Smernica Rady
z 18. júna 1991
o kontrole získavania a vlastnenia zbraní
(91/477/EHS)
RADA EURÓPSKYCH SPOLOČENSTIEV,
so zreteľom na Zmluvu o založení Európskeho hospodárskeho spoločenstva, a najmä na jej článok 100a,
so zreteľom na návrh Komisie [1],
v spolupráci s Európskym parlamentom [2],
so zreteľom na stanovisko Hospodárskeho a sociálneho výboru [3],
keďže článok 8a zmluvy stanovuje, že vnútorný trh sa musí zaviesť najneskôr do 31. decembra 1992; keďže podľa ustanovení zmluvy vnútorný trh zahrnuje oblasť bez vnútorných hraníc, kde je zabezpečený voľný pohyb tovaru, osôb, služieb a kapitálu;
keďže Európska Rada na svojom zasadnutí vo Fontainebleau 25. a 26. júna 1984 výslovne stanovila cieľ zrušenia všetkých policajných a colných formalít na vnútorných hraniciach spoločenstva;
keďže úplné zrušenie kontrol a formálnych požiadaviek na vnútorných hraniciach spoločenstva si vyžaduje splnenie určitých základných podmienok; keďže Komisia vo svojej bielej knihe "Dokončenie vnútorného trhu" vyhlásila, že zrušenie kontrol bezpečnosti prepravovaných predmetov a osôb si vyžaduje, okrem iného, aproximáciu právnych predpisov týkajúcich sa zbraní;
keďže zrušenie kontrol držby zbraní na vnútorných hraniciach spoločenstva si nevyhnutne vyžaduje prijatie účinných pravidiel umožňujúcich, aby kontroly nadobúdania a držby strelných zbraní a ich prepravy do iného členského štátu vykonávali v rámci členských štátov; keďže systematické kontroly na vnútorných hraniciach spoločenstva sa preto musia zrušiť;
keďže vzájomná dôvera v oblasti ochrany osôb, ktorá sa vytvorí medzi členskými štátmi vďaka týmto pravidlám, bude väčšia, ak bude podložená čiastočne zosúladenými právnymi predpismi; keďže by preto bolo prospešné určiť kategóriu strelných zbraní, ktorých nadobudnutie a držba súkromnými osobami sa má zakázať alebo sa má podrobiť oprávneniu, alebo ohláseniu;
keďže prechádzanie z jedného členského štátu do druhého so zbraňou by v zásade malo byť zakázané; keďže odchýlka z tohto je prijateľná iba vtedy, ak sa prijme postup, ktorý umožní členským štátom, aby sa im oznamovalo, že na ich územie sa má priniesť strelná zbraň;
keďže by sa však mali prijať flexibilnejšie pravidlá, pokiaľ ide o lov a športovú streľbu, aby sa zabránilo ohrozeniu voľného pohybu viac, ako je nevyhnutné;
keďže smernica neovplyvňuje právo členských štátov, aby prijali opatrenia na zabránenie nezákonnému obchodu so zbraňami;
PRIJALA TÚTO SMERNICU:
KAPITOLA 1
Pôsobnosť
Článok 1
1. Na účely tejto smernice "zbrane" a "strelné zbrane" budú mať taký význam, aký sa im pripisuje v prílohe I. Strené zbrane sú klasifikované a definované v oddieli II tejto prílohy.
2. Na účely tejto smernice "predajca" znamená každú fyzickú alebo právnickú osobu, ktorej obchod alebo podnikanie pozostáva úplne alebo čiastočne z výroby, obchodu, prenajímania, opráv alebo konverzie strelných zbraní.
3. Na účely tejto smernice sa každá osoba bude považovať za občana s bydliskom v krajine, ktorá je označená ako adresa v doklade uvádzajúcom miesto jeho bydliska, akým je pas alebo preukaz totožnosti, ktorý sa predkladá orgánom členského štátu alebo predajcovi pri kontrole držby alebo nadobudnutia zbrane.
