Smernica Rady 2003/110/ES
z 25. novembra 2003
o pomoci v prípadoch tranzitu na účely leteckého odsunu
RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 63 ods. 3 písm. b),
so zreteľom na podnet Spolkovej republiky Nemecko,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu,
keďže:
(1) Vzájomná pomoc na účely odsunu berie do úvahy spoločný cieľ ukončenia neoprávneného pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorých sa týka rozhodnutie o odsune. Pravidlá, ktoré sú záväzné pre všetky členské štáty, prispievajú aj k právnej istote a štandardizácii postupov.
(2) Letecký odsun nadobúda vo zvýšenej miere význam s cieľom zániku pobytu štátnych príslušníkov tretích krajín. Napriek úsiliu členských štátov využívať prednostne priame lety môže z ekonomického hľadiska alebo nedostatočnej dostupnosti priamych letov nastať potreba použiť letové spojenia cez tranzitné letiská iných členských štátov.
(3) Odporúčanie Rady z 22. decembra 1995 o zosúladenej činnosti a spolupráci pri výkone opatrení na odsun [1] a rozhodnutie Výkonného výboru z 21. apríla 1998 o spolupráci medzi zmluvnými stranami pri návrate štátnych príslušníkov tretích krajín letecky, (CH/Com-ex (98) 10) [2] sa už zaoberajú potrebou spolupráce medzi členskými štátmi v oblasti odsunu štátnych príslušníkov tretích krajín letecky.
(4) Má ostať nedotknutá zvrchovanosť členských štátov, najmä pokiaľ ide o použitie priamej sily voči štátnym príslušníkom tretích krajín, ktorí kladú odpor proti odsunu.
(5) Dohovor zo 14. septembra 1963 o trestných činoch a niektorých iných činoch spáchaných na palube lietadla (Tokijský dohovor), najmä pokiaľ ide o právomoci zodpovedného pilota na palube a o otázky zodpovednosti, má ostať nedotknutý.
(6) Pokiaľ ide o inštruktáž leteckých spoločností o tom, ako uskutočňovať odsuny bez sprievodu a so sprievodom, uvádza sa odkaz na prílohu 9 dohovoru Medzinárodnej organizácie pre civilné letectvo (ICAO) zo 7. decembra 1944.
(7) Členské štáty majú implementovať túto smernicu pri náležitom rešpektovaní ľudských práv a základných slobôd, najmä Ženevského dohovoru o postavení utečencov z 28. júla 1951, zmeneného a doplneného Newyorským protokolom z 31. januára 1967 a Európskeho dohovoru o ochrane ľudských práv a základných slobôd. V súlade s platnými medzinárodnými záväzkami sa o letecký tranzit nemá žiadať, ani sa nemá poskytnúť, ak je štátny príslušník tretej krajiny v tretej krajine určenia alebo v tranzitnej tretej krajine vystavený hrozbe neľudského alebo ponižujúceho zaobchádzania, mučeniu alebo trestu smrti, alebo ak by bol ohrozený jeho život alebo sloboda z dôvodu jeho rasy, náboženstva, štátnej príslušnosti, členstva v určitej spoločenskej skupine alebo politického presvedčenia.
(8) Opatrenia, ktoré sú potrebné na vykonávanie tejto smernice sa majú prijať v súlade s rozhodnutím Rady 1999/468/ES z 28. júna 1999, ktorým sa ustanovujú postupy pre výkon vykonávacích právomocí prenesených na Komisiu [3].
(9) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Dánska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva sa Dánsko nezúčastňuje na prijatí tejto smernice, a preto ňou nie je viazané a ani sa na neho nevzťahuje. Keďže táto smernica je založená na schengenskom acquis podľa ustanovení časti tri hlavy IV Zmluvy o založení Európskeho spoločenstva v rozsahu, v akom sa vzťahuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nespĺňajú alebo prestali spĺňať podmienky na krátkodobý pobyt, ktoré sú platné na území členského štátu na základe ustanovení schengenského acquis v súlade s článkom 5 vyššie uvedeného protokolu, je v právomoci Dánska rozhodnúť v lehote šiestich mesiacov od prijatia tejto smernice Radou, či ju bude implementovať do svojho vnútroštátneho práva.
