Smernica Rady
zo 14. júna 1966
týkajúca sa obchodovania s osivom obilnín
(66/402/EHS)
RADA EURÓPSKEHO HOSPODÁRSKEHO SPOLOČENSTVA,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva a najmä na jej články 43 a 100,
so zreteľom na návrh Komisie,
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru,
keďže výroba obilnín je na významnom mieste v poľnohospodárstve Európskeho hospodárskeho spoločenstva;
keďže uspokojivé výsledky pestovania obilnín závisia do veľkej miery od používania vhodného osiva; keďže členské štáty s týmto cieľom na istý čas obmedzili obchodovanie s osivom obilnín na vysokokvalitné osivo; keďže mohli využiť výhodu systematickej šľachtiteľskej práce vykonávanej po niekoľko desaťročí, ktorá vyústila do vývoja dostatočne stálych a vyrovnaných odrôd obilnín, ktoré vďaka svojim vlastnostiam vyzerajú veľmi sľubne a z hľadiska plánovaných cieľov majú vysokú hodnotu;
keďže sa v pestovaní obilnín v spoločenstve dosiahne vyššia produktivita, ak sa na výber odrôd, s ktorými bude povolené obchodovať, uplatnia jednotné pravidlá, ktoré sú čo najprísnejšie;
keďže je však opodstatnené obmedziť obchodovanie len na určité odrody iba ak si pestovateľ môže byť istý, že skutočne získa osivo týchto odrôd; keďže určité členské štáty uplatnili na tento účel certifikačné postupy, ktorých cieľom je úradná kontrola, ktorá zabezpečí identitu a čistotu odrôd;
keďže také postupy už na medzinárodnej úrovni existujú, keďže Organizácia Spojených národov pre výživu a poľnohospodárstvo odporučila minimálne normy certifikácie osiva kukurice v európskych a stredozemných krajinách, keďže ďalej Organizácia pre hospodársku spoluprácu a rozvoj stanovila postup certifikácie osiva krmovín, ktoré je predmetom medzinárodného obchodu;
keďže je želateľné stanoviť jednotný postup certifikácie v spoločenstve založený na skúsenostiach získaných pri uplatňovaní týchto postupov; keďže by sa mal postup vzťahovať na obchodovanie tak v členských štátoch, ako aj na domácich trhoch;
keďže by sa malo spravidla povoľovať obchodovanie s osivom obilnín iba vtedy, ak toto bolo úradne preskúšané a certifikované v súlade s pravidlami certifikácie ako základné alebo certifikované osivo; keďže výber technických termínov "základné osivo" a "certifikované osivo" sa zakladá na už existujúcej medzinárodnej terminológii;
keďže osivo obilnín, ktoré nie je uvedené na trh, by nemalo podliehať, kvôli jeho menšiemu hospodárskemu významu, pravidlám spoločenstva; keďže členské štáty si musia zachovať právo podriadiť také osivo zvláštnym ustanoveniam;
keďže pravidlá spoločenstva by sa nemali vzťahovať na osivo, ktoré sa vyváža do tretích krajín;
keďže s úmyslom zlepšiť nielen genetickú kvalitu osiva obilnín v spoločenstve, ale aj jeho vonkajšie vlastnosti musia sa stanoviť určité podmienky, ako je analytická čistota, klíčivosť a zdravotný stav;
keďže na to, aby sa zabezpečila identita osiva sa musia stanoviť pravidlá spoločenstva týkajúce sa balenia, vzorkovania, uzatvárania balení a označovania; keďže s týmto cieľom by sa mali uviesť detaily potrebné pre úradnú kontrolu a pre informáciu poľnohospodára a mali by jasne preukazovať charakter certifikácie spoločenstva;
keďže niektoré členské štáty potrebujú miešať osivá obilnín rôznych druhov na zvláštne určenie; keďže s cieľom vziať tieto potreby do úvahy, členské štáty sú oprávnené za určitých podmienok uznať takého zmiešané osivá;
keďže s cieľom zabezpečiť, že sa pri obchodovaní splnia obe požiadavky čo do kvality osiva a ustanovení zabezpečujúcich jeho identitu, musia členské štáty ustanoviť vhodné kontrolné postupy;
