Smernica 98/6/ES Európskeho Parlamentu a Rady
zo 16. februára 1998
o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien výrobkov ponúkaných spotrebiteľovi
EURÓPSKY PARLAMENT A RADA EURÓPSKEJ ÚNIE,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho spoločenstva, najmä na jej článok 129a ods. 2,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
so zreteľom na vyjadrenie Hospodárskeho a sociálneho výboru [2],
v súlade s postupom stanoveným v článku 189b zmluvy [3], na základe spoločného návrhu schváleného Rozhodcovským výborom 9. decembra 1997,
(1) keďže priehľadné fungovanie trhu a správne informácie napomáhajú ochranu spotrebiteľa a zdravú súťaživosť medzi podnikmi a výrobkami;
(2) keďže spotrebiteľ musí mať zaručenú vysokú úroveň ochrany; keďže spoločenstvo by k tomu malo prispieť konkrétnymi činmi, ktoré podporujú a dopĺňajú politiku uplatňovanú členskými štátmi v súvislosti s poskytovaním presných, jasných a jednoznačných informácií o cenách výrobkov ponúkaných spotrebiteľom;
(3) keďže rezolúcia Rady zo 14. apríla 1975 o prvom programe Európskeho hospodárskeho spoločenstva o ochrane spotrebiteľa a informačnej politike [4] a rezolúcia Rady z 19. mája 1981 o druhom programe ochrany spotrebiteľa a informačnej politike [5] Európskeho hospodárskeho spoločenstva predpokladajú zavedenie spoločných zásad označovania cien;
(4) keďže tieto zásady boli zavedené smernicou 79/581/EHS o označovaní cien niektorých potravinárskych výrobkov [6] a smernicou 88/314/EHS o označovaní cien nepotravinárskych výrobkov [7];
(5) keďže väzba medzi označením jednotkovej ceny výrobkov a ich balením vo vopred stanovených množstvách a objemoch, ktoré zodpovedajú hodnotovým radám prijatým na úrovni spoločenstva, sa ukázali ako príliš zložité na použitie v praxi; keďže je z toho dôvodu a v záujme spotrebiteľa potrebné upustiť od tejto väzby v prospech nového zjednodušeného mechanizmu bez porušenia pravidiel o štandardizácii balenia;
(6) keďže povinnosť označiť predajnú cenu a jednotkovú cenu prispieva výraznou mierou k informovanosti spotrebiteľa, lebo je to najjednoduchší a najlepší spôsob ako spotrebiteľovi umožniť vyhodnocovanie a porovnávanie ceny výrobkov ako aj rozhodovanie na základe jednoduchého porovnania;
(7) keďže by preto malo byť všeobecnou povinnosťou označiť tak jednotkovú ako aj predajnú cenu všetkých výrobkov s výnimkou výrobkov predávaných na množstvo, pri ktorých nie je možné určiť predajnú cenu skôr, než spotrebiteľ uvedie žiadané množstvo daného výrobku;
(8) keďže je potrebné vziať do úvahy fakt, že niektoré výrobky sa obvykle predávajú v množstvách odlišných od jedného kilogramu, jedného litra, jedného metra, jedného štvorcového metra alebo jedného kubického metra; keďže je z tohto dôvodu vhodné umožniť členským štátom schváliť, že jednotková cena sa vzťahuje na inú jednotku množstva, berúc do úvahy charakter výrobku a množstvá, v ktorých sa v danom členskom štáte zvyčajne predáva;
(9) keďže povinnosť označiť jednotkovú cenu môže za určitých podmienok znamenať nadmernú záťaž pre niektoré drobné maloobchodné firmy; keďže by sa z tohto dôvodu malo členským štátom umožniť, aby počas primeranej prechodnej doby upustili od uplatňovania tejto povinnosti;
