SMERNICA KOMISIE 2009/10/ES
z 13. februára 2009,
ktorou sa mení a dopĺňa smernica 2008/84/ES ustanovujúca špecifické kritériá čistoty potravinárskych prídavných látok iných ako farbivá a sladidlá
(Text s významom pre EHP)
KOMISIA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva,
so zreteľom na smernicu Rady 89/107/EHS z 21. decembra 1988 o aproximácii právnych predpisov členských štátov týkajúcich sa potravinárskych prídavných látok povolených na použitie v potravinách určených na ľudskú spotrebu (1), a najmä na jej článok 3 ods. 3 písm. a),
po porade s Vedeckým výborom pre potraviny (SCF) a s Európskym úradom pre bezpečnosť potravín (EFSA),
keďže:
(1)
V smernici Komisie 2008/84/ES z 27. augusta 2008 ustanovujúcej špecifické kritériá čistoty potravinárskych prídavných látok iných ako farbivá a sladidlá (2) sa stanovujú kritériá čistoty pre prídavné látky uvedené v smernici 95/2/ES Európskeho parlamentu a Rady z 20. februára 1995 o potravinárskych prídavných látkach iných ako farbivá a sladidlá (3).
(2)
Európsky úrad pre bezpečnosť potravín (ďalej len „EFSA“) vo svojom stanovisku z 20. októbra 2006 (4) dospel k záveru, že nizín vyrobený modifikovaným výrobným postupom s použitím média na báze cukru je, pokiaľ ide o ochranu zdravia, rovnocenný s nizínom vyrobeným pôvodným procesom s použitím média na báze mlieka. Na základe tohto stanoviska by sa mali pozmeniť existujúce špecifikácie pre nizín E 234 s cieľom prispôsobiť definíciu a kritériá čistoty stanovené pre túto prídavnú látku.
(3)
Pri výrobe kyseliny algínovej, jej solí a esterov sa ako konzervačná látka používa formaldehyd. Bolo nahlásené, že zvyškový formaldehyd, v hodnote až do 50 mg/kg, môže byť prítomný v konečných želírujúcich prídavných látkach. Na požiadanie Komisie EFSA posúdil bezpečnosť používania formaldehydu ako konzervačnej látky počas výroby a prípravy potravinárskych prídavných látok (5). EFSA vo svojom stanovisku z 30. novembra 2006 dospel k záveru, že odhadované vystavenie želírujúcim prídavným látkam s obsahom zvyškového formaldehydu v hodnote 50 mg/kg prídavnej látky nepredstavuje žiadne bezpečnostné riziko. Existujúce kritériá čistoty pre kyselinu algínovú E 400, alginát sodný E 401, alginát draselný E 402, alginát amónny E 403, alginát vápenatý E 404 a propán-1,2-diol alginát E 405 by sa preto mali zmeniť a doplniť tak, aby bola maximálna hladina formaldehydu stanovená na 50 mg/kg.
(4)
Formaldehyd sa v súčasnosti nepoužíva pri spracovaní morských rias na výrobu karagénanu E 407 a spracovanej chaluhy Eucheuma E 407a. Môže sa však prirodzene vyskytovať v morských riasach a následne sa nachádzať v konečnom výrobku ako nečistota. Je preto vhodné stanoviť maximálnu hladinu náhodnej prítomnosti tejto látky v uvedených potravinárskych prídavných látkach.
(5)
Guarová guma sa povoľuje ako potravinárska prídavná látka smernicou 95/2/ES. Používa sa najmä ako zahusťovadlo, emulgátor a stabilizátor. Komisii sa predložila požiadavka používať ako potravinársku prídavnú látku čiastočne depolymerizovanú guarovú gumu vyrobenú z prírodnej guarovej gumy jedným z troch postupov výroby, ktoré pozostávajú z tepelného ošetrenia, kyslej hydrolýzy alebo alkalickej oxidácie. EFSA posúdil bezpečnosť používania tejto prídavnej látky a vo svojom stanovisku zo 4. júla 2007 (6) uviedol, že čiastočne depolymerizovaná guarová guma je veľmi podobná prírodnej guarovej gume, pokiaľ ide o zloženie konečného výrobku. Dospel tiež k záveru, že v prípade čiastočne depolymerizovanej guarovej gumy neexistuje bezpečnostné riziko, pokiaľ ide o jej použitie ako zahusťovadlo, emulgátor alebo stabilizátor. V tom istom stanovisku však úrad EFSA odporučil, aby sa špecifikácie pre guarovú gumu E 412 upravili s cieľom zohľadniť zvýšenú hladinu solí a možnú prítomnosť nežiaducich vedľajších produktov, ktoré môžu byť následkom výrobného procesu. Na základe odporúčaní vydaných úradom EFSA by sa mali špecifikácie v prípade guarovej gumy pozmeniť.
(6)
Je potrebné prijať špecifikácie pre uhličitan horečnatý E 504 i), ktorý bol povolený na použitie v potravinách ako potravinárska prídavná látka smernicou 95/2/ES.