4. "Európsky zbrojný pas" je doklad, ktorý na žiadosť vydávajú orgány členských štátov osobe, ktorá sa legálne stáva držiteľom a používateľom strelnej zbrane. Platí najviac päť rokov. Dobu platnosti je možné predĺžiť. Keď sú na zbrojnom pase uvedené iba strelné zbrane kategórie D, maximálna doba platnosti bude 10 rokov. Bude obsahovať informácie stanovené v prílohe II. "Európsky zbrojný pas" je neprenosný doklad, v ktorom je uvedená strelná zbraň alebo strelné zbrane, ktoré má v držbe a užívaní držiteľ zbrojného pasu. Osoba používajúca strelnú zbraň musí mať vždy pri sebe zbrojný pas. Zmeny v držbe alebo charakteristikách strelných zbraní, ako aj strata alebo krádež zbrane sa uvedú do pasu.
Článok 2
1. Táto smernica sa nedotýka použitia vnútroštátnych ustanovení týkajúcich sa nosenia zbraní, lovu alebo športovej streľby.
2. Táto smernica sa v súlade s vnútroštátnym právom nevzťahuje na nadobúdanie alebo držbu zbraní a streliva ozbrojenými silami, políciou, štátnymi orgánmi alebo zberateľmi a orgánmi, ktoré sa zaoberajú historickými aspektmi zbraní a ktoré sú takto uznané členským štátom, na území ktorého sú zriadené. Nevzťahuje sa ani na obchodné prevody vojnových zbraní a streliva.
Článok 3
S výhradou práv udelených občanom s bydliskom v členských štátoch na základe článku 12 ods. 2, členské štáty môžu prijať do svojich právnych predpisov prísnejšie ustanovenia, ako sú tie, ktoré sú stanovené v tejto smernici.
KAPITOLA 2
Zosúladenie právnych predpisov týkajúcich sa strelných zbraní
Článok 4
Každý členský štát podmieni vykonávanie činnosti predajcu na svojom území, prinajmenšom pokiaľ ide o kategórie A a B, oprávnením udeľovaným minimálne na základe kontroly súkromnej a profesijnej integrity predajcu. V prípade právnickej osoby sa kontrola bude týkať osoby, ktorá riadi podnik. Vo vzťahu ku kategóriám C a D každý štát, ktorý nepodmieňuje vykonávanie činnosti predajcu oprávnením, podrobí takúto činnosť ohlasovacej povinnosti.
Od každého predajcu sa bude vyžadovať, aby viedol evidenciu zbraní, v ktorej budú zaznamenané informácie o všetkých strelných zbraniach zaradených do kategórie A, B alebo C, ktoré obdržal alebo predal vrátane takých náležitostí, ktoré umožnia identifikáciu zbrane, najmä jej typ, značku, model, kaliber a výrobné číslo, meno a adresu dodávateľa a nadobúdateľa zbrane. Členské štáty budú pravidelne kontrolovať, či si predajca plní túto povinnosť. Predajca uchováva evidenciu po dobu piatich rokov, dokonca aj po skončení svojej činnosti.
Článok 5
Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, členské štáty povolia nadobudnutie a držbu strelných zbraní zaradených do kategórie B iba osobám, ktoré majú na to opodstatnený dôvod a ktoré:
a) dosiahli vek 18 rokov a viac, okrem lovu a športovej streľby;
b) pravdepodobne nebudú predstavovať nebezpečenstvo samy sebe, pre verejný poriadok alebo verejnú bezpečnosť.
Bez toho, aby bol dotknutý článok 3, členské štáty povolia nadobudnutie a držbu strelných zbraní zaradených do kategórií C a D iba osobám spĺňajúcim podmienky v písm. a) prvého odseku.
Členské štáty môžu odobrať oprávnenie na držbu strelnej zbrane iba vtedy, ak sa prestane spĺňať ktorákoľvek z podmienok v písmene b) prvého odseku.
Členské štáty nesmú zakázať osobám s bydliskom na ich územiach mať v držbe zbraň nadobudnutú v inom členskom štáte, pokiaľ na svojich vlastných územiach nezakážu nadobúdanie tej istej zbrane.