(10) keďže by členským štátom mala ostať možnosť nevyhovieť povinnosti označiť jednotkovú cenu v prípade výrobkov, u ktorých by takéto označenie ceny nebolo prospešné, alebo by mohlo byť zavádzajúce, napríklad ak označenie množstva nie je dôležité z hľadiska porovnania ceny, alebo ak sa rôzne výrobky predávajú v rovnakom balení;
(11) keďže v prípade nepotravinárskych výrobkov môžu členské štáty, aby uľahčili uplatňovanie zavádzaného mechanizmu, vypracovať zoznam výrobkov alebo kategórií výrobkov, na ktoré sa bude aj naďalej vzťahovať povinnosť označiť jednotkovú cenu;
(12) keďže pravidlá na úrovni spoločenstva sú schopné zabezpečiť jednotné, jasné informácie, ktoré sú prospešné pre všetkých spotrebiteľov na vnútornom trhu; keďže nový zjednodušený prístup je na dosiahnutie tohto cieľa rovnako nevyhnutný ako aj dostatočný;
(13) keďže členské štáty musia zabezpečiť, aby bol systém účinný; keďže jasnosť tohto systému by sa mala zachovať aj po zavedení eura; keďže by sa v danej súvislosti mal počet označovaných cien znížiť;
(14) keďže by sa mala venovať zvláštna pozornosť drobným maloobchodným firmám; keďže, čo sa toho týka, Komisia by sa mala vo svojej správe o uplatňovaní tejto smernice, ktorú má predložiť najneskôr tri roky odo dňa uvedeného v článku 11 ods. 1, samostatne venovať aj skúsenostiam získaným pri uplatňovaní tejto smernice drobnými maloobchodnými firmami okrem iného aj pokiaľ ide o technologický rozvoj a zavedenie jednotnej meny; keďže táto správa by vzhľadom na prechodné obdobie, na ktoré poukazuje článok 6, mala byť doplnená o príslušný návrh,
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
Článok 1
Táto smernica upravuje označovanie predajnej ceny a ceny za mernú jednotku na výrobkoch, ktoré ponúkajú obchodníci spotrebiteľom; jej účelom je zlepšiť informovanie spotrebiteľov a zjednodušiť porovnávanie cien.
Článok 2
Na účely tejto smernice:
a) predajnou cenou sa rozumie konečná cena za jednotku výrobku alebo za stanovené množstvo výrobku vrátane DPH a všetkých ostatných daní;
b) jednotkovou cenou sa rozumie konečná cena vrátane DPH a všetkých ostatných daní za kilogram, za liter, za meter, za meter štvorcový, za meter kubický výrobku alebo za inú jednotku množstva, ktorá sa často a bežne používa v danom členskom štáte pri predaji konkrétneho výrobku;
c) výrobkami predávanými na množstvo sa rozumejú výrobky, ktoré nie sú balené a merajú sa v prítomnosti spotrebiteľa;
d) obchodníkom sa rozumie každá fyzická alebo právnická osoba, ktorá predáva alebo ponúka na predaj výrobky, ktoré patria do jej obchodnej alebo pracovnej činnosti;
e) spotrebiteľom sa rozumie každá fyzická osoba kupujúca výrobok, ktorý nesúvisí s jej obchodnou alebo pracovnou činnosťou.
Článok 3
1. Na všetkých výrobkoch podľa článku 1 sa označí predajná cena a jednotková cena s tým, že označenie jednotkovej ceny podlieha ustanoveniam článku 5. Jednotková cena nemusí byť označená, ak je zhodná s predajnou cenou.
2. Členské štáty sa môžu rozhodnúť neuplatňovať odsek 1 na:
- výrobky dodávané v priebehu poskytovania služby,
- predaje na dražbe a predaje umeleckých diel a starožitností.
3. U výrobkov predávaných na množstvo musí byť označená iba jednotková cena.
4. V každej reklame, ktorá uvádza predajnú cenu výrobkov podľa článku 1, sa uvedie aj jednotková cena podľa článku 5.
Článok 4
1. Predajná cena a jednotková cena musia byť jednoznačné, ľahko rozpoznateľné a ľahko čitateľné. Členské štáty môžu stanoviť, že maximálny počet označených cien sa obmedzí.
