Smernica Rady
z 20. decembra 1985
na ochranu spotrebiteľa pri zmluvách uzatváraných mimo prevádzkových priestorov
(85/577/EHS)
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na článok 100,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Zhromaždenia [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
keďže je v členských štátoch všeobecnou formou obchodnej praxe pri uzatváraní zmlúv alebo jednostranných záväzkov medzi predajcom a spotrebiteľom mimo prevádzkových priestorov predajcu a keďže sú takéto zmluvy a záväzky predmetom právnych predpisov, ktoré sa líšia od jedného členského štátu k druhému;
keďže akákoľvek nezrovnalosť medzi takýmito právnymi predpismi môže priamo ovplyvniť fungovanie spoločného trhu; keďže je preto potrebné zosúladiť právne predpisy v tejto oblasti;
keďže úvodný program Európskeho hospodárskeho spoločenstva na ochranu spotrebiteľa a informačnú politiku [4] umožňuje okrem iného v odsekoch 24 a 25 vhodné opatrenia na ochranu spotrebiteľov proti nekalým obchodným postupom pri podomovom predaji; keďže druhý program Európskeho hospodárskeho spoločenstva na ochranu spotrebiteľa a informačnú politiku [5] potvrdzuje, že činnosti a priority definované v úvodnom programe budú ďalej sledované;
keďže je špeciálnou charakteristikou zmlúv uzatváraných mimo prevádzkových priestorov predajcu, že spravidla je to predajca, ktorý začína zmluvné vyjednávanie, na ktoré je spotrebiteľ nepripravený, alebo ktoré neočakáva; keďže spotrebiteľ je často neschopný porovnať kvalitu a cenu ponuky s inými ponukami; keďže všeobecne existuje prvok prekvapenia nie iba pri zmluvách uzatvorených na prahu dverí, ale tiež aj pri iných formách zmlúv uzatváraných predajcom mimo jeho prevádzkových priestorov;
keďže by sa malo spotrebiteľovi umožniť právo zrušiť zmluvu v dobe najmenej 7 dní, aby mu bolo umožnené určiť záväzky vyplývajúce so zmluvy;
keďže by sa mali prijať vhodné opatrenia na zaistenie toho, že spotrebiteľ je písomne informovaný o príslušnej dobe na zrušenie zmluvy;
keďže sloboda členských štátov pri zachovaní alebo čiastočnom, či úplnom zamedzení uzatvárania zmlúv mimo prevádzkových priestorov, pokiaľ to považujú za záujem spotrebiteľov, nesmie byť obmedzená,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Táto smernica sa vzťahuje na zmluvy, pri ktorých predajca poskytuje spotrebiteľovi tovar alebo služby, ktoré sú zahrnuté:
- počas exkurzie organizovanej predajcom mimo jeho prevádzkových priestorov, alebo
- počas návštevy predajcu
i) v spotrebiteľovom dome alebo v dome iného spotrebiteľa;
ii) na spotrebiteľovom pracovisku;
pokiaľ sa návšteva nekoná výslovne na požiadanie spotrebiteľa.
2. Táto smernica sa vzťahuje aj na zmluvy na dodávku tovarov a služieb iných ako tých, pre ktoré si spotrebiteľ vyžiadal návštevu predajcu za predpokladu, že v dobe požiadavky spotrebiteľ nevedel alebo nemohol spoľahlivo vedieť, že dodávka týchto iných tovarov alebo služieb je súčasťou predajcových obchodných alebo profesionálnych činností.
3. Táto smernica sa vzťahuje tiež aj na zmluvy, pri ktorých bola ponuka urobená spotrebiteľom za podmienok podobných tým, ktoré sú popísané v odseku 1 alebo odseku 2, hoci spotrebiteľ svojou ponukou nebol viazaný až do jej prijatia predajcom.
4. Táto smernica sa vzťahuje tiež aj na ponuky dané spotrebiteľom za podmienok podobných podmienkam popísaným v odseku 1 alebo odseku 2, pri ktorých je spotrebiteľ svojou ponukou viazaný.
Článok 2
Na účely tejto smernice:
"spotrebiteľ" znamená fyzickú osobu, ktorá pri transakciách pokrytých touto smernicou koná s cieľmi, ktoré môžu byť považované za nachádzajúce sa mimo oblasti jeho obchodu alebo profesie;
"predajca" znamená fyzickú alebo právnickú osobu, ktorá pri transakcii prichádzajúcej do úvahy koná v svojej obchodnej alebo profesionálnej oblasti, a kohokoľvek konajúceho v mene alebo v záujme predajcu.