keďže určité členské štáty potrebujú zmesi osiva obilnín rôznych druhov pre špeciálne využitie; keďže s cieľom vziať tieto potreby do úvahy by mali byť členské štáty oprávnené tieto za určitých podmienok zmesi schvaľovať;
keďže s cieľom zabezpečiť, že sa pri obchodovaní splnia obe požiadavky čo do kvality osiva a ustanovení zabezpečujúcich jeho identitu, musia členské štáty stanoviť vhodné kontrolné postupy;
keďže osiva, ktoré spĺňa tieto požiadavky bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia článku 36 zmluvy, by sa nemali týkať iné obchodné obmedzenia okrem tých, ktoré stanovujú pravidlá spoločenstva s výnimkou prípadov, keď pravidlá spoločenstva stanovujú tolerancie v súvislosti so škodlivými organizmami;
keďže počas prvej fázy do založenia spoločnej listiny odrôd dovolené obmedzenia budú zahrňovať najmä právo členských štátov obmedziť obchodovanie s osivom tých odrôd, ktoré už nemajú hodnotu pre pestovanie a využitie na ich vlastnom území;
keďže osivo rozmnožené za určitých podmienok v inej krajine zo základného osiva certifikovaného v členskom štáte by sa malo uznať ako rovnocenné s osivom rozmnoženým v tom členskom štáte;
keďže by sa, na druhej strane, mali prijať ustanovenia, ktoré by povoľovali obchodovanie s osivom obilnín vyrobeným v tretích krajinách v rámci spoločenstva len v prípade, ak toto osivo ponúka rovnaké záruky ako osivo úradne certifikované v spoločenstve a ktoré spĺňa pravidlá spoločenstva;
keďže počas období, keď sú ťažkosti so získaním dodávok certifikovaného osiva rôznych kategórií by malo byť možné dočasne obchodovať aj s osivom, ktoré uspokojuje menej prísne požiadavky;
keďže by sa s cieľom harmonizovať technické metódy certifikácie používané v rôznych členských štátoch a umožniť v budúcnosti porovnávanie osiva certifikovaného v spoločenstve s osivom pochádzajúcim z tretích krajín mali zriadiť poľné pokusy v členských štátoch, ktoré umožnia každoročnú dodatočnú kontrolu osiva rôznych kategórií "certifikovaného osiva";
keďže Komisia by mala byť poverená úlohou prijať určité opatrenia potrebné na uplatňovanie tejto smernice, keďže na to, aby sa uľahčila implementácia navrhnutých opatrení, by sa mal zriadiť postup pre nadviazanie úzkej spolupráce medzi členskými štátmi a Komisiou v rámci Stáleho výboru pre osivo a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesné hospodárstvo;
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Táto smernica bude platiť pre osivo obilnín, s ktorým sa obchoduje v spoločenstve.
Článok 2
1. A. Obilniny: rastliny nasledujúcich druhov:
Avena sativa L. | ovos siaty |
Hordeum distichum L. | jačmeň dvojradý |
Hordeum polystichum L. | jačmeň šesťradý |
Oryza sativa L. | ryža |
Secale cereale L. | raž siata |
Triticum aestivum L. | pšenica obyčajná |
Triticum durum L. | pšenica tvrdá |
Triticum spelta L. | pšenica špaldová |
Zea majs L. | kukurica siata |
B. Odrody, hybridy a inbrédne línie kukurice:
a) voľne opeľovaná odroda: dostatočne vyrovnaná a stála odroda;
b) inbrédna línia: dostatočne vyrovnaná a stála línia, získaná buď umelým samoopelením a šľachtením počas niekoľkých nasledujúcich generácií, alebo rovnocennými postupmi;
c) jednoduchý hybrid: prvá generácia kríženca definovaného šľachtiteľom medzi dvomi inbrédnymi líniami;
d) dvojitý hybrid: prvá generácia kríženca definovaného šľachtiteľom medzi dvoma jednoduchými hybridmi;
e) trojitý hybrid: prvá generácia kríženca definovaného šľachtiteľom medzi inbrédnou líniou a jednoduchým hybridom;
f) hybrid vrcholového kríženia: prvá generácia kríženca definovaná šľachtiteľom medzi inbrédnou líniou alebo jednoduchým hybridom a voľne opelenou odrodou;
g) medziodrodový hybrid: prvá generácia kríženca definovaná šľachtiteľom medzi rastlinami vypestovanými zo základného osiva dvoch voľne opelených odrôd.
