ROZHODNUTIE KOMISIE
z 26. júla 2000
podľa smernice Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES o primeranej ochrane osobných údajov poskytovaných vo Švajčiarsku
(oznámené pod číslom dokumentu C(2000) 2304)
(Text s významom pre EHP)
(2000/518/ES)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
so zreteľom na smernicu Európskeho parlamentu a Rady 95/46/ES z 24. októbra 1995 o ochrane fyzických osôb pri spracovaní osobných údajov a o voľnom pohybe týchto údajov ([1]), a najmä na jej článok 25 ods. 6,
keďže:
(1) Podľa smernice 95/46/ES sa od členských štátov vyžaduje, aby stanovili, že prenos osobných údajov do tretej krajiny sa môže uskutočniť, len ak príslušná tretia krajina zabezpečí primeranú úroveň ochrany a ak budú pred prenosom dodržané právne predpisy členských štátov vykonávajúce ďalšie ustanovenia smernice.
(2) Komisia môže rozhodnúť, že tretia krajina zabezpečuje primeranú úroveň ochrany. V takom prípade môžu byť osobné údaje prenesené z členského štátu bez potreby dodatočných záruk.
(3) Podľa smernice 95/46/ES má byť úroveň ochrany údajov zhodnotená z hľadiska všetkých okolností sprevádzajúcich operáciu prenosu údajov alebo súbor operácií prenosu údajov a vo vzťahu k daným podmienkam. Pracovná skupina pre ochranu osôb vo vzťahu k spracovaniu osobných údajov vytvorená podľa tejto smernice vydala smernice o vykonávaní takýchto hodnotení ([2]).
(4) Vzhľadom k odlišným prístupom k ochrane údajov v tretích krajinách by malo byť vykonané vyhodnotenie primeranosti a rozhodnutie na základe článku 25 ods. 6 smernice 95/46/ES by malo byť presadzované spôsobom, ktorý svojvoľne a neoprávnene nediskriminuje tretie krajiny, kde prevládajú podobné podmienky a medzi týmito krajinami, ani nepredstavuje skrytú prekážku obchodu, pričom sa zohľadnia súčasné medzinárodné záväzky spoločenstva.
(5) Pokiaľ ide o Švajčiarsku konfederáciu, právne normy týkajúce sa ochrany osobných údajov majú záväzný právny účinok jednak na federálnej úrovni a jednak na úrovni kantónov.
(6) Federálna ústava, ktorá bola novelizovaná referendom 18. apríla 1999 a ktorá nadobudla účinnosť dňa 1. januára 2000, poskytuje každej osobe právo na rešpektovanie jej súkromia a najmä na ochranu pred zneužitím údajov, ktoré sa ho týkajú. Federálny súd na základe predchádzajúcej ústavy, ktorá neobsahovala žiadne takéto ustanovenia, vypracoval precedentné právo ustanovujúce všeobecné zásady uplatniteľné na spracovanie osobných údajov, týkajúce sa najmä kvality spracovávaných údajov, práva prístupu dotknutých osôb a práva požadovať opravu alebo likvidáciu údajov. Tieto zásady sú záväzné jednak pre federáciu a jednak pre každý kantón.
(7) Švajčiarsky zákon o ochrane údajov z 19. júna 1992 nadobudol účinnosť 1. júla 1993. Pravidlá pre vykonávanie niektorých ustanovení zákona, týkajúce sa najmä práva prístupu dotknutých osôb, oznámenia operácií spracovania nezávislému dozornému orgánu a prenosu údajov do cudzej krajiny boli stanovené nariadením federálnej rady. Zákon sa uplatňuje na spracovanie osobných údajov federálnymi orgánmi a celým súkromným sektorom a na operácie spracovania vykonávané kantonálnymi orgánmi v súlade s federálnym právom, ak takéto spracovanie nepodlieha kantonálnym ustanoveniam týkajúcim sa ochrany údajov.