(10) Pokiaľ ide o Islandskú republiku a Nórske kráľovstvo, táto smernica predstavuje rozvoj ustanovení schengenského acquis v zmysle dohody uzatvorenej 18. mája 1999 Radou Európskej únie a Islandskou republikou a Nórskym kráľovstvom, ktorá sa týka pridruženia týchto dvoch štátov k vykonávaniu, uplatňovaniu a rozvoju schengenského acquis [4], v rozsahu, v akom sa vzťahuje na štátnych príslušníkov tretích krajín, ktorí nespĺňajú alebo prestali spĺňať podmienky na krátkodobý pobyt, ktoré sú platné na území členského štátu na základe ustanovení schengenského acquis, ktoré spadajú do oblasti uvedenej v článku 1 v bode C rozhodnutia Rady 1999/437/ES zo 17. mája 1999 o určitých vykonávacích predpisoch k dohode [5].
(11) V súlade s článkami 1 a 2 Protokolu o postavení Spojeného kráľovstva a Írska, ktorý je pripojený k Zmluve o Európskej únii a k Zmluve o založení Európskeho spoločenstva, sa tieto členské štáty nezúčastňujú na prijatí tejto smernice, a preto s výhradou článku 4 tohto protokolu nie sú ňou viazané a ani sa na ne nevzťahuje.
(12) Táto smernica predstavuje akt, ktorý je založený na schengenskom acquis, alebo s ním inak súvisí v zmysle článku 3 ods. 1 aktu o pristúpení z roku 2003,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Účelom tejto smernice je vymedziť opatrenia týkajúce sa pomoci medzi príslušnými orgánmi na tranzitných letiskách členských štátov vo vzťahu k leteckým odsunom bez sprievodu a so sprievodom.
Článok 2
Na účely tejto smernice:
a) "štátny príslušník tretej krajiny" je každá osoba, ktorá nie je štátnym príslušníkom členského štátu Európskej únie, Islandskej republiky alebo Nórskeho kráľovstva,
b) "žiadajúci členský štát" je členský štát, ktorý vykonáva rozhodnutie o odsune voči štátnemu príslušníkovi tretej krajiny a žiada o tranzit cez tranzitné letisko iného členského štátu,
c) "dožiadaný členský štát" alebo "tranzitný členský štát" je členský štát, cez ktorého tranzitné letisko sa má uskutočniť tranzit;
d) "sprievod" sú všetky osoby zo žiadajúceho členského štátu, ktoré sú zodpovedné za sprevádzanie štátneho príslušníka tretej krajiny, vrátane osôb zodpovedných za lekársku starostlivosť a tlmočníkov;
e) "letecký tranzit" je prechod štátneho príslušníka tretej krajiny, a ak je to potrebné, so sprievodom, cez priestor letiska dožiadaného členského štátu na účely leteckého odsunu.
Článok 3
1. Členský štát, ktorý si želá návrat štátneho príslušníka tretej krajiny, zistí, či je možné použiť priamy let do krajiny určenia.
2. Ak členský štát, ktorý si želá návrat štátneho príslušníka tretej krajiny, nemôže z opodstatnených praktických dôvodov použiť priamy let do krajiny určenia, môže požiadať o letecký tranzit cez iný členský štát. Žiadosť o letecký tranzit sa v zásade nepodá, ak si opatrenie na odsun vyžaduje zmenu letiska na území dožiadaného členského štátu.
3. Bez toho, aby boli dotknuté povinnosti podľa článku 8, môže dožiadaný členský štát zamietnuť letecký tranzit, ak:
a) je štátny príslušník tretej krajiny obvinený podľa vnútroštátnych právnych predpisov dožiadaného členského štátu z trestných činov, alebo je hľadaný kvôli výkonu trestu,
b) nie je možné uskutočniť tranzit cez iné štáty alebo prijatie krajinou určenia,
c) opatrenie na odsun si vyžaduje zmenu letiska na území dožiadaného členského štátu,
d) z praktických dôvodov nie je možná požadovaná pomoc v daný moment, alebo
e) by štátny príslušník tretej krajiny predstavoval hrozbu pre verejný poriadok, verejnú bezpečnosť, verejné zdravie alebo medzinárodné vzťahy dožiadaného členského štátu.
4. V prípade odseku 3 písm. d) dožiadaný členský štát čo najrýchlejšie informuje žiadajúci členský štát o najskoršom možnom dátume po pôvodne požadovanom, v ktorý bude možné poskytnúť pomoc pri tranzite, ak sú ostatné podmienky splnené.
5. Dožiadaný členský štát môže zrušiť povolenia na letecký tranzit, ktoré už boli vydané, ak sa následne zistia okolnosti v zmysle odseku 3, ktoré oprávňujú zamietnutie.
