Smernica Rady č. 96/26/ES
z 29. apríla 1996
o prístupe k povolaniu prevádzkovateľa cestnej nákladnej dopravy a prevádzkovateľa cestnej osobnej dopravy a o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách s cieľom uľahčiť týmto prevádzkovateľom uplatňovanie slobody usadiť sa v oblasti vnútroštátnej a medzinárodnej dopravy
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 75,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 189c zmluvy [3],
keďže smernica Rady 74/561/EHS z 12. novembra 1974 o prístupe k povolaniu prevádzkovateľa cestnej vnútroštátnej a medzinárodnej nákladnej dopravy [4], smernica Rady 74/562/EHS z 12. novembra 1974 o prístupe k povolaniu prevádzkovateľa cestnej vnútroštátnej a medzinárodnej osobnej dopravy [5] a smernica Rady 77/796/EHS z 12. decembra 1977 o vzájomnom uznávaní diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách prevádzkovateľov cestnej nákladnej a osobnej dopravy, vrátane opatrení na účinné uplatňovanie ich práva usadiť sa [6] boli niekoľkokrát podstatným spôsobom doplnené a zmenené; keďže z dôvodu racionálnosti a zrozumiteľnosti by mali byť vyššie uvedené smernice zjednotené v jednom texte;
keďže organizácia dopravného trhu je jedným z hlavných faktorov vykonávania spoločnej dopravnej politiky uvedenej v zmluve;
keďže prijatie opatrení zameraných na koordináciu podmienok prístupu k povolaniu prevádzkovateľov cestnej nákladnej a osobnej dopravy (ďalej len "prevádzkovateľ cestnej dopravy") pravdepodobne priaznivo ovplyvní uplatňovanie ich práva na slobodu usadiť sa;
keďže je potrebné zabezpečiť zavedenie spoločných pravidiel prístupu k povolaniu prevádzkovateľa cestnej dopravy vo vnútroštátnej a medzinárodnej doprave, aby sa zaručilo, že takí prevádzkovatelia budú kvalifikovanejší, a tým prispejú k racionalizácii trhu, zvýšeniu kvality poskytovaných služieb v záujme užívateľov, prevádzkovateľov a hospodárstva ako celku, ako aj k bezpečnosti na cestách;
keďže z toho dôvodu by pravidlá prístupu k povolaniu prevádzkovateľa cestnej dopravy mali zahŕňať dobrú povesť, finančné postavenie a formálne kvalifikácie prevádzkovateľov;
keďže však nie je potrebné zahrnúť do týchto pravidiel určité druhy dopravy, ktoré majú malý hospodársky význam;
keďže od 1. januára 1993 je prístup na trh cezhraničnej nákladnej dopravy, riadený systémom osvedčení spoločenstva, na základe kvalitatívnych kritérií;
keďže pokiaľ ide o požiadavku bezúhonnosti, je v záujme účinnej reorganizácie trhu potrebné umožniť prístup k výkonu povolania prevádzkovateľa cestnej dopravy žiadateľovi jedine pod podmienkou, že nebol usvedčený z vážnych trestných činov vrátane priestupkov obchodnej povahy a ktorý nebol vyhlásený za nespôsobilého k výkonu povolania, za jednotných podmienok a v súlade s predpismi vyhovujúcimi pre povolanie prevádzkovateľa cestnej dopravy;
keďže pokiaľ ide o požiadavku finančného postavenia, je potrebné, najmä v záujme zabezpečenia rovnakého zaobchádzania s podnikmi v rôznych členských štátoch, stanoviť určité kritériá, ktoré musia spĺňať prevádzkovatelia cestnej dopravy;
keďže vzhľadom na dobrú povesť a finančné postavenie by bolo vhodné uznať príslušné dokumenty vydané príslušným orgánom v štáte pôvodu prevádzkovateľa cestnej dopravy alebo štátu, z ktorého prichádza, ako dostatočný dôkaz na to, aby mal prístup k príslušným činnostiam v hostiteľskom členskom štáte;
keďže v súvislosti s požiadavkou formálnych kvalifikácií odporúča sa ustanoviť, aby žiadateľ, ktorý chce vykonávať povolanie prevádzkovateľa cestnej dopravy, preukázal takú spôsobilosť úspešným absolvovaním písomnej skúšky, pričom členské štáty môžu žiadateľa zbaviť takejto povinnosti, ak poskytne dôkaz dostatočných praktických skúseností;
keďže vzhľadom na formálne kvalifikácie musí byť osvedčenie vydané podľa ustanovení spoločenstva týkajúcich sa prístupu k povolaniu prevádzkovateľa cestnej dopravy uznané ako dostatočný dôkaz pre hosťujúci členský štát;
keďže by sa mal ustanoviť systém vzájomnej pomoci medzi členskými štátmi na účely uplatňovania tejto smernice;
keďže táto smernica nesmie ovplyvniť záväzky členských štátov týkajúce sa konečných termínov vykonávania alebo uplatňovania smerníc uvedených v prílohe II, časť B,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
HLAVA I
Prístup k povolaniu prevádzkovateľa cestnej dopravy
Článok 1
1. Prístup k povolaniu prevádzkovateľa cestnej nákladnej alebo osobnej dopravy sa spravuje právnymi predpismi prijatými členskými štátmi v súlade so spoločnými pravidlami obsiahnutými v tejto smernici.