(7)
Na základe údajov, ktoré poskytla Európska asociácia výrobcov vápna sa zdá, že výroba vápenatých výrobkov z dostupných surovín im neumožňuje dodržať existujúce kritériá čistoty stanovené pre hydroxid vápenatý E 526 a oxid vápenatý E 529, pokiaľ ide o hladinu horčíka a alkalických solí. Vzhľadom na to, že v prípade horečnatých solí neexistuje bezpečnostné riziko a špecifikácie stanovené v Potravinovom kódexe vypracovanom Spoločným výborom FAO/WHO pre potravinárske prídavné látky (ďalej len JECFA), je vhodné upraviť hladiny horčíka a alkalických solí pre hydroxid vápenatý E 526 a oxid vápenatý E 529 na najnižšie dosiahnuteľné hladiny, ktoré zostanú nižšie alebo rovnaké ako hladiny stanovené výborom JECFA.
(8)
Okrem toho je potrebné zohľadniť špecifikácie stanovené v Potravinovom kódexe vypracovanom výborom JECFA s ohľadom na hladinu olova pre hydroxid vápenatý E 526 a oxid vápenatý E 529. Vzhľadom na prirodzene vysoký obsah olova v surovine (uhličitan vápenatý) ťaženej v niektorých členských štátoch, z ktorej sa tieto prídavné látky vyrábajú, sa zdá byť ťažké prispôsobiť obsah olova obsiahnutého v týchto potravinárskych prídavných látkach hornej hladine obsahu olova stanovenej výborom JECFA. Súčasná hladina olova by sa preto mala znížiť na najnižšiu dosiahnuteľnú prahovú hodnotu.
(9)
Včelí vosk E 901 sa ako potravinárska prídavná látka povoľuje smernicou 95/2/ES. EFSA vo svojom stanovisku z 27. novembra 2007 (7) potvrdil bezpečnosť používania tejto potravinárskej prídavnej látky. Tiež sa však uvádza, že prítomnosť olova by sa mala obmedziť na najnižšiu možnú hladinu. Vzhľadom na zrevidované špecifikácie pre včelí vosk stanovené v Potravinovom kódexe vypracovanom JECFA je vhodné pozmeniť existujúce kritériá čistoty pre včelí vosk E 901 s cieľom znížiť maximálnu povolenú hladinu olova.
(10)
Vysokorafinované vosky získané zo syntetických uhľovodíkových východiskových surovín (syntetické vosky) a z východiskových surovín na báze ropy spoločne zhodnotil Vedecký výbor pre potraviny (ďalej len „SCF“) (8) a 22. septembra 1995 vydal stanovisko o prírodných a syntetických uhľovodíkoch. SCF vyjadril názor, že sa poskytli dostatočné údaje na pridelenie všeobecnej ADI (prijateľná denná dávka) vzťahujúcej sa na obidva druhy voskov, t. j. na vosky získané z východiskových surovín na báze ropy alebo na vosky získané z východiskových surovín na báze syntetických uhľovodíkov. Pri stanovení kritérií čistoty pre mikrokryštalický vosk E 905 sa syntetické uhľovodíkové vosky vynechali a nezaradili sa do špecifikácií. Komisia preto zastáva názor, že je potrebné pozmeniť kritériá čistoty pre mikrokryštalický vosk E 905 s cieľom zahrnúť aj vosky získané zo syntetických uhľovodíkových východiskových surovín.
(11)
V právnych predpisoch EÚ sa už nepovoľujú látky E 230 (bifenyl) a E 233 (tiabendazol) ako potravinárske prídavné látky. Tieto látky sa odstránili smernicou 2003/114/ES a smernicou 98/72/ES (v tomto poradí). Príloha I k smernici 2008/84/ES by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom aktualizovať a špecifikácie vzťahujúce sa na E 230 a E 233 by sa mali zrušiť.
(12)
Je potrebné zohľadniť špecifikácie a analytické techniky pre prídavné látky ako sú stanovené v Potravinovom kódexe vypracovanom výborom JECFA. Podľa potreby sa musia špecifické kritériá čistoty prispôsobiť najmä tak, aby zohľadňovali povolené hladiny obsahu jednotlivých príslušných ťažkých kovov.
(13)
Smernica 2008/84/ES by sa preto mala príslušným spôsobom zmeniť a doplniť.
(14)
Opatrenia ustanovené v tejto smernici sú v súlade so stanoviskom Stáleho výboru pre potravinový reťazec a zdravie zvierat,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Príloha I k smernici 2008/84/ES sa mení a dopĺňa v súlade s prílohou k tejto smernici.
Článok 2
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 13. februára 2010. Komisii bezodkladne oznámia znenie týchto ustanovení.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Spôsob uvádzania takéhoto odkazu určia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie hlavných ustanovení vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijmú v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
Článok 3
Táto smernica nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jej uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
Článok 4
Táto smernica je určená členským štátom.
V Bruseli 13. februára 2009