pomoc určenú týmto podnikom.
(91)
Na základe faktov bola situácia nasledovná. Týmto trom lodeniciam (Juliana, Cádiz a Manises) postupne vznikol dlh voči spoločnosti AESA v hodnote 192 100 000 E UR. Keď SEPI prevzala tieto tri podniky, tiež im poskytla preddavok v hodnote 192 100 000 EUR (Cádiz: 120,8 milióna EUR; Juliana 47,2 milióna EUR; Manises 24,1 milióna EUR), ktorý sa použil na splatenie pôžičiek spoločnosti AESA. Tieto pôžičky niesli úrok v hodnote MIBOR plus 8 bodov. SEPI zároveň prevzala pohľadávku v hodnote 192 100 000 EUR od spoločnosti AESA. Rozdiel medzi sumou 192 100 000 EUR a sumou 194 400 000 EUR uvedenou v rámci druhého rozšírenia konania (2 100 000 EUR) je spôsobený malými pôžičkami, ktoré spoločnosť SEPI poskytla lodeniciam už skôr.
(92)
Z hľadiska štátnej pomoci sa vyhodnotenie musí zamerať na transakciu, ktorou boli štátne prostriedky prevedené zo štátu na príjemcov, to znamená na pôžičku spoločnosti SEPI určenú trom podnikom: Juliana, Cádiz a Manises v hodnote 192 100 000 EUR. Predpokladá sa, že rozdiel medzi touto čiastkou a čiastkou 194 400 000 EUR uvedenou v rámci druhého rozšírenia konania, ktorý predstavuje 2 100 000 EUR nie je štátnou pomocou, keďže nebolo stanovené kedy a ako bola táto čiastka poskytnutá.
(93)
Je potrebné zhodnotiť, ako uviedol Súdny dvor v prípade 40/85 (Boch), či by za podobných okolností súkromný akcionár poskytol takéto pôžičky, berúc do úvahy možnosť dosiahnutia zisku a bez ohľadu na sociálnu a regionálnu politiku a sektorové hľadiská. Otázkou je teda, či by súkromný investor, aj keby sa rozhodoval na úrovni celej skupiny, očakával v rámci bežnej trhovej ekonomiky prijateľnú mieru zisku vzhľadom na investovaný kapitál. Súdny dvor tiež uviedol, že vhodným spôsobom na určenie, či je pôžička štátnou pomocou, je aplikovať kritérium určovania, v akej miere mohol podnik získať potrebné čiastky na súkromných kapitálových trhoch, ide o tzv. test súkromného investora (27).
(94)
Výročné správy podnikov Juliana, Cádiz a Manises jasne poukazujú na to, že tieto tri podniky boli v kríze. Každý z nich mal koncom roka 1998 zápornú účtovnú hodnotu a vykazoval straty v roku 1999. Audítor tiež v ročnom zúčtovaní z roku 1998, ako aj z roku 1999 uviedol, že podniky potrebovali podporu svojich akcionárov, aby mohli ďalej fungovať. Okrem toho neexistovali žiadne indície, že by sa zložitá finančná situácia lodeníc mohla zlepšiť.
(95)
Z týchto dôvodov možno konštatovať, že uvedené tri podniky by neboli schopné získať pôžičky na súkromných kapitálových trhoch. To znamená, že tieto pôžičky neobstáli v teste súkromného investora. Z rovnakých dôvodov SEPI nemohla očakávať splatenie pôžičiek a úrokov. Z toho vyplýva, že poskytnutie takýchto prostriedkov spoločnosťou SEPI v prospech lodeníc nerešpektuje zásadu súkromného investora, a teda pôžičky predstavujú štátnu pomoc týmto trom podnikom. Táto štátna pomoc bola nezákonná, keďže nebola oznámená Komisii, a nie je zlučiteľná so spoločným trhom, pretože nemôže byť schválená ako pomoc na prestavbu ani ako pomoc iného druhu.
