Smernica Rady
z 28. júna 1990
o práve pobytu pre zamestnané osoby a samostatne zárobkovo činné osoby po skončení ich pracovnej činnosti
(90/365/EHS)
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o Európskom hospodárskom spoločenstve, a najmä na jej článok 235,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
keďže článok 3 písm. c) zmluvy ustanovuje, že činnosti spoločenstva zahrnujú, ako ustanovuje zmluva, zrušenie prekážok voľného pohybu osôb medzi členskými štátmi;
keďže článok 8a zmluvy ustanovuje, že vnútorný trh musí byť zriadený do 31. decembra 1992; keďže vnútorný trh pozostáva z priestoru bez vnútorných hraníc, v ktorom je zabezpečený voľný pohyb tovarov, osôb, služieb a kapitálu v súlade s ustanoveniami zmluvy;
keďže články 48 a 52 zmluvy zabezpečujú voľný pohyb pracovníkov a samostatne zárobkovo činných osôb, čo ich oprávňuje k právu pobytu v členských štátoch, v ktorých vykonávajú svoju pracovnú činnosť; keďže je žiaduce, aby bolo toto právo na pobyt zaručené aj osobám, ktoré prestali vykonávať svoju pracovnú činnosť, a to aj v tom prípade, ak počas svojho pracovného života neuplatňovali svoje právo na voľný pohyb;
keďže užívatelia práva pobytu sa nesmú stať neprimeraným bremenom pre štátne financie hostiteľského členského štátu;
keďže v článku 10 nariadenia (EHS) č. 1408/71 [4], zmenené a doplnené nariadením (EHS) č. 1390/81 [5], poberatelia invalidných alebo starobných dávok alebo dôchodkov z dôvodov pracovných úrazov alebo choroby z povolania, sú oprávnení poberať tieto dávky a dôchodky ďalej aj v tom prípade, že majú trvalé bydlisko na území iného členského štátu, než v ktorom sa nachádza inštitúcia zodpovedná za tieto platby;
keďže toto právo sa môže uplatňovať skutočne len vtedy, ak je poskytované tiež rodinným príslušníkov;
keďže na oprávnené osoby podľa tejto smernice by sa mali vzťahovať správne opatrenia podobné tým, ktoré sú ustanovené najmä v smernici 68/630/EHS [6] a smernici 64/221/EHS [7];
keďže zmluva neustanovuje pre príslušný postup iné právomoci, ako právomoci uvedené v článku 235,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
1. Členské štáty udelia právo pobytu štátnym príslušníkom členských štátov, ktorí vykonávali činnosť ako zamestnanci alebo samostatne zárobkovo činné osoby, ako aj ich rodinným príslušníkom, ako je to definované v odseku 2 pod podmienkou, že sú poberateľmi invalidného alebo predčasného starobného dôchodku alebo dôchodkových dávok alebo dôchodku z dôvodu pracovného úrazu alebo choroby z povolania v dostatočnej výške, ktorá zabráni, aby sa stali bremenom pre systém sociálneho zabezpečenia hostiteľského členského štátu v priebehu svojho pobytu a za predpokladu, že majú uzavreté nemocenské poistenie voči všetkým rizikám v hostiteľskom členskom štáte.
Finančné prostriedky žiadateľa sú považované za dostačujúce, ak sú vyššie ako úroveň finančných prostriedkov, pod ktorou hostiteľský členský štát môže poskytovať sociálnu pomoc svojim štátnym príslušníkom, so zreteľom na finančné pomery osôb prijatých v súlade s odsekom 2.
Ak sa v členskom štáte nedá uplatňovať druhý pododsek, považujú sa finančné prostriedky žiadateľa za dostačujúce, ak sú vyššie než výška minimálnej dôchodky sociálneho zabezpečenia vyplácané v hostiteľskom členskom štáte.
2. Právo usadiť sa v inom členskom štáte spolu s držiteľom práva pobytu majú bez ohľadu na ich štátnu príslušnosť tieto osoby:
a) manžel alebo manželka a ich nezaopatrené deti;
b) príbuzní držiteľa práva a jeho manžela či manželky v vzostupnej línii, ktorí sú od neho závislí.
Článok 2
1. Právo pobytu sa doloží vydaním dokladu označovaného ako "povolenie k pobytu pre štátneho príslušníka členského štátu EHS", ktorého platnosť môže byť obmedzená na dobu piatich rokov s možnosťou predlženia. Členský štát však môže, ak to považuje za potrebné, požiadať o obnovenie platnosti povolenia na konci prvých dvoch rokov pobytu. Ak rodinný príslušník nemá štátnu príslušnosť niektorého členského štátu, je mu vydaný doklad o pobyte s rovnakou platnosťou, akú má doklad vydaný štátnemu príslušníkovi, od ktorého je závislý.
Členský štát môže na vydanie povolenia k pobytu alebo dokladu o pobyte vyžadovať od žiadateľa iba predloženie platného preukazu totožnosti alebo cestovného pasu a poskytnutie dôkazu, že on alebo ona spĺňa podmienky stanovené v článku 1.
2. Články 2, 3, 6 ods. 1 písm. a) a ods. 2 a článok 9 smernice 68/360/EHS sa uplatňujú mutatis mutandis na osoby oprávnené podľa tejto smernice.
Manžel/ka, partner a nezaopatrené deti štátneho príslušníka členského štátu, ktorý má právo pobytu na území niektorého členského štátu, sú oprávnené vykonávať akúkoľvek pracovnú činnosť ako zamestnanci alebo samostatne zárobkovo činné osoby kdekoľvek na území tohto členského štátu aj keď nie sú štátnymi príslušníkmi niektorého členského štátu.
Členské štáty sa môžu odchýliť od ustanovení tejto smernice iba z dôvodov verejného poriadku, verejnej bezpečnosti alebo verejného zdravia. V tomto prípade sa uplatňuje smernica 64/221/EHS.
3. Táto smernica sa nedotýka existujúcich právnych predpisov o nadobúdaní druhých bydlísk.
Článok 3
Právo pobytu trvá, pokiaľ oprávnené osoby spĺňajú podmienky stanovené v článku 1.
Článok 4
Komisia vypracuje do troch rokov odo dňa vykonávania tejto smernice a potom v trojročných intervaloch správu o uplatňovaní tejto smernice a predloží ju Európskemu parlamentu a Rade.
Článok 5
Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou do 30. júna 1992. Bezodkladne o tom informujú Komisiu.
Článok 6
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 28. júna 1990