Smernica Európskeho Parlamentu a Rady 94/11/ES
zo dňa 23. marca 1994
o aproximácii zákonov, iných predpisov a správnych opatrení členských štátov o označovaní materiálov používaných v hlavných zložkách obuvi určenej na predaj spotrebiteľom
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100a,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
v súlade s postupom stanoveným v článku 189b zmluvy,
keďže v niektorých členských štátoch existujú predpisy o označovaní obuvi, ktorých účelom je chrániť a informovať verejnosť, ako aj zabezpečovať oprávnené záujmy;
keďže nejednotnosť takých predpisov vytvára nebezpečenstvo vzniku prekážok obchodu v rámci spoločenstva, a tým narušenie funkcie vnútorného trhu;
keďže jednotlivé prvky spoločného systému označovania obuvi by mali byť presne definované, aby sa zabránilo problémom vyplývajúcim z rozdielnosti systémov;
keďže uznesenie Rady zo dňa 9. novembra 1989 o politike ochrany spotrebiteľa [3] vyzýva k úsiliu na zlepšenie informovanosti spotrebiteľa o výrobkoch;
keďže je v záujme spotrebiteľov i obuvníckeho priemyslu, aby bol zavedený systém, ktorý pomocou presných údajov o charaktere materiálov používaných v hlavných častiach obuvi zníži nebezpečenstvo zavádzania;
keďže v uznesení Rady zo dňa 5. apríla 1993 o budúcich opatreniach týkajúcich sa označovania výrobkov v záujme spotrebiteľa [4] sa označovanie považuje za jeden z dôležitých prostriedkov na dosiahnutie lepšej informovanosti a transparentnosti pre spotrebiteľa a na zabezpečenie harmonického fungovania vnútorného trhu;
keďže harmonizácia vnútroštátnych právnych predpisov je vhodnou cestou pri odstránení prekážok voľného obchodu; že tento cieľ nemôže byť uspokojivo dosiahnutý na úrovni členských štátov; keďže táto smernica stanovuje iba tie požiadavky, ktoré sú nevyhnutné pre voľný pohyb výrobkov, na ktoré sa vzťahuje,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Táto smernica sa vzťahuje na označovanie materiálov použitých v hlavných častiach obuvi predávanej spotrebiteľovi.
Na účely tejto smernice sa "obuvou" rozumejú všetky výrobky s pripevnenými podošvami, ktoré sú určené na ochranu alebo pokrytie nohy, vrátane častí uvedených v prílohe I a dodávaných na trh samostatne.
Nevyčerpávajúci zoznam výrobkov, na ktoré sa vzťahuje táto smernica, je uvedený v prílohe II.
Táto smernica sa nevzťahuje na:
- použitú, obnosenú obuv,
- ochrannú obuv, na ktorú sa vzťahuje smernica 89/686/EHS [5],
- obuv, na ktorou sa vzťahuje smernica 76/769/EHS [6],
- obuv, ktorá má charakter hračky.
2. Označenie musí informovať o zložení obuvi spôsobom uvedeným v článku 4.
i) Označenie musí informovať o troch častiach obuvi, ktoré sú definované v prílohe I - ide o:
a) vrch,
b) podšívku a stielku a
c) podošvu.
ii) Zloženie obuvi musí byť uvedené spôsobom predpísaným v článku 4 buď formou piktogramov, alebo písomných údajov, ktoré pre špecifické materiály stanovuje príloha I.
iii) V prípade vrchu musí byť zatriedenie materiálov uskutočnené na základe čl. 4 ods. 1 a prílohy I, pričom sa neberie do úvahy príslušenstvo alebo výstuž, ako sú chrániče členkov, obruby, ozdoby, pracky, pútka, krúžky alebo podobné vybavenie.
iv) V prípade podošvy je v súlade s článkom 4 zatriedenie založené na objeme materiálov, ktoré sú v podošve obsiahnuté.