2. Na účely tejto smernice:
"povolanie prevádzkovateľa cestnej nákladnej dopravy" znamená činnosť akéhokoľvek podniku prepravujúceho za odplatu tovar prostredníctvom buď samostatného nákladného motorového vozidla, alebo jazdnej súpravy,
"povolanie prevádzkovateľa cestnej osobnej dopravy" znamená činnosť akéhokoľvek podniku vykonávajúceho osobnú dopravu pre verejnosť alebo pre určité kategórie užívateľov za úhradu zo strany prepravovaných osôb alebo organizátora dopravy, pomocou motorových vozidiel konštruovaných a vybavených tak, aby boli vhodné na prepravu viac než deviatich osôb - vrátane vodiča - a určených na tento účel,
"podnik" znamená akúkoľvek fyzickú alebo právnickú osobu, ziskovú alebo neziskovú, alebo akékoľvek združenie alebo skupinu osôb bez právnej subjektivity, ziskové alebo neziskové, alebo akýkoľvek verejnoprávny orgán, či už má vlastnú právnu subjektivitu, alebo je závislý na orgáne, ktorý má takúto subjektivitu.
Článok 2
1. Táto smernica sa nevzťahuje na podniky vykonávajúce povolanie prevádzkovateľa nákladnej cestnej dopravy pomocou vozidiel, ktorých prípustné zaťaženie nepresahuje 3,5 tony, alebo povolená celková hmotnosť naloženého vozidla nepresahuje 6 ton. Členské štáty však môžu znížiť vyššieuvedené limity pre všetky alebo pre niektoré kategórie dopravných činností.
2. Členské štáty môžu po porade s Komisiou vyňať z pôsobnosti všetkých alebo niektorých ustanovení tejto smernice prevádzkovateľov cestnej nákladnej dopravy pôsobiacich výhradne vo vnútroštátnej doprave, ktorí majú len malý vplyv na dopravný trh z dôvodu:
- charakteru prepravovaného tovaru, alebo
- krátkych prepravných vzdialeností.
V prípade nepredvídaných okolností môžu členské štáty na základe porady s Komisiou udeliť dočasnú výnimku.
3. Členské štáty môžu po porade s Komisiou vyňať z pôsobnosti všetkých alebo niektorých ustanovení tejto smernice podniky zaoberajúce sa výlučne určitými službami v osobnej doprave nekomerčnej povahy alebo ktorých hlavná činnosť je iná než prevádzkovateľ cestnej osobnej dopravy, pokiaľ ich dopravné činnosti majú len malý vplyv na dopravný trh.
Článok 3
1. Podnik, ktorý má záujem o povolanie prevádzkovateľa cestnej dopravy, má:
a) byť bezúhonný;
b) mať primeranú finančnú spoľahlivosť;
c) spĺňať podmienku formálnych kvalifikácií.
