Smernica Európskeho parlamentu a Rady 2001/13/ES
z 26. februára 2001,
ktorou sa mení a dopĺňa smernica Rady 95/18/ES o udeľovaní licencií železničným podnikom
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva a najmä na jej článok 71,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
so zreteľom na stanovisko Výboru pre regióny [3],
konajúc v súlade s postupom stanoveným v článku 251 [4] zmluvy na základe spoločného textu schváleného 22. novembra 2000 Zmierovacím výborom,
keďže:
(1) Smernica Rady 91/440/EHS z 29. júla 1991 o rozvoji železníc spoločenstva [5] zabezpečuje určité práva prístupu v medzinárodnej železničnej doprave pre železničné podniky a medzinárodné zoskupenia železničných podnikov.
(2) Na zabezpečenie spoľahlivých a primeraných služieb je potrebný spoločný licenčný systém, ktorý by zaručil, aby všetky železničné podniky kedykoľvek spĺňali požiadavky týkajúce sa dobrej povesti, finančnej a odbornej spôsobilosti tak, aby boli zákazníci a tretie strany chránené a aby boli ponúkané služby na vysokej úrovni bezpečnosti.
(3) Na zabezpečenie jednotného a nediskriminačného uplatňovania prístupových práv k železničnej infraštruktúre v celom spoločenstve, smernica Rady 95/18/ES [6] zaviedla licencie pre železničné podniky poskytujúce služby uvedené v článku 10 smernice 91/440/ES, pričom táto licencia je povinná pre vykonávanie takých služieb a je platná v celom spoločenstve.
(4) Niektoré členské štáty rozšírili práva prístupu nad rámec smernice 91/440/EHS, a preto sa javí ako potrebné zabezpečiť spravodlivé, transparentné a nediskriminačné zaobchádzanie so všetkými železničnými podnikmi, ktoré môžu pôsobiť na tomto trhu tým, že sa rozšíria princípy prideľovania licencií stanovené smernicou na všetky spoločnosti pôsobiace v tomto sektore.
(5) Aby členské štáty a Komisia mohli lepšie plniť svoje informačné povinnosti, členské štáty a Komisia by mali zabezpečiť lepšiu informovanosť všetkých členských štátov a Komisie. Podľa spoločnej realizácie a logického výkladu smernice 95/18/ES, informácie poskytované členským štátom a Komisii by mali obsahovať aj údaje o vydaných licenciách.
(6) Je žiadúce zabezpečiť, aby licencované železničné podniky, ktoré vykonávajú medzinárodnú nákladnú dopravu, dodržiavali príslušné colné a daňové ustanovenia, najmä vzhľadom na prepravu colného tovaru.
(7) V súlade s princípom subsidiarity a proporcionality, ako je uvedené v článku 5 zmluvy, ciele tejto smernice t. j. stanovenie širších zásad prideľovania licencií železničným podnikom a vzájomného uznávania takých licencií v rámci spoločenstva, nemôžu dostatočne dosiahnuť členské štáty kvôli evidentnému medzinárodnému rozmeru vydávania takých licencií a tieto ciele sa môžu preto, z nadnárodného aspektu, dosiahnuť ľahšie na úrovni spoločenstva. Táto smernica nepresahuje rámec toho, čo je nevyhnuté na dosiahnutie uvedených cieľov.
(8) Smernica 95/18/ES by sa mala príslušne zmeniť,
PRIJALI TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Smernica 95/18/ES sa týmto mení takto:
1) článok 1 sa nahrádza takto:
"Článok 1
1. Táto smernica sa týka kritérií týkajúcich sa vydávania, obnovovania alebo zmeny licencií členským štátom určených pre železničné podniky, ktoré sú zriadené alebo sa zriadia v spoločenstve.
