ROZHODNUTIE KOMISIE
z 30. marca 2004
o systéme pomoci, ktorý plánuje Spojené kráľovstvo realizovať ohľadne reformy vlády Gibraltáru týkajúcej sa daní zo zisku spoločností
[oznámené pod číslom K(2004) 929]
(Iba anglický text je autentický)
(Text s významom pre EHP)
(2005/261/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, a najmä na jej prvý pododsek článku 88 ods. 2,
so zreteľom na Dohodu o Európskom hospodárskom priestore, a najmä na jej článok 62 ods. 1 písm. a),
po výzve zainteresovaných strán, aby predložili pripomienky na základe uvedených ustanovení (1), a so zreteľom na ich pripomienky,
keďže:
I. POSTUP
(1)
Listom z 12. augusta 2002, zapísaným 19. augusta [SG(2002) A/8328], Spojené kráľovstvo oznámilo Komisii, podľa článku 88 ods. 3 Zmluvy o ES, reformu vlády Gibraltáru týkajúcu sa daní zo zisku spoločností (ďalej len „reforma“).
(2)
Dňa 16. októbra 2002 Komisia rozhodla o začatí postupu stanoveného v článku 88 ods. 2 Zmluvy o ES ohľadne tejto reformy [C(2002) 3734]. Toto rozhodnutie bolo oznámené Spojenému kráľovstvu 18. októbra 2002 [SG(2002) D/232221]. Po predĺžení termínu odpovedalo Spojené kráľovstvo listom zo 16. decembra 2002 (A/39214).
(3)
Rozhodnutie Komisie začať postup formálneho vyšetrovania bol uverejnený v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev a zainteresované strany boli vyzvané na predloženie svojich zistení (2). Pripomienky predložila Španielska konfederácia podnikateľských organizácií (Confederación Española de Organizaciones Empresariales) dňa 30. decembra 2002 (A/39469), ďalej orgán výkonnej moci Åland, Fínsko (Ålands Landskapsstyrelse) dňa 2. januára 2003 (A/30002), španielska vláda 2. a 3. januára 2003 (A/30003 a A/30018) a gibraltárska vláda 3. januára 2003 (A/30011). Tieto pripomienky boli postúpené Spojenému kráľovstvu, ktoré odpovedalo listom z 13. februára 2003 (A/31313).
II. PODROBNÝ OPIS OPATRENIA
(4)
Opis, ktorý nasleduje, zohľadňuje modifikácie reformných návrhov predložených vládou Gibraltáru ako odpoveď na začatie postupu formálneho vyšetrovania štátnej pomoci. Tieto modifikácie boli uvedené v liste Spojeného kráľovstva zo 16. decembra 2002. Sú zhrnuté v odsekoch 27 - 30.
(5)
Ohlasovaným cieľom reformy je zaviesť nový všeobecný systém daní zo zisku spoločností, ktorý nebude obsahovať žiadny prvok štátnej pomoci, aby sa poskytla právna istota pre spoločnosti pôsobiace v Gibraltári a zabezpečili dostatočné príjmy pre vládu Gibraltáru zo zdanenia príjmov spoločností. Táto reforma je tiež určená na zabezpečenie súladu s Kódexom správania EÚ pre zdaňovanie podnikov (3) (ďalej len kódex konania) a so správou OECD o škodlivej daňovej súťaži (4). Podľa vlády Gibraltáru je podstatným prvkom reformy všeobecné zrušenie zdanenia ziskov spoločnosti, s výnimkou doplňujúcich daní z činností v oblasti verejnoprospešných služieb a finančných služieb. Návrhy reformy sú založené na úplnom vylúčení akejkoľvek diskriminácie medzi osobami s trvalým pobytom a bez neho alebo medzi hospodárskou činnosťou na vnútornom a vonkajšom trhu, t. j. vylúčenie tzv. oddeľujúcich ustanovení. Legislatíva týkajúca sa spoločností oslobodených od dane a legislatíva týkajúca sa oprávnených spoločností bude zrušená. Tým sa odstráni formálny rozdiel medzi tzv. zahraničným a domácim hospodárstvom.
(6)
Všeobecný daňový systém, ktorý sa má zaviesť v rámci reformy, bude predstavovať daň zo mzdy, daň z vlastníctva firemného majetku a registračný poplatok, uplatniteľné na všetky gibraltárske spoločnosti. Gibraltárska vláda odhaduje, že jej súčasný, veľmi obmedzený, ale podstatný príjem z daní zo ziskov spoločností vo výške 13,7 milióna GBP (približne 20 miliónov EUR), predstavujúci 9,25 % celkového príjmu vlády, bude podľa nového systému zväčša zachovaný na základe týchto troch všeobecných daní platných pre všetky gibraltárske spoločnosti. Toto sa prirovnáva k dani z osobných príjmov vo výške 53,6 milióna GBP (približne 77 miliónov EUR), predstavujúcich 36,3 % príjmov. Príjem z doplňujúcich daní z činností v oblasti verejnoprospešných služieb a finančných služieb bude obmedzený, ale pravdepodobne vyváži akýkoľvek schodok v dani z príjmov spoločností podľa všeobecného systému.
(7)
Reforma sa bude realizovať prostredníctvom:
-
výnosu o spoločnostiach (daň zo mzdy),
-
výnosu o spoločnostiach (ročný registračný poplatok),
-
výnosu o sadzbách,
-
výnosu o spoločnostiach (zdanenie vybraných činností).
(8)
Legislatívu bude realizovať gibraltárska vláda po jej schválení gibraltárskym parlamentom (dolná snemovňa). Ako súčasť reformy sa zruší výnos o zdanení spoločností a koncesiách (legislatíva týkajúca sa spoločností oslobodených od dane) a nariadenia o dani z príjmov (oprávnené spoločnosti) (legislatíva týkajúca sa oprávnených spoločností) s okamžitým účinkom. Výnos o dani z príjmov bude zmenený a doplnený tak, aby zrušil alebo primerane zmenil a doplnil všetky ustanovenia, ktoré určujú daň z príjmov spoločnosti.
(9)
Pravidlá bude spravovať gibraltársky komisár pre daň z príjmu. Od všetkých spoločností v Gibraltári sa bude vyžadovať, aby predložili v obchodnom registri účtovné podklady v súlade so 4. a 7. smernicou zákona EÚ o spoločnostiach. Všetky spoločnosti v Gibraltári s daňovou povinnosťou budú musieť predložiť daňové účty u komisára a zavedú sa tiež prísne opatrenia na zaistenie súladu s takýmito záväzkami. Po prvýkrát bude v Gibraltári ustanovený súd, ktorý sa bude zaoberať konkrétne záležitosťami zdaňovania spoločností (bude sa volať Súd pre zdaňovanie vymedzených činností spoločností). Jeho cieľom bude uplatňovať také právomoci, ktoré súvisia s odvolaniami a inými záležitosťami vznikajúcimi z pôsobenia novej legislatívy. Takéto právomoci budú zahrnovať právomoc vyžadovať sprístupnenie všetkých účtovných kníh, účtov, evidencie zamestnancov alebo iných dokumentov spoločnosti na kontrolu súdu, ktoré podľa názoru súdu obsahujú alebo môžu obsahovať informácie súvisiace s predmetom konania.
(10)
Zdanenie na základe zisku sa nahradí všeobecnou daňou zo mzdy, podľa ktorej budú všetky gibraltárske spoločnosti podliehať dani vo výške 3 000 GBP na zamestnanca ročne. Od každého „zamestnávateľa“ v Gibraltári sa bude vyžadovať platenie dane zo mzdy za celkový počet jeho „zamestnancov“ na plný a čiastočný úväzok, ktorí sú „zamestnaní v Gibraltári“. Hlavné používané pojmy budú definované takto:
-
Zamestnávateľ je akákoľvek spoločnosť zapísaná do obchodného registra alebo registrovaná podľa akéhokoľvek zákona platného v Gibraltári platiaca mzdu na vlastný účet alebo vykonávajúca platby akejkoľvek osobe v súvislosti so službou alebo službami poskytnutými jednotlivcom, ktorý sa považuje za zamestnanca.
-
Zamestnanec je akýkoľvek jednotlivec, ktorému sa vypláca alebo je splatná mzda, vrátane vedúcich pracovníkov, ktorí nevykonávajú žiadnu inú funkciu, než riadiacu činnosť a osoba zamestnaná na čiastočný úväzok a príležitostné práce.
-
Zamestnaný v Gibraltári znamená akéhokoľvek zamestnanca zamestnaného v Gibraltári, ktorý pracuje v Gibraltári alebo z Gibraltáru, alebo so sídlom v Gibraltári.
(11)
Gibraltárska vláda zavedie podrobné pravidlá na ochranu proti daňovým únikom, ktorých cieľom bude vylúčiť všetky možnosti zneužívania daňovej legislatívy. Toto bude zahrnovať zavedenie pojmu „považovaný za zamestnanca“ a pravidiel zameraných na zamestnancov, ktorí môžu vykonávať činnosť mimo Gibraltáru. Spojený účinok významov termínov „zamestnanci“ a „zamestnaný v Gibraltári“ bude zahrnovať v podstate všetkých zamestnancov fyzicky prítomných v Gibraltári. Podľa Spojeného kráľovstva je z celkového počtu 14 000 zamestnancov v Gibraltári 10 100 zamestnaných v súkromnom sektore.
(12)
Všetky spoločnosti, ktoré vlastnia majetok v Gibraltári na obchodné účely, budú platiť daň z vlastníctva firemného majetku podľa sadzby rovnajúcej sa percentu ich daňovej povinnosti stanovenej na majetok v Gibraltári (v súčasnosti sa očakáva sadzba vo výške 100 %).
(13)
Povinnosť platiť daň zo mzdy spolu s daňou z vlastníctva firemného majetku je obmedzené vo výške 15 % zo ziskov. Čiže spoločnosti zaplatia daň zo mzdy a daň z vlastníctva firemného majetku iba vtedy, ak dosiahnu zisk, suma však neprekročí 15 % zo zisku.
(14)
Veľká väčšina spoločností v Gibraltári bude podliehať iba dani zo mzdy a dani z vlastníctva firemného majetku. Podľa vlády Gibraltáru nie je možné odhadnúť počet spoločností v Gibraltári, ktorým vznikne odhadovaná daň zo mzdy a daň z vlastníctva firemného majetku, ktorá bude prevyšovať 15 % ziskov, a v dôsledku obmedzenia daňovej hranice budú platiť daň vo výške zodpovedajúcej 15 % zo ziskov, pretože sa to bude každoročne meniť a bude to závisieť od jednotlivých okolností každej spoločnosti.
(15)
Gibraltárska vláda nahradí poplatky, ktoré v súčasnosti platia spoločnosti v Gibraltári (v sume približne 40 GBP ročne), registračným poplatkom platným pre všetky gibraltárske spoločnosti vo výške 150 GBP ročne pre spoločnosti, ktoré neplánujú generovať príjem, a 300 GBP ročne pre spoločnosti, ktoré plánujú generovať príjem.
(16)
Niektoré vymedzené činnosti, menovite finančné služby a činnosti v oblasti verejnoprospešných služieb budú podliehať dodatočnej doplňujúcej alebo penalizačnej dani zo ziskov generovaných takýmito činnosťami. Príslušné doplňujúce dane budú platiť iba pre zisky, ktoré sa dajú prideliť takýmto vybraným činnostiam. Spojené kráľovstvo odhaduje, že z približne 29 000 spoločností v Gibraltári bude 179 podliehať doplňujúcej dani z činností finančných služieb, zatiaľ čo 23 spoločností bude podliehať doplňujúcej dani z činností v oblasti verejnoprospešných služieb.
(17)
Definícia spoločnosti „finančných služieb“ zahrnuje okrem iného:
-
úverová inštitúcia,
-
osoba, ktorej predmetom činnosti je požičiavanie peňazí,
-
investičná firma, sprostredkovateľ, maklér, poradca alebo manažér,
-
sprostredkovateľ životného poistenia a systému spoločného investovania,
-
prevádzkovateľ alebo správca systému spoločného investovania,
-
poisťovací maklér, agent alebo manažér,
-
profesionálny správca,
-
vedúci pracovník spoločnosti,
-
zmenáreň,
-
audítor.
Definícia finančných služieb tiež zahrnuje spoločnosti, ktoré radia alebo poskytujú služby ohľadne financií, práva, daní alebo účtovníctva.
(18)
Definícia činností „energetických činností“ zahrnuje poskytovanie služieb, zariadenia alebo priestorov pre:
-
telekomunikácie (hlasové telefonovanie, faxové komunikácia, dátová komunikácia a prenosy, služby spätného volania a volania prostredníctvom),
-
elektrickú energiu (výroba, rozvod a zásobovanie),
-
vodu (výroba, dovoz/vývoz, zásobovanie pitnou alebo slanou vodou),
-
kanalizáciu (poskytovanie, prevádzka, správa, údržba, oprava, výmena, zmena, obnova, výmena, obnova kanálov a likvidácia/čistenie odpadových vôd),
-
ropa (ťažba, výroba, dovoz/vývoz, zlepšenie spracovania, čerpanie, skladovanie, distribúcia a zásobovanie palivovou naftou).
(19)
Spoločnostiam finančných služieb sa bude okrem daní zo mzdy a majetku účtovať doplňujúca daň zo ziskov z činností finančných služieb vo výške 8 % zo zisku (vypočítaného v súlade s medzinárodne prijatými účtovnými normami). Spoločnosti finančných služieb budú povinné ročne platiť daň zo mzdy, daň z vlastníctva firemného majetku a doplňujúcu daň, limitované v súhrne na 15 % zisku.
(20)
Spoločnostiam verejnoprospešných služieb sa bude okrem daní zo mzdy a majetku účtovať doplňujúca daň zo ziskov z činností verejnoprospešných služieb vo výške 35 % zo zisku (vypočítaného v súlade s medzinárodne prijatými účtovnými normami). Takéto spoločnosti si budú môcť odpočítať zo svojej povinnosti v rámci doplňujúcej dane daň zo mzdy, daň z vlastníctva firemného majetku. Hoci spoločnosti verejnoprospešných služieb buď mať tiež ročnú povinnosť zaplatiť daň zo mzdy a daň z vlastníctva firemného majetku limitovanú v súhrne na 15 % zisku, fungovanie doplňujúcej dane na verejnoprospešné služby zabezpečí, že tieto spoločnosti vždy zaplatia daň rovnú 35 % ziskov.
(21)
Povinnosť platiť doplňujúce dane sa bude určovať na základe príslušných činností. Rovnaké pravidlá budú platiť pre činnosti finančných služieb a verejnoprospešných služieb. Podľa toho pre „hybridné“ spoločnosti:
-
spoločnosť zaangažovaná v činnosti verejnoprospešných služieb a vo všeobecnej činnosti bude mať zisky odvodené zo svojej činnosti v oblasti verejnoprospešných služieb zdanené sadzbou 35 %,
-
spoločnosť zaangažovaná v činnosti finančných služieb a vo všeobecnej činnosti bude mať zisky odvodené zo svojej činnosti v oblasti finančných služieb zdanené sadzbou 8 %,
-
spoločnosť zaangažovaná v činnosti verejnoprospešných služieb a v činnosti finančných služieb bude mať zisky odvodené zo svojej činnosti verejnoprospešných služieb zdanené sadzbou 35 % a zisky zo svojej činnosti v oblasti finančných služieb zdanené sadzbou 8 %.
(22)
Rovnaké rozlišovanie sa bude robiť ohľadne bezprácnych ziskov, najmä akýchkoľvek ziskov dosiahnutých hybridnou spoločnosťou z akýchkoľvek rent, honorárov, odmien a akýchkoľvek iných ziskov vznikajúcich z nehnuteľností v Gibraltári, dividend, úrokov alebo zliav. Takéto bezprácne zisky budú zdanené sadzbou 8 % alebo 35 % doplňujúcej dane v takom pomere, v akom zisky a výnosy dosahované z činností finančných služieb alebo verejnoprospešných služieb majú podiel na celkových obchodných ziskoch alebo výnosoch dosahovaných spoločnosťou.
(23)
Podľa výnosu o sadzbách budú niektoré priestory vyňaté. Tieto vyňaté priestory zahrnujú súdy, kostoly, cintoríny, verejné sady, neobývateľné priestory vojenskej a civilnej obrany, majáky a gibraltárske múzeum. Takéto priestory budú následne oslobodené od dodatočnej sadzby, dane z vlastníctva firemného majetku. Gibraltárske orgány môžu tiež znížiť alebo zmierniť platenie akejkoľvek všeobecnej sadzby, ak to je „v záujmoch rozvoja Gibraltáru“.
(24)
Obidva výnosy, výnos o spoločnostiach (daň zo mzdy) a výnos o spoločnostiach (zdanenie vybraných činností) stanovujú pravidlá pre výpočet ziskov alebo výnosov. Tieto pravidlá sú potrebné pre uplatnenie stropu 15 % zo ziskov na povinnosť dane zo mzdy a na účely stanovenia povinnosti doplňujúcej dane z finančných služieb a činností. Zisky sa počítajú v súlade s účtovnými predpismi v Spojenom kráľovstve, ako sú zmenené pre používanie v Gibraltári gibraltárskou spoločnosťou autorizovaných a potvrdených účtovníckych orgánov.
(25)
Kapitálové zisky a kapitálové straty sú vylúčené na účely stanovenia ziskov.