Ak je žiadateľ fyzickou osobou a nespĺňa požiadavku písmena c), príslušné orgány mu môžu napriek tomu umožniť zamestnať sa ako prevádzkovateľ cestnej dopravy za predpokladu, že uvedeným orgánom uvedie inú osobu, ktorá spĺňa požiadavky písmen a) a c), ktorá nepretržite a účinne riadi dopravnú činnosť podniku.
Ak žiadateľ nie je fyzickou osobou:
- požiadavku písmena a) musí spĺňať osoba alebo osoby, ktoré nepretržite a účinne riadia dopravnú činnosť podniku. Členské štáty môžu vyžadovať, aby aj iné osoby v podniku spĺňali túto požiadavku,
- požiadavku písmena c) musí spĺňať osoba alebo osoby uvedené v prvej zarážke.
2. Členské štáty určia podmienky, ktoré musia spĺňať podniky usadené na ich území, aby bola splnená požiadavka bezúhonnosti.
Zabezpečia, aby sa táto požiadavka nepovažovala za splnenú alebo jej plnenie za naďalej platné, ak fyzická osoba alebo osoby, ktoré sa považujú za vyhovujúce tejto podmienke podľa odseku 1:
a) boli usvedčené zo spáchania závažných trestných činov, vrátane priestupkov obchodného charakteru,
b) boli vyhlásené za nespôsobilé vykonávať povolanie prevádzkovateľa cestnej nákladnej dopravy na základe akýchkoľvek platných pravidiel,
c) boli usvedčené zo spáchania závažných opakovaných priestupkov proti platným pravidlám týkajúcim sa:
- platových a pracovných podmienok v povolaní, alebo
- cestnej nákladnej alebo prípadne osobnej dopravy, najmä pravidiel týkajúcich sa doby jazdy a odpočinku vodiča, hmotnosti a rozmerov úžitkových vozidiel, bezpečnosti na cestách a bezpečnosti vozidla.
V prípadoch uvedených v písmenách a), b) a c) ostáva požiadavka bezúhonnosti nesplnená, pokiaľ sa na základe existujúcich príslušných vnútroštátnych opatrení nevykonalo rehabilitačné opatrenie alebo akékoľvek iné opatrenie s rovnocenným účinkom.
3. a) Primeraná finančná spoľahlivosť znamená mať k dispozícii dostatočné zdroje na zabezpečenie vlastného začatia činnosti a vlastného riadenia podniku.
b) Na účely posúdenia finančnej spoľahlivosti má príslušný orgán brať zreteľ na: ročnú účtovnú závierku podniku, ak existuje; dostupné finančné prostriedky vrátane hotovosti v banke, salda a úverov; akékoľvek aktíva vrátane majetku, ktoré môžu podniku poskytnúť záruku; náklady vrátane obstarávacích nákladov alebo investičných nákladov na vozidlá, prevádzkové zariadenia, dielne a vybavenie a prevádzkový kapitál.
c) Podnik musí mať vlastné zdroje a rezervy minimálne:
- 3000 ECU na používané vozidlo alebo
- 150 ECU na tonu maximálne povolenej hmotnosti cestných nákladných vozidiel používaných podnikom, alebo
- 150 ECU na sedadlo vozidiel osobnej dopravy používaných podnikom,
podľa toho, ktorá suma je menšia.
Členské štáty sa môžu odchýliť od požiadavky prvého pododseku v prípade dopravných podnikov, ktoré svoje činnosti vykonávajú len na vnútroštátnom trhu.
d) Na účely písmen a), b) a c) môže príslušný orgán uznať ako dôkaz o finančnej spoľahlivosti potvrdenie alebo záruku danú bankou alebo inou vhodnou kvalifikovanou inštitúciou. Také potvrdenie alebo záruka môžu mať formu bankovej záruky alebo akéhokoľvek iného podobného prostriedku.
e) Písmená b), c) a d) platia len pre podniky, ktoré majú od 1. januára 1990 podľa vnútroštátnych pravidiel povolené vykonávať činnosti prevádzkovateľa cestnej dopravy.
4. Podmienka týkajúca sa formálnych kvalifikácií zahŕňa schopnosti preukázané zložením písomnej skúšky z predmetov stanovených v prílohe I, ktorá môže mať formu výberu z viacerých možných odpovedí, organizovanej úradom alebo orgánom určeným na tento účel každým členským štátom.