2. Členské štáty môžu z pôsobnosti tejto smernice vyňať:
a) podniky, ktoré vykonávajú železničnú prepravu cestujúcich na miestnej alebo regionálnej izolovanej železničnej infraštruktúre;
b) železničné podniky, ktoré vykonávajú len železničnú mestskú alebo prímestskú prepravu cestujúcich;
c) železničné podniky, ktorých činnosť je obmedzená na zabezpečovanie regionálnej železničnej nákladnej dopravy, ktorá nie je v rozsahu pôsobnosti smernice 91/440/EHS;
d) podniky, ktoré vykonávajú nákladnú dopravu na železničnej infraštruktúre, ktorá je v súkromnom vlastníctve a existuje len pre potreby vlastníka infraštruktúry pre jeho vlastnú nákladnú dopravu.
3. Podniky, ktorých činnosti sa obmedzujú na kyvadlovú prepravu cestných vozidiel cez tunel pod prielivom La Manche, sú vyňaté z rozsahu pôsobnosti tejto smernice."
2) článok 2 písm. a) sa nahrádza takto:
"železničný podnik". znamená každý verejný alebo súkromný podnik, ktorého hlavným predmetom činnosti je poskytovanie služieb s cieľom zabezpečenia železničnej prepravy tovaru a/alebo osôb, pričom tento podnik musí zabezpečiť trakciu; zahŕňa to aj podniky, ktoré zabezpečujú len trakciu".
3) článok 3 sa nahrádza takto:
"Článok 3
Každý členský štát určí orgán zodpovedný za vydávanie licencií a plnenie povinností stanovených touto smernicou. Vydávanie licencií musí vykonávať orgán, ktorý samotný neposkytuje železničné dopravné služby a je nezávislý na subjektoch alebo podnikoch, ktoré takéto služby poskytujú."
4) v článku 4 sa dopĺňa nasledovný odsek:
"5. Licencia je platná na celom území spoločenstva."
5) štvrtá zarážka článku 6 sa nahrádza takto:
"- nebol/neboli odsúdený/odsúdení za závážné alebo opakované porušenie záväzkov vyplývajúcich zo sociálneho alebo pracovného práva, vrátane záväzkov vyplývajúcich z právnych predpisov týkajúcich sa bezpečnosti a ochrany zdravia zamestnancov a záväzkov týkajúcich sa colného práva v prípade podniku, ktorý chce vykonávať cezhraničnú prepravu tovaru podliehajúceho colným postupom";
6) článok 11 ods. 8 sa nahrádza takto:
"8. Ak licenčný orgán vydá, pozastaví platnosť licencie, odníme alebo zmení licenciu, dotknutý členský štát o tom bezodkladne informuje Komisiu. Komisia bezodkladne informuje ostatné členské štáty".
7) články 12 a 13 sa nahrádzajú takto:
"Článok 12
1. Okrem požiadaviek tejto smernice, železničný podnik musí byť tiež v súlade s ustanoveniami vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré sú zlúčiteľné s právom spoločenstva a sú uplatňované nediskriminačným spôsobom, najmä:
a) osobitné technické a prevádzkové požiadavky na železničné služby;
b) bezpečnostné požiadavky na zamestnancov, vozový park a vnútornú organizáciu podniku;
c) opatrenia týkajúce sa zdravotných, bezpečnostných, sociálnych podmienok a práv pracovníkov a spotrebiteľov;
d) požiadavky platné pre všetky podniky v príslušnom sektore železničnej dopravy, ponúkajúce spotrebiteľom výhody alebo ochranu.
2. Železničný podnik sa môžu kedykoľvek obrátiť na Komisiu s otázkou zlučiteľnosti požiadaviek vnútroštátneho práva s právom spoločenstva a tiež s otázkou, či sú také požiadavky uplatňované nediskriminačným spôsobom. Ak Komisia usúdi, že ustanovenia tejto smernice neboli splnené, vyjadrí svoje stanovisko k správnej interpretácii smernice bez toho, aby bolo dotknuté uplatňovanie článku 226 zmluvy.
Článok 13
Železničné podniky musia rešpektovať dohody uplatňované na medzinárodnú železničnú dopravu a platné v členskom štáte, v ktorom vykonávajú činnosť. Musia tiež dodržiavať príslušné colné a daňové predpisy."
Článok 2
Členské štáty prijmú najneskôr do 15. marca 2003 zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
Článok 3
Táto smernica nadobúda účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.
Článok 4
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 26. februára 2001