(26)
Pre účely stanovenia ziskov sa môžu okrem iného odpočítať nasledovné zľavy z daní spoločností:
-
v súvislosti so zábavnými strediskami, závodmi, továrňami a inými priestormi 4 % ročne,
-
v súvislosti so závodmi a strojovým vybavením až do 30 000 GBP za prvý rok, keď sa výdavok uskutočnil (až do 50 000 GBP za počítačové vybavenie), a 33 1/3 % zvyšku v nasledujúcich rokoch.
(27)
V súvislosti so začatím postupu formálneho vyšetrovania štátnej pomoci urobila gibraltárska vláda nasledovné zmeny v návrhoch daňovej reformy .
(28)
Ustanovenia, ktoré by obmedzili strop spojenej povinnosti voči dani zo mzdy, dani z vlastníctva firemného majetku a tam, kde je to použiteľné, osem percentnú doplňujúcu daň z činností finančných služieb na 500 000 GBP, boli odstránené. Odstránenie stropu na výšku bude sprevádzané znížením doplňujúcej dane pre spoločnosti finančných služieb z 8 % zo ziskov na jednotnú, zatiaľ nestanovenú sadzbu vo výške 4 - 6 %.
(29)
Ustanovenie, ktoré by oslobodilo niektoré priestory v oblasti Upper Rock na Gibraltári od sadzieb (a následne od dane z vlastníctva firemného majetku), bolo odstránené.
(30)
Ustanovenia, ktoré by oslobodili nasledujúce triedy príjmov na účely stanovenia ziskov, boli odstránené:
-
akékoľvek úroky získané akoukoľvek spoločnosťou podliehajúcou poplatkom v súvislosti s akoukoľvek pôžičkou, ktorú poskytla akejkoľvek osobe na účely financovania investície pri rozvojových projektoch určených na podporu hospodárskeho a spoločenského rozvoja Gibraltáru, ak boli termíny a podmienky tejto pôžičky na tento účel písomne schválené orgánmi Gibraltáru,
-
úroky splatné z akejkoľvek pôžičky účtovanej na ťarchu konsolidovaného fondu (t. j. financie vlády Gibraltáru) od dátumu a do miery stanovenej v súhlase udelenom od orgánov Gibraltáru.
III. ODÔVODNENIE PRE ZAČATIE POSTUPU
(31)
Pri svojom vyhodnotení informácií predložených Spojeným kráľovstvom v oznámení sa Komisia domnievala, že viacero čŕt návrhov reformy by umožnilo získať výhody pre gibraltárske spoločnosti. Najmä:
-
celý systém by poskytol výhodu gibraltárskym spoločnostiam v porovnaní so spoločnosťami v Spojenom kráľovstve (regionálna selekčnosť),
-
požiadavka dosiahnuť zisk skôr ako vznikne akákoľvek povinnosť ohľadne dani zo mzdy a majetku by umožnila získať výhodu nerentabilným spoločnostiam,
-
pätnásť percentný strop na dane zo mzdy a majetku by umožnil získať výhodu tým spoločnostiam, pre ktoré by sa uplatňoval,
-
strop 500 000 GBP na povinnosť ohľadne dani zo mzdy a majetku by umožnil získať výhodu tým spoločnostiam, pre ktoré by sa uplatňoval,
-
niektoré technické črty reformy by spôsobili vznik štátnej pomoci (niektoré oslobodenia od sadzieb/majetkovej dane a oslobodenia pre niektoré špecifikované úrokové príjmy na účely stanovenia ziskov).
(32)
Komisia sa tiež domnievala, že tieto výhody by boli udelené prostredníctvom štátnych prostriedkov, ovplyvnili by obchod medzi členskými štátmi a boli by selektívne. Komisia sa tiež domnievala, že neplatí žiadna z výnimiek z všeobecných ustanovení o štátnej pomoci zabezpečených v článkoch 87 ods. 2 a 87 ods. 3 Zmluvy o ES. O týchto zdôvodneniach mala Komisia pochybnosti, čo sa týka zlučiteľnosti tohto opatrenia so spoločným trhom, a preto sa rozhodla začať postup formálneho vyšetrovania.
IV. PRIPOMIENKY ZO STRANY SPOJENÉHO KRÁĽOVSTVA
(33)
Poznámky Spojeného kráľovstva by sa dali zhrnúť takto.
(34)
Námietky Komisie voči návrhom reformy, ako sú uvedené v rozhodnutí o začatí postupu formálneho vyšetrovania štátnej pomoci, spadajú pod šesť záhlaví, všetky sú založené na špecifickosti:
-
skutočnosť, že spoločnosti podliehajú dani iba vtedy, ak dosahujú zisky, by poskytla výhodu nerentabilným spoločnostiam v porovnaní s rentabilnými,
-
fungovanie stropu 15 % na základe ziskov by zvýhodnilo tie spoločnosti, pre ktoré by platilo tým, že by znížilo ich daňovú povinnosť ohľadne dane zo mzdy, dane z vlastníctva firemného majetku a doplňujúcej dane z finančných služieb, ak sa dá uplatniť,
-
fungovanie objemového stropu 500 000 GBP by zvýhodnilo to podnikanie, pre ktoré by platilo tým, že by znížilo ich daňovú povinnosť ohľadne dane zo mzdy, dane z vlastníctva firemného majetku a doplňujúcej dane z finančných služieb, ak sa dá uplatniť,
-
oslobodenie kvôli istým charakteristikám v oblasti Upper Rock poskytuje daňovú výhodu podnikom, ktoré tam majú priestory,
-
dve ustanovenia oslobodzujúce úroky z určitých pôžičiek z výpočtu ziskov na účely pravidiel dane zo zisku spoločnosti poskytujú výhodu určitým spoločnostiam,
-
niektoré črty navrhovaného daňového systému spôsobujú nižšie daňové zaťaženie pre spoločnosti v Gibraltári, ak sa porovnajú so spoločnosťami v Spojenom kráľovstve, a preto predstavujú výhodu pre gibraltárske spoločnosti (regionálna špecifickosť).
(35)
Spojené kráľovstvo ani gibraltárska vláda nezdieľajú pochybnosti Komisie ohľadne toho, že niektoré prvky reforiem by mohli mať charakter štátnej pomoci. Avšak bez toho, aby boli dotknuté predpoklady či pôvodné návrhy reformy obsahujú akýkoľvek prvok štátnej pomoci, gibraltárska vláda:
-
vypustí strop 500 000 GBP z plánovaného nového daňového systému,
-
odstráni ustanovenie na oslobodenie od sadzieb (a teda od dane z vlastníctva firemného majetku) niektorých nehnuteľností v oblasti Upper Rock v Gibraltári,
-
odstráni ustanovenie na oslobodenie niektorých úrokových príjmov na účely určovania ziskov.
(36)
Tri zostávajúce nedostatky nespôsobujú štátnu pomoc.
(37)
Zo skutočnosti nepodliehania daňovej povinnosti v prípade, že sa nedosahuje zisk, nevzniká žiadna selekčnosť. Je pravdou, že sa neplatí daň zo mzdy a ani daň z vlastníctva firemného majetku v prípade, ak spoločnosť daňovníka nemá zisk. Zisk je nevyhnutným predpokladom povinnosti platiť daň. Nie je to však daňový základ. Je to podmienka predchádzajúca daňovej povinnosti ohľadne predmetnej dane. Je to prirodzené, pretože daň spoločnosti, ktorá nedosahuje zisk, sa stáva daňou z kapitálu spoločnosti. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Komisia, „operatívnou udalosťou“ podľa dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku je žiadny zisk. „Operatívnymi udalosťami“ sú rentabilné zamestnanie zamestnanca a rentabilnosť využívania majetku. Mzda alebo držba podnikových priestorov sú druhotné faktory. Logika navrhovaného systému je dvojitá - zamestnanie a držba tvoria daňový základ, zatiaľ čo rentabilita predstavuje nižší kvantitatívny prah daňovej povinnosti. Daňový základ a kvantitatívne obmedzenie majú všeobecný charakter, uplatniteľný rovnakým spôsobom na všetky spoločnosti bez ohľadu na ich veľkosť alebo odvetvie, v ktorom pôsobia.
(38)
Aj keby bolo toto kvantitatívne obmedzenie selektívne, vyplýva z charakteru a logiky plánovaného systému daní zo zisku spoločnosti, že spoločnosti sú zdaňované iba vtedy, ak zarábajú peniaze, z ktorých majú platiť dane. Komisia sama pripustila v bode 25 oznámenia Komisie o uplatňovaní pravidiel štátnej pomoci na opatrenia týkajúce sa priameho zdaňovania spoločností (5) (ďalej len oznámenie), že takáto selekčnosť je opodstatnená charakterom daňového systému. Platí to rovnako pre daňový systém, ktorý je založený na rentabilnom využívaní práce a majetku, ako aj pre „čisto“ ziskový systém, v ktorom spoločnosti nedosahujúce zisk nie sú zdaňované. Nedá sa tu urobiť paralela s príspevkami na sociálne poistenie, pretože tie slúžia inému účelu, ktorý nesúvisí s tým, či je spoločnosť zisková.
(39)
Navrhované obmedzenie nie je selektívne. Kvôli vzniku štátnej pomoci musí byť daňové opatrenie selektívne v zvýhodnení určitej spoločnosti a/alebo odvetví pred inými. Uplatňovanie stropu 15 % bude závisieť od vzťahu medi ziskom a počtom zamestnancov v danom roku. Toto bude prípadne zvýhodňovať všetky spoločnosti bez ohľadu na ich veľkosť a vo všetkých odvetviach hospodárstva, ktoré v danom roku dosiahnu túto úroveň zisku vo vzťahu k mzde. Konkrétna skupina spoločností, na ktorú sa budú uplatňovať limity daňovej povinnosti, sa nedá definovať a v každom prípade sa táto skupina bude každoročne meniť. Tieto pravidlá sú všeobecne použiteľné a dostupné pre všetky gibraltárske spoločnosti. Samotná Komisia vysvetľuje v bode 14 oznámenia, že skutočnosť, že niektoré firmy alebo niektoré odvetvia profitujú z daňových opatrení viac ako iné neznamená nevyhnutne, že toto opatrenie spadá pod pravidlá štátnej pomoci.
(40)
Gibraltárska vláda navrhla všeobecný daňový systém založený na jednoduchých faktoroch majetku a mzdy a tiež na existencii rentability. Zároveň sa rozhodla, že chce uplatňovať túto daň regresívnym spôsobom. Vskutku existujú dve daňové pásma, ktoré sú založené na celkovom zisku. Ak je daňový výmer nižší ako 15 % celkových ziskov, zaplatí sa plná daň. Ak daňový výmer prevyšuje 15 % celkových ziskov, na prebytok sa uplatňuje nulová sadzba. Takéto rozhodnutie je tiež úplne v súlade so subjektívnym právom gibraltárskej vlády navrhnúť svoj daňový režim bez zapojenia pravidiel štátnej pomoci.
(41)
Gibraltárska vláda chce podľa nového systému obmedziť maximálny daňový výmer spoločností. Ak sú rôzne sadzby dane v rôznych „pásmach“ (keď má daňový základ rôznu výšku), jedna sadzba dane je vždy nižšia ako druhá, a preto sa v istom zmysle poskytuje výhoda tým daňovníkom, ktorí majú šťastie alebo ktorí si dokážu svoje záležitosti zariadiť tak, aby platili nižšie sadzby. Toto však nepredstavuje štátnu pomoc.
(42)
Aj keď strop 15 % poskytuje zvláštnu výhodu spoločnosti, pre ktorú platí, takýto limit by stále bol opodstatnený charakterom alebo všeobecným programom systému, ktorého je súčasťou. Všetky priame dane v Gibraltári musia nájsť optimálnu rovnováhu medzi maximalizáciou daňových príjmov a obmedzením maximálnej daňovej povinnosti jednotlivých daňovníkov tak, aby sa neprekročila ich schopnosť platiť. Preto môže byť potrebné urobiť priame dane na istej úrovni regresívne. Určitý limit tohto druhu je podstatný kvôli špecifickým okolnostiam hospodárstva Gibraltáru, ako je jeho obmedzená geografia a pracovné sily. Hospodárstvo Gibraltáru je malé a zraniteľnejšie ako väčšina iných v dôsledku otrasov vytvorených prirodzenou a čestnou konkurenciou medzi jurisdikciami. Spoločnosti si možno nemôžu dovoliť opustiť veľký členský štát tak jednoducho ako sa môžu stiahnuť z maličkého hospodárstva, ako je Gibraltár. Bez toho aby daňový základ podliehal kvantitatívnym obmedzeniam, by mohol byť výkyvmi trhu ohrozený základný princíp vlastný každému daňovému systému - ktorým je zabezpečiť potrebný príjem na naplnenie verejných výdavkov.
(43)
Pracovné sily v Gibraltári sú vzácnym zdaniteľným majetkom. Daň z pracovnej sily však nemôže sledovať ten istý progresívny prístup a logiku ako daň zo zisku. Daň z pracovnej sily musí zároveň zohľadňovať schopnosť spoločnosti vytvoriť zdaniteľný príjem a tiež potrebu zabezpečiť požadovanú stabilitu pracovných síl. Berúc do úvahy cyklický charakter rentability hospodárstva a spoločností, daň z pracovnej sily, ktorá neobsahuje regresívny prvok, by mohla spustiť hromadné prepúšťanie a nestabilitu v časoch cyklických výkyvov trhu alebo krízy. Pretože ide o veľmi malé hospodárstvo, náhodné výkyvy vznikajúce z celkových hospodárskych výkyvov môžu mať v Gibraltári oveľa väčší pomerný účinok ako vo väčšom hospodárstve. Vnútorná logika navrhovaného systému dane zo mzdy preto opodstatňuje stanovenie stropu povinnosti dane zo mzdy vo vzťahu k ziskom.
(44)
Na rozdiel od predchádzajúcich by verejnoprospešné služby mali mať daňovú povinnosť ohľadne dani zo zisku spoločnosti 35 % ziskov. Toto je opodstatnené charakterom a logikou systému, pretože stabilita pracovných síl je zabezpečená z toho dôvodu, že verejnoprospešné služby sú úzko spojené s územím, ktorému poskytujú služby a ako priamy výsledok malých rozmerov gibraltárskeho trhu majú postavenie prirodzeného monopolu alebo napoly monopolu, vďaka čomu sú vysoko ziskové. Preto v dani uplatňovanej na verejnoprospešné služby nevzniká rovnaká potreba regresívneho prvku.
(45)
Neexistuje žiadna právna kapacita pre názor, že tam, kde sú dve samostatné skutočne autonómne daňové jurisdikcie v jednom členskom štáte, sadzby dane v týchto dvoch jurisdikciách sa dajú porovnávať a nižšia sadzba dane sa považuje za štátnu pomoc iba preto, že je nižšia ako druhá sadzba dane. To by znamenalo, že štátna pomoc by existovala vždy, keď sa autonómny regionálny daňový orgán, ktorý je zodpovedný za spravovanie verejných výdavkov v regióne, rozhodne na základe demokraticky vyjadrených verejných preferencií zmenšiť výdavky a znížiť dane. Táto otázka bola prediskutovaná s generálnym advokátom (6), ale nikdy ju neriešil súd, lebo príslušné prípady boli stiahnuté. V jednom z viacerých nedávnych prípadov týkajúcich sa baskických provincií súd prvého stupňa uviedol, že sporné rozhodnutie nemalo žiadny vplyv na kompetenciu Álava ohľadne prijatia všeobecných daňových opatrení platných pre celý región (7).
(46)
Takéto regionálne odchýlky medzi autonómnymi jurisdikciami nie sú štátnou pomocou v zmysle článku 87 ES. Opatrenie štátnej pomoci existuje iba vtedy, ak sa štátne prostriedky používajú prostredníctvom zmarenej dane. Toto hodnotenie predpokladá, že existuje sadzba dane na určitú činnosť, ktorá platí v celom členskom štáte, čo nie je prípad, keď zdanenie podlieha územnej autonómii, na rozdiel od jej stanovenia jednotným spôsobom, a keď sa potom odlišuje v závislosti od lokality. Podobne analýza selektívnej výhody vychádza z predpokladu, že existuje úroveň dane, ktorá by sa inak použila na určitú činnosť na príslušnom území.
(47)
Kritériá štátnej pomoci predpokladajú, že údajná pomoc sa dá porovnať so štandardnou alebo bežnou sadzbou dane. Údajné opatrenie štátnej pomoci môže existovať, iba ak je v istom zmysle výnimkou alebo vyňatím zo štandardu, ktorý by inak platil pre spoločnosť, ktorá ho dostáva. Sadzba dane, ktorej by príjemca údajnej štátnej pomoci nepodliehal - dokonca ani v prípade, ak by súčasná uplatniteľná sadzba tvoriaca údaje štátnu pomoc bola zrušená - nemôže byť právoplatnou normou porovnávanie na účely rozhodovania o tom, či „pomoc“ existuje, alebo nie. Jedinou možnou normou pre porovnávanie za účelom ocenenia selektivity je daňová situácia, ktorá by inak platila v rovnakej daňovej jurisdikcii. Tam kde je takýto režim navrhnutý lokálne, ako je to v Gibraltári, to nemá zmysel.