Členské štáty môžu urobiť výnimku zo skúšania u žiadateľa o povolanie prevádzkovateľa cestnej dopravy, ktorý preukáže aspoň päťročné praktické skúsenosti v dopravnom podnikaní na manažérskej úrovni.
Členské štáty môžu urobiť výnimku z vykonania skúšky u držiteľov určitých vysokoškolských diplomov alebo držiteľov technických diplomov, ktorí preukážu dostatočné znalosti predmetov uvedených v prílohe I, ktoré sú zároveň predmetmi zahrnutými v diplomoch.
Ako dôkaz o formálnych kvalifikáciách sa musí predložiť osvedčenie vydané úradom alebo orgánom uvedeným v prvom pododseku.
Článok 4
Členské štáty stanovia okolnosti, za ktorých podnik cestnej dopravy môže, napriek ustanoveniam článku 3 ods. 1, dočasne vykonávať činnosť po dobu maximálne jedného roku, predĺženú na maximálne šesť mesiacov v odôvodnených mimoriadnych prípadoch pri smrti alebo fyzickej alebo právnej nespôsobilosti fyzickej osoby vykonávajúcej povolanie prevádzkovateľa cestnej dopravy alebo fyzickej osoby, ktorá spĺňa požiadavky článku 3 ods. 1 písm. a) a c).
Príslušné orgány členských štátov však môžu na základe výnimky a v určitých osobitných prípadoch definitívne oprávniť osobu nespĺňajúcu podmienku formálnych kvalifikácií uvedenú v článku 3 ods. 1 písm. c) k prevádzkovaniu dopravného podniku za predpokladu, že táto osoba má aspoň trojročné praktické skúsenosti v každodennom riadení podniku.
Článok 5
1. Podniky, ktoré predložia dôkaz, že pred:
- 1. januárom 1978 pre Belgicko, Dánsko, Nemecko, Francúzsko, Írsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko a Spojené kráľovstvo,
- 1. januárom 1984 pre Grécko,
- 1. januárom 1986 pre Španielsko a Portugalsko,
- 3. októbrom 1989 pre územie bývalej Nemeckej demokratickej republiky,
boli oprávnené podľa vnútroštátnych predpisov v členskom štáte vykonávať povolanie buď prevádzkovateľa cestnej nákladnej alebo osobnej dopravy vo vnútroštátnej a/alebo medzinárodnej cestnej doprave, budú vyňaté z požiadavky predloženia dôkazu, že spĺňajú ustanovenia článku 3.
2. Avšak tie fyzické osoby, ktoré:
- po 31. decembri 1974 a pred 1. januárom 1978 pre Belgicko, Dánsko, Nemecko, Francúzsko, Írsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko a Spojené kráľovstvo,
- po 31. decembri 1980 a pred 1. januárom 1984 pre Grécko,
- po 31. decembri 1982 a pred 1. januárom 1986 pre Španielsko a Portugalsko,
- po 2. októbri 1989 a pred 1. januárom 1992 pre územie bývalej Nemeckej demokratickej republiky,
boli
- oprávnené vykonávať povolanie prevádzkovateľa buď cestnej nákladnej alebo osobnej dopravy bez toho, aby podľa národných predpisov predložili dôkaz o svojich formálnych kvalifikáciách, alebo
- určené priebežne a účinne riadiť dopravnú prevádzku podniku,
musia spĺňať podmienku formálnych kvalifikácií uvedenú v článku 3 ods. 4 pred:
- 1. januárom 1980 pre Belgicko, Dánsko, Nemecko, Francúzsko, Írsko, Taliansko, Luxembursko, Holandsko a Spojené kráľovstvo,
- 1. januárom 1986 pre Grécko,
- 1. januárom 1988 pre Španielsko a Portugalsko,
- 1. júlom 1992 pre územie bývalej Nemeckej demokratickej republiky.