2. Jednotková cena sa vzťahuje na množstvo uvedené v súlade s národnými ustanoveniami a ustanoveniami spoločenstva. Ak priniektorých vopred balených výrobkoch národné ustanovenia alebo ustanovenia spoločenstva vyžadujú uvedenie čistej váhy a čistej váhy po vysušení, je dostatočné uviesť jednotkovú cenu čistej vysušenej váhy.
Článok 5
1. Členské štáty nemusia splniť povinnosť označiť jednotkovú cenu výrobku na výrobkoch, u ktorých by to nebolo prospešné kvôli charakteru výrobku alebo jeho účelu, alebo by to viedlo k zámene.
2. Kvôli zavedeniu odseku 1 môžu členské štáty, v prípade nepotravinárskych výrobkov, vytvoriť zoznam výrobkov alebo kategórií výrobkov, na ktoré sa naďalej bude vzťahovať povinnosť označovať jednotkovú cenu.
Článok 6
Ak by mala povinnosť uvádzať jednotkovú cenu vytvoriť nadmernú záťaž pre niektoré drobné maloobchodné firmy kvôli počtu predávaných výrobkov, predajným priestorom, charakteru miesta predaja, špecifickým podmienkam predaja, keď výrobok nie je pre spotrebiteľa priamo dostupný alebo kvôli niektorým formám obchodu, napríklad niektorým druhom ambulantného predaja, môžu členské štáty na prechodné obdobie od dňa uvedeného v článku 11 ods. 1 stanoviť, že na výrobky predávané v uvedených obchodoch, s výnimkou výrobkov predávaných na množstvo, sa podľa článku 12 nevzťahuje povinnosť označiť jednotkovú cenu týchto výrobkov.
Článok 7
Členské štáty učinia príslušné opatrenia, aby všetky zúčastnené osoby informovali o vnútroštátnych predpisoch vykonávajúcich túto smernicu.
Článok 8
Členské štáty stanovia tresty za nedodržanie národných ustanovení prijatých pri zavádzaní tejto smernice a učinia všetky nevyhnutné opatrenia na zabezpečenie ich uplatňovania. Tresty musia byť účinné, primerané a odradzujúce.
Článok 9
1. Prechodné obdobie deviatich rokov podľa článku 1 smernice 95/58/ES Európskeho parlamentu a Rady z 29. novembra 1995, ktorá mení a doplňuje smernicu 79/581/EHS o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien potravinárskych výrobkov, a smernicu 88/314/EHS o ochrane spotrebiteľa pri označovaní cien nepotravinárskych výrobkov [8] sa predlžuje do dňa uvedeného v článku 11 ods. 1 tejto smernice.
2. Platnosť smerníc 79/581/EHS a 88/314/EHS sa ruší dňom podľa článku 11 ods. 1 tejto smernice.
Článok 10
Táto smernica nezabraňuje členským štátom prijímať alebo zachovať si ustanovenia, ktoré sú výhodnejšie z hľadiska informovanosti spotrebiteľa a porovnávania cien bez toho, aby porušili svoje záväzky vyplývajúce zo zmluvy.
Článok 11
1. Členské štáty uvedú do účinnosti zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou najneskôr do 18. marca 2000. Komisiu s tom bezodkladne informujú. Prijaté predpisy budú uplatňovať od tohto dňa.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
2. Členské štáty oznámia Komisii znenie vnútroštátnych právnych predpisov, ktoré prijali v oblasti pôsobnosti tejto smernice.
3. Členské štáty oznámia ustanovenia týkajúce sa trestov uvedených v článku 8 a všetky ich neskoršie zmeny a doplnenia.
Článok 12
Komisia najneskôr do troch rokov odo dňa uvedeného v článku 11 ods. 1 predloží Európskemu parlamentu a Rade podrobnú správu o uplatňovaní tejto smernice, predovšetkým o uplatňovaní článku 6, a pripojí návrh.
Európsky parlament a Rada na základe toho preskúmajú ustanovenia článku 6 a konajú v súlade so zmluvou do troch rokov od predloženia návrhu Komisie uvedeného v prvom odseku.
Článok 13
Táto smernica nadobudne účinnosť dňom jej uverejnenia v Úradnom vestníku Európskych spoločenstiev.
Článok 14
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Bruseli 16. februára 1998