(96)
Podľa Španielska boli pôžičky v hodnote 192 100 000 EUR a úroky splatené spoločnosti SEPI 12. septembra 2000 skupinou IZAR, ktorá v tom čase prevzala a následne zrušila podniky Juliana, Cádiz a Manises. Táto nezákonná pomoc bola teda získaná späť. Komisia však navrhuje použiť túto informáciu v inom vyšetrovaní týkajúcom sa štátnej pomoci, C 38/03, ktoré sa zaoberá otázkou, v akej miere kapitálové vklady spoločnosti SEPI skupine IZAR prospeli civilnej stavbe lodí.
3. Pomoc obsiahnutá v transakciách v rámci prevodu 2 medzi spoločnosťou AESA a skupinou IZAR
(97)
Spoločnosť AESA predala 20. júla 2000 skupine Bazán tri lodenice, ktoré jej ostali: Puerto Real, Sestao a Sevilla (28).
(98)
Existujú dve otázky, ktoré boli nastolené v rámci rozhodnutí o rozšírení konania a ktoré je potrebné vyhodnotiť, aby sa určila existencia štátnej pomoci. Na jednej strane je potrebné zistiť, či kúpna cena, ktorú skupina IZAR zaplatila AESE, bola trhovou cenou, a na druhej strane, či bol vklad spoločnosti SEPI v hodnote 252 425 000 EUR určený pre AESU v súlade so zásadou trhového investora.
a) Kapitálový vklad
(99)
Spoločnosť SEPI sa rozhodla poskytnúť spoločnosti AESA 252 425 000 EUR ako kapitálový vklad dňa 18. júla 2000, dva dni predtým, ako AESA predala svoje lodenice (Sestao, Sevilla a Puerto Real) skupine Bazán. Tento kapitál bol vyplatený v septembri 2000. Španielsko tvrdí, že tým, že bol tento kapitál poskytnutý až v septembri 2000, v čase, keď AESA už predala svoje lodenice, nemohla narušiť hospodársku súťaž v oblasti stavby lodí.
(100)
Podľa výročnej správy spoločnosti AESA z roku 2000 poskytla táto svojim trom lodeniciam vklady v hodnote 309 miliónov EUR predtým, ako boli predané skupine Bazán/IZAR. Vo výročných správach týchto troch lodeníc sa uvádza, že tento kapitál bol poskytnutý prostredníctvom zrušenia dlhu. Španielsko potvrdilo, že AESA „prispôsobila“ dlhy lodeníc v súvislosti s ich predajom skupine Bazán, „aby sa lepšie odzrkadlila hodnota lodeníc“, ale neposkytlo žiadne čísla.
(101)
Po zrušení dlhu AESA predala tieto podniky, každý za 1 pesetu, skupine Bazán. Predajná transakcia vyprodukovala spoločnosti AESA účtovnú stratu 198 miliónov EUR. Spolu s ďalšími stratami vyplývajúcimi z lodných konštrukčných aktivít celkové straty spoločnosti AESA dosiahli v roku 2000 271 miliónov EUR. Bez kapitálového vkladu spoločnosti SEPI by AESA mala vlastný záporný kapitál v hodnote 259 miliónov EUR koncom roka 2000 a musela by byť zrušená v súlade s právom obchodných spoločností.
(102)
Prípad, ktorý sa musí zhodnotiť, spočíva podľa vyššie uvedených konštatovaní v otázk, či by za rovnakých okolností súkromný akcionár vložil kapitál a mohol očakávať prijateľné percento zisku vzhľadom na investovaný kapitál.