Rovnaká požiadavka platí v prípade uvedenom v treťom pododseku článku 3 ods. 1
Článok 6
1. Rozhodnutia príslušných orgánov členských štátov podľa opatrení prijatých na základe tejto smernice, ktoré majú za následok zamietnutie žiadosti o prístup k povolaniu prevádzkovateľa cest nej nákladnej dopravy, uvedú dôvody, z ktorých vychádzajú.
2. Členské štáty zabezpečia, aby príslušné orgány odobrali oprávnenie k výkonu povolania prevádzkovateľa cestnej dopravy, ak zistia, že prestali spĺňať ustanovenia článku 3 ods. 1 písm. a), b) alebo c). V tomto prípade však poskytnú dostatočnú lehotu na nápravu.
3. Vzhľadom na rozhodnutia uvedené v odsekoch 1 a 2 členské štáty zabezpečia, aby podniky, ktorých sa týka táto smernica, mohli brániť svoje záujmy vhodnými prostriedkami.
Článok 7
1. Ak prevádzkovatelia cestnej dopravy, ktorí nemajú bydlisko alebo sídlo v dotknutom štáte, závažne alebo opakovane menej závažným spôsobom porušili právne predpisy o cestnej nákladnej alebo osobnej doprave, za ktoré možno odobrať oprávnenie k výkonu povolania prevádzkovateľa cestnej dopravy, členské štáty poskytnú členskému štátu, v ktorom je taký prevádzkovateľ cestnej dopravy usadený, všetky informácie týkajúce sa týchto činov a pokút, ktoré uložili.
2. Ak členský štát odoberie oprávnenie vykonávať povolanie prevádzkovateľa medzinárodnej cestnej dopravy, informuje Komisiu, ktorá túto informáciu poskytne príslušným členským štátom.
3. Členské štáty si navzájom poskytnú pomoc pri uplatňovaní tejto smernice.
HLAVA II
Vzájomné uznávanie diplomov, osvedčení a iných dokladov o formálnych kvalifikáciách
Článok 8
1. Členské štáty vzhľadom na činnosti uvedené v tejto smernici prijmú opatrenia definované v tejto smernici vzťahujúce sa na usadenie sa fyzických osôb a podnikov uvedených v hlave I všeobecného programu o odstránení obmedzení slobody usadiť sa [7] na svojom území.
2. Bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia odsekov 3 a 4, hostiteľský členský štát uzná na účely prístupu k povolaniu prevádzkovateľa cestnej dopravy ako postačujúci doklad bezúhonnosti alebo žiadneho predchádzajúceho konkurzu výpis z trestného registra, alebo pokiaľ takýto výpis nie je, rovnocenný doklad vydaný príslušnými súdnymi alebo správnymi orgánmi v štáte pôvodu prevádzkovateľa cestnej dopravy alebo štátu, z ktorého prichádza, pokiaľ preukáže, že boli tieto požiadavky splnené.
3. Ak hostiteľský členský štát požaduje od svojich štátnych príslušníkov splnenie požiadavky bezúhonnosti a preukáže, že tieto požiadavky nie je možné uspokojiť na základe dokladov uvedených v odseku 2, prijme ako postačujúci doklad od štátnych príslušníkov ostatných členských štátov osvedčenie vydané príslušným súdnym alebo správnym orgánom štátu pôvodu alebo štátu, odkiaľ cudzí štátny príslušník prichádza, v ktorom je uvedené, že príslušné požiadavky boli splnené. Takéto osvedčenie sa má vzťahovať na špecifické údaje považované v hostiteľskom štáte za dôležité.
4. Ak štát pôvodu alebo štát, odkiaľ cudzí štátny príslušník prichádza, nevydáva dokument požadovaný podľa odsekov 2 a 3, môže byť tento dokument nahradený prísahou alebo čestným vyhlásením príslušnej osoby pred príslušným súdnym alebo správnym orgánom alebo, ak je to vhodné, pred notárom v štáte pôvodu tej osoby, alebo štáte, z ktorého prichádza; taký orgán alebo notár vydá osvedčenie potvrdzujúce pravosť prísahy alebo čestného vyhlásenia. Vyhlásenie o tom, že neexistuje záznam o predchádzajúcom konkurze, môže byť urobené pred príslušnou stavovskou organizáciou v tom istom štáte.