C. Základné osivo (ovos, jačmeň, ryža, pšenica, špaldová pšenica, raž): osivo,
a) za ktoré zodpovedá šľachtiteľ, že bolo dopestované podľa prijatých praktík na udržiavanie odrody;
b) ktoré sa má použiť na výrobu osiva buď kategórie "certifikované osivo", alebo kategórií "certifikované osivo, prvá generácia", alebo "certifikované osivo, druhá generácia";
c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 (1) a) spĺňa podmienky, ktoré ustanovujú prílohy I a II pre základné osivo a
d) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
D. Základné osivo (kukurica):
1. Základné osivo voľne opeľovaných odrôd: osivo,
a) za ktoré zodpovedá šľachtiteľ, že bolo dopestované podľa prijatých praktík na udržiavanie odrody;
b) ktoré sa má použiť na výrobu osiva tejto odrody kategórie "certifikované osivo" alebo hybridov vrcholového kríženia alebo medziodrodových hybridov;
c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo a
d) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
2. Základné osivo inbrédnych línií: osivo,
a) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo a
b) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
3. Základné osivo jednoduchých hybridov: osivo,
a) ktoré sa má použiť na výrobu dvojitých hybridov, trojitých hybridov alebo hybridov vrcholového kríženia;
b) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo a
c) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
E. Certifikované osivo (raž, kukurica): osivo,
a) ktoré je priamym potomstvom základného osiva;
b) ktoré sa má použiť na iné účely, ako výrobu osiva obilnín;
c) ktoré v zmysle ustanovení článku 4 (1) b) a (2) spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre základné osivo a
d) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
F. Certifikované osivo prvej generácie (ovos, jačmeň, ryža, pšenica, špaldová pšenica): osivo,
a) ktoré je priamym potomstvom základného osiva danej odrody;
b) ktoré sa má použiť buď na výrobu osiva kategórie "certifikované osivo druhej generácie", alebo na účely iné ako výroba osiva obilnín;
c) ktoré spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre certifikované osivo prvej generácie a
d) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
G. Certifikované osivo druhej generácie (ovos, jačmeň, ryža, pšenica, špaldová pšenica): osivo,
a) ktoré je priamym potomstvom základného osiva alebo certifikovaného osiva prvej generácie danej odrody;
b) ktoré sa má použiť na účely iné ako výroba osiva obilnín;
c) ktoré spĺňa podmienky, ktoré stanovujú prílohy I a II pre certifikované osivo druhej generácie a
d) ktoré splnilo vyššie uvedené podmienky pri úradnom preskúšaní.
H. Úradné opatrenia: opatrenia prijaté
a) štátnymi orgánmi alebo
b) akoukoľvek právnickou osobou podľa verejného alebo súkromného práva, ktorá koná v mene štátu alebo
c) v prípade pomocných činností, ktoré tiež podliehajú kontrole zo strany štátu, akokoľvek fyzickou osobou, ktorá je za takúto činnosť zodpovedná, ak osoby uvedené v bodoch b) a c) z takýchto opatrení nemajú osobný prospech.
2. Členské štáty môžu:
a) zahrnúť do kategórie základného osiva niekoľko generácií a rozdeliť túto kategóriu podľa generácie;
b) zariadiť, že úradné preskúšanie týkajúce sa klíčivosti a analytickej čistoty sa nevykoná na všetkých dávkach počas certifikácie, ak existuje pochybnosť, či podmienky, stanovené v prílohe II, boli v tomto ohľade splnené.
Článok 3
1. Členské štáty sa musia postarať o to, aby sa osivo obilnín nemohlo uviesť na trh bez toho, aby bolo úradne certifikované ako "základné osivo", "certifikované osivo", "certifikované osivo prvej generácie" alebo "certifikované osivo druhej generácie" a bez toho, aby zodpovedalo podmienkam stanoveným v prílohe II.