(48)
Stanovisko Komisie by znemožnilo akejkoľvek daňovej jurisdikcii, ktorá nepokrýva celý členský štát, prijať akúkoľvek sadzbu dane okrem tej, ktorá je platná v inej daňovej jurisdikcii v tomto štáte. Nemohla by prijať nižšiu sadzbu, pretože by to automaticky predstavovalo štátnu pomoc výlučne na základe porovnania. Ale daňová jurisdikcia by nemohla tiež prijať vyššiu sadzbu dane, pretože sadzba dane vo zvyšku štátu by sa automaticky stala štátnou pomocou. To by spôsobilo, že takmer každý výkon finančnej autonómie by bol opatrením vytvárajúcim štátnu pomoc, či už v predmetnej jurisdikcii, alebo - čo je ešte absurdnejšie - inde v rámci členského štátu. V členských štátoch často existujú rozlišovania v priamom zdaňovaní podnikov ako dôsledok rôznych vrstiev územného ďalšieho členenia, dokonca aj na najnižšej úrovní obcí. V tejto súvislosti sa dá načrtnúť paralela s dohodou Svetovej organizácie pre obchod o subvenciách a vyrovnávacích clách, kde je jasne uvedené, že „stanovenie alebo zmena všeobecne platných sadzieb daní všetkými úrovňami vlády, ktoré na to majú oprávnenie, sa nebude považovať za zvláštnu dotáciu“ na účely pravidiel zakazujúcich poskytovanie takýchto dotácií (článok 2.2).
(49)
Ak by Spojené kráľovstvo a Španielsko mali uzavrieť dohodu o vytvorení spoločnej suverenity nadvlády nad Gibraltárom, stanovisko Komisie k regionálnej špecifickosti by malo nezmyselný účinok v tom, že prevládajúca sadzba dane v Gibraltári by sa musela rovnať prevládajúcej sadzbe dane v Spojenom kráľovstve a prevládajúcej sadzbe dane v Španielsku. Inak by v tej jurisdikcii, ktorá by uplatňovala nižšiu sadzbu existovala štátna pomoc.
(50)
Ukazuje sa, že Komisia navrhne, aby v situácii, kde sú dane v dvoch samostatných daňových jurisdikciách v tom istom štáte, dokonca aj vtedy, ak je formálne percento sadzby dane rovnaké, skutočnosť, že platia rôzne výnimky alebo sú poskytnuté rôzne príspevky, znamenala, že spoločnosti dostávajúce príspevok alebo výnimku by sa posudzovali ako spoločnosti, ktorým je poskytovaná pomoc, ak by všetky ostatné okolnosti boli rovnaké, tak by v druhej jurisdikcii platili vyššiu sadzbu dane. Teória Komisie je však nevhodná pre skutočnosti v prípade Gibraltáru. Porovnania medzi daňovým základom alebo daňovou štruktúrou dane zo ziskov spoločnosti sa dajú niekedy urobiť s daňou zo ziskov spoločnosti v inej jurisdikcii. Je však jednoducho nemožné urobiť užitočné alebo zmysluplné porovnávania medzi daňovými systémami, ktoré sú úplne odlišné, lebo daňový základ nie je rovnaký.
(51)
Ak by Komisia zachovala zdôvodnenie v prípade regionálnej špecifickosti, tak by to znamenalo nerešpektovanie základnej zásady subsidiarity v práve EÚ a mohlo by to predstavovať zneužitie jej právomocí. Ak dotknutý členský štát dokáže fungovať s dvoma alebo viacerými autonómnymi daňovými jurisdikciami súťažiacimi o príjem z dane zo ziskov spoločností v rámci svojho územia bez toho, aby sa prejavovali výrazné deformačné účinky na konkurenciu, nie je úlohou Spoločenstva, podľa zásady subsidiarity zo Zmluvy o ES, zasahovať do ústavných opatrení členského štátu. Komisia sa v skutočnosti snaží o využitie pravidiel o štátnej pomoci na realizovanie daňovej jednotnosti v rámci členských štátov EÚ.
(52)
Komisia môže poukázať na to, že štát nemôže obhajovať svoje vlastné vnútroštátne právo, dokonca ústavné právo preto, aby sa vyhol svojim záväzkom podľa práva Spoločenstva. Táto zásada je však bezpredmetná v otázke selektivity. Otázka selektivity vzniká preto, lebo sa naznačuje, že dané daňové ustanovenie je priaznivejšie ako všeobecnejšie daňové pravidlo, ktoré by platilo v opačnom prípade. To nemôže zmeniť základné právo členského štátu organizovať svoj daňový systém tak, aby autonómne daňové regióny mohli získavať nezávislým a nediskriminačným spôsobom príjmy potrebné na financovanie verejných úloh. Štátna pomoc nemôže existovať na základe regionálnej špecifickosti za okolností, kde tak ako v Gibraltári existuje skutočne autonómna daňová jurisdikcia, ktorá stanovuje svoje dane nezávisle a kde dane uvalené inou daňovou jurisdikciou v tomto štáte nie sú splatné.
(53)
Stanovisko Komisie by vážne zasiahlo do možností členských štátov decentralizovať ich právomoci a tým vytvoriť potrebnú finančnú autonómiu v regiónoch na pokrytie výdavkov vzniknutých pri výkone takýchto decentralizovaných právomocí. Znemožnilo by to akémukoľvek regiónu alebo daňovej jurisdikcii zvýšiť alebo znížiť svoje dane bez toho, aby sa vytvorila štátna pomoc, či už vo svojom vlastnom regióne (ak by sa daň znížila), alebo inde (ak by sa daň zvýšila). Bolo by absurdné navrhovať, že pravidlá štátnej pomoci by sa mali vykladať tak, aby sa znemožnilo členskému štátu decentralizovať účinne daňové právomoci, keď pozmenil svoju ústavu.
(54)
Komisia uvádza, že pri neexistencii osobitného režimu zdaňovania ziskov spoločností v Gibraltári by spoločnosti v Gibraltári podliehali štandardnému daňovému režimu Spojeného kráľovstva. To predstavuje závažné nepochopenie ústavnej pozície Gibraltáru. Štandardný daňový režim Spojeného kráľovstva platí v Spojenom kráľovstve. Neplatí v inej daňovej jurisdikcii. Nie je to bežný alebo zostávajúci režim, ktorý platí pri neexistencii zvláštnych ustanovení. Skutočnosť, že Spojené kráľovstvo je zodpovedné za zahraničné vzťahy Gibraltáru neznamená, že akékoľvek ustanovenia Spojeného kráľovstva by kedykoľvek automaticky platili v Gibraltári.
(55)
Gibraltár je zámorským územím Spojeného kráľovstva. Tvorí súčasť domínií jej veličenstva kráľovnej, ale nie je časťou Spojeného kráľovstva. Gibraltár nie je regiónom Spojeného kráľovstva v žiadnom zmysle. Má svoj vlastný ústavný poriadok vrátane svojich vlastných inštitúcií odlišných od inštitúcií Spojeného kráľovstva. Gibraltár tiež prijíma svoju vlastnú legislatívu. Ohľadne stanovených domácich záležitostí je Gibraltár autonómny a samosprávny. Gibraltár je hospodársky sebestačná autonómna daňová jurisdikcia. Nedostáva žiadnu finančnú pomoc zo Spojeného kráľovstva a daňové zákony Spojeného kráľovstva neplatia pre Gibraltár. Od gibraltárskej vlády sa vyžaduje generovanie dostatočného príjmu na financovanie svojich výdavkov autonómne prostredníctvom daní a je kompetentná na navrhovanie gibraltárskeho zákonodarného orgánu a na presadzovanie zákonov na zdanenie ziskov spoločností v rámci Gibraltáru. Hospodárstva Gibraltáru a Spojeného kráľovstva sú dve úplne odlišné a samostatné hospodárstva. Podľa toho je Gibraltár každým relevantným spôsobom úplne odlišný od Spojeného kráľovstva, najmä z ústavného, politického, legislatívneho, hospodárskeho, finančného, geografického hľadiska a spôsobu získavania príjmov.
(56)
Rovnakým spôsobom ako Gibraltár nie je časťou Spojeného kráľovstva a skutočne z tohto dôvodu nie je Gibraltár časťou Spojeného kráľovstva na účely zákonov Spoločenstva. Právo Spoločenstva platí pre Gibraltár z moci článku 299 ods. 4 Zmluvy o ES a nie článku 299 ods. 1. Nasledujúce body ilustrujú zvláštny samostatný štatút Gibraltáru a skutočnosť, že Gibraltár sa nemôže považovať za región Spojeného kráľovstva na účely štátnej pomoci:
-
rozsah členstva Gibraltáru v Spoločenstve je iný ako rozsah členstva Spojeného kráľovstva. Konkrétne Gibraltár netvorí súčasť jediného fiškálneho územia, ktoré bolo definované na úrovni Spoločenstva (t. j. územie DPH Spoločenstva),
-
právo Európskeho spoločenstva bolo uvedené do účinnosti Gibraltári z moci výnosu Európskych spoločenstiev z roku 1972 - základnou legislatívou schválenou gibraltárskym parlamentom, a nie z moci zákona Európskych spoločenstiev z roku 1972, ktorý zabezpečuje účinnosť práva Spoločenstva v rámci Spojeného kráľovstva,
-
gibraltársky zákonodarný orgán zavádza smernice ES v rámci Gibraltáru nezávisle od vlastného zavádzania Spojeného kráľovstva,
-
vždy, keď právo Spoločenstva vyžaduje zostavenie kompetentných orgánov, Gibraltár zostavuje svoje vlastné kompetentné orgány, odlišné od orgánov zostavených pre rovnaký účel v Spojenom kráľovstve, a
-
až do rozsudku Európskeho súdu pre ľudské práva v prípade Matthews bol Gibraltár vylúčený z účasti na voľbách do Európskeho parlamentu, aj keď toto vylúčenie bolo na základe dodatku II k zákonu o priamych voľbách z roku 1976, ktorý znel takto: „Spojené kráľovstvo bude uplatňovať ustanovenia tohto zákona iba vzhľadom na Spojené kráľovstvo.“
(57)
Komisia sa zrejme obáva, že nový navrhovaný systém zdaňovania ziskov spoločností v Gibraltári by mohol zachovať škodlivú daňovú súťaž. Spojené kráľovstvo a tiež gibraltárska vláda sú presvedčené, že navrhovaná daňová reforma je zlučiteľná s Kódexom konania zdaňovania podnikov a správou OECD o škodlivej daňovej súťaži. Škodlivé daňové opatrenia spravidla zahrnujú nedostatok transparentnosti, výmeny informácií a priaznivejšie daňové zaobchádzanie so spoločnosťami, ktoré nemajú sídlo v krajine, než s tými, ktoré tam majú sídlo. Pomocou navrhovanej daňovej reformy Gibraltár vylúči všetky takéto škodlivé aspekty súčasného zdaňovania vyňatých a oprávnených spoločností. Aj keby sa Gibraltár mal posudzovať ako daňovo priaznivá oblasť, táto vec sa nedá riešiť pomocou uplatňovania pravidiel štátnej pomoci, keď v nej nie je žiadna štátna pomoc obsiahnutá.
V. PRIPOMIENKY OD ZAINTERESOVANÝCH STRÁN
(58)
Poznámky poslala gibraltárska vláda, Španielsko, Španielska konfederácia obchodných organizácií a orgán výkonnej moci Åland.
(59)
Gibraltárska vláda si uvedomuje a plne schvaľuje argumenty uvedené Spojeným kráľovstvom (8). Ďalšie body, ktoré uviedla gibraltárska vláda vo svojich samostatných poznámkach, by sa dali zhrnúť takto.
(60)
Gibraltárska vláda nemá právomoc zdaňovať spoločnosti Spojeného kráľovstva. Podobne vláda Spojeného kráľovstva nemá právomoc zdaňovať gibraltárske spoločnosti. Gibraltárske daňové zákony sa uplatňujú výlučne orgánmi Gibraltáru.
(61)
Cieľom tejto reformy je zaviesť režim zdaňovania ziskov spoločností, ktorý je v súlade s pravidlami štátnej pomoci a tiež s Kódexom konania. Táto reforma je tiež časťou širšieho cieľa zabezpečiť súlad s medzinárodnými normami pre finančnú reguláciu a dohľad a získanie dobrého postavenia v medzinárodnom finančnom spoločenstve. Gibraltár bol predtým posudzovaný Medzinárodným menovým fondom (IMF), Výborom pre finančnú činnosť (FATF) a OECD ako „daňový raj“. Správy IMF a FATF o Gibraltári (9) potvrdzujú súlad Gibraltáru s hlavnými medzinárodnými normami o finančnej regulácii a dohľade. Záväzok gibraltárskej vlády voči OECD (10) znamená súlad s požiadavkami na výmenu informácií a transparentnosť. Gibraltárska daňová reforma v znení neskorších zmien a doplnkov zabezpečuje de facto súlad s Kódexom konania EÚ. Táto reforma tiež zabezpečuje súlad s pravidlami štátnej pomoci. Colné vybavenie podľa pravidiel štátnej pomoci zostáva poslednou prekážkou na ceste zabezpečenia toho, že Gibraltár, ako požaduje medzinárodné spoločenstvo vrátane Európskej únie teraz rieši všetky vnímané zlá daňového raja.
(62)
Dve gibraltárske opatrenia, režimy vyňatia a oprávnenej spoločnosti, boli medzi jedenástimi opatreniami, v prípade ktorých Komisia otvorila formálne šetrenie štátnej pomoci dňa 11. júla 2001. Všetkých jedenásť bolo medzi veľkým počtom finančných opatrení zistených ako škodlivých podľa skupiny Kódexu konania (11). Boli vybrané na základe právomocí Komisie na uplatňovanie pravidiel štátnej pomoci, niekedy uplatňovaním nových interpretácií kritéria výberu, ktoré sú podstatné pre pojem štátnej pomoci. Samotná skutočnosť, že daňový režim je uvedený ako škodlivý podľa Kódexu konania, však neznamená nevyhnutne, že obsahuje štátnu pomoc (bod 30 oznámenia). Takýmto postupom sa Komisia pustila do stratégie, ktorá by ľahko mohla viesť k neželanému dôsledku pre politiku súťaže, že daňové opatrenia, ktoré predstavujú významné skreslenie súťaže na škodu účinného fungovania jednotného trhu, sú ponechané z politických dôvodov - Komisia sa zdržiava použitia primeraných opatrení na zosúladenie daní - zatiaľ čo menej škodlivé daňové systémy sú Komisiou sústavne napádané takým spôsobom, ktorý nerešpektuje rovnosť pri zaobchádzaní. Kvôli dosiahnutiu spoločnej úrovne zdaňovania spoločností v celej Európskej Únii, ak je toto cieľom, musí Komisia siahnuť k opatreniam na zosúladenie daní. Inak to môže mať za následok zneužitie právomocí. Bod 15 oznámenia potvrdzuje, že rozdiely medzi daňovými systémami ako takými nie sú regulované pravidlami štátnej pomoci, ale mali by sa skôr riešiť podľa článkov 95 až 97 ES.
(63)
Nový systém bude riešiť záležitosti ohľadne možnej škodlivej daňovej konkurencie. Po prvé, reforma ruší akýkoľvek rozdiel medzi spoločnosťami, ktoré majú a ktoré nemajú sídlo na území Gibraltáru (tak zvané „prideľovanie peňazí na presný účel“), ktoré bolo v centre uplatňovania Kódexu konania, správy OECD o škodlivej daňovej konkurencii a aspektu selektivity v legislatíve o vyňatí a oprávnených spoločnostiach. Táto reforma platí jednotným spôsobom pre všetky spoločnosti registrované v Gibraltári. Po druhé, zabezpečuje transparentnosť systému, pretože od všetkých spoločností sa bude vyžadovať vedenie daňového účtovníctva. Na záver, spoločnosti finančných služieb v Gibraltári nebudú vyňaté zo zdanenia, ale budú podliehať doplňujúcej dani navyše zo ziskov, ktoré sa dajú priradiť takýmto činnostiam.
(64)
Pätnásťpercentný strop na základe ziskov a nezdaňovanie spoločností, ktoré nedosahujú zisky, znamenajú všeobecné uplatňovanie a nepredstavujú závažnú selektivitu. Jednoduchá skutočnosť, že jedna spoločnosť môže profitovať zo všeobecného pravidla v danom roku v porovnaní s inou spoločnosťou v rovnakej daňovej jurisdikcii nemôže byť dostatočná na vytvorenie štátnej pomoci podľa pravidiel Zmluvy o ES. Takýto výsledok určite nebol plánovaný bodmi 13 - 14 oznámenia.
(65)
Regionálna selektivita by mohla vzniknúť, ak by bola daň platná v celom štáte, ale regionálne parlamenty alebo orgány by mali právomoc znížiť sadzbu tejto dane (alebo udeliť z nej výnimky) vo svojich regiónoch. Otázky selektivity preto môžu vzniknúť, ak daňové právomoci regiónu, o ktorom sa tvrdí, že poskytuje pomoc, sú v istom zmysle druhotnými alebo doplňujúcimi právomocami na zmenu štandardného alebo zostávajúceho režimu. Takýto stav môže snáď existovať v niektorých iných členských štátoch, nie je to však stav v Gibraltári. Situácia je úplne odlišná, ak daňová jurisdikcia, o ktorej sa tvrdí, že poskytuje pomoc, a ktorá bola a je po celý príslušný čas skutočne autonómnou daňovou jurisdikciou, ktorá určuje svoj daňový systém nezávisle podľa svojej vlastnej rozpočtovej zodpovednosti a v ktorej dane uvalené inými daňovými jurisdikciami v štáte nie sú splatné.
(66)
Bez toho, aby bolo dotknutá skutočnosť, či všeobecne platné odchýlky od vnútroštátnej normy prijatej plne autonómnym regiónom (na rozdiel od regiónu konajúceho podľa delegovania právomoci ad hoc) bez akejkoľvek väzby na centrálny rozpočet by predstavovali štátnu pomoc alebo nie, gibraltárska daňová reforma je tiež z tohto hľadiska úplne odlišná. Nielenže na tomto území existuje skutočná autonómia, jediná svojho druhu, ale táto autonómia sa využíva na nezávislé navrhnutie úplne odlišného a samostatného systému, ktorý nie je žiadnym spôsobom založený na programoch alebo normách Spojeného kráľovstva. Preto je úplne nevhodné a bezpredmetné porovnávať daňové pravidlá Gibraltáru s pravidlami, ktoré by platili, ak by ten istý daňový subjekt mal sídlo v Spojenom kráľovstve.
