Smernica Rady
zo 14. júna 1989
o identifikácii alebo rozlíšení druhu, ku ktorému potraviny patria
(89/396/EHS)
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na článok 100a,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
v spolupráci s Európskym parlamentom [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
keďže je potrebné prijať opatrenia s cieľom postupne ustanoviť vnútorný trh v období, ktoré uplynie 31. decembra 1992; keďže vnútorný trh zahŕňa oblasť bez vnútorných hraníc, v rámci ktorých je zabezpečený voľný pohyb tovarov, osôb, služieb a kapitálu;
keďže obchod s potravinami zaberá veľmi významné miesto na vnútornom trhu;
keďže označovanie druhu, ku ktorému potraviny patria, spĺňa požiadavku lepšej informovanosti o totožnosti výrobku; keďže je to užitočný zdroj informácií pokiaľ sú predmetom diskusie potraviny alebo sa jedná o ohrozenie zdravia spotrebiteľa;
keďže smernica Rady 79/112/EHS z 18. decembra 1978 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa spôsobu označovania, prezentácie a reklamy potravín určených na predaj konečným spotrebiteľom [4], naposledy zmenená a doplnená smernicou 89/395/EHS [5], neobsahuje žiadne ustanovenia o identifikácii druhu označenia; keďže medzičasom prijali niektoré členské štáty vnútroštátne opatrenia požadujúce takéto označovanie;
keďže na medzinárodnej úrovni je teraz všeobecná povinnosť poskytovať informácie o výrobe alebo balení určitého druhu predbalených potravín; keďže je povinnosťou spoločenstva prispievať k rozvoju medzinárodného obchodu;
keďže je rozumné prijať pravidlá všeobecnej a horizontálnej povahy na ustanovenie všeobecného identifikačného systému druhu potravín;
keďže efektívnosť tohto systému závisí od jeho zavedenia na rôznych obchodných úrovniach; keďže je predsa len žiadúce vylúčiť určité výrobky a postupy zvlášť tie, ktoré sú vykonávané v počiatočných štádiách dodávateľskej siete poľnohospodárskych výrobkov;
keďže koncept druhu predpokladá, že rôzne predávané balenia potravín majú skoro rovnaké výrobné, spracovateľské a baliarenské charakteristiky; keďže tento koncept nemožno použiť pri objemných výrobkoch alebo výrobkoch, ktoré zo svojej individuálnej špecifikácie alebo heterogénnej povahy, nemožno považovať za výrobky formujúce homogénnu dávku;
keďže z pohľadu širokej škály použitých identifikačných metód, je na obchodnej organizácii, aby určila druh a pripojila správne označenie alebo značku;
keďže na zabezpečenie naplnenia informačných požiadaviek, na ktoré bolo určené, musí byť toto označenie jasne odlíšiteľné a ako také rozpoznateľné;
keďže dátum mininálnej trvanlivosti alebo "dátum spotreby" môže, v súlade so smernicou 79/112/EHS, slúžiť ako označenie druhu, za predpokladu, že označenie je presné,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Táto smernica sa týka označovania, ktoré umožňuje rozlíšenie druhu, ku ktorému potraviny patria.
2. Na účely tejto smernice, "druh" označuje sériu predajných jednotiek potravín vyrábaných, spracovávaných alebo balených za prakticky tých istých podmienok.
Článok 2
1. Potraviny nemusia byť označené pokiaľ sú sprevádzané označením podľa článku 1 ods. 1
2. Avšak, odsek 1 sa nevzťahuje na:
a) poľnohospodárske výrobky, ktoré sú pri výstupe z podniku:
- predávané alebo dodávané na dočasné uskladnenie, prípravu alebo do skladovacích staníc,
- prepravované do výrobných organizácií, alebo
- zberané na okamžité odoslanie do prípravných alebo spracovateľských systémov;
b) ak, v čase predaja konečnému spotrebiteľovi, nie sú potraviny balené, sú balené len na požiadanie nákupcu alebo sú balené pre priamy predaj;
c) balenia alebo kontajnery, ktorých najväčšia plocha je menšia ako 10 cm2.
3. Členské štáty sa môžu do 31. decembra 1996 zdržať požiadavky, vyžadovať označenie podľa článku 1 ods. 1 v prípade sklenených fliaš určených na opätovné použitie, ktoré sú nezmazateľne označené a ktoré preto nenesú žiadnu nálepku, krúžok alebo golier.
Článok 3
Druh povinne určuje v každom prípade výrobca, spracovávateľ alebo baliareň predmetných potravín, alebo prvý predajca so sídlom v spoločenstve.
Označenie podľa článku 1 ods. 1 sa povinne určí a pripojí v rámci zodpovednosti jedného alebo druhého z týchto subjektov. Je uvádzané písmenom "L" okrem prípadov, keď je jasne odlíšiteľné od iných označení na nálepke.
Článok 4
Ak sú potraviny predbalené, označenie podľa článku 1 ods. 1 a tam, kde je to vhodné aj písmeno "L" sa nachádza na balení alebo na nálepke k nemu pripojenej.
Ak nie sú potraviny predbalené, označenie podľa článku 1 ods. 1, a tam, kde je to vhodné aj písmeno "L" sa nachádza na balení alebo na kontajnery, alebo na príslušných obchodných dokladoch.
V každom prípade sa objavuje takým spôsobom, aby bolo ľahko viditeľné, jasne čitateľné a nezmazateľné.
Článok 5
Ak sa dátum minimálnej trvanlivosti alebo "dátum spotreby" objaví na nálepke, označenie podľa článku 1 ods. 1 sa nemusí objaviť na potravine, za predpokladu, že dátum pozostáva prinajmenšom z nekódovaného označenia dňa a mesiaca v tomto uvedenom poradí.
Článok 6
Táto smernica sa uplatňuje bez dopadu na označenia ustanovené špecifickými opatreniami spoločenstva.
Komisia zverejní a pravidelne dopĺňa zoznam týchto opatrení.
Článok 7
Členské štáty, tam kde je to potrebné, zmenia a doplnia svoje zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia, tak aby:
- oprávnili k predaju výrobky, ktoré sú v súlade s touto smernicou, nie neskôr, než 20. júna 1990,
- zamedzili predaju výrobkov, ktoré nie sú v súlade s touto smernicou s účinkom od 20. júna 1991, avšak, dopredaj výrobkov uvedených na trh, alebo označených pred týmto dátumom a nezhodujúcich sa s touto smernicou, môže pokračovať až do výpredaja zásob.
Ihneď o tom informujú Komisiu.
Článok 8
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 14. júna 1989