(103)
Po prvé je evidentné, že AESA nemohla vyprodukovať žiadny výnos z vloženého kapitálu, keďže použila tieto prostriedky na pokrytie nákladov súvisiacich so zrušením dlhov svojich lodeníc a následnou stratou vyplývajúcou z predaja týchto lodeníc skupine Bazán. Okrem toho je AESA skupinou podnikov, ktorá nerozvíja žiadnu inú činnosť, takže nie je schopná vyprodukovať vlastné zisky. Možno tiež vylúčiť, že by lodenice ako poslední príjemcovia týchto opatrení vo vlastníctve skupiny Bazán/IZAR vyprodukovali prijateľnú výnosovú mieru kvôli ich ostatným výsledkom a nedostatku prestavbových opatrení. Potvrdzujú to aj výročné správy skupiny IZAR, v ktorých sa uvádza, že jej civilné lodenice zaznamenali straty v rokoch 2000, 2001 a 2002.
(104)
Možno teda vyvodiť záver, že kapitálový vklad SEPI, určený spoločnosti AESA, nebol v súlade so zásadou trhového investora a je teda štátnou pomocou.
(105)
V tomto ohľade treba zdôrazniť, že AESA po zrušení dlhov svojich lodeníc čiastkou 309 miliónov EUR zlepšila ich finančnú situáciu rovnakou čiastkou. Keďže zrušenie dlhov spoločnosti AESA nezahŕňalo žiadne platby v hotovosti, rozhodnutie spoločnosti SEPI z 18. júla 2000 o kapitálovom vklade v hodnote 252 425 000 EUR do spoločnosti AESA, aj keď čiastka bola poskytnutá až v septembri 2000, umožnilo spoločnosti AESA okamžite zrušiť dlhy bez toho, aby musela ohlásiť úpadok.
(106)
Z hľadiska štátnej pomoci bola pomoc udelená rozhodnutím spoločnosti SEPI z 18. júla 2000 o vložení kapitálu, keďže toto rozhodnutie bolo predchádzajúcou podmienkou na to, aby mohla AESA oslobodiť lodenice od dlhov. Konečným príjemcom tejto pomoci boli lodenice, pretože dôsledkom tejto operácie bol fakt, že lodenice boli oslobodené od dlhov voči spoločnosti AESA.
(107)
Zrušenie dlhu spoločnosti AESA zlepšilo finančnú situáciu dotknutých lodeníc o 309 miliónov EUR. Komisia však hodnotí len vklad prostriedkov od spoločnosti SEPI, ktorý v rámci tejto transakcie tvorí 252 425 000 EUR. Táto štátna pomoc bola nezákonná, keďže nebola oznámená Komisii, a nie je zlučiteľná so spoločným trhom, pretože nebolo možné ju schváliť ako pomoc na prestavbu ani ako pomoc iného druhu.
(108)
Aj keď možno konštatovať, že sa nerešpektovala zásada investora v trhovom hospodárstve, Španielsko sa odvoláva na právo realizovať kapitálový vklad kvôli zabezpečeniu predpísanej účtovnej závierky v súlade s vyjadreniami v rozhodnutí prípadu Lanerossi (29). Podľa Komisie sa argument Španielska nemôže akceptovať z nasledujúcich dôvodov:
(109)
Po prvé rozhodnutie Lanerossi nie je v tomto prípade relevantné, keďže dané tri lodenice, ktoré majú prospech z vkladu kapitálu vďaka zrušeniu dlhu, ešte fungujú a v žiadnom prípade nebolo plánované ich uzavretie, keď bola poskytnutá pomoc.