Článok 3
1. Členské štáty môžu rozhodnúť, že sa táto smernica vzťahuje na iba na zmluvy, pri ktorých suma zaplatená spotrebiteľom presahuje určitý obnos. Tento obnos nesmie prekročiť 60 ECU.
Rada konajúc na základe návrhu Komisie skúma a v prípade potreby mení túto sumu po prvý krát nie neskôr ako štyri roky po oznámení smernice a potom každé dva roky, berúc do úvahy hospodársky a peňažný vývoj spoločenstva.
2. Táto smernica sa nevzťahuje na:
a) zmluvy o výstavbe, predaji a nájme nehnuteľného majetku alebo zmluvy týkajúce sa iných práv na nehnuteľný majetok.
Zmluvy na dodávku tovarov a ich včlenenie do nehnuteľného majetku alebo zmluvy na opravu nehnuteľného majetku spadajú do pôsobnosti tejto smernice;
b) zmluvy na dodávku potravín alebo nápojov, alebo iných tovarov určených na okamžitú spotrebu v domácnosti a pravidelne dodávané donáškou;
c) zmluvy na dodávku tovarov alebo zmlúv za predpokladu, že sú splnené všetky tri nasledujúce podmienky:
i) zmluva je uzatváraná na základe predajcovho katalógu, ktorý má spotrebiteľ možnosť riadne prečítať v neprítomnosti zástupcu predajcu;
ii) existuje úmysel pokračovať v zmluve medzi zástupcom predajcu a spotrebiteľom vzhľadom k tejto alebo inej následnej zmluve;
iii) aj katalóg aj zmluva jasne informujú spotrebiteľa o jeho práve vrátiť tovar dodávateľovi v dobe nie kratšej ako sedem dní po získaní alebo inak ukončiť zmluvu v tejto dobe bez záväzku akéhokoľvek druhu iného ako vhodného zaobchádzania s tovarom;
d) poisťovacie zmluvy;
e) zmluvy o bezpečnosti.
3. Ako výnimka z článku 1 ods. 2 sa členský štát môže zdržať uplatňovania tejto smernice pri zmluvách na dodávky tovarov alebo služieb, pri ktorých si spotrebiteľ vyžiadal návštevu predajcu.
Článok 4
V prípade transakcie v pôsobnosti článku 1, predajca môže byť požiadaný podať spotrebiteľom písomné upozornenie o ich práve na zrušenie zmluvy v dobe uvedenej v článku 5 spolu s menom a adresou osoby, u ktorej sa toto právo môže uplatniť.
Takéto upozornenie musí byť datované a obsahovať údaje umožňujúce identifikáciu zmluvy. Musí byť spotrebiteľovi dané:
a) v prípade článku 1 ods. 1 v čase uzatvorenia zmluvy;
b) v prípade článku 1 ods. 2 nie neskôr než v čase uzatvorenia zmluvy;
c) v prípade článku 1 ods. 3 a 1 ods. 4, ak bola ponuka daná spotrebiteľom.
Členské štáty povinne zaistia aby ich národné zákonodárstvo stanovovalo opatrenia vhodnej ochrany spotrebiteľa v prípadoch, v ktorých sa informácie uvádzané v tomto článku neposkytujú.
Článok 5
1. Spotrebiteľ má právo vypovedať vplyvy svojho konania zaslaním upozornenia v dobe nie kratšej ako sedem dní od získania upozornenia spotrebiteľom uvedenom v článku 4 v súlade s postupom popísaným národnými právnymi predpismi. Musí byť postačujúce, aby bolo upozornenie odoslané pred koncom takejto doby.
2. Podanie upozornenia má za následok oslobodenie spotrebiteľa od všetkých záväzkov zrušenej zmluvy.
Článok 6
Spotrebiteľ sa nemôže zrieknuť práv, ktoré sú mu touto smernicou udelené.
Článok 7
Ak spotrebiteľ použije svoje právo zrieknutia sa, právne dôsledky takéhoto zrieknutia sa sú upravené národnými právnymi predpismi, obzvlášť ohľadne náhrady platby za poskytnuté tovary alebo služby a vrátenie získných tovarov.
Článok 8
Táto smernica nebráni členským štátom prijať alebo zachovať priaznivejšie ustanovenia na ochranu spotrebiteľov v oblasti svojej pôsobnosti.
Článok 9
1. Členské štáty prijmú opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 24 mesiacov od jej oznámenia [6]. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
2. Členské štáty oznámia Komisii texty hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych prepisov, ktoré prijali v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 10
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 20. decembra 1985