2. Členské štáty musia na účely certifikácie a obchodovania stanoviť maximálny obsah vlhkosti v základnom osive a certifikovanom osive všetkých druhov.
3. Členské štáty musia zabezpečiť, aby sa vykonali úradné skúšky v súlade s platnými medzinárodnými metódami, ak také metódy existujú.
4. Členské štáty môžu poskytnúť výnimky z ustanovení v odsekoch 1 a 2:
a) v prípade šľachteného osiva generácií, ktoré predchádzali základnému osivu;
b) v prípade testov alebo použitia na vedecké účely;
c) v prípade šľachtiteľskej práce;
d) v prípade osiva vyrábaného a obchodovaného na spracovanie, za podmienky, že je zaručená identita osiva.
Článok 4
1. Členské štáty však môžu povoliť výnimku z ustanovení článku 3:
a) povoliť úradnú certifikáciu základného osiva a obchodovanie so základným osivom, ktoré nespĺňa podmienky stanovené v prílohe II čo sa týka klíčivosti; s týmto cieľom sa podniknú všetky potrebné opatrenia, aby sa zabezpečilo, že dodávateľ ručí za špecifickú klíčivosť, ktorú musí uviesť na účely obchodovania na zvláštnej etikete, kde musí uviesť svoje meno a adresu a referenčné číslo dávky osiva;
b) s cieľom dať osivo kukurice rýchlo k dispozícii bez ohľadu na skutočnosť, že oficiálne preskúšanie, ktoré má skontrolovať plnenie podmienok stanovených v prílohe II v súvislosti s klíčivosťou, nebolo ukončené, povoliť úradnú certifikáciu a obchodovanie po prvého nákupcu kategórií osiva "základné osivo" alebo "certifikované osivo". Certifikácia sa povolí iba v prípade predloženia predbežnej analytickej správy o osive a ak je uvedené meno a adresa prvého adresáta; musí podniknúť všetky potrebné opatrenia, ktoré zabezpečia, aby dodávateľ ručil za klíčivosť potvrdenú provizórnou analýzou; táto klíčivosť sa musí uviesť na obchodné účely na zvláštnej etikete, na ktorej musí byť uvedené meno a adresa dodávateľa a referenčné číslo dávky.
Tieto ustanovenia nebudú platiť pre osivo dovezené z tretích krajín, ak inak nestanoví článok 15 v súvislosti s rozmnožovaním mimo spoločenstva.
2. V prípade osiva kukurice členské štáty môžu znížiť minimálnu požadovanú klíčivosť v zmysle prílohy II na 85 %.
Článok 5
Členské štáty môžu, ohľadne podmienok stanovených v prílohách I a II, stanoviť ďalšie alebo prísnejšie požiadavky na certifikáciu osiva vyrábaného na ich vlastnom území.
Článok 6
1. Každý členský štát musí ustanoviť zoznam odrôd obilnín oficiálne certifikovaných na jeho území.
2. Odroda bude certifikovaná iba v prípade, ak úradné alebo úradne kontrolované preskúšania a najmä rastové skúšky vykonané dva za sebou nasledujúce roky a v prípade raže a voľne opelenej kukurice počas troch za sebou nasledujúcich rokov stanovia, že:
a) v prípade ovsa, jačmeňa, ryže, pšenice a špaldovej pšenice je odroda dostatočne vyrovnaná a stála; zoznam musí obsahovať hlavné fyziologické vlastnosti, podľa ktorých je možné odrodu identifikovať;
b) v prípade odrôd raže a voľne opelenej kukurice je odroda dostatočne vyrovnaná a stála; zoznam musí obsahovať hlavné morfologické alebo fyziologické vlastnosti, podľa ktorých odrody rastlín priamo odvodené z osiva kategórie "certifikované osivo" je možné odlíšiť jednu od druhej;
c) v prípade hybridných odrôd kukurice sú inbrédne línie dostatočne vyrovnané a stále a že odroda je výsledkom krížení, ktoré definoval šľachtiteľ; zoznam musí obsahovať hlavné morfologické alebo fyziologické vlastnosti, podľa ktorých odrody rastlín priamo odvodených z osiva kategórie "certifikované osivo" je možné odlíšiť jednu od druhej. Ak sa kvôli genealogickým zložkám hybridov alebo u syntetických a podobných odrôd požaduje certifikácia ako základné osivo, musia sa uviesť hlavné morfologické alebo fyziologické vlastnosti týchto zložiek.
