Smernica Rady 92/102/EHS
z 27. novembra 1992
o identifikácii a registrácii zvierat
RADA EURÓPSKEHO SPOLOČENSTVA,
so zreteľom na zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, najmä na jej článok 43,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na stanovisko Európskeho parlamentu [2],
keďže článok 3 odsek 1 písmeno c) smernice Rady 90/425/EHS z 26. júna 1990, ktorá sa týka veterinárnych a zootechnických kontrol uplatniteľných pri obchodovaní s niektorými živými zvieratami a výrobkami vnútri spoločenstva, s cieľom dotvorenia vnútorného trhu [3] stanovuje, že zvieratá určené na obchodovanie vnútri spoločenstva sa musia identifikovať v súlade s požiadavkami predpisov spoločenstva a registrovať takým spôsobom, ktorý umožní zistiť hospodárstvo, stredisko alebo podnik pôvodu či prechodného ustajnenia. Tieto systémy identifikácie a registrácie sa musia pred 1. januárom 1993 rozšíriť na presuny zvierat na území každého členského štátu;
keďže článok 14 smernice Rady 91/496/EHS z 15. júla 1991 ustanovujúcej princípy, ktoré sa týkajú organizácie veterinárnych kontrol zvierat vstupujúcich do spoločenstva z tretích krajín a ktoré menia a dopĺňajú smernice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS [4], musia byť identifikácia a registrácia zvierat, ktoré sú uvedené v článku 3 (1) c) smernice 90/425/EHS, s výnimkou zvierat určených na porážku a registrovaných equidae, uskutočnené po vykonaní týchto kontrol;
keďže riadenie niektorých programov pomoci spoločenstva v oblasti poľnohospodárstva si vyžaduje individuálnu identifikáciu niektorých typov dobytka; keďže systém identifikácie a registrácie musí byť preto vhodný na uplatnenie a kontrolu takýchto opatrení;
keďže pre správne uplatňovanie tejto smernice je nutné zaistiť rýchlu a účinnú výmenu informácií medzi členskými štátmi; keďže boli zavedené ustanovenia spoločenstva nariadením Rady (EHS) č. 1468/81 z 19. mája 1981 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a ich vzájomnej spolupráci s Komisiou na zaistenie správneho uplatňovania colných alebo poľnohospodárskych predpisov [5], a smernicou Rady 89/608/EHS z 21. novembra 1989 o vzájomnej pomoci medzi správnymi orgánmi členských štátov a ich vzájomnej spolupráci s Komisiou na zaistenie správneho uplatňovania veterinárnych a zootechnických predpisov [6];
keďže držitelia zvierat musia viesť záznamy o súčasnom počte zvierat prítomných na ich hospodárstve; keďže osoby zaoberajúce sa obchodovaním so zvieratami musia uchovávať záznamy o svojich transakciách; keďže príslušný úrad musí mať na požiadanie prístup k týmto záznamom;
keďže, aby bolo možné rýchlo a presne zistiť presun zvierat, musí byť možná identifikácia týchto zvierat; keďže forma a obsah značky, pokiaľ ide o dobytok, sa musia stanoviť na báze spoločenstva; keďže, pokiaľ ide o ošípané, ovce a kozy, rozhodnutie o type ich značky je vhodné odložiť na neskoršiu dobu a v očakávaní tohto rozhodnutia je vhodné ponechať v platnosti vnútroštátne systémy identifikácie vymedzené pre presuny na trhu vnútri štátu;
keďže by sa malo prijať opatrenie na zaistenie možnosti výnimiek z požiadaviek na označenie zvierat, ktoré sú odosielané z hospodárstva priamo na bitúnok; keďže, napriek tomu musí byť vo všetkých prípadoch možná identifikácia týchto zvierat, aby sa dalo zistiť hospodárstvo, z ktorého pochádzajú;
keďže by sa malo prijať opatrenie na zaistenie možnosti výnimiek z povinnosti registrácie držiteľov zvierat chovaných na osobné účely a na to, aby sa počítalo s niektorými zvláštnymi prípadmi spôsobov vedenia registrov;
keďže u zvierat, ktorých značka sa stala nečitateľnou alebo došlo k jej strate, musí sa prideliť nová značka, ktorá umožní nadviazať na predchádzajúcu značku;
keďže táto smernica nesmie ovplyvniť podmienky uvedené v rozhodnutí Komisie 89/153/EHS z 13. februára 1989 o vzájomných vzťahoch medzi odobratými vzorkami na vyšetrenie na rezíduá, zvieratami, od ktorých boli vzorky odobraté, a hospodárstvami, z ktorých tieto zvieratá pochádzajú [7]; keďže sa nesmie porušiť žiadne vykonávacie opatrenie, stanovené v súlade so smernicou 91/496/EHS;
keďže by sa malo prijať opatrenie na postup správneho výboru pri prijímaní všetkých opatrení, nevyhnutných pre uplatňovanie tejto smernice,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Táto smernica stanovuje minimálne požiadavky na identifikáciu a registráciu zvierat bez vplyvu na podrobnejšie predpisy spoločenstva, ktoré sa môžu zaviesť na účel eradikácie alebo tlmenia nákaz.