5. Dokumenty vydané v súlade s odsekmi 2 a 3 nebudú akceptované, ak sú pri predložení staršie ako tri mesiace od dátumu ich vydania. Táto podmienka platí tiež pre vyhlásenia podľa odseku 4.
Článok 9
1. Ak sa v hostiteľskom členskom štáte vyžaduje osvedčenie ako dôkaz o finančnej spôsobilosti, tento štát považuje príslušné osvedčenia vydané bankami v štáte pôvodu alebo predchádzajúceho pobytu alebo vydané inými finančnými inštitúciami určenými v tejto zemi za rovnocenné s osvedčeniami vydanými na jeho vlastnom území.
2. Ak členský štát ukladá svojim vlastným štátnym príslušníkom určité požiadavky týkajúce sa finančnej spoľahlivosti a tieto požiadavky nie je možné preukázať na základe doklad uvedených v odseku 1, tento štát uzná u štátnych príslušníkov iných členských štátov ako postačujúci doklad osvedčenie vydané príslušným správnym orgánom štátu pôvodu alebo štátu, odkiaľ cudzí štátny príslušník prichádza, ktoré osvedčuje, že sú tieto požiadavky splnené. Takéto osvedčenie sa vzťahuje na špecifické údaje považované v hostiteľskom štáte za dôležité.
Článok 10
1. Od 1. januára 1990 uznajú členské štáty ako dostatočný doklad o formálnych kvalifikáciách osvedčenia uvedené v štvrtom pododseku článku 3 ods. 4, ktoré boli vydané iným členským štátom.
2. Vzhľadom na podniky, ktoré boli oprávnené pred 1. januárom 1981 v Grécku alebo pred 1. januárom 1975 v iných členských štátoch podľa vnútroštátnych predpisov vykonávať povolanie prevádzkovateľa cestnej nákladnej alebo osobnej vnútroštátnej a/alebo medzinárodnej dopravy a pokiaľ sú také príslušné podniky spoločnosťami alebo firmami v zmysle článku 58 zmluvy, členské štáty ako dostatočný dôkaz formálnych kvalifikácií akceptujú osvedčenia, v ktorých sa uvádza, že príslušné činnosti sa v členskom štáte skutočne vykonávali po dobu troch rokov. Táto činnosť nesmie byť pozastavená na obdobie dlhšiu než päť rokov pred vydaním osvedčenia.
Pokiaľ ide o právnickú osobu, osvedčenie, ktoré uvádza, že činnosti boli skutočne vykonávané, sa vydá pre jednu z fyzických osôb, ktorá skutočne zodpovedá za túto činnosť v podniku.
3. Osvedčenia vydané prevádzkovateľom cestnej dopravy pred 1. januárom 1990 ako dôkaz ich formálnych kvalifikácií podľa ustanovení platných do tohto dátumu sa považujú za rovnocenné osvedčeniam vydaným podľa ustanovení tejto smernice.
HLAVA III
Záverečné ustanovenia
Článok 11
Členské štáty určia úrady a orgány príslušné vydávať dokumenty uvedené v článku 8 ods. 2 a článku 9 a osvedčenie uvedené v článku 10 ods. 2. Bezodkladne o tom informujú ostatné členské štáty a Komisiu.
Článok 12
Články 8 až 11 platia tiež pre štátnych príslušníkov členských štátov, ktorí podľa nariadenia Rady (EHS) č. 1612/68 z 15. októbra 1968 o slobode pohybu pracovníkov v rámci spoločenstva [8] prevádzkovali činnosť prevádzkovateľa cestnej nákladnej alebo osobnej dopravy ako zamestnanci.
Článok 13
1. Členské štáty prijmú, po porade s Komisiou, opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr k dátumom uvedeným v prílohe II, časť B.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 14
Smernice uvedené v prílohe II časti A sa týmto zrušujú, čím nie sú dotknuté záväzky členských štátov týkajúce sa lehôt na vykonanie alebo uplatňovanie stanovené v prílohe II, časť B.
Odkazy na zrušené smernice sa považujú za odkazy na túto smernicu a vykladajú sa v súlade s korelačnou tabuľkou uvedenou v prílohe III.
Článok 15
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 29. apríla 1996