(67)
Súd prvého stupňa (CFI) nedávno revidoval rozhodnutia Komisie začať s formálnymi postupmi v prípadoch týkajúcich sa finančných opatrení prijatých podľa istého stupňa regionálnej autonómie udelenej baskickým provinciám podľa španielskej ústavy. Baskické provincie však uplatnili svoje finančné právomoci na odchýlenie sa od vnútroštátneho daňového systému udelením daňovej úľavy z inak platných pravidiel. Vo svojich predbežných záveroch, že tieto predmetné daňové opatrenia boli selektívne a mohli by predstavovať nezákonnú štátnu pomoc, Komisia nezohľadnila skutočnosť, že platili iba na časť španielskeho územia. CFI konkrétne uviedol v jednom prípade (12), že rozhodnutie Komisie začať s postupmi „nemá žiadny vplyv na kompetenciu Territorio Histórico de Álava prijať všeobecné daňové opatrenia platné pre celý príslušný región“.
(68)
Táto reforma nie je svojim rozsahom regionálna na účely pravidiel štátnej pomoci, pretože predmetné finančné opatrenia, ktoré predstavujú úplný a výlučný daňový systém ziskov spoločností, by platili rovnakým spôsobom v celej príslušnej daňovej jurisdikcii.
(69)
Pripomienky zo strany orgánu výkonnej moci Åland sa dajú zhrnúť takto.
(70)
Pri rozhodnutí že táto reforma pravdepodobne predstavuje štátnu pomoc, Komisia uviedla, že pri formulácii svojich záverov zohľadnila možnú existenciu regionálnej selektivity. Komisia cituje predchádzajúce rozhodnutia, vrátane rozhodnutia začať s formálnym postupom vyšetrovania ohľadne štátnej pomoci v prípade poisťovne pre vlastnú potrebu na ostrovoch Åland. Táto výzva predložiť pripomienky sa týka možnej existencie regionálnej špecifickosti. Tento odkaz bol však z konečného rozhodnutia Komisie. Preto nemôže prípad Åland slúžiť ako príklad regionálnej špecifickosti alebo selektivity. Správa o predchádzajúcom postupe Komisie by sa mala týkať iba konečného rozhodnutia Komisie.
(71)
Ak má samosprávny región výhradnú právomoc ohľadne legislatívy v záležitostiach týkajúcich sa priameho zdaňovania ziskov spoločností a tento región zavádza daňové opatrenie, toto opatrenie musí byť ohodnotené a schválené v súlade s tými istými zásadami, ktoré by platili, ak by ho prijal členský štát. Samosprávny región sa musí považovať za samostatnú jurisdikciu v tých oblastiach, kde legislatívna právomoc spočíva výlučne na jeho zákonodarnom orgáne. To znamená, že zlučiteľnosť daňového opatrenia s pravidlami o štátnej pomoci sa má posudzovať rovnakým spôsobom bez ohľadu na to, či ho prijíma členský štát alebo samosprávny región. Akýkoľvek iný záver by znemožnil regiónu pod samosprávou vykonávať svoju legislatívnu právomoc spôsobom, ktorý je odlišný od zvyšku členského štátu. Podľa toho daňové opatrenie, ktoré je územne všeobecné v rámci samosprávneho regiónu, sa nemá považovať za selektívne a nepredstavuje štátnu pomoc na účely článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, pokiaľ má tento región výlučnú právomoc v daňových záležitostiach bez ohľadu na to, či je daň ukladaná v tejto oblasti odlišná od dane v členskom štáte, ku ktorému tento región patrí. Akýkoľvek iný výklad by ohrozil úradnú moc regiónu v daňových záležitostiach.
(72)
Španielsko v zásade súhlasí s predbežnou analýzou Komisie o tejto reforme, ktorá je uvedená vo výzve na pripomienkovanie (13). Ďalšie pripomienky Španielska sa dajú zhrnúť takto.
(73)
Gibraltársky daňový systém je mimoriadne dôležitou otázkou pre Španielsko, berúc do úvahy geografickú blízkosť týchto dvoch území a vážnu škodu, ktorú to spôsobuje španielskym verejným financiám. Nekalá konkurencia z Gibraltáru sa dá opísať ako škodlivá, pretože podľa súčasného systému a tiež podľa navrhovaných nových úprav je daňové zaťaženie pre spoločnosti a investície oveľa nižšie ako v Španielsku. Táto reforma by pokračovala v poškodzovaní španielskeho daňového systému, pretože by v Gibraltári zachovala oveľa nižšiu úroveň zdaňovania ako v Španielsku, kde je bežná sadzba dane zo zisku spoločnosti 35 %, a odlišovala by sa výrazne od daňového systému v Spojenom kráľovstve, vytvárajúc tak riziko, že spoločnosti by sa presťahovali na Gibraltár kvôli tomu, aby profitovali z priaznivejších daňových úprav. Je pravdepodobné, že väčšina firiem v Gibraltári by platila menej ako je maximálna povinnosť 15 %, čo je aspoň o 15 - 20 percentných bodov menej ako v Španielsku alebo tiež v Spojenom kráľovstve.
(74)
Pre 28 800 spoločností, ktoré nepodliehajú doplňujúcim daniam z verejnoprospešných služieb a činností v oblasti finančných služieb, navrhovaný daňový systém nie je v skutočnosti celkovou daňou zo ziskov spoločnosti, ale kombináciou rôznych individuálnych daní podliehajúcich stropom, ktoré zabezpečujú, že daňová povinnosť je buď mimoriadne malá, alebo neexistuje (táto reforma sa uvádza ako „daň s nulovou sadzbou“ v Gibraltári). Väčšina z týchto spoločností sa nedá považovať za spoločnosti, ktoré tam majú iba poštovú schránku alebo spoločnosti správy majetku, a za predpokladu, že generujú zisk, by podliehali dani 3 000 GBP na zamestnanca ročne. Pretože väčšina z nich bude mať iba jedného zamestnanca (účtovníka alebo audítora), obvykle na čiastočný úväzok, zaplatili by na daniach iba maximálne 3 000 GBP ročne, ak nezaberajú nejakú nehnuteľnosť, čo spravidla robia.
(75)
Zavedenie registračného poplatku by zvýhodňovalo z hľadiska daňových podmienok spoločnosti, ktoré negenerujú zisk (150 GBP), ako napríklad spoločnosti iba s poštovou schránkou alebo spoločnosti správy majetku v porovnaní s aktívnymi spoločnosťami (300 GBP). To by bolo jasným príkladom udržiavania stavu vecí v danom okamihu v prospech tohto typu spoločností.
(76)
Odvetvie finančných služieb realizuje 30 % hrubého domáceho produktu. Daň zo ziskov firiem finančných služieb by nepredstavovala skutočnú daň zo ziskov spoločnosti, pretože tieto spoločná daňová povinnosť týchto firiem prostredníctvom dane zo mzdy, dane z vlastníctva firemného majetku a doplňujúcej dane by nepresiahla 15 % ich ziskov alebo 500 000 GBP.
(77)
Zahraničné spoločnosti by zostali mimo pôsobnosti dvoch z týchto nových daní: približne 8 000 spoločností bez akejkoľvek fyzickej prítomnosti v Gibraltári by tak bolo vyňatých. Reforma necháva bez zmeny daňovú situáciu podnikov bez pracovníkov alebo priestorov v Gibraltári.
(78)
Gibraltár je región, ktorý má ďaleko od toho, aby bol závislý od pomoci alebo stimulov určených na povzbudenie hospodárskeho rozvoja, a teší sa závideniahodnému finančnému zdraviu.
(79)
Čo sa týka selektívneho charakteru akejkoľvek pomoci, doplňujúca daň zo ziskov by sa uložila iba spoločnostiam, ktoré poskytujú určité finančné služby a verejnoprospešné služby. Takáto špecifickosť sa nedá odvodiť alebo zdôvodniť charakterom alebo všeobecným programom systému (14). Spoločnosti v odvetviach, kde je kapitál mimoriadne mobilný, ktoré zamestnávajú veľmi málo pracovníkov, by v zásade vyvolávali iba daň zo mzdy a ich daňová povinnosť ako taká by mala strop. To by poskytlo výhodu výlučne takým firmám, ktorých náklady by sa znížili a ktorých rentabilita by sa vzhľadom na ich konkurentov zvýšila.
(80)
Generálny advokát Európskeho súdneho dvora tvrdil (15), že všetky opatrenia, ktoré obsahujú konkurenčnú výhodu vrátane finančnej výhody, „obmedzené na spoločnosti, ktoré investujú najmä v konkrétnej oblasti členského štátu sa dajú pripísať príslušnému štátu a preto sa nemôžu, podľa definície v programe finančného systému štátu, chápať ako opatrenia všeobecného charakteru“. Zastával tiež názor, že „skutočnosť, že predmetné opatrenia boli prijaté regionálnymi orgánmi s výlučnou kompetenciou podľa vnútroštátneho práva“ bola „výlučne otázkou formy“, a „nepostačovala na zdôvodnenie preferenčného zaobchádzania vyhradeného pre spoločnosti, ktoré spadajú do pôsobnosti“ regionálnych zákonov.
(81)
Hoci vyhláseným cieľom plánovanej reformy je prijatie nového systému daní zo ziskov spoločnosti, ktorý neobsahuje žiadny prvok štátnej pomoci, nedá sa vyňať z pôsobnosti článku 87 na základe toho, že je to daňové opatrenie alebo sleduje ciele obchodného práva. Hlavnými účinkami reformy by bola okamžitá deformácia konkurenčných podmienok v tejto oblasti a podporovalo by to odsťahovanie sa spoločností. Systém by výrazne zvýhodnil podniky nachádzajúce sa v Gibraltári, pretože účinná sadzba zdanenia na tomto území by bola oveľa nižšia (alebo by dokonca neexistovala) v porovnaní so sadzbou uplatňovanou v Spojenom kráľovstve. Vytvorením jasného zníženia daňového zaťaženia pre príslušné podniky by takáto regionálna selektivita deformovala konkurenciu a ovplyvnila by obchod medzi členskými štátmi.
(82)
Technický mechanizmus dane zo mzdy sa dá považovať za škodlivý v zmysle bodu B Kódexu konania, navyše k skutočnosti, že gibraltársky daňový režim v súčasnom stave vytvára daňové zaťaženie, ktoré je výrazne nižšie ako všeobecne stanovené v Spojenom kráľovstve. Reforma by pôsobila ako prekážka výraznej hospodárskej prítomnosti v Gibraltári, a preto by sa chápala podľa kritéria na posudzovanie daňového opatrenia ako škodlivá, ako je uvedené v bode B.3 Kódexu konania. Spojené kráľovstvo zatiaľ nesplnilo sľuby, ktoré urobilo pod záštitou OECD ohľadne odstránenia Gibraltáru zo zoznamu nespolupracujúcich daňových rajov.
(83)
Hospodársky prístup Gibraltáru je tiež škodlivý pre samotný Gibraltár, pretože spôsobil vznik hospodárstva, ktorému chýbajú zdravé základy, a nie je udržateľné z dlhodobého alebo strednodobého hľadiska. Zbavilo tiež susediaci región, Campo de Gibraltár, príležitostí potenciálneho rozvoja. Campo de Gibraltár je v súčasnosti jeden z najmenej rozvinutých regiónov Španielska. Relatívna prosperita Gibraltáru existuje vo veľkej miere na úkor slabého rozvoja okolitého regiónu.
(84)
Tento daňový systém je nielen diskriminačný a nekalý, ale tiež podporuje daňové úniky a pranie špinavých peňazí. Daňové úniky stimulované možnosťou prania špinavých peňazí v Gibraltári spôsobujú závažnú škodu verejným financiám Španielska a takéto pranie špinavých peňazí uľahčuje činnosť organizovaných zločineckých skupín. Vyššie uvedená správa IMF zdôrazňuje, že neexistujú povinné pravidlá o boji s praním špinavých peňazí v Gibraltári.
(85)
Španielska konfederácia podnikateľských organizácií súhlasí s predbežnou analýzou Komisie o tejto reforme, ktorá je uvedená vo výzve na pripomienkovanie, a argumentuje, že táto reforma by mohla závažne poškodiť záujmy španielskych podnikov. Jej ďalšie pripomienky by sa dali zhrnúť takto.
(86)
Daňové zaťaženie by bolo oveľa nižšie ako to, ktoré vzniká spoločnostiam v centrálnom Spojenom kráľovstve a v Španielsku: celková daňová povinnosť v Gibraltári by mala strop 15 %, zatiaľ čo miera zdanenia v Spojenom kráľovstve a v Španielsku je aspoň 30 % a môže byť ešte vyššia. Podľa nového systému by mnoho firiem v Gibraltári platilo sotva vôbec nejakú daň. Náklady, ktoré by firmy užívajúce tieto výhody mali znášať, by boli nižšie ako náklady ich konkurentov. Oveľa nižšia úroveň daní v Gibraltári je vysoko diskriminačná a podrýva konkurencieschopnosť španielskych spoločností v tejto oblasti a takisto britských spoločností.
(87)
Veľká väčšina spoločností zriadených v Gibraltári je veľmi malá (spravidla prevádzkovaná jednou osobou a zaberajúca veľmi malé priestory) a angažujú sa v činnostiach správy majetku, takže jediný príjem, ktorý generujú pozostáva z kapitálových ziskov odvodených z majetku, ktorý spravujú. Vychádzajúce z predpokladu, že základom reformy je zdanenie podľa počtu zamestnancov spoločnosti a plochy jej priestorov, a taktiež daňové oslobodenie kapitálových ziskov, väčšina firiem zriadených v Gibraltári by neplatila žiadnu daň zo ziskov spoločnosti.
(88)
Spojené kráľovstvo podporuje poznámky orgánu výkonnej moci Åland. Pri komentovaní poznámok španielskej vlády a španielskej konfederácie podnikateľských organizácií Spojené kráľovstvo zopakovalo a odkázalo na niektoré z argumentov, ktoré urobilo ako reakciu na začatie postupu. Ďalšie pripomienky Spojeného kráľovstva sa dajú zhrnúť takto.
(89)
Táto reforma nespôsobí „závažnú škodu“ španielskej štátnej pokladnici. Nedostatočný rozvoj v oblasti Campo nepochádza z fiškálneho systému Gibraltáru. Opak je pravdou, pretože značný objem príjmov tohto regiónu pochádza z Gibraltáru. Údaje o zamestnanosti z januára 2003 ukazujú napríklad, že španielski občania zákonne zamestnaní v Gibraltári predstavovali približne 18 % pracovných síl Gibraltáru. Gibraltár tak poskytuje výrazný zdroj zamestnanosti a príjmov pre španielskych pracovníkov prichádzajúcich z okolitých oblastí, a taktiež významný príjem pre oblasť Campo od Gibraltárčanov, ktorí míňajú v tomto regióne. Španielsko je tiež druhým najväčším vývozcom do Gibraltáru. Gibraltár nie je taký bohatý, ako sa predpokladá, a je regiónom cieľa 2 na účely Európskeho regionálneho rozvojového fondu.
(90)
Rozdiely v sadzbách dane a daňových základoch medzi členskými štátmi a medzi autonómnymi daňovými regiónmi sú zvrchovanou záležitosťou, ktorá nespadá do pôsobnosti článku 87 Zmluvy o ES. Cieľom pravidiel štátnej pomoci je napadnúť výhody poskytované štátom alebo prostredníctvom štátnych zdrojov určitým konkrétnym podnikom. Nižšie sadzby dane platné všeobecne v rámci autonómneho daňového územia nespĺňa túto závažnú požiadavku špecifickosti, a preto nepredstavuje štátnu pomoc. Konkurencia medzi daňovými systémami autonómnych daňových regiónov môže vzniknúť nielen z rozdielov v sadzbe dane, ale tiež z rôznych metód výpočtu zdaniteľného príjmu. Takéto rozdiely v spôsobe výpočtu nepredstavujú štátnu pomoc, ak sa daňový systém uplatňuje skutočne nediskriminačným spôsobom vo vnútri autonómneho daňového územia. Nie je jasné, ako by táto reforma mohla podstatne poškodiť španielske hospodárstvo tým, že by povzbudila podniky na presťahovanie sa do Gibraltáru. Spojené kráľovstvo nevie o žiadnej španielskej spoločnosti, ktorá sa presťahovala do Gibraltáru, aby profitovala z údajne „výhodného daňového systému“ prezentovaného súčasným daňovým režimom pre spoločnosti. V skutočnosti majú iné krajiny EÚ, ako napríklad Grécko a Írsko a pristupujúce krajiny EÚ, ako napríklad Estónsko, Maďarsko a Cyprus tiež relatívne „nízke“ všeobecné sadzby daní zo ziskov spoločností.
(91)
Kritika tohto systému ako kombinácie rôznych daní je zle pochopená. Logika reformovaného systému spočíva v tom, že zamestnanie a držba tvoria daňový základ, zatiaľ čo rentabilita predstavuje nižší prah daňovej povinnosti. Tento systém sa jednoducho zrieka zdaňovania zisku ako zdaniteľnej udalosti v prípade spoločnosti. Kritériá zamestnania a držby sa uplatňujú horizontálne na všetky spoločnosti vo všetkých odvetviach. Neuprednostňujú napríklad väčšie spoločnosti pred menšími spoločnosťami alebo naopak. Zrušenie limitu dane zo zisku vo výške 500 000 GBP likviduje akúkoľvek možnosť, že táto reforma by mohla zvýhodňovať väčšie spoločnosti pred malými. Skutočnosť, že registračný poplatok je 150 GBP pre spoločnosti nedosahujúce zisk a 300 GBP pre aktívne spoločnosti, nepredstavuje štátnu pomoc, lebo rozdiel v registračnom poplatku vo výške 150 GBP sa musí považovať za maličkosť.