Táto smernica sa uplatňuje bez vplyvu na rozhodnutie 89/153/EHS a vykonávajúcich predpisov stanovených v súlade sa smernicou 91/496/EHS, pričom sa berie do úvahy článok 5 nariadenia Rady (EHS) č. 3508/92 z 27. novembra 1992, ktorým sa zriaďuje integrovaný systém riadenia a kontroly pre niektoré programy pomoci poskytované spoločenstvom [8].
Článok 2
Na účely tejto smernice sa nasledujúcimi pojmami rozumie:
a) zviera: všetky zvieratá druhov uvedených v smerniciach 64/432/EHS [9] a 91/68/EHS [10];
b) hospodárstvo: akékoľvek zariadenie, akákoľvek stavba alebo v prípade chovu pod šírym nebom akékoľvek miesto, kde sa zvieratá držia, chovajú alebo kde sa s nimi manipuluje;
c) držiteľ: akákoľvek fyzická alebo právnická osoba zodpovedná za zvieratá, a to i na prechodnú dobu;
d) príslušný úrad: ústredný úrad členského štátu, s právomocou vykonávať veterinárne kontroly, alebo akýkoľvek iný úrad, na ktorý príslušný úrad delegoval túto právomoc na účely tejto smernice;
e) obchodovanie: obchodovanie, ktoré je definované v článku 2 smernice 90/425/EHS.
Článok 3
1. Členské štáty zaistia, že:
a) príslušný úrad má k dispozícii platný zoznam všetkých hospodárstiev nachádzajúcich sa na ich území a držiacich zvieratá, o ktorých hovorí táto smernica, s údajmi o druhoch chovaných zvierat a o ich držiteľoch; tieto hospodárstva musia byť vedené na týchto zoznamoch ešte 3 po sebe nasledujúce roky po ukončení chovu zvierat. V tomto zozname je (sú) uvedená(é) tiež značka (značky) používaná(é) pre identifikáciu hospodárstva, v súlade s článkom 5 (2) a) a c), druhý pododsek a článok (3) prvý pododsek, ako aj s článkom 8;
b) Komisia, príslušný úrad a akýkoľvek úrad zodpovedný za kontrolu uplatňovania nariadenia (EHS) č. 3508/92 môžu mať prístup ku všetkým informáciám získaným na základe uplatňovania tejto smernice.
2. Členské štáty môžu byť poverené, podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS, vylúčiť zo zoznamu uvedeného v odseku 1 a) fyzické osoby, ktoré držia najviac tri zvieratá druhov ovce alebo kozy, pre ktoré nevyžadujú žiadne príspevky, alebo, s prihliadnutím na zvláštne podmienky, osoby, ktoré chovajú jednu ošípanú, pričom sú tieto zvieratá určené na ich vlastné použitie alebo spotrebu, za predpokladu, že každé z týchto zvierat sa pred akýmkoľvek presunom podrobí kontrolám uvedeným v tejto smernici.
Článok 4
1. Členské štáty zaistia, že:
a) každý držiteľ dobytka alebo ošípaných, ktorý je uvedený v smernici 64/432/EHS, a ktorý je vedený v zozname uvedenom v článku 3 (1) a), vedie evidenciu o počte zvierat, ktoré sú na jeho hospodárstve;
Táto evidencia musí obsahovať aktualizovaný zoznam všetkých narodení, všetkých úhynov a všetkých presunov (s uvedením počtu zvierat pri každom vstupe a výstupe), minimálne na základe celkového presunu s upresnením, podľa jednotlivých prípadov, pôvodu a určenia zvierat a s uvedením dátumu presunu.
V každom prípade sa musí uviesť identifikačná značka pridelená v súlade s článkami 5 a 8.
Avšak u ošípaných uvádzanie údajov o narodení a úhynoch nie je povinné.