Článok 6
Členské štáty prijmú príslušné opatrenia, aby zakázali nadobúdanie a držbu strelných zbraní a streliva zaradených do kategórie A. V osobitných prípadoch môžu príslušné orgány udeliť oprávnenie na takéto strelné zbrane a strelivo, ak to neodporuje verejnej bezpečnosti a verejnému poriadku.
Článok 7
1. Na území členského štátu nesmie nikto nadobudnúť strelnú zbraň zaradenú do kategórie B, pokiaľ ho tento členský štát na to neoprávni.
Takéto oprávnenie sa nesmie vydať občanovi s bydliskom v inom členskom štáte bez predchádzajúceho súhlasu tohto iného členského štátu.
2. Nikto nesmie mať na území členského štátu v držbe strelnú zbraň zaradenú do kategórie B, pokiaľ ho tento členský štát na to neoprávni. Ak ide o občana s bydliskom v inom členskom štáte, tento iný členský štát bude o tom informovaný.
3. Oprávnenie potrebné na nadobudnutie strelnej zbrane zaradenej do kategórie B môže mať formu samostatného správneho rozhodnutia.
Článok 8
1. Nikto nesmie mať v držbe strelnú zbraň zaradenú do kategórie C bez toho, aby to ohlásil úradom členského štátu, v ktorom je táto strelná zbraň v držbe.
Členské štáty stanovia povinné prihlásenie všetkých strelných zbraní zaradených do kategórie C, ktoré sú v súčasnosti v držbe na ich území a ktoré predtým neboli prihlásené, a to do jedného roka od nadobudnutia účinnosti vnútroštátnych ustanovení transponujúcich túto smernicu.
2. Každý obchodník, predajca alebo súkromná osoba oznámi úradom členského štátu každý prevod alebo odovzdanie strelnej zbrane zaradenej do kategórie C zrealizovaný na jeho území a uvedie podrobné údaje, podľa ktorých je možné identifikovať danú strelnú zbraň a jej nadobúdateľa. Ak je nadobúdateľ takejto strelnej zbrane občan s bydliskom v inom členskom štáte, bude tento iný členský štát informovaný o nadobudnutí zbrane členským štátom, v ktorom sa nadobudnutie uskutočnilo a osobou, ktorá nadobudla zbraň.
3. Ak členský štát na svojom území zakazuje alebo podrobuje oprávneniu nadobúdanie a držbu strelnej zbrane zaradenej do kategórie B, C alebo D, bude o tom informovať ostatné členské štáty, ktoré potom podľa článku 12 ods. 2 do každého európskeho zbrojného pasu vydaného pre takúto strelnú zbraň výslovne zaznamenajú vyhlásenie v tomto zmysle.
Článok 9
1. Odovzdanie strelnej zbrane zaradenej do kategórie A, B alebo C osobe, ktorá nemá bydlisko v dotknutom členskom štáte sa povolí pod podmienkou splnenia povinností stanovených v článkoch 6, 7 a 8:
- ak nadobúdateľ dostal povolenie podľa článku 11, aby sám vykonal prevoz do svojej krajiny pobytu,
- ak nadobúdateľ predloží písomné vyhlásenie dosvedčujúce a odôvodňujúce jeho úmysel mať v držbe strelnú zbraň v členskom štáte jej nadobudnutia za predpokladu, že splní zákonné podmienky pre jej držbu v tomto členskom štáte.
2. Členské štáty môžu povoliť dočasné odovzdanie strelných zbraní v súlade s postupmi, ktoré ustanovia.
Článok 10
Opatrenia pre nadobúdanie a držbu streliva budú také isté ako pre držbu strelných zbraní, pre ktoré je strelivo určené.
KAPITOLA 3
Formálne náležitosti pre pohyb zbraní v rámci spoločenstva
Článok 11
1. Bez toho, by bol dotknutý článok 12, strelné zbrane sa môžu prevážať z jedného členského štátu do druhého iba podľa postupu stanoveného v nasledujúcich odsekoch. Tieto ustanovenia sa použijú aj na prevozy strelných zbraní na základe zásielkového predaja.