(92)
Hoci sa táto reforma dá správne opísať ako „nulová sadzba dane zo zisku“ (kvôli výberu zamestnania a držby a nie zisku ako daňových základov), opisovať ju ako „nulovú sadzbu dane“ je nesprávne. Presný stav je taký, že podstatným prvkom tejto reformy je všeobecné zrušenie zdaňovania ziskov spoločnosti (s výnimkou doplňujúceho zdanenia činností finančných služieb a verejnoprospešných služieb) a jej nahradenie daňou zo mzdy splatnou všetkými spoločnosťami.
(93)
Žiadna z doplňujúcich daní (na finančné služby alebo verejnoprospešné služby) nepredstavuje štátnu pomoc. Zatiaľ čo o závažnej selektivite by sa dalo sporiť, takéto dane sa nezatrieďujú ako „výhody“ v porovnaní so všeobecnou normou na účely definovania pomoci, ich cieľ je úplne opačný. Z tohto dôvodu je námietka, že odvetvia nefinančných služieb nie sú zahrnuté do doplňujúcej dane, neopodstatnená.
(94)
Názor, že táto reforma predstavuje výhodu pre gibraltárske spoločnosti v porovnaní so spoločnosťami v Spojenom kráľovstve, je nesprávny a znamená nepochopenie koncepcie regionálnej špecifickosti, ústavného štatútu Gibraltáru a jeho štatútu na účely Zmluvy o ES. Dá sa predpokladať, že španielska vláda nezamýšľa trvať na takej námietke, ktorá by zabránila akejkoľvek účinnej decentralizácii zdaňovacích právomocí členských štátov a ktorá by mohla podkopať, okrem iného, daňovú autonómiu jej baskických provincií. Prípady uvádzané španielskou vládou (16), v kontexte regionálnej špecifickosti, nemajú žiadnu súvislosť, pretože žiaden neobsahuje situácie, kde by príslušné regióny mali nezávislú autonómiu v oblastiach, kde sa udelilo oslobodenie od všeobecného fiškálneho systému. Daňová autonómia uvádzaná v niektorých baskických prípadoch (17) sa uplatňuje na udeľovanie daňových zliav vo vzťahu k všeobecnému španielskemu daňovému systému, zatiaľ čo v gibraltárskom prípade sa jeho autonómia uplatňuje na vytvorenie základne odlišného daňového systému v porovnaní so systémom v Spojenom kráľovstve.
(95)
Tvrdenia súvisiace okrem iného s daňovými únikmi a praním špinavých peňazí sú neopodstatnené a bezpredmetné pre súčasný postup štátnej pomoci, preto by nebolo primerané zaoberať sa podrobným vyvracaním dôkazov. Gibraltár však dodržiava vysoké štandardy dohľadu a finančnej regulácie vo verejnom a tiež súkromnom sektore. Gibraltárska komisia pre finančné služby je nezávislým a uznávaným orgánom. Tento názor je potvrdený viacerými medzinárodnými orgánmi, ktoré tiež schválili opatrenia Gibraltáru na boj s praním špinavých peňazí. Gibraltár bol jednou z prvých jurisdikcií v rámci EÚ, ktorá realizovala smernicu EÚ o praní špinavých peňazí na všeobecnom trestnom základe. Správa Výboru pre finančnú činnosť (FATF) uverejnená v novembri 2002 uvádza, že „Gibraltár má k dispozícii rozsiahly arzenál legislatívy, nariadení a administratívnych postupov na boj s praním špinavých peňazí“ a je „blízko k dosiahnutiu dodržiavania odporúčaní FATF 40“ (18). Správa IMF z októbra 2001 zastáva názor, že Gibraltár postupuje v súlade so 66 zo 67 zavedených medzinárodných noriem o finančnej regulácii a dospela k záveru, že „dohľad je všeobecne účinný a dôkladný … Gibraltár sa zaraďuje medzi dobre zavedených dohliadateľov“ (19). Podľa pravidiel OECD je Gibraltár zaradený ako spolupracujúca daňová jurisdikcia.
VI. HODNOTENIE
(96)
Kvôli tomu, aby bolo opatrenie považované za štátnu pomoc v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES, musí opatrenie spĺňať nasledovné štyri kritériá. Po prvé, opatrenie musí poskytnúť príjemcom výhodu, ktorá znižuje náklady, ktoré by bežne znášali pri výkone svojej obchodnej činnosti. Po druhé, táto výhoda musí byť poskytnutá štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov. Po otretie, toto opatrenie musí ovplyvniť konkurenciu a obchod medzi členskými štátmi. Nakoniec musí toto opatrenie byť špecifické alebo selektívne v tom, že zvýhodňuje určité podniky alebo výrobu určitých tovarov.
(97)
Podľa bodu 16 oznámenia hlavným kritériom pri uplatňovaní článku 87 ods. 1 ES na daňové opatrenie je to, že „poskytuje v prospech niektorých podnikov v členskom štáte výnimku z uplatňovania daňového systému. Najprv by sa preto mal stanoviť spoločný systém“. Avšak berúc do úvahy, že táto reforma vyvoláva otázky o závažnej selektivite a o regionálnej selektivite, Komisia najprv preskúma aspekt regionálnej selektivity. Otázka o závažnej selektivite rôznych zložiek v kontexte reformy v Gibraltári sa preskúma samostatne ďalej v odsekoch 128 - 152.
(98)
Vo svojom rozhodnutí začať s formálnym postupom vyšetrovania štátnej pomoci (20) Komisia označila spôsoby, ktorými reforma ako celok zabezpečuje výhody pre gibraltárske spoločnosti v porovnaní so spoločnosťami v Spojenom kráľovstve. Ani Spojené kráľovstvo ani gibraltárska vláda nevyvrátili skutkovú podstatu tohto porovnania, a preto je ďalej zopakované a spresnené.
(99)
Podľa daňového režimu v Spojenom kráľovstve pre spoločnosti je maximálna sadzba dane zo ziskov spoločnosti 30 % zo ziskov tejto spoločnosti. Na rozdiel od tejto sadzby je podľa reformy maximálna sadzba dane zo ziskov spoločnosti pre všetky gibraltárske spoločnosti s výnimkou spoločností verejnoprospešných služieb 15 %.
(100)
Rozdiely medzi daňovým režimom pre spoločnosti v Spojenom kráľovstve na jednej strane a režimom zdaňovania spoločností v Gibraltári, ako ho plánuje reforma, na druhej strane majú také dôsledky, že spoločnosti pôsobiace v Spojenom kráľovstve budú zdanené maximálnou sadzbou 30 % zo ziskov, zatiaľ čo spoločnosti (iné ako spoločnosti verejnoprospešných služieb) pôsobiace v Gibraltári budú zdanené maximálnou sadzbou 15 % zo ziskov. Okrem toho, ako je opísané v odsekoch 128 - 152 ďalej, niektoré typy spoločností sa buď vyhnú daniam, alebo budú zdanené sadzbou 5 % zo ziskov. Tieto rozdiely pri daňovom režime predstavujú výhodu pre spoločnosti iné ako spoločnosti verejnoprospešných služieb zriadené v Gibraltári v porovnaní so spoločnosťami zriadenými v Spojenom kráľovstve.
(101)
Ďalšie výhody vznikajú pre spoločnosti v Gibraltári v porovnaní so spoločnosťami v Spojenom kráľovstve prostredníctvom ďalších rozdielov v daňovom režime. Komisia uvádza, že podľa reformy sú kapitálové prínosy vylúčené z akéhokoľvek výpočtu zisku. Na rozdiel od toho sú v Spojenom kráľovstve kapitálové prínosy všeobecne zdaniteľné v rámci dane zo ziskov spoločnosti. Podobne rozdiely v zrážkach z daní spoločností umožňujú vznik výhod. Na rozdiel od zrážky vo výške 33 1/3 % pre investičné výdaje na budovy a zariadenia, daňový režim Spojeného kráľovstva poskytuje zrážku vo výške 25 % klesajúceho zostatku a nemá všeobecne uplatniteľné zrážky v prvom roku.
(102)
Ako je evidentné z predchádzajúcich odsekov, podstatou stanoviska Komisie k regionálnej selektivite gibraltárskej návrhov daňovej reformy je to, že všeobecne poskytujú nižšiu úroveň zdanenia, ako je platná v Spojenom kráľovstve, a že tento rozdiel predstavuje selektívnu výhodu pre spoločnosti aktívne v Gibraltári. Tento predpoklad je v súlade s bodom 16 oznámenia. To uvádza „že hlavným kritériom pri uplatňovaní článku 87 ods. 1 na daňové opatrenie“ je to, že „poskytuje v prospech určitých podnikov v členskom štáte výnimku z uplatňovania daňového systému“. Ako je uvedené v bode 17 oznámenia, „doterajšia prax Komisie pri prijímaní rozhodnutí ukazuje, že iba opatrenia, ktorých rozsah platí pre celé územie štátu sa vymykajú kritériu špecifickosti uvedenému v článku 87 ods. 1“ a „samotná zmluva kvalifikuje ako pomoc tie opatrenia, ktoré sú určené na podporu hospodárskeho rozvoja regiónu“ (21). Aj keby sa mali uplatňovať automaticky a rovnako na všetky hospodárske subjekty podliehajúce dani v Gibraltári, bez zavedenia akéhokoľvek rozdielu pri zaobchádzaní v prospech jedného alebo viacerých odvetví činnosti, čo nie je tento prípad, vyššie uvedené zníženia dane „sú určené výlučne pre spoločnosti nachádzajúce sa v konkrétnom regióne príslušného členského štátu a predstavujú pre ne výhodu, ktorú nemôžu využívať spoločnosti plánujúce vykonávať podobné hospodárske operácie v iných oblastiach v tom istom štáte“ (22). V tomto prípade zvýhodňujú vyššie uvedené daňové zníženia v skutočnosti firmy zdaňované v Gibraltári, v porovnaní so všetkými firmami, ktoré sú aktívne v Spojenom kráľovstve.
(103)
Spojené kráľovstvo, gibraltárska vláda a orgán výkonnej moci Åland nesúhlasia so stanoviskom, že toto opatrenie je selektívne, t. j. že zvýhodňuje „niektoré firmy alebo niektoré produkty“. Namietajú, že by sa malo rozlišovať medzi prípadmi, v ktorých štát poskytuje daňové výhody obmedzeného rozsahu na časti územia štátu, a prípadmi, v ktorých sa takéto výhody poskytujú prostredníctvom infraštátneho regionálneho orgánu pre tú časť územia, ktoré spadá pod jeho jurisdikciu: tie prvé sú selektívne, lebo ich rozsah je obmedzený na niektoré firmy pod jurisdikciou štátu, zatiaľ čo druhé sú všeobecnými opatreniami, lebo platia pre všetky firmy pod jurisdikciou regionálneho orgánu.
(104)
Komisia v prvom rade usudzuje, že prvok selektivity v koncepcii pomoci je založený na porovnaní medzi výhodným zaobchádzaním poskytnutým určitým firmám a zaobchádzaním, ktoré platí pre ostatné firmy v rovnakom referenčnom rámci. Definícia tohto rámca nadobúda zvýšený význam v prípade daňových opatrení, pretože samotná existencia výhody sa dá vytvoriť iba vo vzťahu k zdaneniu definovanému ako bežné. Teoreticky to vyplýva z všeobecného systému zmluvy, ktorý sa týka pomoci poskytovanej štátom alebo prostredníctvom štátnych prostriedkov a zo základnej úlohy, ktorú zohrávajú centrálne orgány členských štátov pri stanovovaní politického a hospodárskeho prostredia, v ktorom firmy pôsobia, zásluhou opatrení, ktoré prijímajú, služieb, ktoré poskytujú, a snáď finančných prevodov, ktoré robia. Rámec, v ktorom by sa takéto porovnanie malo robiť, je hospodárstvo členského štátu. Z tohto hľadiska text samotnej zmluvy, ktorá klasifikuje opatrenia určené „na podporu hospodárskeho rozvoja“ konkrétneho regiónu (článok 87 ods. 3 písm. a) a c)) ako štátnu pomoc, ktorá sa dá považovať za zlučiteľnú, indikuje, že výhody, ktorých rozsah je obmedzený na časť územia štátu, podliehajú pravidlám o pomoci a môžu predstavovať selektívne výhody. Je jasné, že ak je kontextom odkazu na ohodnotenie územnej selektivity opatrenia územie, na ktorom platí, opatrenia, z ktorých profitujú všetky firmy na území, by sa prostredníctvom tejto definície stali všeobecnými opatreniami. Ustálený postup Komisie, potvrdený súdnym dvorom, naopak pozostáva z klasifikovania ako pomoci tých daňových systémov, ktoré platia v konkrétnych regiónoch alebo územiach a ktoré zvýhodňujú v porovnaní so všeobecným systémom členského štátu (23).
(105)
Po druhé, argument Spojeného kráľovstva, podľa ktorého sa výhody obmedzeného územného rozsahu stávajú všeobecnými opatreniami v príslušnom regióne iba preto, lebo sú vytvorené regionálnym a nie centrálnym orgánom, a že platia na celom území pod jurisdikciou regiónu, sa nedá uviesť do súladu s koncepciou pomoci. Táto koncepcia je objektívna, obsahuje celú pomoc, ktorá znižuje poplatky bežne znášané z rozpočtu jednej alebo viacerých firiem v rôznych formách, bez ohľadu na jej účel, zdôvodnenie alebo cieľ alebo štatút verejného orgánu, ktorý ju zriadil alebo ktorého rozpočet znáša tento poplatok. Rozlišovanie výlučne na základe orgánu, ktorý rozhoduje o opatrení, by zlikvidovalo celú účinnosť z článku 87 zmluvy, ktorá chce pokryť príslušné opatrenia výlučne podľa ich účinkov na konkurenciu a obchod Spoločenstva (24). Takáto pomoc sa preto nedá posudzovať inak ako opatrenia, ktoré majú rovnaké ciele, používajú rovnaké prostriedky a majú rovnaké účinky na obchod a konkurenciu, iba podľa formálneho kritéria stupňa autonómnosti infraštátneho orgánu, ktorý ju vytvára. Podľa vyššie uvedených záverov generálneho advokáta Saggia v spojených prípadoch C-400/97, C-401/97 a C-402/97, „skutočnosť, že predmetné opatrenia boli prijaté regionálnymi orgánmi s výlučnou kompetenciou podľa vnútroštátneho zákona, je (...) čisto záležitosťou formy, ktorá nestačí na zdôvodnenie preferenčného zaobchádzania vyhradeného pre spoločnosti, ktoré spadajú pod provinčné zákony. Ak by tomu nebolo tak, štát by mohol jednoducho zabrániť uplatňovaniu ustanovení práva Spoločenstva o štátnej pomoci na časti svojho územia jednoducho tak, že zmení vnútorné rozdelenie kompetencií v určitých záležitostiach, čím zvýši všeobecný charakter predmetného opatrenia pre dané územie“.
(106)
Komisia poukázala, že použitie čisto inštitucionálneho kritéria na rozlišovanie „pomoci“ od „všeobecných opatrení“ by nevyhnutne viedlo k rozdielom v zaobchádzaní pri uplatňovaní pravidiel pomoci podľa členských štátov, podľa toho, či prijali centralizovaný alebo decentralizovaný model prideľovania daňových kompetencií (alebo inej kompetencie, ako je napríklad oblasť sociálneho poistenia). Ak by sa akceptoval argument Spojeného kráľovstva, členské štáty, ktorých vnútorná organizácia administratívy umožnila niektorým regionálnym orgánom pod štátnou úrovňou urobiť zmeny vo všeobecnom daňovom systéme vo forme daňového zvýhodnenia platného pre firmy, ktoré pôsobia v príslušných regiónoch, by sa vyhli pravidlám o regionálnej pomoci vo vzťahu k týmto regiónom a opatreniam.
(107)
Komisia usudzuje, že ak by opatrenia úplne identické vo svojich cieľoch, technikách a účinkoch nepodliehali tým istým pravidlám, bolo by to v rozpore s rovnakým zaobchádzaním a vytvorilo by to závažné skreslenia vo fungovaní spoločného trhu. Existencia pravidiel o pomoci regionálnym daňovým výhodám by mala byť založená na objektívnych kritériách a nemala by závisieť na čisto inštitucionálnom faktore ako napríklad uplatňovanie v danom čase viac alebo menej rozsiahlej daňovej autonómie v prospech infraštátneho orgánu viac alebo menej širokého územného rozsahu. Ak by sa táto technika zovšeobecnila, podkopalo by to rovnosť pri uplatňovaní pravidiel o štátnej pomoci, a preto by ich urobila neúčinnými.