3. V prípade hybridov alebo syntetických odrôd orgány zodpovedné za prijatie a certifikáciu musia byť informované o genealogických zložkách. Členské štáty musia zabezpečiť, že s výsledkami skúšok a opisom genealogických zložiek sa bude zachádzať ako s utajenými, ak si to želá šľachtiteľ.
4. Registrované odrody sa musia v pravidelných intervaloch úradne kontrolovať. Ak sa zistí, že sa už niektorá z podmienok certifikácie neplní, registrácia sa zruší a odroda sa zo zoznamu vyškrtne. Ak sa zmení jedna alebo viaceré sekundárne vlastnosti voľne opelenej odrody ryže alebo kukurice, musí sa zmeniť aj opis v zozname.
5. Tieto zoznamy a všetky ich zmeny sa zašlú Komisii, ktorá ich oznámi ostatným členským štátom.
Článok 7
1. Členské štáty musia žiadať, aby sa pri kontrole odrôd a inbrédnych línií kukurice a skúšaní osiva na certifikáciu odoberali úradné vzorky v súlade s príslušnými metódami.
2. Vzorky osiva určeného na preskúmanie na účely certifikácie sa musia odoberať z homogénnych dávok; maximálna hmotnosť dávky a minimálna hmotnosť vzorky sú uvedené v prílohe III.
Článok 8
1. Členské štáty musia požadovať, aby základné osivo a certifikované osivo všetkých druhov prichádzalo na trh len v dostatočne homogénnych zásielkach a v zaplombovaných kontajneroch, ktoré budú opatrené plombou a označením v zmysle článkov 9 a 10.
2. Členské štáty môžu pri obchodovaní s malými množstvami pre finálneho spotrebiteľa udeliť výnimky z ustanovení v odseku 1 v súvislosti s balením, plombovaním a označením.
Článok 9
1. Členské štáty musia žiadať, aby boli obaly základného osiva a certifikovaného osiva všetkých druhov úradne zaplombované takým spôsobom, že ak sa kontajner otvorí a plomba poruší, nebude ju možné znovu pripevniť.
2. Balenia môžu byť znovu plombované len úradne. V prípade opätovného plombovania balenia musí byť na etikete, ktorú predpisuje článok 10 (1), uvedená skutočnosť, že ide o opätovné plombovanie, dátum opätovného plombovania a príslušný orgán.
Článok 10
1. Členské štáty musia žiadať, aby balenia základného osiva a certifikovaného osiva všetkých druhov:
a) boli zvonku označené úradnou etiketou v jednom z úradných jazykov spoločenstva v súlade s pokynmi, ktoré uvádza príloha IV; mali úradnú plombu; farba etikety pre základné osivo musí byť biela, pre certifikované osivo a certifikované osivo prvej generácie modrá, pre certifikované osivo druhej generácie červená; pre obchodovanie v inom členskom štáte musí byť na nálepke uvedený dátum, kedy bola pripojená úradná plomba; ak v zmysle článku 4 (1) a) a (2) základné osivo alebo osivo kukurice nespĺňa podmienky týkajúce sa klíčivosti stanovené v prílohe II, táto skutočnosť sa musí uviesť na etikete;
b) obsahovali úradný doklad tej istej farby ako je etiketa, ktorý musí obsahovať tie isté informácie ako tie, ktoré predpisuje príloha IV pre etiketu; tento doklad nie je potrebný, ak sú informácie vytlačené nezmazateľným spôsobom na kontajneri.
2. Členské štáty môžu:
a) žiadať, aby etiketa obsahovala dátum pripojenia úradnej plomby v každom prípade;
b) poskytnúť v prípade malého balenia výnimku z ustanovení odseku 1.