2. Ak sa má prepraviť strelná zbraň do iného členského štátu, dotknutá osoba predloží pred prevozom členskému štátu, v ktorom sa takáto strelná zbraň nachádza, tieto podrobné údaje:
- meno a adresu osoby, ktorá predáva alebo odovzdáva zbraň a osoby, ktorá ju kupuje alebo nadobúda, alebo, v prípade potreby, vlastníka,
- adresu, kam sa zbraň má zaslať alebo prepraviť,
- počet zbraní, ktoré majú byť zaslané alebo prepravené,
- podrobné údaje umožňujúce identifikáciu strelnej zbrane, ako aj záznam o tom, že strelná zbraň bola podrobená kontrole podľa Dohovoru z 1. júla 1969 o vzájomnom uznávaní skúšobných značiek ručných zbraní,
- prepravné prostriedky,
- dátum odoslania a odhadovaný dátum príchodu zbrane na miesto určenia.
Informácie uvedené v posledných dvoch zarážkach nie je potrebné uviesť v prípade, keď sa prevoz uskutočňuje medzi predajcami.
Členský štát preskúma podmienky, za akých sa má prevoz uskutočniť, najmä pokiaľ ide o bezpečnosť.
Keď členský štát povolí takýto prevoz, vydá oprávnenie obsahujúce všetky podrobné údaje uvedené v prvom odseku. Takéto oprávnenie bude sprevádzať strelnú zbraň až na miesto určenia; musí sa predložiť vždy, keď o to požiadajú úrady členských štátov.
3. V prípade prevozu strelných zbraní, iných než vojenských zbraní, vyňatých z pôsobnosti tejto smernice podľa článku 2 ods. 2, môže každý členský štát udeliť predajcovi právo vykonávať prevozy strelných zbraní z jeho územia predajcovi etablovanému v inom členskom štáte bez predchádzajúceho oprávnenia uvedeného v odseku 2. Na tento účel vydá oprávnenie platné najviac tri roky, ktoré je možné kedykoľvek pozastaviť alebo zrušiť odôvodneným rozhodnutím. Doklad odvolávajúci sa na toto oprávnenie musí sprevádzať strelnú zbraň až na miesto určenia; musí sa predložiť vždy, keď o to požiadajú úrady členských štátov.
Najneskôr v čase prevozu oznámi predajca úradom členského štátu, z ktorého sa má prevoz uskutočniť, všetky podrobné údaje vymenované v prvom pododseku odseku 2.
4. Každý členský štát doručí ostatným členským štátom zoznam strelných zbraní, ktorých prevoz na jeho územie sa môže povoliť bez predchádzajúceho súhlasu.
Takéto zoznamy strelných zbraní sa oznámia predajcom, ktorí získali schválenie na prevoz strelných zbraní bez predchádzajúceho súhlasu podľa postupu stanoveného v odseku 3.
Článok 12
1. Ak sa nepoužije postup stanovený v článku 11, nepovolí sa držba zbrane počas cesty cez dva alebo viacero členských štátov, kým dotknutá osoba nezíska oprávnenie každého z týchto členských štátov.
Členské štáty môžu udeliť takéto oprávnenie na jednu alebo niekoľko ciest najviac na dobu jedného roka, ktorú je možné predĺžiť. Takéto oprávnenia sa zapíšu do európskeho zbrojného pasu, ktorý musí cestujúci predložiť vždy, keď o to úrady členských štátov požiadajú.
2. Bez ohľadu na odsek 1 môžu mať poľovníci a športoví strelci v držbe bez predchádzajúceho oprávnenia jednu alebo niekoľko strelných zbraní zaradených do kategórií C a D, resp. B, C a D počas cesty cez dva alebo viac členských štátov s cieľom účasti na svojich aktivitách za predpokladu, že majú európsky zbrojný pas, v ktorom je uvedená takáto zbraň alebo zbrane a že môžu riadne doložiť dôvody svojej cesty, najmä predložením pozvania.
Táto odchýlka sa však nepoužije na cesty do členského štátu, ktorý zakazuje nadobúdanie alebo držbu príslušnej strelnej zbrane, alebo ktorý to v súlade s článkom 8 ods. 3 podmieňuje oprávnením; v takomto prípade sa do európskeho zbrojného pasu zaznamená výslovné vyhlásenie v tomto zmysle.