(108)
V prístupe Komisie sa daňová autonómia regionálneho orgánu, ktorý udeľuje výhody, nikdy nepovažovala za faktor, ktorý by umožňoval nepovažovať opatrenia za pomoc. V rozhodnutí 93/337/EHS (25) uznanie, že „kompetentné inštitúcie v každej z troch baskických provincií môžu za istých podmienok udržiavať, vytvoriť a regulovať daňový systém v rámci svojho územia“ nezabránilo Komisii v zistení, že predmetné daňové výhody vytvorené týmito tromi provinciami boli obsiahnuté v článku 87 ods. 1 a vo vyhlásení ich za nezlučiteľné, pretože nespĺňali požiadavky pravidiel o regionálnej a odvetvovej pomoci (26). Ostatné prípady týkajúce sa opatrení prijatých orgánmi baskických provincií boli rozhodnuté na základe závažnej selektivity (27). Súdy Spoločenstva sa nezaoberali otázkou regionálnej selektivity pri vyhodnocovaní platnosti takýchto rozhodnutí (28), lebo Komisia sa o toto kritérium vo svojom rozhodnutí neopierala: pripomienky Spojeného kráľovstva a gibraltárskej vlády o územnej kompetencii preto nie sú relevantné. V nasledujúcich rozhodnutiach o systémoch daňových koncesií zavedených autonómnymi daňovými orgánmi ponechala Komisia, pri zastávaní názoru, že skúmané opatrenia predstavovali pomoc z dôvodu ich závažnej selektivity, výslovne otvorenú možnosť preskúmania ich územnej selektivity (29). V nedávnom rozhodnutí týkajúcom sa daňových výhod poskytnutých orgánmi Azorského regiónu dospela Komisia k záveru, že otázne opatrenia boli selektívne, hoci sa uplatňovali na všetky podniky pôsobiace v danom regióne (30).
(109)
Nakoniec by Komisia zdôraznila, že zatriedenie týchto opatrení ako pomoc nespochybňuje daňovú autonómiu Gibraltáru, vyplývajúcu z príslušných ústavných rozhodnutí a praxe. Snaží sa iba zabezpečiť, aby v prípadoch kde Gibraltár vykonáva svoju autonómiu znížením sumy dane uvalenej na vnútroštátnej úrovni, boli daňové výhody takto poskytnuté v súlade s pravidlami spoločenstva o regionálnej pomoci a ostatnými platným rámcami na základe rovnosti na celom území spoločenstva. Je to bez toho, aby bola dotknutá možnosť, že takéto výhody sú zlučiteľné so spoločným trhom.
(110)
Takisto nemôže Komisia prijať názor, že vyššie uvedené daňoví zníženia sú opodstatnené charakterom alebo všeobecnou osnovou daňového systému alebo sú potrebné kvôli ich hospodárskej racionalite alebo funkčné vo vzťahu k účinnosti tohto systému. Najmä pokiaľ nie sú tieto zníženia odvodené z takých zásad, ako je proporcionalita alebo progresívne zdaňovanie, pretože naopak vo všeobecnosti zvýhodňujú firmy v konkrétnom regióne, bez ohľadu na ich finančnú situáciu, a nedajú sa považovať za obsiahnuté v daňovom systéme.
(111)
Spojené kráľovstvo a gibraltárska vláda predložili viacero argumentov na podporu ich stanoviska, že skutočnosť, že navrhovaná reforma poskytuje všeobecne nižšie zdanenie spoločností v Gibraltári ako v Spojenom kráľovstve, nespôsobuje sama osebe vznik štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Tieto argumenty sú preskúmané ďalej.
(112)
Poukazovať, že štátna pomoc existuje iba vtedy, ak sa používajú štátne prostriedky prostredníctvom vopred rozhodnutej dane a že v prípade Gibraltáru nie je o žiadnej dani rozhodnuté vopred, pretože neexistuje sadzba dane Spojeného kráľovstva pre činnosť, ktorá by platila tiež v Gibraltári, je tiež argument o forme opatrenia. Rovnako formalistický, v zmysle generálneho advokáta Saggia, je taký argument, že ak by údajné opatrenie pomoci bolo zrušené, neplatila by norma alebo bežná sadzba Spojeného kráľovstva a že preto akékoľvek porovnanie tam, kde je daňový systém navrhnutý miestne, nemá na účely štátnej pomoci zmysel. Vzhľadom na to, že rovnaký výsledok sa dá dosiahnuť rôznymi právnymi technikami - zabezpečením explicitnej výnimky zo systému, ktorý by inak platil, alebo vytvorením formálne samostatných systémov, ktoré platia pre podobné situácie - selektivita opatrenia sa nedá vytvoriť výlučne odkazom na kritérium „keby nebolo“, porovnávaním situácie vyplývajúce z príslušného opatrenia so situáciou, ktorá by existovala „keby nebolo“ toto opatrenie. Naopak je potrebné porovnávať opatrenie poruke s inými opatreniami, ktoré platia pre podobné situácie, v tomto prípade zdanenie ziskov spoločností v Spojenom kráľovstve. Hoci vyhodnotenie opatrenia podľa pravidiel štátnej pomoci nezávisí od charakteru opatrení, ktoré platili predtým, dá sa uviesť, že daňový systém v súčasnosti platný v Gibraltári vo veľkej miere sleduje model Spojeného kráľovstva, okrem výhod poskytovaných zahraničnému hospodárstvu.
(113)
Rovnakým spôsobom, argumenty gibraltárskej vlády dávajúce do protikladu regionálne (alebo sekundárne) právomoci na zníženie vnútroštátnej sadzby dane s ich vlastnými, nezávislými právomocami nad celým daňovým systémom sa týkajú vnútorných kompetencií Spojeného kráľovstva a jeho území. V každom prípade rozsah daňovej autonómie udelený na danom území nemôže byť rozhodujúcim faktorom, pretože tento prvok je v právomoci členských štátov a bolo by nemožné vytvoriť jasné rozlíšenie z tohto hľadiska a viedlo by to k nerovnakému zaobchádzaniu v podobných situáciách. Takýto výsledok by tiež bol proti zásade, že kvôli oceneniu charakteru štátnej pomoci daného opatrenia by sa museli zohľadniť jeho účinky.
(114)
Spojené kráľovstvo uvádza, že neexistuje spoločný systém pôsobnosti, ktorému by gibraltárske spoločnosti podliehali v prípade, že by sa toto opatrenie zrušilo. Toto je kruhové zdôvodňovanie, lebo neexistencia spoločného systému je dôsledkom poskytnutia fiškálnej autonómie a skutočná existencia zvláštnej daňovej jurisdikcie v danom regióne je výsledkom výberu, ktorý urobil príslušný členský štát. Vždy, keď sa centrálna vláda rozhodne vzdať sa svojej právomoci vytvoriť jednotný rámec zdaňovania pre podniky a umožní subjektu na nižšej vnútroštátnej úrovni znížiť sadzbu dane alebo zaviesť iný systém zdaňovania, ktorý je výhodnejší, výsledkom tejto decentralizácie právomoci je výnimka zo spoločného systému pôsobnosti. V skutočnosti poskytnutie priameho zníženia sadzby dane alebo udelenie možnosti zníženia spoločnej sadzby dane pre určité územie alebo vyňatie územia zo spoločného systému a udelenie mu právomoci vytvoriť výhodnejší systém zdaňovania vedie k tomu istému výsledku. Umožňuje spoločnosti v určitom regióne platiť nižšie dane, zatiaľ čo o štátnych prostriedkoch je vopred rozhodnuté.
(115)
Komisia nemôže prijať názor Spojeného kráľovstva, že daňovej jurisdikcii, ktorá nepokrýva celý členský štát, by sa zabránilo prijať akúkoľvek sadzbu dane okrem tej, ktorá je platná v inej daňovej jurisdikcii v tomto štáte. Ako bolo uvedené vyššie, kľúčom k akejkoľvek analýze daňového opatrenia ohľadne štátnej pomoci je vytvorenie spoločného systému platného, v tomto prípade, daňového systému Spojeného kráľovstva. V tejto súvislosti by sa malo poznamenať, že súčasné rozhodnutie sa netýka mechanizmu, ktorý by umožnil všetkým miestnym orgánom konkrétnej úrovne (regióny, územia alebo iné) zaviesť a uvaliť miestne dane. Naopak, prípad v tomto bode obsahuje zníženie platné výlučne v Gibraltári. V každom prípade skutočnosť, že finančná výhoda predstavuje štátnu pomoc, neznamená, že sa nedá udržiavať v súlade so spoločným trhom.
(116)
Argument, že uvalenie vyššej sadzby zdanenia v danom regióne by automaticky malo za dôsledok, že nižšia sadzba daní uplatnená vo zvyšku štátu sa stane štátnou pomocou, nemá nič do činenia so súčasným prípadom, nevyplýva zo zdôvodnenia Komisie a nie je správny. V takom prípade by existoval spoločný systém uplatňovaný vo všetkých regiónoch okrem jedného. Podľa definície by takýto systém nepredstavoval štátnu pomoc. Očividne by výnimka vyplývajúca z vyššej sadzby uplatňovanej v danom regióne nepredstavovala výhodu, a preto by ani nebola kvalifikovaná ako štátna pomoc. To znovu preukazuje, že je možné, aby členský štát poskytol finančnú autonómiu niektorým regiónom bez toho, aby nevyhnutne poskytoval danej spoločnosti štátnu pomoc.
(117)
Paralely, ktoré načrtlo Spojené kráľovstvo s dohodou Svetovej organizácie pre obchod o subvenciách, nie sú relevantné, pretože právny poriadok v rámci Európskej únie je úplne odlišný od akéhokoľvek medzinárodného práva zabezpečovaného dohodami Svetovej organizácie pre obchod, kontrola režimu štátnej pomoci na jednotnom trhu musí byť očividne prísnejšia ako pravidlá platné pre subvencie zakotvené vo svetovej dohode a skutočnosť, že opatrenie by sa nemuselo posudzovať ako „zvláštna subvencia“ podľa dohody o subvenciách nemôže obmedziť rozsah definície pomoci v článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES (31).
(118)
Čo sa týka dôsledkov z hľadiska štátnej pomoci akéhokoľvek budúceho rozhodnutia Spojeného kráľovstva deliť sa o nadvlád nad Gibraltárom so Španielskom, predsúvané argumenty sú čisto hypotetické svojím charakterom a vzťahujú sa na situáciu, ktorá by sa v každom prípade mala riešiť zvláštnymi rozhodnutiami týkajúcimi sa uplatňovania práva ES. Súčasné fakty o tomto prípade nejdú dohromady s hypotézami predloženými Spojeným kráľovstvom, a preto nemajú význam pri zisťovaní existencie alebo neexistencie štátnej pomoci.
(119)
Spojené kráľovstvo nesúhlasí s porovnaním, ktoré urobila Komisia ohľadne rôznych výnimiek a zrážok, ktoré existujú v Gibraltári, s tými, ktoré existujú v Spojenom kráľovstve. Tento nesúhlas je založený na tom, že ak sú daňové systémy alebo daňové základy rôzne, nedá sa urobiť zmysluplné porovnanie. Na rozdiel od toho, čo tvrdí Spojené kráľovstvo, dá sa urobiť zmysluplné porovnanie, ako je uvedené v odseku 100 vyššie. Zistené rozdiely predstavujú ďalšie prvky analýzy, ktorá dokazuje, že pri porovnaní s daňovým systémom Spojeného kráľovstva („spoločný platný systém“), podniky v Gibraltári sa všeobecne tešia menšiemu finančnému tlaku.
(120)
Spojené kráľovstvo vzýva zásadu subsidiarity preto, aby namietalo, že ak môže členský štát fungovať s dvoma alebo viacerými autonómnymi daňovými jurisdikciami súťažiacimi o príjem z daní zo ziskov spoločností v rámci svojho územia bez toho, aby sa na konkurencii prejavili významné skresľujúce účinky, nie je podľa zásady subsidiarity Zmluvy o ES úlohou Spoločenstva zasahovať do ústavných rozhodnutí členského štátu. Tento argument je založený na chybnom predpoklade, že neexistujú žiadne skresľujúce účinky (alebo že takéto účinky platia iba pre Spojené kráľovstvo a Gibraltár bez akéhokoľvek prelievania to iných členských štátov) a tiež na nepochopení zásady subsidiarity. Článok 5 Zmluvy o ES je celkom jasný v tom, že zásada subsidiarity platí iba v tých oblastiach, ktoré nespadajú pod výlučnú kompetenciu Spoločenstva. Pretože kontrola štátnej pomoci je oblasťou výlučnej kompetencie Spoločenstva, zásada subsidiarity neplatí. Pri preskúmaní navrhovaných reforiem vrátane otázky regionálnej selektivity, rovnako ako pri akomkoľvek šetrení ohľadne štátnej pomoci pri finančných opatreniach, Komisia nesleduje daňovú jednotnosť, ale výlučne plnenie jej povinností vyplývajúcich zo zmluvy, ktoré sa týkajú kontroly štátnej pomoci.
(121)
Na rozdiel od toho čo tvrdí Spojené kráľovstvo, zásada, že členský štát nemôže obhajovať svoje vlastné vnútroštátne právo, aby sa vyhol svojim povinnostiam podľa práva Spoločenstva, je skutočne relevantná pre otázku selektivity. Ako už bolo konštatované, spôsob, akým je členský štát organizovaný na účely zdanenia, je vecou formy: nemôže obhajovať existenciu autonómnych daňových regiónov, bez ohľadu na rozsiahlosť právomocí, aby sa vyhol uplatňovaniu pravidiel o štátnej pomoci. Toto jednako nie je na prekážku možnostiam členských štátov decentralizovať ich právomoci. Táto otázka sa týka výkonu týchto decentralizovaných právomocí. Členské štáty a orgány, na ktoré boli prenesené právomoci, musia zabezpečiť, že sa dodržiava právo Spoločenstva, vrátane toho o štátnej pomoci. Konkrétnejšie, kde sú daňové právomoci prenesené, ale centrálny referenčný systém zostáva, musia členské štáty zabezpečiť, že zníženia daní, pokiaľ predstavujú štátnu pomoc, sú zlučiteľné so spoločným trhom.
(122)
Spojené kráľovstvo okrem iného argumentuje, že Gibraltár: nie je časťou Spojeného kráľovstva, má svoje vlastné zvláštne inštitúcie a ústavný poriadok a je autonómny, samosprávny a hospodársky sebestačný.
(123)
Komisia akceptuje to, že Gibraltár netvorí časť Spojeného kráľovstva na účely vnútroštátneho práva a má osobitné inštitúcie, hoci si orgány Spojeného kráľovstva zachovávajú isté kompetencie a privilégia, vrátane právomoci zabezpečiť, že opatrenia prijaté Gibraltárom v domácich záležitostiach nie sú v rozpore so záväzkami Spojeného kráľovstva podľa Zmluvy o ES. Avšak ako v prípade iných autonómnych regiónov, táto skutočnosť nemení ohodnotenie opatrení prijatých orgánmi Gibraltáru. Gibraltár je časťou Spoločenstva na základe jeho väzieb so Spojeným kráľovstvom. Všetky pravidlá Spoločenstva platia pre Gibraltár, podliehajú výnimkám vyplývajúcim z článku 28 Aktu o pristúpení, odkedy sa Spojené kráľovstvo stalo členským štátom a z dôvodu tohto členstva. Ako dôsledok občania britských závislých území, ktorí získajú svoje občianstvo zo spojenia s Gibraltárom, sú občanmi únie. Títo občania a spoločnosti registrované v Gibraltári užívajú práva a slobodu uznávanú zmluvou, vrátane slobody poskytovania služieb, slobody vytvorenia a voľného pohybu kapitálu, ktoré sú relevantné pre hospodárske činnosti užívateľov. Spojené kráľovstvo je zodpovedné za zabezpečenie dodržiavania práva Spoločenstva v Gibraltári, ktoré sa pre tieto účely posudzuje ako časť jeho územia (32). Gibraltár sa preto musí považovať za časť Spojeného kráľovstva na účely pravidiel o štátnej pomoci, vrátane uplatňovania článkov 87 a 88 na finančné opatrenia.
(124)
Hoci môže byť pravda, že právo ES platí pre Gibraltár z moci článku 299 ods. 4 Zmluvy o ES a nie článku 299 ods. 1, táto skutočnosť neposkytuje Gibraltáru zvláštny štatút na účely uplatňovania pravidiel o štátnej pomoci všeobecne a o regionálnej štátnej pomoci konkrétne. Odseky 1, 2 a 4 článku 299 zabezpečujú, že budú platiť ustanovenia zmluvy, a nedá sa zistiť žiadny rozdiel medzi právnym režimom rôznych území vymenovaných v každom odseku podľa konkrétnych a výslovných výnimiek. Ako je vysvetlené vyššie, Akt o pristúpení nevylučuje Gibraltár z uplatňovania pravidiel štátnej pomoci. Spôsob, akým právo EÚ nadobúda účinnosť v Gibraltári, vrátane transpozície smerníc a vytvorenia kompetentných orgánov, nie je relevantný na účely vytvorenia, bez ohľadu na to, či reforma predstavuje štátnu pomoc. Spôsob, akým členský štát uvádza do platnosti právo EÚ, je čisto vecou vnútorného rozdelenia kompetencií v rámci tohto štátu. Skutočnosť, že opatrenie je prijaté na nižšej vnútroštátnej úrovni, neovplyvňuje žiadnym spôsobom uplatňovanie článku 87 Zmluvy o ES (33).
(125)
Nakoniec, skutočnosť, že rozpočet daného územia je sebestačný, nie je bezprostredne relevantná pre ohodnotenie opatrení prijatých orgánmi daného územia podľa pravidiel štátnej pomoci. Takéto ohodnotenie musí byť založené na účinkoch opatrení pre podniky, ktoré z nich profitujú, a nie na situácii udeľujúceho orgánu. Konkrétne, malé územie ako Gibraltár sa môže stať celkom dobre sebestačné jasne v dôsledku svojej schopnosti uplatniť nižšie dane a prilákať firmy, konkrétne zahraničné činnosti. V každom prípade je styčným bodom to, že Gibraltár závisí od Spojeného kráľovstva, okrem iného kvôli jeho zahraničnej politike, vrátane členstva v Európskej únii, kvôli jeho obrane a jeho menovej politike. Takým spôsobom profituje z viacerých služieb poskytovaných Spojeným kráľovstvom. Okrem toho vyplýva z existujúcich inštitucionálnych usporiadaní, že finančná zodpovednosť za Gibraltár spadá v krajnom prípade na Spojené kráľovstvo.