Článok 11
Táto smernica neovplyvní právo členských štátov žiadať, aby v prípadoch iných ako upravuje článok 4 museli mať kontajnery so základným osivom alebo certifikovaným osivom všetkých druhov, či už bolo osivo vyrobené na ich vlastnom území alebo dovezené, v prípade, že sa s týmto osivom bude obchodovať na jeho území, etiketu dodávateľa.
Článok 12
Členské štáty musia žiadať, aby sa akákoľvek chemická úprava základného alebo certifikovaného osiva všetkých druhov vyznačila buď na úradnej etikete, alebo na etikete dodávateľa, na kontajneri alebo v ňom.
Článok 13
1. Členské štáty môžu povoliť obchodovanie s osivom obilnín vo forme zmesí zložených z rôznych druhov osiva, ak tieto rôzne zložky zmesi spĺňajú pred zmiešaním obchodné pravidlá, ktoré možno na ne uplatniť.
2. Ustanovenia článkov 8, 9 a 11 sa musia uplatniť, ako aj ustanovenia článku 10, s výnimkou, že etiketa použitá pre zmes osiva bude zelenej farby.
Článok 14
1. Členské štáty musia zabezpečiť, aby základné a certifikované osivo všetkých druhov, ktoré bolo úradne potvrdené a ktorých kontajnery boli úradne označené a zaplombované, ako to stanovuje táto smernica, nebolo predmetom žiadnych obmedzení obchodovania, pokiaľ ide o jeho vlastnosti, organizáciu skúšok, značenie a plombovanie iných ako tie, ktoré stanovuje táto smernica.
2. Členské štáty môžu:
a) obmedziť obchodovanie s certifikovaným osivom ovsa, jačmeňa, ryže, pšenice alebo špaldovej pšenice na osivo prvej generácie;
b) najneskôr do 1. január 1970, kedy sa môže vydať spoločný katalóg odrôd, obmedziť obchodovanie s osivom obilnín takých odrôd, ktoré sú zapísané v národnom zozname na základe hodnoty pre pestovanie a využívanie na ich území; podmienky pre zaradenie do tohto zoznamu musia byť rovnaké pre odrody, ktoré pochádzajú z iných členských štátov ako pre domáce odrody.
Článok 15
Členské štáty sa musia postarať o to, aby sa osivo obilnín priamo vyrábané zo základného osiva alebo z certifikovaného osiva prvej generácie certifikovaného v jednom z členských štátov a zožaté v inom členskom štáte alebo v tretej krajine považovalo za rovnocenné s certifikovaným osivom prvej generácie alebo druhej generácie, ak sa toto osivo vyrobilo v štáte, ktorý vyrobil buď základné, alebo certifikované osivo prvej generácie, ak toto osivo prešlo poľnou inšpekciou a splnilo podmienky stanovené v prílohe I a ak úradné skúšky ukázali, že podmienky, ktoré stanovuje príloha II pre certifikované osivo alebo certifikované osivo prvej alebo druhej generácie, boli splnené.
Článok 16
1. Rada musí nadpolovičnou väčšinou hlasov určiť pri návrhu Komisie, či:
a) v prípade, ktorý upravuje článok 15, spĺňa poľná inšpekcia v tretej krajine podmienky stanovené v prílohe I;
b) osivo obilnín dopestované v tretej krajine, ktoré ponúka tie isté záruky týkajúce sa jeho vlastností a jeho preskúšanie, zabezpečenie identity, označenia a kontroly, je rovnocenné v porovnaní so základným osivom, certifikovaným osivom alebo certifikovaným osivom prvej a druhej generácie vypestovaným v rámci spoločenstva, a spĺňa ustanovenia tejto smernice.
2. Do času, keď Rada v zmysle odseku 1 dospeje k rozhodnutiu, budú môcť členské štáty sami prijímať takého rozhodnutia. Toto právo stratí účinnosť 1. júla 1969.
Článok 17
1. S cieľom odstrániť všetky dočasné ťažkosti vo všeobecnom zásobovaní základného osiva alebo certifikovaného osiva všetkých druhov, ktoré sa vyskytnú v jednom alebo viacerých členských štátoch a v spoločenstve ich nie je možné prekonať, Komisia v súlade s postupom, ktorý stanovuje článok 21, udelí oprávnenie jednému alebo viacerým členským štátom prijať na obchodovanie na obdobie, ktoré stanoví Komisia, osivo kategórie, ktorá spĺňa menej prísne požiadavky.