(110)
Okrem toho, aj keby sa argument Španielska bral do úvahy z hľadiska uzavretia spoločnosti AESA namiesto uzavretia jej posledných troch lodeníc, možno zaznamenať, že proces uzavretia spoločnosti AESA sa spustil až v polovici roku 2002. Okrem toho Súdny dvor v rozhodnutí Lanerossi potvrdil, že ak kapitálová injekcia nemá žiadnu vyhliadku na rentabilitu, ani dlhodobú, takéto opatrenie sa musí považovať za pomoc. Taká je situácia aj v tomto prípade, keďže sa nedá očakávať, že by SEPI niekedy získala náhradu za kapitál, ktorý prostredníctvom spoločnosti AESA poskytla civilným podnikom zaoberajúcim sa stavbou lodí. Nakoniec je potrebné podotknúť, že náklady spojené s uzavretím spoločnosti AESA podľa Španielska spočívajú v spoločenských nákladoch súvisiacich s prestavbou lodeníc, ktorá sa konala v rokoch 1994 až 1998. Akákoľvek iná pomoc na pokrytie týchto nákladov by viedla k porušeniu rozhodnutia Komisie z roku 1997, ktorým bola schválená pomoc na prestavbu.
b) Nákupná cena
(111)
Otázka, či nákupná cena predstavovala štátnu pomoc skupine IZAR, sa nastolila v rámci prvého rozšírenia konania zo dňa 28. novembra 2001. Dôvodom, prečo sa štátna pomoc mohla poskytnúť takýmto spôsobom, je fakt, že keď AESA predala svoje lodenice skupine Bazán, išlo o prázdne spoločnosti, ktoré prakticky nerozvíjali žiadnu činnosť. Preto mohlo byť pre španielske úrady lákavé uistiť sa, že čo najväčšia možná čiastka aktív bude prevedená zo spoločnosti AESA na jej lodenice, a tak aj na podnik, ktorý by tieto civilné lodenice prevzal, teda na skupinu Bazán. Tiež sa zdá byť evidentné, že pravdepodobnosť, že by trhová hodnota každého z týchto podnikov bola úplne rovnaká, t. j. jedna peseta, je veľmi malá.
(112)
Počas konania Španielsko poskytlo informácie v tom zmysle, že účtovné hodnoty podnikov boli 91 100 000 EUR (Sestao), 37 800 000 EUR (Sevilla) a 68 800 000 EUR (Puerto Real), čo je celkove 197 700 000 EUR. Okrem toho Španielsko uvádza, že trhová hodnota týchto troch lodeníc bola: […], […] a […] EUR v tomto poradí, čo je celkove […] EUR.
(113)
Podľa vyššie uvedených tvrdení 1 peseta za lodenicu očividne nebola trhovou cenou a teoreticky viedla k čistému zisku pre skupinu Bazán/IZAR v hodnote […] EUR, ak je odhad trhovej hodnoty zo strany Španielska správny.
(114)
Keďže sa však nestanovilo, že tento zisk pre skupinu Bazán/IZAR bude obsahovať prostriedky spoločnosti SEPI alebo štátu, Komisia si nemyslí, že cena v hodnote jednej pesety za lodenicu sa môže použiť na určenie existencie štátnej pomoci určenej kupujúcemu, skupine Bazán/IZAR.
4. Pomoc obsiahnutá v transakciách v rámci prevodu 3, medzi spoločnosťou SEPI a skupinou Bazán
(115)
Spoločnosť SEPI predala štyri podniky (Astano, Cádiz, Juliana a Manises) skupine Bazán dňa 20. júla 2000, každý z nich za jednu pesetu. V rámci prvého rozšírenia konania Komisia vyjadrila pochybnosti, či išlo o trhovú cenu a či teda bolo možné poskytnúť štátnu pomoc skupine Bazán/IZAR. V rámci druhého rozšírenia konania Komisia zaznamenala, že tieto podniky mali zápornú účtovnú hodnotu, s hodnotou mínus 68 200 000 EUR. Keďže Komisia nebola schopná určiť, či sa táto suma vo výročnej správe skupiny Bazán/IZAR uviedla ako strata, mala Komisia pochybnosti, či SEPI vložila túto čiastku do daných štyroch podnikov, aby bola prevedená na skupinu Bazán.