(126)
Čo sa týka pripomienok orgánu výkonnej moci Åland v tom zmysle, že všeobecné daňové opatrenie v rámci samosprávneho regiónu nie je selektívne, opierajú sa o podobné argumenty ako tie, ktoré predložilo Spojené kráľovstvo a gibraltárska vláda. Komisia odkazuje na svoje vyššie vypracované zdôvodnenie a najmä na odseky 104 - 109. Komisia ďalej poznamenáva, že v prípade poisťovní pre vlastnú potrebu na ostrovoch Åland dokázala potvrdiť závažnú selektivitu tohto opatrenia. Preto nebolo potrebné opierať sa na regionálnu selektivitu opatrenia na účely dosiahnutia konečného záporného rozhodnutia.
(127)
Komisia preto prišla k záveru, že zabezpečením systému zdanenia ziskov spoločností, podľa ktorého sú podniky v Gibraltári všeobecne zdaňované nižšou sadzbou ako podniky v Spojenom kráľovstve, táto reforma prepožičiava podnikom v Gibraltári selektívnu výhodu.
(128)
Jedným dôsledkom obmedzenia spojenej povinnosti ohľadne dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku na 15 % ziskov je to, že spoločnosti nedosahujúce zisk nie sú zdaňované bez ohľadu na ich mzdy a držbu firemného majetku. Toto vskutku pôsobí ako výnimka pre neziskové spoločnosti a vytvára výhodu, ktorá oslobodzuje takéto spoločnosti od povinnosti ohľadne dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku, ktorou by normálne boli ich rozpočty zaťažené.
(129)
Táto výnimka z daní zo mzdy a z daní z vlastníctva firemného majetku je selektívna, pretože platí iba pre tie spoločnosti, ktoré nedosahujú zisk. Okrem podnikov v ťažkostiach a tých, u ktorých je hlavný zdroj príjmov odvodený od kapitálových ziskov, by mohli takéto spoločnosti v každom príslušnom roku zahrnovať, napríklad podniky pôsobiace v cyklických obchodných prostrediach, podniky v úvodnej etape ich podnikania a spoločnosti, kde sú zisky vylúčené prostredníctvom dodatočných platieb akcionárom - zamestnancom alebo iným zamestnancom. Komisia nemôže akceptovať argumenty Spojeného kráľovstva v tom zmysle, že sprievodné kvantitatívne obmedzenie v tomto systéme, ktoré vyníma neziskové spoločnosti, platí rovnakým spôsobom pre všetky spoločnosti bez ohľadu na ich veľkosť alebo sektor, a preto nie je selektívne. Hoci očividne sa vo všeobecnosti skutočne dajú stanoviť niektoré definovateľné kategórie spoločností profitujúcich z oslobodenia od dane, ako bude uvedené ďalej.
(130)
Komisia tiež nemôže akceptovať argumenty Spojeného kráľovstva, že aj keby výnimka pre neziskové spoločnosti bola selektívna, je opodstatnená charakterom alebo programom daňového systému pre zisky spoločností.
(131)
Zatiaľ čo oslobodenie neziskových spoločností je štandardnou vlastnosťou systému založeného na zdanení ziskov, nie je tomu tak v prípade, keď sa daň uvaľuje na počet zamestnancov alebo na firemné využívanie majetku. Takéto systémy boli koncipované spôsobom, ktorý vytvára úplne iný základ pre firemné subjekty, ktoré majú byť zdanené. Napríklad vo vnútornej logike mzdového daňového systému je, že každý jeden zamestnanec by mal vyústiť do zodpovedajúcej povinnosti dane zo mzdy pre podnik, ktorý ho zamestnáva. V tomto zmysle platí paralela s príspevkami na sociálne poistenie načrtnutá Komisiou bez ohľadu na skutočnosť, ako uvádza Spojené kráľovstvo, že ich účel je odlišný ako účel daňového opatrenia. Aj keby bola zavedená daň zo mzdy ako náhrada za daň zo ziskov (toto nie je argument, ktorý predložilo Spojené kráľovstvo), bolo by stále v rámci logiky mzdového daňového systému, aby neziskové spoločnosti podliehali tejto dani. Použitie mzdy ako náhrady za ziskovosť odstraňuje potrebu zabezpečiť zisky alebo prekonať ťažkosti pri jeho dosahovaní. V Gibraltári nie je takáto situácia, lebo v rámci reformy je meranie ziskov spoločnosti vlastnosťou pravidiel pre mzdový daňový systém a tiež pre doplňujúcu daň.
(132)
Spojené kráľovstvo uvádza, že tento systém je založený na ziskovom využívaní práce a ako taký je ucelený. Toto predpokladá existenciu hybridného systému, kde sa používajú dve rôzne dane podľa situácie spoločnosti. Za takýchto okolností sa stáva nemožným zistiť charakter a celkovú schému systému a uplatniť toto zdôvodnenie. Konkrétne sa nedá usudzovať, že akákoľvek daná vlastnosť takého systému tvorí súčasť celkovej schémy, pretože by to spôsobilo akceptovanie automatického zdôvodnenia pre takýto systém.
(133)
Komisia preto prichádza k záveru, že oslobodenie neziskových spoločností od dane zo mzdy a od dane z vlastníctva firemného majetku prostredníctvom fungovania pätnásť percentného stropu je selektívne a ak sú splnené ostatné podmienky, môže predstavovať štátnu pomoc pre tie spoločnosti, ktoré z toho profitujú. Nemôže byť opodstatnené charakterom alebo celkovou schémou navrhovaného daňového systému. Platí to bez toho, aby bolo dotknuté ohodnotenie zlučiteľnosti takéhoto opatrenia.
(134)
Druhým dôsledkom obmedzenia spojenej povinnosti ohľadne dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku na 15 % ziskov je to, že ziskové spoločnosti, ktorých daňová povinnosť by inak prekročila tento prah, sú oslobodené od dane, ktorú by platili pri prekročení tohto prahu. Toto zníženie dane predstavuje výhodu pre tie spoločnosti, ktoré z neho profitujú tým, že sú oslobodené od poplatku, ktorým by boli normálne zaťažené ich rozpočty.
(135)
Pätnásť percentný strop je tiež selektívny, pretože iba obmedzený počet spoločností bude využívať zníženie ich daňovej povinnosti prostredníctvom jeho uplatnenia. Hoci Spojené kráľovstvo a Gibraltár už netvrdia, že z tohto stropu bude profitovať iba 10 podnikov, napriek tomu toto opatrenie obmedzuje rozsah platnosti dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku. Užívateľmi budú spoločnosti intenzívne na prácu, čo sú tie, ktoré v príslušnom daňovom roku majú nízke zisky vo vzťahu k počtu ich zamestnancov a držbe firemného majetku. Uplatnenie čistého daňového systému dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku by mohlo znamenať veľmi vysokú úroveň zdanenia pre takéto spoločnosti.
(136)
Komisia zaznamenáva argumenty Spojeného kráľovstva a Gibraltáru, že sa nedá stanoviť špecifická skupina spoločností a že tieto pravidlá sú všeobecne platné pre všetky spoločnosti v Gibraltári. To však nebráni skutočnosti, že pätnásť percentný strop je de facto selektívny tým spôsobom, ktorý je opísaný v predchádzajúcom odseku. Z tohto hľadiska, odkazy uvedené zo strany Spojeného kráľovstva a Gibraltáru na bod 14 oznámenia nie sú relevantné, pretože nevylučujú tú možnosť, že očividne všeobecné opatrenia môžu predstavovať štátnu pomoc. Konkrétne bod 14 zahrnuje, napríklad, daňové stimuly pre konkrétne investície a opatrenia navrhnuté na zníženie zdanenia práce „pre všetky firmy“, čo nie je prípad pätnásť percentného stropu, z ktorého profitujú iba spoločnosti dosahujúce relatívne malý zisk v porovnaní s ich počtom zamestnancov. Okrem toho tento pätnásť percentný strop nie je čisto technickým opatrením v zmysle prvej odrážky bodu 13 oznámenia. Zatiaľ čo konvenčné systémy dane zo ziskov spoločností obmedzujú pomer ziskov zaplatených v daniach prostredníctvom stanovenia sadzieb daní (pásmové systémy zahrnujú hornú alebo maximálnu sadzbu dane), ekvivalentné technické opatrenie v mzdovom daňovom systéme je sadzba dane na zamestnanca, v prípade Gibraltáru stanovená na jednotnú sadzbu 3 000 GBP. Zavedenie stropu do mzdového a majetkového daňového systému, ktorý je spojený s odlišným kritériom, a to úrovňou ziskov, sa nedá porovnávať s uplatňovaním premenlivých sadzieb v progresívnom systéme zdanenia ziskov, čo je zdôvodnené charakterom a celkovou schémou systému (bod 24 oznámenia). Takisto nie je pätnásť percentný strop opatrením sledujúcim všeobecný cieľ hospodárskej politiky, v zmysle druhej odrážky bodu 13 oznámenia, pretože neznižuje daňové zaťaženie súvisiace s určitými výrobnými nákladmi pre celé hospodárstvo Gibraltáru, ale prináša výhodu iba obmedzenému počtu podnikov. Okrem toho tento strop nie je priamo spojený s nákladmi na prácu alebo firemným majetkom, ale skôr so ziskovosťou spoločnosti. Táto je externým prvkom pre dane zo mzdy a dane z vlastníctva firemného majetku.
(137)
Komisia neakceptuje argument Spojeného kráľovstva, že ak je pätnásť percentný strop selektívny, je to opodstatnené charakterom a/alebo celkovou schémou systému, ktorého je časťou. V systéme zdanenia rentabilného využitia práce a majetku nie je nič vrodené, čo vyžaduje medznú hodnotu na pomer ziskov, ktoré spoločnosť musí zaplatiť ako výsledok jej využitia týchto zdaniteľných faktorov. Vnútorná logika takého systému je taká, že čím viac ľudí spoločnosť zamestnáva a viac majetku má v držbe, tým vyššia je daňová povinnosť. Argumenty predložené Spojeným kráľovstvom sú svojim charakterom v podstate hospodárske. Nesúvisia s vnútornou logikou navrhovaného systému.
(138)
Spojené kráľovstvo poukazuje na to, že hospodárstvo Gibraltáru je zraniteľnejšie otrasmi vytvorenými daňovou konkurenciou ako väčšina iných a že spoločnosti možno nedokážu opustiť veľký členský štát tak jednoducho, ako sa môžu vysťahovať z Gibraltáru. Komisia však poznamenáva, že bolo predložených málo dôkazov na podporu tejto hypotézy, ktorá, ak je pravdivá, naznačuje že pätnásť percentný strop je súčasťou stratégie určenej na zachovanie, ak nie prilákanie pohyblivého kapitálu do Gibraltáru, čo s ohľadom na fyzické obmedzenia územia, má byť pravdepodobne zamerané na finančné a iné služby. Podobne argument, že pri zdaňovaní verejnoprospešných služieb, ktoré majú na gibraltárskom trhu monopolné alebo napoly monopolné postavenia, sa nevyžaduje regresívny prvok naznačuje, že cieľom pätnásť percentného stropu je pohyblivý kapitál.
(139)
Čo sa týka názoru, že bez regresívneho prvku by daň z práce mohla spustiť masové prepúšťanie a nestabilitu v časoch cyklických kolísaní trhu, Komisia by jednoducho uviedla, že toto je prirodzená vlastnosť takéhoto systému. V každom prípade pri sume 3 000 GBP na zamestnanca by daň zo mzdy predstavovala iba malú časť celkových jednotkových mzdových nákladov (34). Preto bude existovať stimul na rozdelenie práce v rovnakej miere bez ohľadu na existenciu dane zo mzdy.
(140)
Komisia zaznamenáva dosah pätnásť percentného stropu na zahraničné a domáce odvetvia hospodárstva Gibraltáru. Zahraničný sektor zahrnuje vyňaté spoločnosti a oprávnené spoločnosti, pre ktoré bude zrušená legislatíva ako súčasť reformy. Vyňaté spoločnosti majú snahu nebyť fyzicky prítomné v Gibraltári (žiadni zamestnanci alebo priestory) a platiť pevnú daň v rozpätí od 200 GBP a 300 GBP ročne. Naopak, oprávnené spoločnosti sú fyzicky prítomné v Gibraltári (sú významní zamestnávatelia) a o svojej sadzbe dane rokujú s orgánmi. Veľká väčšina oprávnených spoločností platí daň zo ziskov spoločnosti v rozpätí od 2 % do 10 % ziskov. Pätnásť percentný strop preto obmedzuje akékoľvek zvýšenie, ktorému by oprávnené spoločnosti čelili pri realizácii reformy. Naopak, domáca ekonomika (iná ako verejnoprospešné služby) by zaznamenala pokles sadzby dane zo súčasnej štandardnej sadzby dane zo ziskov spoločností vo výške 35 %. Zdá sa, že gibraltárska vláda tiež pripúšťa, že reforma ako celok (čo zahrnuje pätnásť percentný strop) bola navrhnutá tak, aby vyhovovala konkrétnym daňovým „potrebám a preferenciám“ odvetví v rámci zahraničného odvetvia finančných služieb (35). Komisia tiež pozoruje, že pri upustení od pôvodného plánu na strop daňovej povinnosti vo výške 500 000 GBP Spojené kráľovstvo naznačilo, že Gibraltár ako dôsledok zníži doplňujúcu daň na finančné služby z 8 % na 4 - 6 %. Toto naznačuje, že obmedzenie daňovej povinnosti je určené na zvýhodnenie spoločností finančných služieb, z ktorých mnohé sú oprávnené spoločnosti a ktoré sú základným zdrojom zamestnanosti v gibraltárskom „finančnom stredisku“.
(141)
Komisia preto dospela k záveru, že pre okolnosti súčasného prípadu je pätnásť percentný strop selektívny a, ak sú splnené ostatné podmienky, môže predstavovať štátnu pomoc pre tie spoločnosti, ktoré profitujú z jeho uplatňovania. Nedá sa zdôvodniť charakterom alebo celkovou schémou navrhovaného daňového systému. Týmto nie je dotknuté ohodnotenie zlučiteľnosti takéhoto opatrenia.
(142)
Bod 13 oznámenia uvádza, že „daňové opatrenia, ktoré sú otvorené pre všetkých ekonomických činiteľov pôsobiacich v rámci členského štátu, sú v zásade všeobecnými opatreniami. Musia byť efektívne prístupné všetkým firmám na rovnakom prístupovom základe a ich rozsah nesmie byť v skutočnosti znížený, napríklad plnou mocou štátu poskytnúť ich alebo inými faktormi, ktoré obmedzujú ich praktický účinok. Avšak táto podmienka neobmedzuje právomoc členských štátov rozhodovať o hospodárskej politike, ktorú považujú za najvhodnejšiu, a najmä rozšíriť daňové zaťaženie, ktoré podľa nich bude vhodné pre všetky rôznorodé výrobné faktory. Nasledovné opatrenia nepredstavujú štátnu pomoc za predpokladu, že platia bez rozdielu na všetky firmy a na výrobu všetkých tovarov:
-
daňové opatrenia čisto technického charakteru (napríklad, stanovenie sadzby zdanenia, odpisových pravidiel a pravidiel o prenose strát, ustanovení na zabránenie dvojitého zdanenia alebo daňovému úniku),
-
opatrenia sledujúce ciele celkovej hospodárskej politiky prostredníctvom zníženia daňového zaťaženia súvisiaceho s niektorými výrobnými nákladmi [výskum a vývoj (R&D), životné prostredie, školenie, zamestnanosť].“
(143)
Bez toho, aby boli dotknuté úvahy ohľadne účinkov návrhov reformy (ako celku) v odsekoch 147 - 152 alebo tých, ktoré sa týkajú regionálnej selektivity v odsekoch 98 - 127, daň zo mzdy, ktorej podliehajú všetky podniky vo výške pevnej sumy na zamestnanca ročne, sa dá aspoň za istých okolností považovať za selektívnu, keď sa uplatňuje pri absencii všeobecného systému zdaňovania ziskov spoločnosti a nahrádza takýto systém. Toto je taký prípad, keď sa zoberú do úvahy špecifické vlastnosti gibraltárskeho hospodárstva a najmä existencia veľkého zahraničného sektora bez akejkoľvek fiškálnej prítomnosti, ktorý by sa vyhol akémukoľvek zdaneniu podľa mzdového a majetkového daňového systému. Aj keď sa takýto systém formálne uplatňuje bez diskriminácie na všetky podniky, v skutočnosti zvýhodňuje súčasné „oslobodené spoločnosti“, ktoré nemajú v Gibraltári žiadnych zamestnancov. Predstavuje zvláštnu výhodu v prospech tých podnikov, ktoré nie sú reálne prítomné v Gibraltári a ktoré ako dôsledok nevyvolávajú daň zo ziskov spoločnosti. Táto výhoda nie je účinne prístupná všetkým firmám na rovnakom základe v zmysle druhej vety bodu 13 oznámenia. praktický účinok tejto výhody je skutočne obmedzený na určité podniky. Okrem toho, daň zo mzdy navrhovaná Gibraltárom v zásade nepredstavuje daňové opatrenie čisto technického charakteru v zmysle prvej odrážky bodu 13 oznámenia, pretože nie je technickou úpravou všeobecného systému, ale týka sa daňového základu. V tomto konkrétnom prípade výnimka nepredstavuje opatrenie, ktoré sleduje celkovú hospodársku politiku v zmysle druhej odrážky bodu 13 oznámenia, pretože neznižuje žiadne výrobné náklady, ale skôr zvyšuje mzdové náklady. Rovnaké zdôvodnenie platí rovnako pre dane z vlastníctva firemného majetku uplatňované pri absencii všeobecného systému zdaňovania ziskov spoločností a nahradení takého systému, podľa ktorého sa daňová povinnosť každého podniku stanovuje sadzbou rovnou rovnakému pevnému percentu jeho povinnosti podľa všeobecných majetkových sadzieb. Takéto opatrenie tiež zvýhodňuje súčasné „oslobodené spoločnosti“, ktoré bežne nie sú v Gibraltári fyzicky vôbec prítomné. Podľa toho Komisia dospela z záveru, že pre okolnosti súčasného prípadu a pri zohľadnení existencie veľkého zahraničného hospodárstva v Gibraltári je navrhovaný systém skutočne selektívnou pomocou.