V súvislosti so správou uvedenou v článku 17 posúdi Komisia po porade s členskými štátmi aj účinky uplatňovania druhého pododseku, najmä pokiaľ ide o dosah na verejný poriadok a verejnú bezpečnosť.
3. Podľa dohôd o vzájomnom uznávaní národných dokladov, môžu dva alebo viaceré členské štáty stanoviť pre pohyb strelných zbraní na ich územiach flexibilnejšie opatrenia než tie, ako sú stanovené v tomto článku.
Článok 13
1. Každý členský štát oznámi všetky užitočné informácie, ktoré má k dispozícii o definitívnych prevozoch strelných zbraní do členského štátu, na územie ktorého sa takýto prevoz zrealizoval.
2. Všetky informácie, ktoré členské štáty obdržia na základe postupov stanovených v článku 11 pre prevozy strelných zbraní a v článku 7 ods. 2 a v článku 8 ods. 2 pre nadobúdanie a držbu strelných zbraní osobami, ktoré nemajú bydlisko v členskom štáte, oznámia cieľovému členskému štátu najneskôr v čase príslušných prevozov a v prípade potreby, tranzitnému členskému štátu najneskôr v čase prevozu.
3. Členské štáty zriadia najneskôr do 1. januára 1993 siete pre výmenu informácií na účely uplatňovania tohto článku. Budú informovať ostatné členské štáty a Komisiu o národných orgánoch zodpovedných za odovzdávanie a prijímanie informácií a za uplatňovanie formalít uvedených v článku 11 ods. 4.
Článok 14
Členské štáty prijmú všetky príslušné ustanovenia zakazujúce vstup na ich územie:
- strelných zbraní s výnimkou prípadov popísaných v článkoch 11 a 12 a za predpokladu splnenia podmienok v nich stanovených,
- inej zbrane ako strelnej za predpokladu, že to povoľujú vnútroštátne ustanovenia dotknutého členského štátu.
KAPITOLA 4
Záverečné ustanovenia
Článok 15
1. Členské štáty zintenzívnia kontroly držby zbraní na vonkajších hraniciach spoločenstva. Zabezpečia najmä, aby cestujúci z tretích krajín, ktorí majú v úmysle pokračovať ďalej v ceste do iného členského štátu, konali v súlade s článkom 12.
2. Táto smernica nebráni vykonávaniu kontrol členskými štátmi alebo dopravcami pri nastupovaní do dopravného prostriedku.
3. Členské štáty budú informovať Komisiu o spôsobe vykonávania kontrol uvedených v odsekoch 1 a 2. Komisia zhromaždí tieto informácie a dá ich k dispozícii všetkým členským štátom.
4. Členské štáty oznámia Komisii svoje vnútroštátne ustanovenia, ako aj zmeny týkajúce sa nadobúdania a držby zbraní, ak je vnútroštátne právo prísnejšie ako minimálne normy, ktorých prijatie sa od nich vyžaduje. Komisia postúpi tieto informácie ostatným členským štátom.
Článok 16
Členské štáty zavedú tresty za nedodržanie ustanovení prijatých podľa tejto smernice. Tieto tresty musia byť dostatočné na to, aby prispievali k dodržiavaniu takýchto ustanovení.
Článok 17
Komisia predloží do piatich rokov od transponovania tejto smernice do vnútroštátnych právnych predpisov správu Európskemu parlamentu a Rade o situácii vyplývajúcej z uplatňovania tejto smernice, ku ktorej budú podľa potreby pripojené návrhy.
Článok 18
Členské štáty príjmu zákony, iné právne predpisy a správne opatrenia potrebné na dosiahnutie súladu s touto smernicou v primeranom čase, aby opatrenia ustanovené touto smernicou mohli byť účinné najneskôr od 1. januára 1993. Bezodkladne o tom informujú Komisiu a ostatné členské štáty.
Členské štáty uvedú priamo v prijatých ustanoveniach alebo pri ich úradnom uverejnení odkaz na túto smernicu. Podrobnosti o odkaze upravia členské štáty.
Článok 19
Táto smernica je adresovaná členským štátom.
V Luxemburgu 18. júna 1991