(116)
Pokiaľ ide o účtovné hodnoty, informovalo Španielsko Komisiu, že prevedené podniky mali celkovú zápornú účtovnú hodnotu v čase transakcie mínus 68 200 000 EUR. Zdá sa však, že táto čiastka sa v skutočnosti vo výročnej správe skupiny Bazán/IZAR z roku 2000 označila ako strata, v rozpore s tým, čo sa usúdilo v rámci druhého rozšírenia konania (30).
(117)
Pokiaľ ide o cenu, Španielsko poskytlo hodnovernú informáciu, podľa ktorej trhová hodnota každého jedného z týchto štyroch podnikov bola záporná. Môže sa teda vyvodiť záver, že cena nebola príliš nízka, a teda nezahŕňala štátnu pomoc skupine Bazán/IZAR.
(118)
Keďže sa potvrdili pochybnosti týkajúce sa novej nezákonnej štátnej pomoci pre verejné lodenice, musí Komisia vyhodnotiť, na základe zistení v druhom rozšírení konania, či sa časť pomoci na prestavbu, udelenej v roku 1997, bude považovať za nezlučiteľnú a bude sa musieť vrátiť.
(119)
Podľa Komisie v tejto záležitosti, berúc do úvahy pripomienky Španielska a skupiny IZAR v kontexte tohto konania, neexistujú argumenty, podľa ktorých by sa časť pomoci na prestavbu, schválenej v roku 1997, dala považovať za nezlučiteľnú. Dôvodom je fakt, že v súlade s rozhodnutím (31), ktorým sa schválila pomoc, právo Komisie žiadať vrátenie pomoci schválenej v roku 1997 vypršalo s poslednou kontrolnou správou (32) z 13. októbra 1999. Preto sa pomoc schválená v roku 1997 zmenila na existujúcu pomoc, keď vypršal kontrolný čas.
(120)
Lodenice, ktoré profitujú z vyššie uvedenej nezákonnej pomoci, sú teraz vlastníctvom skupiny IZAR, a táto nezákonná pomoc by sa teda mala vymáhať od skupiny IZAR. Zmena vlastníctva lodeníc zo spoločnosti AESA alebo SEPI na IZAR neznamená, že vrátenie pomoci prináleží pôvodnému vlastníkovi dotknutých podnikov. Dôvodom je fakt, že podniky neboli prevedené na IZAR za trhových podmienok a prostredníctvom otvorenej a transparentnej súťaže, ale formou reorganizácie podnikov v rámci tej istej skupiny SEPI, s použitím symbolickej ceny. Európsky súdny dvor v nedávno vynesených rozhodnutiach uviedol (33), že pokiaľ boli podniky kúpené za konkurenčných nediskriminačných podmienok a za trhovú cenu (to znamená za cenu vyššiu, než je cena, ktorú by bol súkromný investor ochotný zaplatiť v normálnych trhových podmienkach za tieto podniky v situácii, v akej sa nachádzali), najmä po tom, ako profitovali zo štátnej pomoci, bola čiastka pomoci stanovená podľa trhovej ceny a zahrnutá do nákupnej ceny. Len za týchto okolností sa podniky, ktorým boli pridelené verejné súťaže, nepovažujú za príjemcov výhod vo vzťahu k ostatným trhovým operátorom. Preto nemožno od nich žiadať, aby znovu zaplatili dotyčnú čiastku pomoci. Z opisu faktov tohto prípadu je zjavné, že podmienky nie sú splnené. Okrem toho v spoločných prípadoch C-328/99 a C-399/00 Taliansko a SIM 2 Multimedia SpA v. Komisia (34), odsek 38, Súdny dvor zdôraznil, že „predaj podielov v podniku, ktorý je príjemcom nezákonnej pomoci zo strany akcionára tretej osobe, nemá dosah na normu, ktorá vyžaduje vrátenie pomoci“. V tomto prípade skupina Bazán/IZAR, vo vlastníctve štátnej holdingovej spoločnosti SEPI, kúpila podiely v podnikoch, ktoré boli tiež súčasťou skupiny SEPI, a následne ich zrušila ako právnické osoby. IZAR ako právny nástupca lodeníc, ktoré boli predtým z právneho hľadiska nezávislé (ako akciové spoločnosti), je teraz príjemcom a musí vrátiť pomoc poskytnutú týmto lodeniciam.