(144)
Okrem toho takýto systém zameraný iba na počet zamestnancov alebo komerčné využitie nehnuteľnosti v kontexte, kde veľký počet spoločností nemá žiadnych zamestnancov a žiadnu nehnuteľnosť, nemá rovnaký všeobecný charakter ako zdanenie ziskov spoločností, ktoré je zacielené na zdanenie výsledku hospodárskej činnosti ako celku. Preto sa môže považovať za selektívne prinajmenšom za takých okolností, aké existujú v súčasnom prípade. Je potrebné odlišovať túto situáciu od systému, kde sa pridáva daň zo mzdy alebo daň z vlastníctva firemného majetku na vrch k všeobecnej dani zo zisku, čo zabezpečuje široké zdanenie všetkých odvetví hospodárstva a predstavuje tak menej závažný aspekt zdaňovania podnikov.
(145)
Zatiaľ čo môže byť pravdou, ako poukazuje Španielsko, že ustanovenia ohľadne registračného poplatku diskriminujú v prospech spoločností, ktoré negenerujú príjem, táto diskriminácia nie je zdrojom štátnej pomoci. Ako poukazuje Spojené kráľovstvo, rozdiel 150 GBP (približne 225 EUR) v registračnom poplatku medzi dvoma triedami spoločností úplne spadá pod prah zanedbania (36) vo výške 100 000 EUR v priebehu trojročného obdobia. Za predpokladu splnenia všetkých ostatných relevantných podmienok je preto rozdiel v registračnom poplatku zanedbateľný a nepredstavuje štátnu pomoc.
(146)
Španielsko poukazuje na to, že absencia doplňujúceho zdanenia v iných odvetviach ako finančné služby a verejnoprospešné služby udeľuje výhodu spoločnostiam v takýchto odvetviach. Komisia nezdieľa tento názor. Ak štát poskytuje prospech identifikovateľnej skupine spoločností, snáď to môže na prvý pohľad predstavovať štátnu pomoc, to isté však nie je pravda tam, kde štát vytvára nevýhodu. Tam, kde štát uvaľuje výnimočné finančné bremeno na spoločnosti, ako napríklad penalizačná daň, môže ísť o štátnu pomoc, ak sa dá preukázať, že to zapríčiňuje zodpovedajúcu výhodu pre identifikovateľných obchodných konkurentov tých subjektov, ktoré majú znášať ujmu. Na rozdiel od názoru Spojeného kráľovstva, cieľ doplňujúcich daní nie je relevantný pri stanovovaní toho, či ide o zdroj štátnej pomoci. Napriek tomu Komisia dospela k záveru, že bezprostredným účinkom doplňujúcich daní, bratým izolovane, je vytvoriť nevýhodu pre ovplyvnené spoločnosti. Tento záver platí bez toho, aby bolo dotknuté posúdenie tejto doplňujúcej dane ako súčasti systému, ktorý v skutočnosti predvída rozdielne sadzby zdaňovania pre rôzne druhy podnikov.
(147)
Tabuľka 1 ďalej uvádza údaje (37) o rôznych kategóriách spoločností v Gibraltári a ich úrovni daňovej povinnosti meranej zo ziskov ako výsledok navrhovanej reformy. Je potrebné poznamenať, že hoci v niektorých prípadoch sa bude daňová povinnosť akejkoľvek danej spoločnosti tiež určovať počtom zamestnancov alebo komerčným využitím majetku, spojený účinok rôznych stropov a doplňujúcich súm má význam pre stanovenie rôznej celkovej úrovne zdanenia, meranej zo ziskov pre rôzne odvetvia hospodárstva.
Tabuľka 1: Údaje o gibraltárskych spoločnostiach
Sadzba dane
Počet
Súčasná
Po reforme
Všetky spoločnosti (rozdel. po odvetviach)
29 000
Finančné služby
179
0 - 35 %
5 - 15 % (40)
Verejnoprospešné služby
23
35 %
35 %
Iné
28 798
0 - 35 %
0 - 15 %
Všetky spoločnosti (rozdel. podľa príjmu)
29 000
S príjmom
10 400
0 - 35 %
0 - 15 % (38)
Bez príjmu
18 600
-
-
Spoločnosti s príjmom (rozd. p. štatútu)
10 400
Neoslobodené
1 400
0 - 35 %
0 - 15 % (38)
Oslobodené
9 000
0 %
0 - 5 % (39) (40)
Neoslobodené s príjmom (r. p. zisku)
1 400
Dosahujú zisk
540
0 - 35 %
0 - 15 % (38)
Nedosahujú zisk
500
-
-
Neoslobodené s príjmom (rozdelenie podľa štatútu)
1 400
Oprávnené
140
2 - 10 % (41)
0 - 15 %
Neoprávnené
1 260
35 % (42)
0 - 15 %
Verejnoprospešné služ.
23
35 %
35 %
Oslobodené s príjmom (rozdelenie podľa odvetvia)
9 000
Finančné služby
70
0 %
5 % (39) (40)
Nefinančné služby
8 930
0 %
0 % (39)
(148)
Tabuľka 1 ukazuje, ako by boli určité jasne definované sektory v gibraltárskom hospodárstve ovplyvnené zavedením reformy z hľadiska zdanenia. Hoci Komisia potvrdzuje, že podľa tejto reformy sa formálny rozdiel medzi domácou a zahraničnou ekonomikou zruší, porovnanie zdaňovania slúži na ilustráciu prirodzene selektívneho charakteru navrhovaného daňového systému. Rôzne druhy spoločností budú podliehať rôznym sadzbám zdanenia, čo je ďalší prvok potvrdzujúci, že navrhovaný systém poskytuje selektívne výhody tým odvetviam, ktoré profitujú z nižších sadzieb.
(149)
Zahraničný sektor v Gibraltári je v súčasnosti podrobený dvom paralelným vyšetrovaniam ohľadne štátnej pomoci v prípade oslobodených a oprávnených spoločností. Po tejto stránke Komisia usúdila, že oslobodením spoločností od dane poskytli gibraltárske orgány štátnu pomoc oslobodeným spoločnostiam (43). Podobne v rozhodnutí prijatom v rovnaký deň ako toto rozhodnutie Komisia stanovila, že poskytovaním nižšej sadzby dane v porovnaní so štandardnou sadzbou dane zo ziskov spoločností poskytujú gibraltárske orgány štátnu pomoc oprávneným spoločnostiam (44).
(150)
Z tabuľky 1 je jasné, že pri realizácii reformy budú oslobodené spoločnosti mimo odvetvia finančných služieb naďalej zdaňované skutočnou sadzbou rovnou nule. Dôvodom pre toto tvrdenie je to, že oslobodené spoločnosti majú tendenciu nebyť fyzicky prítomné v Gibraltári. Tiež nemajú zamestnancov ani obchodné priestory v Gibraltári, a preto im nevzniká povinnosť ohľadne dane zo mzdy ani dane z vlastníctva firemného majetku. Ich privilegované postavenie predstavované nulovou daňou reforma zachováva, čo v skutočnosti naďalej umožňuje, aby im bola poskytovaná štátna pomoc. Oslobodené spoločnosti v odvetví finančných služieb budú vystavené päť percentnej dani pri realizácii reformy. Avšak aj keď sú po prvýkrát zdanené, ich privilegované postavenie v hospodárstve Gibraltáru bude vo veľkej miere zachované, pretože limitom ich daňovej povinnosti bude 5 % zo ziskov. Na rozdiel od toho bude zvyšok gibraltárskeho hospodárstva podliehať vyššiemu limitu buď 15 %, alebo 35 %.
(151)
Komisia dospela k záveru, že táto reforma zachováva existujúcu situáciu, kde oslobodené spoločnosti sú príjemcami štátnej pomoci. Všeobecnejšie zabezpečuje tento systém rôzne úrovne zdaňovania ziskov ohľadne rôznych sektorov hospodárstva a tým poskytuje selektívnu výhodu podnikom, ktoré patria k odvetviam, kde sa uplatňujú nižšie sadzby. Z tohto dôvodu je tiež oznámený systém závažným spôsobom selektívny.
(152)
Oznámené opatrenia preto znamenajú regionálnu a tiež závažnú selektivitu, a to vyplýva z viacerých špecifických vlastností navrhovaného systému a z analýzy tohto systému ako celku.
(153)
Poskytnutie daňových výnimiek a znížení podrobne vyhodnotených v odsekoch 98 až 152 vyššie zahrnuje stratu daňových príjmov, ktorá sa podľa bodu 10 oznámenia rovná použitiu štátnych prostriedkov vo forme fiškálneho výdavku. Ako potvrdil Súdny dvor, táto zásada platí tiež pre výhody poskytované regionálnymi alebo lokálnymi orgánmi členských štátov (45). Argument, že neujdú žiadne daňové príjmy, pretože dane Spojeného kráľovstva by sa neuplatňovali v Gibraltári, už bol prediskutovaný vyššie. Z toho vyplýva, že výhoda je poskytovaná štátom a prostredníctvom štátnych prostriedkov.
(154)
Gibraltár je otvorenou trhovou ekonomikou. Mnoho spoločností zriadených v Gibraltári (a skupín ktorým patria) budú pravdepodobne aktívne v odvetviach kde existuje obchod medzi členskými štátmi. Toto je najmä pravda v odvetví služieb, kde pre Gibraltár plne platia ustanovenia práva Spoločenstva. Súdny dvor opakovane nariadil, že keď pomoc poskytovaná štátom posilňuje postavenie podniku voči iným podnikom konkurujúcim v obchode vo vnútri Spoločenstva, musí sa to považovať za ovplyvňovanie prostredníctvom tejto pomoci. Na tento účel nie je potrebné, aby samotný prijímajúci podnik vyvážal svoje produkty. Tam, kde členský štát poskytuje pomoc podniku, domáca výroba sa môže udržať alebo zvýšiť, čo má za následok, že podniky zriadené v iných členských štátoch majú menšiu šancu vyvážať svoje produkty na trh v tomto členskom štáte. Podobne, ak členský štát poskytuje pomoc podnikom pôsobiacim v odvetviach služieb a distribúcie, nie je potrebné, aby samotné prijímajúce podniky vykonávali svoju obchodnú činnosť mimo členského štátu kvôli tomu, aby táto pomoc mala účinok na obchod Spoločenstva, najmä v prípade podnikov zriadených v blízkosti hraníc medzi dvoma členskými štátmi. Relatívne malá výška pomoci alebo relatívne malý počet podnikov, ktoré ju dostávajú, nevylučuje ako taký možnosť, že by mohol byť ovplyvnený obchod vnútri spoločenstva (46). Preto pokiaľ gibraltárske spoločnosti pôsobia v odvetviach, kde existuje z tejto výnimky prospech v obchode vnútri spoločenstva, ovplyvňuje táto výnimka obchod medzi členskými štátmi a deformuje alebo hrozí deformovať hospodársku súťaž.
(155)
Spojené kráľovstvo, gibraltárska vláda a Španielsko urobili každý zvlášť poznámky k súladu tejto reformy s kritériami stanovenými v Kódexe konania a s inými medzinárodnými normami. Avšak ako poznamenala gibraltárska vláda, ocenenie opatrenia ako škodlivé (alebo inak, ako je tomu v prípade tejto reformy (47)) podľa Kódexu nemá žiadny priamy vzťah s jeho vyhodnotením na účely štátnej pomoci podľa článku 87 Zmluvy o ES. Rovnako tvrdenia zo strany Španielska, odmietnuté zo strany Spojeného kráľovstva súvisiace s daňovými únikmi a praním špinavých peňazí nie sú, ako poukazuje Spojené kráľovstvo, relevantné pre šetrenie ohľadne štátnej pomoci.
(156)
Komisia odmieta pripomienku gibraltárskej vlády, že vo svojom konaní ohľadne štátnej pomoci Komisia nerešpektovala plne rovnosť zaobchádzania. Nebol uvedený žiadny konkrétny dôkaz na podporu tohto názoru. V každom prípade je pri šetrení ohľadne možnej štátnej pomoci v zmysle článku 87 Zmluvy o ES Komisia povinná posudzovať každé opatrenie výlučne podľa jeho vlastnej skutkovej podstaty. Hoci gibraltárska vláda uvádza, že opatrenia podľa článkov 95 - 97 Zmluvy o ES predstavujú správny postup, Komisia poznamenáva, že bod 15 oznámenia sa musí čítať v spojení s bodom 6, ktorý jasne odkazuje na možné postupy ohľadne účinkov všeobecných daňových opatrení v rámci členských štátov. V tomto názore je zahrnutá požiadavka, aby sa s Gibraltárom zaobchádzalo, ako keby bol členským štátom s vlastným právom, rovnako ako si orgán výkonnej moci Åland nárokuje, že opatrenia priameho zdanenia prijaté samosprávnymi regiónmi by sa mali hodnotiť, ako keby ich prijal členský štát. Pre takýto nárok však v Zmluve o ES neexistuje žiadny základ.
(157)
Ani Spojené kráľovstvo, ani gibraltárska vláda sa nepokúsili argumentovať, že ak predstavuje pomoc, môže sa táto reforma považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom. Komisia preto zachováva svoj názor uvedený vo vyhodnotení zlučiteľnosti pri otvorení postupu. Toto vyhodnotenie je zopakované a spresnené takto.
(158)
V tomto prípade sa nedá uplatniť žiadna z výnimiek podľa článku 87 ods. 2 Zmluvy o ES, pretože táto reforma nie je zameraná na ciele uvedené v tomto ustanovení.
(159)
Podľa článku 87 ods. 3 písm. a) sa opatrenie pomoci považuje za zlučiteľné so spoločným trhom, keď je navrhnuté ako podpora hospodárskeho rozvoja oblastí, kde je vážna podzamestnanosť. Takéto oblasti sú definované podľa mapy regionálnej pomoci Spojeného kráľovstva pre obdobie rokov 2000 až 2006, ako bola schválená Komisiou pod číslom štátnej pomoci N 265/00 (48). Pretože Gibraltár nie je takou oblasťou, toto ustanovenie neplatí.
(160)
Čo sa týka výnimiek uvedených v článku 87 ods. 3 písm. b) a d), táto reforma nie je určená na podporu výkonu dôležitého projektu spoločného európskeho záujmu, ani na odstránenie vážnej poruchy v hospodárstve Spojeného kráľovstva, a tiež nie je určená na podporu zachovania kultúry alebo dedičstva.
(161)
Nakoniec je potrebné preskúmať, či sa táto reforma môže kvalifikovať ako výnimka uvedená v článku 87 ods. 3 písm. c), ktorý uvádza, že pomoc na uľahčenie rozvoja určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí, kde takáto pomoc neovplyvňuje nepriaznivo obchodné podmienky do miery, ktorá je v rozpore so spoločným záujmom, a či sa môže považovať za zlučiteľnú so spoločným trhom.
(162)
Prvky tejto reformy identifikované ako poskytujúce výhodu a reforma ako celok pri porovnaní so systémom zdaňovania ziskov spoločnosti v Spojenom kráľovstve oslobodzuje príslušné podniky od poplatkov, ktoré by spravidla znášali ich rozpočty pri normálnom priebehu ich obchodnej činnosti. Toto oslobodenie nie je spojené s investovaním, ani s vytvorením pracovných miest, a preto predstavuje prevádzkovú pomoc, ktorej výhody sa skončia hneď po jej stiahnutí. Podľa nemennej praxe Komisie sa takáto pomoc nedá považovať za uľahčenie rozvoja určitých hospodárskych činností alebo určitých hospodárskych oblastí. Okrem toho Gibraltár nie je zaradený do mapy regionálnej pomoci pre Spojené kráľovstvo (49).
VII. ZÁVERY
(163)
Komisia dospela k záveru, že táto reforma predstavuje systém štátnej pomoci v zmysle článku 87 ods. 1 Zmluvy o ES. Neplatí žiadna z výnimiek stanovených v článku 87 ods. 2 alebo článku 87 ods. 3. Preto nie je Spojené kráľovstvo oprávnené realizovať túto reformu,
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Návrhy oznámené Spojeným kráľovstvom ohľadne reformy systému zdaňovania ziskov spoločností v Gibraltári predstavujú systém štátnej pomoci, ktorý nie je v súlade so spoločným trhom.
Tieto návrhy sa podľa toho nemôžu realizovať.
Článok 2
Toto rozhodnutie je adresované Spojenému kráľovstvu Veľkej Británie a Severného Írska.
V Bruseli 30. marca 2004