6. Dožiadaný členský štát okamžite informuje žiadajúci členský štát o zamietnutí alebo o zrušení povolenia na letecký tranzit podľa odseku 3 alebo odseku 5, alebo o akomkoľvek inom dôvode, prečo tranzit nie je možný, a poskytne vysvetlenie dôvodov.
Článok 4
1. Žiadosť o letecký tranzit so sprievodom alebo bez sprievodu a o súvisiace opatrenia pomoci podľa článku 5 ods. 1 podá žiadajúci členský štát písomne. Dožiadanému členskému štátu sa doručí čo najskôr, v každom prípade najneskôr dva dni pred tranzitom. Túto lehotu je možné zrušiť v zvlášť naliehavých a náležite odôvodnených prípadoch.
2. Dožiadaný členský štát okamžite informuje žiadajúci členský štát o svojom rozhodnutí do dvoch dní. Túto lehotu je možné predĺžiť v náležite odôvodnených prípadoch najviac o 48 hodín. Letecký tranzit sa nezačne bez súhlasu dožiadaného členského štátu.
Ak dožiadaný členský štát neposkytne odpoveď v lehote uvedenej v prvom pododseku, tranzitné operácie sa môžu začať prostredníctvom oznámenia žiadajúceho členského štátu.
Členské štáty môžu na základe bilaterálnych alebo multilaterálnych dohôd alebo dojednaní stanoviť, že tranzitné operácie sa môžu začať prostredníctvom oznámenia žiadajúceho členského štátu.
Členské štáty informujú Komisiu o dohodách alebo dojednaniach uvedených v treťom pododseku. Komisia pravidelne podáva správu Rade o takých dohodách alebo dojednaniach.
3. Na účely vybavenia žiadosti podľa odseku 1 sa dožiadanému členskému štátu odošlú informácie o formulári, ktorý sa má použiť na žiadosť a povolenie leteckého tranzitu podľa prílohy.
Potrebné opatrenia na aktualizáciu a úpravu žiadosti o tranzit uvedenej v prílohe, ako aj spôsob jej odoslania, sa prijmú v súlade s postupom uvedeným v článku 9 ods. 2
4. Žiadajúci členský štát poskytne dožiadanému členskému štátu vo vzťahu ku každej žiadosti o tranzit podrobné informácie uvedené v prílohe.
5. Každý členský štát určí ústredný orgán, ktorému sa majú zasielať žiadosti podľa článku 1.
Ústredné orgány určia kontaktné miesta pre všetky príslušné tranzitné letiská, ktoré je možné kontaktovať v priebehu tranzitných operácií.
Článok 5
1. Žiadajúci členský štát prijme príslušné opatrenia na zabezpečenie uskutočnenia tranzitu v čo najkratšom čase.
Tranzitná operácia sa uskutoční najneskôr do 24 hodín.
2. Dožiadaný členský štát poskytne okrem vzájomných konzultácií s žiadajúcim členským štátom v rámci dostupných prostriedkov a v súlade s príslušnými medzinárodnými normami všetky potrebné opatrenia pomoci od pristátia a otvorenia dverí lietadla, až kým sa nepresvedčí, že štátny príslušník tretej krajiny odletel. Vzájomné konzultácie sa však nevyžadujú v prípadoch uvedených v písm. b).
Toto sa vzťahuje na ďalej uvedené opatrenia pomoci, najmä na:
a) vyzdvihnutie štátneho príslušníka tretej krajiny pri lietadle a jeho sprevádzanie v medziach tranzitného letiska, najmä k jeho prípojnému letu,
b) poskytnutie naliehavej lekárskej starostlivosti štátnemu príslušníkovi tretej krajiny a v prípade potreby jeho sprievodu,
c) poskytnutie stravy štátnemu príslušníkovi tretej krajiny a v prípade potreby jeho sprievodu,
d) prijatie, uchovávanie a odoslanie cestovných dokladov najmä v prípade odsunov bez sprievodu,
e) v prípadoch tranzitu bez sprievodu, informovanie žiadajúceho členského štátu o mieste a čase odchodu štátneho príslušníka tretej krajiny z územia dotknutého členského štátu,
f) informovanie žiadajúceho členského štátu o všetkých závažných incidentoch, ku ktorým došlo počas tranzitu štátneho príslušníka tretej krajiny.
3. Dožiadaný členský štát môže v súlade so svojím vnútroštátnym právom:
a) umiestniť a ubytovať štátnych príslušníkov tretích krajín v bezpečnom zariadení,
b) použiť zákonné prostriedky na zabránenie alebo skoncovanie s každým pokusom štátneho príslušníka tretej krajiny o zmarenie tranzitu.