(121)
V prípade, že by sa kapitálový vklad určený lodeniciam považoval za pomoc skupine Bazán, Španielsko tvrdí, že táto pomoc by bola v súlade s článkom 296, a teda by bola mimo pôsobnosti noriem o štátnej pomoci, keďže Bazán bol v čase získania lodeníc vojenským podnikom.
(122)
V článku 296 ods. 1 písm. b) sa uvádza, že „každý členský štát môže prijať opatrenia, ktoré pokladá za nevyhnutné na ochranu základných záujmov vlastnej bezpečnosti a ktoré sú späté s výrobou zbraní, munície a bojového materiálu alebo obchodu s nimi; tieto opatrenia nesmú nepriaznivo ovplyvniť podmienky hospodárskej súťaže na spoločnom trhu výrobkov, ktoré nie sú určené osobitne na vojenské účely“. Už vo svojom rozhodnutí (35) týkajúcom sa pomoci na prestavbu pre KSG Komisia vyhlásila, že „naopak, keď opatrenie zhodné s definíciou štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 má vplyv na vojenskú produkciu, ako aj na obchodnú produkciu alebo produkciu dvojitého použitia, nemôže sa úplne odôvodniť na základe článku 296. Komisia nesúhlasí so stanoviskom holandských a španielskych úradov v tom zmysle, že z titulu vojenských aspektov je opatrenie kompletne obsiahnuté v článku 296, aj keď má jasný vplyv na hospodársku súťaž v nevojenských sektoroch. Táto interpretácia sa jasne dostáva do konfliktu so znením článku.“
(123)
Toto rozhodnutie okrem toho uvádza, že „je preto zjavné, že opatrenia skutočne ovplyvnili podmienky obchodovania s obchodnými produktmi. Preto musí Komisia v súlade so svojou bežnou praxou vyhodnotiť tieto opatrenia, berúc do úvahy normy o štátnej pomoci, pokiaľ narušujú hospodársku súťaž alebo hrozia jej narušením na trhoch s výrobkami, ktoré sa neuvádzajú v článku 296.“
(124)
Komisia zaznamenala, že skupina Bazán, ktorá teraz pôsobí pod menom IZAR, v súčasnosti rozvíja činnosti týkajúce sa civilnej a vojenskej lodnej výroby. Pomoc poskytnutá lodeniciam, ktoré kúpila skupina Bazán, bola priama a vzťahujúca sa výhradne na výrobu civilných lodí. Komisia so zreteľom na svoje výsledky v tomto prípade a na rozhodnutie týkajúce sa KSG tiež uvádza, že výroba civilných lodí patrí pod článok 87 zmluvy a nemôže byť vyňatá s tým, že sa bude opierať o článok 296 len z toho dôvodu, že Bazán, podnik, ktorý kúpil lodenice, sa v čase nadobudnutia zaoberal jedine vojenskou výrobou.
(125)
Rozhodnutie o začatí konania v prípade C 38/03 (ex NN 10/03) uvádza v odsekoch 44 a nasledujúcich rôzne kritériá, ktoré sa musia splniť, aby sa mohol uplatňovať článok 296 Zmluvy o založení ES. Aj keď španielske úrady dobre poznajú tieto požiadavky, neposkytli Komisii žiadny dôkaz o tom, že by vyššie opísané opatrenia boli určené na podporu výroby vojenského vybavenia.