(8) Väčšina kantónov prijala právne predpisy týkajúce sa ochrany údajov pre oblasti ich pôsobnosti, najmä štátnych nemocníc, výchovy a vzdelávania, priamych kantonálnych daní a polície. Vo zvyšných kantónoch je takéto spracovanie údajov upravované regulačnými predpismi, alebo zásadami kantonálneho precedentného práva. Bez ohľadu na zdroj a obsah kantonálnych ustanovení, alebo aj keď kantonálne ustanovenia neexistujú, musia kantóny dodržiavať ústavné zásady. V rámci svojej sféry zodpovednosti môžu byť kantonálne úrady nútené odosielať osobné údaje štátnym orgánom v susedných krajinách, hlavne s cieľom vzájomnej pomoci na ochranu dôležitých štátnych záujmov, alebo v prípade štátnych nemocníc, na ochranu životne dôležitých záujmov dotknutých osôb.
(9) 2. októbra 1997 Švajčiarsko ratifikovalo Dohovor Rady Európy o ochrane jednotlivcov pri automatizovanom spracovaní osobných údajov (dohovor č. 108) ([3]), ktorého cieľom je posilnenie ochrany osobných údajov a zabezpečenie voľného obehu medzi zmluvnými stranami, v závislosti na akýchkoľvek výnimkách, ktoré tieto strany môžu stanoviť. Bez toho, aby bol dohovor bezprostredne uplatniteľný, ustanovuje medzinárodné záväzky jednak pre federáciu a jednak pre kantóny. Tieto záväzky sa týkajú nielen základných zásad ochrany, ktoré musí každá zmluvná strana zaviesť do svojho vnútorného práva, ale taktiež mechanizmov spolupráce medzi zmluvnými stranami. Príslušné švajčiarske úrady musia najmä poskytnúť úradom ostatných zmluvných strán, ktoré o to požiadajú, akékoľvek informácie o práve a administratívnych praktikách týkajúcich sa ochrany údajov a informácie o akomkoľvek konkrétnom prípade automatického spracovania údajov. Taktiež musia pomôcť každej osobe s trvalým bydliskom v zahraničí pri výkone jej práva byť informovaná o existencii operácií spracovania údajov, ktoré sa ho týkajú, práva prístupu k jeho údajom, alebo požiadavky na ich opravu, alebo zrušenie a práva na súdny opravný prostriedok.
(10) Právne normy použiteľné vo Švajčiarsku zahrňujú všetky základné zásady potrebné pre primeranú úroveň ochrany fyzických osôb, aj keď sú taktiež ustanovené výnimky a obmedzenia s cieľom ochrany dôležitých štátnych záujmov. Uplatňovanie týchto noriem je garantované súdnym opravným prostriedkom a nezávislým dozorom, ktorý vykonávajú úrady, ako je napr. federálny komisár vybavený vyšetrovacími a intervenčnými právomocami. Okrem toho sa v prípade nezákonného spracovania, ktoré poškodzuje príslušné osoby uplatnia ustanovenia švajčiarskeho práva týkajúce sa občianskej zodpovednosti.
(11) V záujme prehľadnosti a s cieľom zaručenia schopnosti príslušných orgánov v členských štátoch zabezpečiť ochranu jednotlivcov pokiaľ ide o spracovanie ich osobných údajov je potrebné špecifikovať v tomto rozhodnutí výnimočné okolnosti, za ktorých môže byť pozastavenie špecifických dátových tokov oprávnené, napriek zisteniu primeranej ochrany.
(12) Pracovná skupina pre ochranu osôb vo vzťahu k spracovaniu osobných údajov vytvorená podľa článku 29 smernice 95/46/ES vyjadrila stanovisko týkajúce sa úrovne ochrany poskytovanej švajčiarskym právom, ktoré bolo zohľadnené pri vypracovávaní tohto rozhodnutia ([4]
[5]).
(13) Opatrenia stanovené v tomto rozhodnutí sú v súlade so stanoviskom výboru vytvoreného podľa článku 31 smernice 95/46/ES.
PRIJALA TOTO ROZHODNUTIE:
Článok 1
Na účely článku 25 ods. 2 smernice 95/46/ES sa Švajčiarsko považuje za krajinu, ktorá poskytuje primeranú úroveň ochrany osobných údajov prevedených zo spoločenstva, pre všetky činnosti spadajúce do pôsobnosti tejto smernice.