4. Bez toho, aby bol dotknutý článok 6 ods. 1, v prípadoch, keď napriek pomoci poskytnutej v súlade s odsekmi 1 a 2 nie je možné zabezpečiť dokončenie tranzitných operácií, dožiadaný členský štát môže na žiadosť žiadajúceho členského štátu a po porade s ním prijať všetky potrebné opatrenia pomoci, aby tranzitná operácia pokračovala.
V takýchto prípadoch sa môže lehota uvedená v odseku 1 predĺžiť najviac o 48 hodín.
5. Príslušné orgány dožiadaného členského štátu, ktoré nesú zodpovednosť za opatrenia, rozhodnú o charaktere a rozsahu pomoci poskytnutej podľa odsekov 2, 3 a 4.
6. Náklady služieb poskytnutých podľa odseku 2 písm. b) a c) znáša žiadajúci členský štát.
Zvyšné náklady takisto znáša žiadajúci členský štát, pokiaľ sú skutočné a vyčísliteľné.
Členské štáty poskytnú príslušné informácie týkajúce sa kritérií vyčíslenia nákladov uvedených v druhom pododseku.
Článok 6
1. Žiadajúci členský štát sa zaväzuje, že okamžite prijme naspäť štátneho príslušník tretej krajiny, ak:
a) povolenie na letecký tranzit bolo zamietnuté alebo zrušené podľa článku 3 ods. 3 alebo odsek 5,
b) štátny príslušník tretej krajiny vstúpil počas tranzitu do dožiadaného členského štátu bez povolenia,
c) odsun štátneho príslušníka tretej krajiny do iného tranzitného štátu alebo do krajiny určenia, alebo nastúpenie na palubu prípojného letu bolo neúspešné, alebo
d) letecký tranzit nie je možný z iných dôvodov.
2. Dožiadaný členský štát pomôže pri readmisii štátneho príslušníka tretej krajiny do žiadajúceho členského štátu v prípadoch uvedených v odseku 1. Žiadajúci členský štát znáša náklady, ktoré vznikli pri návrate štátneho príslušníka tretej krajiny.
Článok 7
1. Pri uskutočňovaní tranzitnej operácie sú právomoci sprievodu obmedzené na sebaobranu. Okrem toho, ak nie sú prítomní príslušníci polície z tranzitného členského štátu, alebo s cieľom podpory príslušníkov polície, môžu sprievody použiť náležité a primerané konanie ako reakciu na bezprostredné a vážne ohrozenie, aby zabránili štátnemu príslušníkovi tretej krajiny v úteku, spôsobení zranenia sebe alebo tretej strane, alebo v poškodení majetku.
Sprievod musí za každých okolností dodržiavať právne predpisy dožiadaného členského štátu.
2. Sprievody nenosia počas leteckého tranzitu zbrane a sú v civilnom oblečení. Na žiadosť dožiadaného členského štátu predložia prostriedky na preukázanie totožnosti, ako aj povolenie na tranzit, ktoré je vydané tranzitným členským štátom, alebo ak je to vhodné, oznámenie uvedené v článku 4 ods. 2
Článok 8
Táto smernica nemá dopad na záväzky vyplývajúce zo Ženevského dohovoru o postavení utečencov z 28. júla 1951, zmeneného a doplneného Newyorským protokolom z 31. januára 1967, z medzinárodných dohovorov o ľudských právach a základných slobodách a z medzinárodných dohovorov o extradícii.
Článok 9
1. Komisii pomáha výbor.
2. Ak sa odkazuje na tento odsek, uplatňujú sa články 5 a 7 rozhodnutia 1999/468/ES.
Lehota stanovená v článku 5 ods. 6 rozhodnutia 1999/468/ES je jeden mesiac.
3. Výbor prijme svoj rokovací poriadok.
Článok 10
1. Členské štáty prijmú zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 6. decembra 2005. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých opatreniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 11
Zrušuje sa rozhodnutie Výkonného výboru z 21. apríla 1998 o spolupráci medzi zmluvnými stranami pri návrate cudzích štátnych príslušníkov letecky (SCH/Com-ex (98) 10).
Článok 12
Táto smernica nadobúda účinnosť v deň jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 13
Táto smernica je adresovaná členským štátom v súlade so Zmluvou o založení Európskeho spoločenstva.
V Bruseli 25. novembra 2003