(126)
Je nesporné, že civilné lodenice potrebovali obrovské kapitálové injekcie, aby prežili. Číry fakt, že boli predané podniku, ktorý sa zaoberá stavbou lodí, nenarušuje charakter lodeníc. Lodenice nenadobudnú vojenský charakter len tým, že sú vo vlastníctve podniku, ktorý sa tiež zaoberá lodnými aktivitami. Okrem toho poskytnutie informácie o týchto lodeniciach nemôže byť v rozpore so základnými záujmami Španielska. V tomto prípade Španielsko jednoducho neposkytlo žiadne hodnoverné vysvetlenie týkajúce sa toho, ako mohli byť ovplyvnené jeho základné bezpečnostné záujmy, a neposkytlo ani žiadne iné podstatné informácie.
VI. ZÁVER
Komisia vyvodila záver, že Španielsko nezákonným spôsobom realizovalo pomoc v čiastke 500 473 000 EUR porušením článku 88 ods. 3 zmluvy, ktorá bola poskytnutá v nasledujúcej forme:
1.
Kúpou troch podnikov Cádiz, Juliana a Manises spoločnosťou SEPI od spoločnosti AESA dňa 28. decembra 1999 za 55 948 000 EUR nad trhovou cenou, z čoho nakoniec profitovali ostávajúce lodenice spoločnosti AESA: Sestao, Sevilla a Puerto Real.
2.
Pôžičkami spoločnosti SEPI v hodnote 192 100 000 EUR, určenými trom podnikom v kríze, Cádiz, Juliana a Manises, dňa 28. decembra 1999.
3.
Kapitálovým vkladom 252 425 000 EUR od spoločnosti SEPI pre spoločnosť AESA v septembri 2000, z ktorého nakoniec profitovali tri podniky: Sestao, Sevilla a Puerto Real.
Pomoc nie je zlučiteľná so spoločným trhom, keďže nemôže byť schválená ako pomoc na prestavbu ani ako žiadny iný druh pomoci.
Pomoc musí v celkovej sume vrátiť aktuálny vlastník týchto lodeníc, skupina IZAR, ktorá prevzala podniky spoločností AESA-SEPI.
Pôžičky uvedené v bode 2, ktoré dosiahli sumu 192 100 000 EUR, boli spolu úrokmi splatené skupinou IZAR spoločnosti SEPI. Môže sa teda konštatovať, že táto čiastka nezákonnej a nezlučiteľnej pomoci bola vrátená.
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Štátna pomoc, ktorú Španielsko poskytlo španielskym verejným lodeniciam, v súčasnosti vo vlastníctve skupiny IZAR, v hodnote 500 473 000 EUR, je nezlučiteľná so spoločným trhom.
Článok 2
1. Španielsko prijme všetky potrebné opatrenia, aby od príjemcov získalo pomoc uvedenú v článku 1, ktorá bola poskytnutá nezákonne, okrem čiastky 192 100 000 EUR, ktorá už bola vrátená.
2. Vrátenie sumy sa zrealizuje bezodkladne a v súlade s postupmi vnútroštátneho práva, za predpokladu, že umožňujú okamžité a efektívne vykonanie tohto rozhodnutia. Suma, ktorá sa má vrátiť, nesie úroky odo dňa, keď bola daná k dispozícii príjemcom, až do dňa jej vrátenia. Úroky sa vypočítajú na základe referenčnej sadzby použitej na výpočet ekvivalentu podpory v rámci regionálnej pomoci.
3. Úroková sadzba uvedená v odseku 2 sa bude uplatňovať ako zložený úrok počas celého obdobia uvedeného v odseku 2.
Článok 3
Španielsko bude informovať Komisiu v lehote dvoch mesiacov odo dňa oznámenia tohto rozhodnutia o plánovaných a už prijatých opatreniach v súlade s týmto rozhodnutím. Tieto informácie poskytne prostredníctvom formulára, ktorý sa nachádza v prílohe I k tomuto rozhodnutiu.
Článok 4
Toto rozhodnutie je určené Španielskemu kráľovstvu.
V Bruseli 12. mája 2004