Článok 2
Toto rozhodnutie sa týka len primeranosti ochrany poskytovanej vo Švajčiarsku s cieľom vyhovieť podmienkam článku 25 ods. 1 smernice 95/46/ES a nie sú ním dotknuté iné podmienky ani obmedzenia vykonávajúce ďalšie ustanovenia tejto smernice, ktoré sa týkajú spracovania osobných údajov v rámci členských štátov.
Článok 3
1. Bez toho, aby boli dotknuté ich právomoci prijať opatrenia na zabezpečenie dodržiavania vnútroštátnych ustanovení prijatých podľa iných ustanovení než je článok 25 smernice 95/46/ES môžu príslušné orgány v členských štátoch uplatniť svoje existujúce právomoci pre pozastavenie tokov údajov smerom k príjemcovi vo Švajčiarsku, na účely ochrany osôb vo vzťahu k spracovaniu ich osobných údajov v prípadoch, ak:
a) príslušný švajčiarsky orgán zistil, že príjemca porušuje platné predpisy o ochrane; alebo
b) existuje značná pravdepodobnosť, že predpisy o ochrane sú porušované; existujú dostatočné dôvody domnievať sa, že príslušný švajčiarsky orgán nepodniká, alebo nepodnikne primerané a včasné opatrenia na urovnanie sporného prípadu; ďalší prevod by vytvoril bezprostredné riziko vážneho poškodenia subjektov údajov a príslušné úrady v členských štátoch vynaložili za daných okolností primerané úsilie na poskytnutie oznámenia strane podnikajúcej vo Švajčiarsku, zodpovednej za spracovanie a príležitosti na jej reakciu.
Pozastavenie bude ukončené, len čo bude úroveň ochrany zaistená a príslušný orgán v spoločenstve bude o tom upovedomený.
2. Členské štáty budú Komisiu bezodkladne informovať, ak budú prijaté opatrenia na základe odseku 1.
3. Členské štáty a Komisia sa budú taktiež navzájom informovať o prípadoch, kde opatrenia orgánov zodpovedných za zabezpečenie dodržiavania úrovne ochrany vo Švajčiarsku takéto dodržiavanie nezabezpečí.
4. Ak informácie zhromaždené podľa odsekov 1, 2 a 3 poskytnú dôkazy, že každý orgán zodpovedný za zabezpečovanie dodržiavania predpisov o ochrane vo Švajčiarsku si neplní efektívne svoju úlohu, Komisia bude informovať príslušný švajčiarsky orgán a v prípade potreby predloží návrh opatrení v súlade s postupom podľa článku 31 smernice 95/46/ES s cieľom zrušiť, alebo pozastaviť toto rozhodnutie, alebo obmedziť jeho pôsobnosť.
Článok 4
1. Toto rozhodnutie môže byť kedykoľvek pozmenené so zreteľom na skúsenosti s jeho uplatňovaním alebo na zmeny švajčiarskych právnych predpisov.
Komisia zhodnotí uplatňovanie tohto rozhodnutia na základe dostupných informácií tri roky po jeho oznámení členským štátom a podá správu o akýchkoľvek príslušných zisteniach výboru vytvorenému podľa článku 31 smernice 95/46/ES, vrátane akýchkoľvek dôkazov, ktoré by mohli ovplyvniť zistenie v článku 1 tohto rozhodnutia, že ochrana vo Švajčiarsku je primeraná v zmysle článku 25 smernice 95/46/ES, a všetkých dôkazov o tom, že toto rozhodnutie je vykonávané diskriminačným spôsobom.
2. Komisia v prípade potreby predloží návrh opatrení v súlade s postupom stanoveným v článku 31 smernice 95/46/ES.
Článok 5
Členské štáty prijmú všetky potrebné opatrenia na dosiahnutie súladu s týmto rozhodnutím najneskôr na konci obdobia 90 dní od dátumu jeho oznámenia členským štátom.
Článok 6
Toto rozhodnutie je adresované členským štátom.
V Bruseli 26. júla 2000