V prípade čistokrvných ošípaných a ich krížencov zapísaných v plemennej knihe v súlade so smernicou 88/661/EHS [11] sa môže podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS uznať systém registrácie založený na individuálnej identifikácii zvierat, ak poskytuje záruky zodpovedajúce zárukám registra.
b) každý držiteľ oviec a kôz, ktorého hospodárstvo je zapísané na zozname uvedenom v článku 3 (1) a), uchováva evidenciu obsahujúcu aspoň celkový počet oviec a kôz, ktoré sú prítomné na hospodárstve, a to každý rok k dátumu stanovenému príslušným úradom.
Táto evidencia taktiež obsahuje:
- aktuálny súpis počtu zvierat samičieho pohlavia prítomných na hospodárstve, starších ako 12 mesiacov, alebo tých, u ktorých došlo k pôrodu,
- všetky presuny oviec a kôz (s uvedením počtu zvierat pri každom vstupe a výstupe), aspoň na základe celkového presunu s upresnením podľa jednotlivých prípadov, miesta pôvodu alebo určenia zvierat a s uvedením ich značky a dátum presunu.
2. Avšak, podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS, zavedie sa zjednodušený systém vedenia evidencie pred 1. januárom 1993 pre byvoly a pred 1. októbrom 1994 pre ovce a kozy, ktoré sa nachádzajú v transhumancii a ktoré sú sezónne premiestňované na pastvu, alebo pre všetky tieto zvieratá, ktoré sú držané na spoločných pastvinách alebo sa chovajú v geograficky izolovaných oblastiach.
3. Členské štáty taktiež zaistia, že:
a) každý držiteľ zvierat poskytne príslušnému úradu, na jeho žiadosť, všetky informácie týkajúce sa pôvodu, identifikácie a prípadne i miesta určenia zvierat, ktoré vlastní, drží, prepravuje, s nimi obchoduje alebo ich poráža;
b) každý držiteľ zvierat, ktoré sú určené na trh alebo na zhromažďovacie stredisko, alebo ktoré z trhu či zhromažďovacieho strediska pochádzajú poskytne doklad uvádzajúci podrobnosti týkajúce sa zvierat, vrátane čísel alebo identifikačných značiek všetkého dobytka správcovi na trhu, ktorý sa stáva dočasným držiteľom uvedených zvierat;
Tento správca môže doklady získané v súlade s prvým pododsekom použiť pre splnenie povinností uvedených v odstavci 1 a) tretí pododsek.
c) evidencia a informácie sú k dispozícii na hospodárstve a príslušnému úradu, na jeho žiadosť, a to najmenej po dobu, ktorú určil príslušný orgán a ktorá nie je kratšia ako 3 roky.
Článok 5
1. Členské štáty zaistia, aby sa dodržiavali tieto všeobecné zásady:
a) zvieratá sa musia identifikačnými značkami označiť skôr, ako opustia hospodárstvo, v ktorom sa narodili;
b) žiadna značka sa nesmie odobrať alebo nahradiť bez schválenia príslušného úradu;
Keď sa značka stane nečitateľnou alebo dôjde k jej strate, v súlade s týmto článkom, sa pridelí nová značka.
c) držiteľ musí zapísať každú novú značku do evidencie uvedenej v článku 4 tak, aby bola zrejmá jej súvislosť so značkou pridelenou skôr;
d) ušná značka uvedená v odstavci 2 a) musí zodpovedať vzoru schválenému príslušným úradom, musí byť nesfalšovateľná a musí byť čitateľná po celú dobu života zvieraťa. Nesmie byť znovu použiteľná. Má byť taká, aby mohla byť fixovaná na zvierati, bez toho, aby mu škodila.
2. Členské štáty zaistia, že v prípade dobytka:
a) každé na hospodárstve prítomné zviera, uvedené v článku 2 smernice 64/432/EHS, je identifikované ušnou značkou, ktorá obsahuje alfanumerický kód, pozostávajúci najviac zo 14 komponentov a ktorá umožňuje individuálne identifikovať každé zviera spolu s hospodárstvom, na ktorom sa narodilo, u býkov určených na kultúrne či športové vystúpenia, s výnimkou trhov a výstav, musí ušná značka, podľa použitého identifikačného systému, poskytovať záruky zodpovedajúcim zárukám uznávaným Komisiou;
Ušné značky uvedené v prvom pododseku musia byť pridelené najneskôr 9 mesiacov po dátume prijatia spôsobov identifikácie členského štátu a hospodárstva pôvodu, podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS. Zvieratá identifikované pred uplynutím tohto deväťmesačného obdobia sa musia označiť buď pomocou v príslušnom štáte platných systémov uvedených v treťom pododseku, alebo pomocou značky uvedenej v prvom pododseku.
Podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS sa táto lehota na žiadosť členského štátu predĺži až do 1. júla 1994.
Avšak zvieratá, ktoré boli identifikované pred uplynutím tejto deväťmesačnej lehoty pomocou identifikačných systémov platných v príslušnom štáte a s ktorými bola oboznámená Komisia, sú i naďalej kontrolované na základe týchto systémov.
b) spôsoby prideľovania identifikačných značiek pre hospodárstva, spôsoby distribúcie a aplikácie týchto značiek zvieratám stanoví príslušný orgán;
c) identifikačné značky sa aplikujú zvieratám najneskôr 30 dní po narodení.
Avšak príslušný orgán môže odložiť toto označenie až do doby, keď zviera dosiahne najviac šesť mesiacov veku, ak chovateľ toto zviera označí pred tridsiatym dňom veku provizórnou značkou uznanou týmto orgánom a umožňujúcou identifikovať hospodárstvo, na ktorom sa zviera narodilo a za predpokladu, že takto označené zvieratá sa nesmú presúvať na iné hospodárstva a nesmú opustiť hospodárstvo na iný účel ako je porážka na bitúnku umiestnenom na území, ktoré podlieha príslušnému úradu, ktorý uznal provizórnu značku.
Avšak príslušný orgán môže povoliť, v súlade s vnútroštátnym systémom presunov uznaným podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS, ktorý umožňuje prinajmenšom zistiť hospodárstvo pôvodu, aby sa teľatá určené na porážku pred dosiahnutím veku šiestich mesiacov a premiestnené pred dosiahnutím veku tridsať dní označili na hospodárstve, do ktorého boli premiestnené, za predpokladu, že sem teľatá boli premiestnené priamo z hospodárstva, na ktorom sa narodili, a že teľatá premiestnené v rámci tohto systému nezakladajú právo na udelenie príspevku.
3. Zvieratá iné ako dobytok sa musia označiť čo najskôr a v každom prípade pred opustením hospodárstva, a to pomocou ušnej značky alebo tetovania umožňujúcich zistiť hospodárstvo, z ktorého pochádzajú a umožňujúcich urobiť zápis do zoznamu uvedeného v článku 3 (1) a) a do všetkých sprievodných dokladov, v ktorých sa musí táto značka uviesť.
Pred vydaním rozhodnutia uvedeného v článku 10 tejto smernice a výnimkou z druhého odseku článku 3 (1) c) smernice 90/425/EHS môžu členské štáty uplatniť u iných zvierat ako u dobytka svoje vnútroštátne systémy na všetky presuny zvierat, ku ktorým dochádza na ich území. Tento systém musí umožňovať identifikáciu hospodárstva, z ktorého zvieratá pochádzajú, a vyhľadanie hospodárstva, kde sa zvieratá narodili. Členské štáty oznámia Komisii, ktoré systémy zamýšľajú použiť na tento účel od 1. júla 1993 pre ošípané a od 1. júla 1994 pre ovce a kozy. Podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS je možné požiadať členský štát, aby zmenil a doplnil svoj systém, ak nespĺňa požiadavky uvedené v druhej vete.
Zvieratá, ktoré sú označené dočasnou identifikačnou značkou partie, musia byť počas presunu doprevádzané dokladom, ktorý umožní určiť ich pôvod, majiteľa, miesto nakládky a miesto určenia.
Avšak príslušný orgán môže povoliť presun oviec a kôz, ktoré nie sú označené, a to medzi hospodárstvami, ktoré majú rovnaký zdravotný štatút, patria rovnakému majiteľovi a sú situované na území, ktoré podlieha rovnakému príslušnému orgánu, za predpokladu, že sa tieto presuny uskutočňujú v rámci vnútroštátneho systému umožňujúceho zistiť hospodárstvo, na ktorom sa zvieratá narodili. Členské štáty musia pred 1. júlom 1994 oznámiť Komisii, ktoré systémy zamýšľajú zaviesť na tento účel. Podľa postupu uvedeného v článku 18 smernice 90/425/EHS je možné požiadať členský štát, aby zmenil a doplnil tento systém, ak nie je v súlade s uvedenou požiadavkou.
4. V smernici 64/432/EHS v článku 3 (2) text v bode e) znie takto:
"e) identifikuje sa v súlade s článkom 5 smernice Rady 92/102/EHS z 27. novembra 1992 o identifikácii a registrácii zvierat [12]
Článok 6
1. Ak sa príslušný orgán členského štátu určenia rozhodne už ďalej nepoužívať identifikačnú značku, ktorá bola zvieraťu pridelená na hospodárstve, odkiaľ pochádza, všetky náklady spojené s výmenou tejto značky hradí tento orgán. Ak sa značka takto nahradila, zavedie sa náväznosť medzi identifikáciou pridelenou príslušným úradom expedujúceho členského štátu a novou identifikáciou pridelenou príslušným orgánom členského štátu určenia; táto náväznosti sa musí zapísať do evidencie uvedenej v článku 4.