Článok 2
1. Členské štáty prijmú všetky nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie toho, aby všetka obuv uvedená na trh vyhovovala požiadavkám tejto smernice na označovanie, bez toho, aby boli dotknuté iné príslušné predpisy spoločenstva.
2. Ak sa na trh uvádza obuv, ktorá nie je v súlade s predpismi týkajúcimi sa požiadaviek na označovanie, prijme príslušný členský štát zodpovedajúce opatrenia podľa svojich vnútroštátnych právnych predpisov.
Článok 3
Bez toho, aby boli dotknuté iné právne predpisy spoločenstva, nesmú členské štáty zakazovať alebo brániť uvedeniu obuvi, ktorá spĺňa požiadavky tejto smernice na označovanie, na trh uplatňovaním neharmonizovaných vnútroštátnych predpisov upravujúcich označovanie niektorých druhov obuvi alebo obuvi všeobecne.
Článok 4
1. Označenie musí poskytovať informácie o materiále, určenom v súlade s prílohou I, ktorý tvorí najmenej 80 % plochy vrchu, podšívky a výstelky obuvi a najmenej 80 % objemu podošvy. Ak žiadny z materiálov nedosahuje najmenej 80 %, mala by byť uvedená informácia o dvoch hlavných materiáloch použitých v zložení obuvi.
2. Informácia musí byť uvedená na obuvi. Výrobca alebo jeho poverený zástupca usadený v spoločenstve môže zvoliť buď piktogramy, alebo písomné údaje aspoň v tom jazyku alebo jazykoch, ktoré môžu byť v súlade so zmluvou stanovené členským štátom, v ktorom dochádza ku spotrebe, ako je uvedené a znázornené v prílohe I. Členské štáty vo svojich vnútroštátnych predpisoch zabezpečia, aby spotrebitelia boli náležite informovaní o význame týchto piktogramov a aby tieto predpisy nevytvárali prekážky obchodu.
3. Na účely tejto smernice sa "označením" rozumie pripojenie požadovanej informácie aspoň k jednému kusu obuvi z páru obuvi. Toto označenie môže byť uskutočnené natlačením, nalepením, vyrazením alebo pripevnením štítku.
4. Označenie musí byť viditeľné, dobre pripevnené a prístupné; rozmery piktogramov musia byť dostatočne veľké, aby informácie v nich obsiahnuté boli ľahko zrozumiteľné. Označenie nesmie uvádzať spotrebiteľa do omylu.
5. Výrobca alebo jeho poverený zástupca usadený v spoločenstve zodpovedá za pripojenie označenia a za správnosť v ňom obsiahnutých informácií. Ak výrobca ani jeho poverený zástupca nie je usadený v spoločenstve, prislúcha táto povinnosť osobe, ktorá je zodpovedná za prvé uvedenie obuvi na trh v spoločenstve. Maloobchodník zodpovedá za to, že na obuvi, ktorú predáva, je uvedené vhodné označenie predpísané touto smernicou.
Článok 5
Podľa potreby môžu byť k informáciám požadovaným touto smernicou pripojené dodatočné textové informácie. V súlade s článkom 3 však členské štáty nesmú zakazovať alebo brániť uvádzaniu obuvi, ktorá spĺňa požiadavky tejto smernice, na trh.
Článok 6
1. Členské štáty prijmú a uverejnia právne a správne predpisy nevyhnutné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 23. septembra 1995. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
2. Členské štáty použijú predpisy uvedené v odseku 1 odo dňa 23. marca 1996. Zásoby tovaru fakturovaného alebo dodaného maloobchodníkovi pred týmto dátumom nebudú podliehať týmto predpisom do 23. septembra 1997.
3. Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
4. Do troch rokov od vykonania tejto smernice predloží Komisia Rade hodnotiacu správu, ktorá prihliadne ku všetkým ťažkostiam, na ktoré hospodárske subjekty narazia pri implementácii ustanovení tejto smernice, a ktorá bude v prípade potreby obsahovať vhodné návrhy na preskúmanie.
Článok 7
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 23. marca 1994