2. Pre kategóriu osiva akejkoľvek odrody alebo inbrédnej línie musí byť použitá tá úradná etiketa, ktorá je určená pre príslušnú kategóriu; vo všetkých ostatných prípadoch to musí byť tmavožltá etiketa. Etiketa musí vždy uvádzať, že príslušné osivo je takej kategórie, ktorá spĺňa menej prísne požiadavky.
Článok 18
Táto smernica sa neuplatňuje na osivo obilnín určené na vývoz do tretích krajín.
Článok 19
Členské štáty musia podniknúť vhodné opatrenia na to, aby sa osivo obilnín úradne kontrolovalo počas obchodovania s ním aspoň kontrolným vzorkovaním, aby sa zistilo, či sa plnia požiadavky tejto smernice.
Článok 20
1. Zriadia sa poľné pokusy v rámci spoločenstva na každoročnú dodatočnú kontrolu vzoriek základného osiva a certifikovaného osiva všetkých druhov odobratých počas kontrolného vzorkovania; tieto pokusy budú podliehať inšpekcii výboru, na ktorú sa vzťahuje článok 21.
2. Tieto porovnávacie testy sa v prvej fáze použijú na zosúladenie technických metód certifikácie, aby sa získali rovnocenné výsledky. Keď sa dosiahne tento cieľ, z porovnávacích testov sa každoročne vypracuje správa o napredovaní a zašle sa dôverne členskými štátom a Komisii. Komisia musí v súlade s postupom, ktorý stanovuje článok 12, určiť termín prvej správy.
3. Komisia v súlade s postupom stanoveným v článku 21 podnikne potrebné opatrenia na výkon porovnávacích testov. Osivo obilnín vypestované v tretích krajinách tiež možno zahrnúť do porovnávacích testov.
Článok 21
1. V prípade, keď bude potrebné použiť postup, ktorý stanovuje tento článok, predseda oznámi záležitosť buď z vlastnej iniciatívy, alebo na požiadanie zástupcu členského štátu Stálemu výboru pre osivá a množiteľský materiál pre poľnohospodárstvo, záhradníctvo a lesné hospodárstvo (ďalej len "výbor"), zriadenému rozhodnutím Rady zo 14. júna 1966. [2]
2. V rámci výboru sa budú hlasy členských štátov vážiť tak, ako stanovuje článok 148 (2) zmluvy. Predseda nehlasuje.
3. Zástupca Komisie musí podať návrh opatrení, ktoré sa majú prijať. Výbor dodá svoje stanovisko k týmto opatreniam vo vymedzenej lehote, ktorú stanoví predseda podľa naliehavosti záležitosti. Stanoviská sa prijmú pri väčšine dvanástich hlasov.
4. Komisia prijme opatrenia, ktoré ihneď nadobudnú účinnosť. Avšak, ak tieto opatrenia nie sú v súlade so stanoviskom výboru, Komisia to oznámi Rade. V tom prípade môže Komisia odložiť uplatnenie opatrení, ktoré prijala, najviac o jeden mesiac odo dňa tohto oznámenia.
Rada, ktorá bude postupovať so súhlasom nadpolovičnej väčšiny, môže prijať iné rozhodnutie do jedného mesiaca.
Článok 22
Ak inak nestanoví príloha II (2) v súvislosti s toleranciou škodlivých organizmov, táto smernica bude bez toho, aby boli dotknuté ustanovenia vnútroštátneho práva, považovaná za základ ochrany zdravia a života ľudí, zvierat alebo rastlín alebo ochrany priemyselného a obchodného vlastníctva.
Článok 23
Členské štáty najneskôr do 1. júla 1968 prijmú zákony, iné právne predpisy alebo administratívne opatrenia potrebné na splnenie ustanovení článku 14 (1) a najneskôr do 1. júla 1969 ustanovenia potrebné na splnenie ostatných ustanovení tejto smernice a jej príloh. Musia o tom informovať Komisiu.
Článok 24
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 14. júna 1966