Možnosť uvedenú v prvom pododseku nie je možné použiť v prípade zvierat určených na bitúnok, dovezených v súlade s článkom 8, ktoré nie sú opatrené novou značkou v súlade s článkom 5.
2. Ak sú zvieratá predmetom obchodovania, môže sa príslušný orgán členského štátu určenia, na účel uplatnenia článku 5 smernice 90/425/EHS, odvolať na ustanovenia článku 4 smernice 89/608/EHS, aby získal informácie týkajúce sa zvierat, ich stáda pôvodu a každého ich presunu.
Článok 7
Členské štáty zaistia, že všetky informácie týkajúce sa presunov zvierat, ktoré nie sú sprevádzané osvedčením alebo dokladom, ktorý si vyžadujú veterinárne alebo zootechnické predpisy, sú k dispozícii príslušnému orgánu na jeho požiadanie aspoň po dobu, ktorú tento orgán stanovil.
Článok 8
Každé zviera dovezené z tretej krajiny, ktoré úspešne prešlo kontrolami uvedenými v smernici 91/496/EHS a ktoré zostáva na území spoločenstva, sa musí identifikovať pomocou značky, ktorá je v súlade s článkom 5, a to v priebehu 30 dní po vykonaní týchto kontrol a pred jeho presunom, ak miestom určenia nie je bitúnok umiestnený na území, ktoré podlieha orgánu zodpovednému za veterinárnu kontrolu, a ak zviera je skutočne do 30 dní porazené.
Musí sa dbať na náväznosť medzi identifikáciou uskutočnenou treťou krajinou a identifikáciou pridelenou členským štátom určenia. Táto náväznosť sa musí zapísať do evidencie uvedenej v článku 4.
Článok 9
Členské štáty prijmú nevyhnutné administratívne a/alebo trestné opatrenia, aby sankcionovali každé porušenie veterinárnej predpisov spoločenstva, akonáhle sa zistí, že označenie či identifikácia zvierat, alebo uchovávanie evidencie uvedenej v článku 4 sa neuskutočňuje v súlade s požiadavkami tejto smernice.
Článok 10
Rada na základe správy Komisie zostaví najneskôr do 31. decembra 1996 eventuálne návrhy, o ktorých rozhodne kvalifikovanou väčšinou a na účel stanovenia harmonizovaného systému spoločenstva pre identifikáciu a registráciu Rada preskúma na základe získaných skúseností túto smernicu a v rámci pokroku, realizovaného v tomto odvetví Medzinárodnej organizácie pre normalizáciu (ISO), rozhodne o možnosti zaviesť elektronické zariadenia pre identifikáciu.
Článok 11
1. Členské štáty uvedú do platnosti zákony, iné právne predpisy a administratívne opatrenia, ktoré sú potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou:
- pre požiadavky, ktoré sa vzťahujú na dobytok, tak, aby:
i) od l. februára 1993 sa dobytok registroval podľa doterajších vnútroštátnych postupov, ktoré spĺňajú požiadavky uvedené v článku 4, a sú stanovené v súlade s doterajšími predpismi uvedenými v článku 5 (2) a) druhý a tretí pododsek;
ii) sa od 1. októbra 1993 v spoločenstve realizovali systémy registrácie a identifikácie uvedené v tejto smernici,
- pred 1. januárom 1994 požiadavky, ktoré sa vzťahujú na ošípané,
- pred 1. januárom 1995 požiadavky, ktoré sa vzťahujú na ovce a kozy.
Členské štáty budú o dosiahnutí súladu s touto smernicou bezodkladne informovať Komisiu.
Keď členské štáty prijmú tieto ustanovenia, tieto budú obsahovať odkaz na túto smernicu alebo budú doprevádzané týmto odkazom pri príležitosti ich úradného uverejnenia. Spôsoby vykonania tohto odkazu stanovia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii text základných ustanovení vnútroštátneho práva, ktoré prijmú v oblasti upravenej touto smernicou.
3. Stanovený dátum ukončenia transpozície na 1. január 1994 a na 1. január l995 je bez vplyvu na zrušenie veterinárnych hraničných kontrol uvedených v smernici 90/425/EHS.
Článok 12
Tato smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 27. novembra 1992